Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.07.1992 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] зареєстрований шлюб. У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2011 року вони як подружжя спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини припиненні між ними з причин відсутності порозуміння, втрати почуття взаємної поваги та любові. Вказує на те, що переїхав проживати окремо від дружини та вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. З посиланням на викладене просить суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. Пояснив суду, що вони як подружжя з 02.12.2012 року, після того як дружина його вигнала з будинку, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Вказує на те, що основною причиною розірвання шлюбу є відсутність довіри та безпідставні ревнощі з боку дружини, відсутність між ними взаєморозуміння. Дружина безпідставно вважала, що він зраджував їй у подружній вірності. Пояснив суду, що наданий строк для примирення не дав результатів, вони між собою не примирились, він не має бажання спілкуватись з дружиною і на сьогоднішній день він має стосунки з іншою жінкою, хоча на час подання позову до суду не було фактичних стосунків з іншою жінкою. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вказала суду, що не згідна на розірвання шлюбу. Пояснила, що з 02.12.2011 року вони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Вказала на те, що основною причиною розірвання шлюбу стали її ревнощі, недовіра до чоловіка . На її думку чоловік зраджував їй у подружній вірності , що стало підставою для того, що вона вигнала його з будинку. Основною причиною розірвання шлюбу на її думку є інша жінка. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача та її представника, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 25.07.1992 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 456, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим повторно серії [NUMBER] приєднаним до матеріалів справи/а.с.13/ У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження відповідно серії [NUMBER] від 11.10.2013 року та серії [NUMBER] від 11.10.2013 року, копії яких приєднані до матеріалів справи /а.с. 14-15/. Майновий спір між сторонами відсутній. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є ревнощі зі сторони відповідачки та те, що позивач на час розгляду справи в суді фактично створив нову сім'ю. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. Наданий сторонам судом строк для примирення не надав бажаних результатів. Причиною розпаду цієї сім'ї є фактичне створення нової сім'ї позивачем. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved