Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на рухоме майно (обладнання, устаткування, матеріали-краски, маски тощо, що використовувалось для підприємницької діяльності [PERSON]), вилучене з приміщення будинку [ADDRESS], та передане Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за договором про зберігання безхазяйного майна від 06.03.2013 р. відповідачам ТОВ «Яна» та [PERSON] Також просить витребувати у відповідачів на користь позивачки (обладнання, устаткування, матеріали-краски, маски тощо, що використовувалось для підприємницької діяльності [PERSON]) в натурі, перелічене в акті №1/13 та акті №2/13 опису та попередньої оцінки майна з ознаками безхазяйного від 06.03.2013 р., договорі № 1 та договорі № 2 про зберігання безхазяйного майна від 06.03.2013 р. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона, як підприємцем, останні декілька років провадила підприємницьку діяльність (вид - парикмахерські та косметологічні послуги, тримала салон) за адресою: [ADDRESS], займала приміщення, розташовані на першому поверсі. Той факт, що [PERSON] провадила свою діяльність за адресою: [ADDRESS], підтверджується копією свідоцтва про сплату єдиного податку та може підтвердити колишній власник приміщення [PERSON] Про те, що приміщення продані [PERSON] не повідомив [PERSON], тому вона й далі продовжувала використовувати орендовані приміщення для своєї підприємницької діяльності. Дізнавшись про те, що [PERSON] провадить діяльність в придбаному новим власником приміщенні по [ADDRESS], новий власник [PERSON] дозволив й надалі на тих же орендних умовах провадити підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] Будь-яких зауважень чи попереджень про розірвання орендних домовленостей взаємовідносин ФОП [PERSON] від [PERSON] не отримувала. 06.03.2013 р., коли [PERSON] знаходилась за межами м. Харкова та Харківської області, до її салону, що знаходився за адресою: [ADDRESS], прийшли працівники УПМ ДПС у Харківській області та здійснили виявлення, опис та вилучення меблів та обладнання (перукарського устаткування, різних косметологічних програм тощо), яке належить ФОП [PERSON] Як стало згодом відомо, до органів ДПІ звернувся [PERSON] з проханням вивезти майно (речі по підприємницькій діяльності - салону), які знаходяться в його приміщення та невідомо кому належать. З листа Державної податкової служби у Харківській області від 29.04.2013 р. і 15.05.2013 р. та листа відділу внутрішньої безпеки при ДПС у Харківській області від 20.05.2013 р. стало відомо, що з питань повернення майна потрібно звертатися до ДПІ у Київському районі м. Харкова, оскільки майно знаходиться у них за ознаками безхазяйного. З травня 2013 року [PERSON] неодноразово зверталася до ДПІ у Київському районі м. Харкова з вимогою повернути їй вивезене майно з приміщення [ADDRESS], та отримували відписки, які не містили інформації щодо відмови у передачі їй цього майна або ж інформації про те, де та коли вона зможе отримати вилучені в неї речі. Так, в листі №649/10/19-020 від 30.07.2013 р. з ДПІ у Київському районі м. Харкова зазначено, що відповідно до ст. 338 ЦК України працівниками УПМ ДПС у Харківській області після надходження звернення [PERSON] здійснено виявлення та вилучення меблів та обладнання невстановлених осіб. За результатами обстеження складено 2 акта опису і попередньої оцінки майна з ознаками безхазяйного від 06.03.2013 р. На теперішній час [PERSON] так і не отримала від відповідачів свої речі, які було вивезено з приміщення [ADDRESS], що завдає їй шкоди. Факт приналежності вилученого 06.03.2013 р. майна з приміщення [ADDRESS], як факт і оренди зазначеного приміщення , підтверджується видатковими накладними, аудиторським звітом. Позивачка вважає, що відповідачі повинні повернути вилучене 06.03.2013 р. майно по підприємницькій діяльності його власнику - [PERSON], яка провадила там свою підприємницьку діяльність понад чотири роки в приміщенні [ADDRESS] та використовувала це майно в своїй діяльності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, вказавши, що згідно ст. 338 ЦК України працівниками УПМ ДПС у Харківській області після надходження звернення [PERSON] здійснено виявлення та вилучення меблів та обладнання невстановлених осіб, які знаходилися в нежитловому приміщенні 1 поверху №І, ІІІ, 1-13, 15-19 в літ. «А-3», за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2012 р. За результатами обстеження складено 2 акта опису і попередньої оцінки майна з ознаками безхозяйного від 06.03.2013 р. [PERSON] звернувся 01.03.2013 р. до УПМ ДПС у Харківській області з заявою, в якій повідомив про знаходження в приміщенні за адресою: [ADDRESS], власником якого він є, різних коробок з парфумними та косметичними виробами. Згідно заяви [PERSON] вказане приміщення він придбав у [PERSON], якому також невідомий власник даного товару. Працівниками податкової міліції опитано громадян [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факти, викладені у заяві [PERSON] В зв'язку з тим, що власник даного товару був не відомий 06.03.2013 р. були складені акти попередньої оцінки майна з ознаками безхазяйного за №1/13 та № 2/13. Матеріальні цінності, описані по акту №1/13 від 06.03.2013 р., передані на відповідальне зберігання [PERSON], описані по акту №2/13 від 06.03.2013 р., передані на відповідальне зберігання директору ТОВ «Яна» [PERSON] Вважають, що позивачем не додано належних доказів, підтверджуючих право власності на матеріальні цінності, вилучені 06.03.2013 р. за адресою: [ADDRESS]. Також позивачем не доведено взаємозв'язку між копіями «нібито документів» з матеріальними цінностями, вилученими працівниками податкової міліції. Крім того, позивачем не надано до суду доказів, підтверджуючих наявність правових підстав знаходження належного [PERSON] майна за адресою: [ADDRESS], в приміщенні, яке належить [PERSON] та у зв'язку з чим її майно знаходилось в даному приміщенні. Відповідач вважає, що надані позивачем документи, не підтверджують права власності на майно, вилучене за адресою: [ADDRESS]. Вважають дії Державної податкової служби у Харківській області по опису попередній оцінці майна з ознаками безхазяйного за №1/13, №2/13 від 06.03.2013 р. складені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, неупереджено, добросовісно та розсудливо. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що купив приміщення, які раніше належали [PERSON], та розташовані за адресою: [ADDRESS], з публічних торгів в 2012 році. Позивачка [PERSON] знаходилась в цьому приміщенні. В лютому 2013 року [PERSON] приїхав в приміщення, яке придбав. В приміщенні була дівчина, яка пояснила, що там знаходиться салон і мається майно. [PERSON] пред'явив документи, які підтверджують, що він є власником цих приміщень але дівчина не повідомила, хто є власником майна. Тоді [PERSON] звернувся в податкову міліцію, щоб вони знайшли власника майна, яке знаходиться в його приміщенні. Пізніше йому зателефонували з податкової і запросили приїхати в приміщення. Працівники податкової повідомили про те, що встановити власника майна не вдалось, тому майно вивезли та передали на зберігання ТОВ «Яна». Коли знаходились в приміщенні, приїжджав чоловік, який відрекомендувався як [PERSON] та повідомив, що все майно належить йому, проте не зміг надати документів на товар. Частину майна вивезли, частина майна залишилась в приміщенні, а саме шафи та техніка, які передана на зберігання [PERSON] Представник відповідача ТОВ «Яна» позов не визнав, вважає, що діями ТОВ «Яна» права позивачки не порушені. Вилучене за адресою: [ADDRESS], майно працівники податкових органів передали на зберігання ТОВ «Яна». Майно знаходиться на зберіганні в складському приміщенні. ТОВ «Яна» цим майном не володіє, а тільки зберігає, тому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця 25.12.2002 р. позивачка [PERSON] зареєструвала свою підприємницьку діяльність. Для здійснення підприємницької діяльності 15.06.2009 р. позивачка уклала договір оренди нежитлових приміщень 1-го поверху в літ.«А-3» загальною площею 224,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], та належали [PERSON] (а.с.91-92). Нежитлові приміщення 1-го поверху в літ.«А-3» загальною площею 224,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], передані в користування позивачки згідно акту прийому передачі майна (а.с.93). Відповідно до акту опису і арешту майна серія АА №752479 від 19.08.2010 р., складеного державним виконавцем Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції, в ході проведення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення площею 224,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS], залишено майно, що знаходиться в приміщенні 1-го поверху в літ.«А-3» загальною площею 224,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON], яка займає приміщення згідно договору від 15.06.2009 р. (а.с.94-95). Як вбачається з свідоцтва платника єдиного податку Серія [NUMBER] фізична особа - підприємець [PERSON] в 2012 році здійснювала свою підприємницьку діяльність, а саме проводила оптову та роздрібну торгівлю косметичними та парфумерними товарами за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). Таким чином, в період з 15.06.2009 р. фізична особа - підприємець [PERSON] здійснювала свою підприємницьку діяльність в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], де зберігалось в тому числі майно, яке належить позивачці, та використовувалось для здійснення підприємницької діяльності. Доказів того, що колишній власник нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] повідомляв позивачку про те, що власником приміщень стала інша особа, а також факт звернення до позивачки з вимогою звільнити займані приміщення, суду не надані. Як встановлено судом першої апеляційної інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції при розгляді адміністративного позову [PERSON] до ГУ Міндоходів у Харківській області, Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії - 28.02.2013 р. до Управління податкової міліції ДПС України в Харківській області надійшло звернення [PERSON], який повідомив, що в нежитловому приміщенні 1-го поверху в літ.«А-3» площею 224,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS], власником якого він є згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2012 р., зберігаються парфумерні та косметичні вироби невстановлених осіб, які спричиняють незручності йому як власнику приміщення в здійсненні господарської діяльності. В ході розгляду звернення працівниками податкової міліції було опитано нинішнього та попереднього власників приміщення, які вказали, що власник майна, яке знаходиться в приміщенні, не відомий. При виїзді встановлено, що у вказаному нежитловому приміщенні знаходиться вітрина з парфумерними і косметичними виробами та шість дверей, які опечатані власником [PERSON] Працівниками Управління податкової міліції ДПС України у Харківській області вилучено товарно-матеріальні цінності (численні меблі, обладнання, комп'ютерну техніку, косметичні вироби тощо), які знаходились в 1-го поверху в літ.«А-3» площею 224,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Вилучено майно передано на зберігання [PERSON] та директору ТОВ «Яна» [PERSON] (а.с.98-99). Сторони в судовому засіданні також не заперечували того факту, що працівники УПМ ДПС у Харківській області після надходження звернення [PERSON] вилучили товарно-матеріальні цінності (численні меблі, обладнання, комп'ютерну техніку, косметичні вироби тощо), які знаходилися в нежитловому приміщенні 1-го поверху №І, ІІІ, 1-13, 15-19 в літ. «А-3», за адресою: [ADDRESS]. За результатами обстеження складено 2 акта опису і попередньої оцінки майна з ознаками безхазяйного від 06.03.2013 р. за №1/13 та № 2/13. Матеріальні цінності, описані по акту №1/13 від 06.03.2013 р., передані на відповідальне зберігання [PERSON], описані по акту №2/13 від 06.03.2013 р., передані на відповідальне зберігання ТОВ «Яна». З листів Державної податкової служби у Харківській області від 29.04.2013 р. і 15.05.2013 р. та листа відділу внутрішньої безпеки при ДПС у Харківській області від 20.05.2013 р. позивачці стало відомо, що з питань повернення майна потрібно звертатися до ДПІ у Київському районі м. Харкова, оскільки описане майно постановлено у них на облік як таке, що має ознаки безхазяйного (а.с.7-12). В обґрунтування позовних вимог позивачкою надано бухгалтерсько-господарські документи ФОП [PERSON] (а.с.143-189) та висновок аудиторської фірми «Бізнес - аудит» про право власності позивачки [PERSON] на майно, згідно якого [PERSON] станом на 21.02.2013 р. на законних підставах була власником усіх майнових об'єктів (товарів і необоротних активів), наведених в Додатку 1 (а.с.113-134). В судовому засіданні відповідач [PERSON], якому належать нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS], підтвердив, що під час вилучення майна з нежитлових приміщень приїжджав чоловік, який відрекомендувався як [PERSON] та повідомив, що все майно належить йому, проте не зміг надати документів на товар. У відповідності до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачі заперечували проти задоволення позову [PERSON], проте доказів, спростовуючих доводи позивачки про належність вилученого майна їй, не надали. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що передбачено статтею 319 ЦК України. Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава відповідно до ст. 386 ЦК України забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи в сукупності наведені факти, а також враховуючи те, що в період з 15.06.2009 р. приміщення за адресою: [ADDRESS] орендувались позивачкою, яка здійснювала в них підприємницьку діяльність, а саме проводила оптову та роздрібну торгівлю косметичними та парфумерними товарами, надані позивачкою докази, підтверджуючі, що вилучені 06.03.2013 р. працівниками УПМ ДПС у Харківській області товарно-матеріальних цінностей (численні меблі, обладнання, комп'ютерна техніка, косметична вироби тощо), належать саме їй, оскільки вона зразу ж після вилучення звернулась до відповідних органів із заявами про повернення майна та з адміністративним позовом про визнання дій податкових органів по вилученню майна не законними, а інші особи, які б претендували на вказане спірне майно, відсутні, хоча з моменту вилучення майна пройшло більше року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, та за нею слід визнати право власності на рухоме майно (обладнання, устаткування, матеріали-краски, маски тощо, що використовувалось для підприємницької діяльності [PERSON]), вилучене з приміщення будинку [ADDRESS], та передане Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за договором про зберігання безхазяйного майна від 06.03.2013 р. ТОВ «Яна» та [PERSON], витребувавши у відповідачів на користь позивачки [PERSON] майно (обладнання, устаткування, матеріали-краски, маски тощо, що використовувалось для підприємницької діяльності [PERSON]) в натурі, перелічене в акті №1/13 та акті №2/13 опису та попередньої оцінки майна з ознаками безхазяйного від 06.03.2013 р., договорі № 1 та договорі № 2 про зберігання безхазяйного майна від 06.03.2013 р. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3441 грн.

Outcome: approved