Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 1,9271 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283800:01:001:0231, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677219; - земельну ділянку площею 0,2191 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283800:01:001:0650, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677219. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 04.08.2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 1,9271 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283800:01:001:0231, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677219; - земельної ділянки площею 0,2191 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283800:01:001:0650, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677219. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Позивач після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що заповіт складено на земельний пай, а вже видано державний акт на земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду представником позивача подана заява про розгляд справи в його відсутності. Відповідач - представник Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 04.08.2015 року в с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області у віці 90 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №187926 виданого 04.08.2015 року. Ще за життя померлій належали: земельна ділянка загальною площею 2,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №677219, з яких: - земельна ділянка площею 1,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283800:01:001:0231, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677219, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №17/86-16 від 01.02.2016 року; - земельна ділянка площею 0,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124283800:01:001:0650, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677219, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №17/86-16 від 01.02.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, складеного 17.12.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №18 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належний їй на праві особистої власності земельну частку (пай) в селянській спілці «Нове життя» згідно сертифікату ТР 0133121 виданого селянською спілкою «Нове життя» 31 липня 1996 року, майновий приватизаційний сертифікат [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НМ №085742 виданого 07.09.2010 року, актовий запис №1307, позивач [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «Пукаєвич» на «Поліщук». Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В звязку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла 04.08.2015 року, як спадкоємець за заповітом. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, у звязку з тим, що заповіт складено на земельний пай, а вже на дану земельну ділянку видано державний акт позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №741/01-16 від 06.07.2016 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи на даний час на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0133121 відповідно до рішення Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 25.04.2002 року «Про заміну сертифікатів на право на земельну частку (пай) на державні акти на право приватної власності на землю» [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №677219 (лист відділу держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №29-1912-0.9-589/2-16 від 11.07.2016 року). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла так як є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві, а отже вона, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно. На підставі викладеного

Outcome: approved