Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до виконавчого листа №433/1289/12, виданого 26.09.2012 року Покровським районним судом Дніпропетровської області він повинен сплачувати відповідачці, [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки, [PERSON] , 2006 р.н., у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з 09.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. За період з серпня по грудень 2012 року позивач сплатив аліменти у розмірі 3450 грн., нараховано за цей період 2317,85 грн. Станом на 06.12.2018 року у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 26513 грн. 39 коп. Позивач вважає, що підлягає звільненню від сплати аліментів розмірі 26513,39 грн., за період з 01 січня 2013 року по теперішній час, а також звільненню від подальшої сплати аліментів. Позивач посилається на ст. ст. 197, 273 СК України, якими визначені обставини для звільнення особи від сплати аліментів, зазначаючи такими обставинами те, що спільна донька позивача та відповідачки, [PERSON] , 2006 р.н., з грудня 2012 року і по теперішній час проживає з позивачем та його батьками, та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов за визначеними у позові підставами, пояснивши, що з 2012 року дитина проживає з батьком, дідом та бабою з боку батька, батько повністю матеріально утримує дитину, піклується про неї, мати (відповідачка) не бере участі в житті дитини, матеріально ніяк не забезпечує, у зв`язку з чим позивач вважає невиправданим та недоцільним подальшу сплату ним аліментів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена про час, дату та місце розгляду справи належним чином, жодних заяв, клопотань, відзиву на позов не надала. Третя особа, Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, надала заяву про розгляд справи без його участі, рішення винести на розсуд суду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, ухвалити заочне рішення по справі, про що в судовому засіданні постановив відповідну ухвалу, занесену в протокол судового засідання. В судовому засіданні допитані викликані за клопотанням представника позивача свідки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю позивача та бабусею [PERSON] , 2006 р.н., відповідачка [PERSON] - її колишня невістка. Повідомила, що онука з 3 років фактично проживає з ними, раніше тільки ночувала у матері, а з кінця 2012 року весь час проживає з батьком (позивачем), нею (бабою) та дідом в одному будинку по [ADDRESS] . Батько повністю утримує дитину фінансово, вона та дід піклуються про дитину, водять до школи, годують, купляють одяг, взуття, шкільне приладдя. У матері дитина буває нечасто, заходить інколи. Відповідачка народила другу дитину, тому [PERSON] ходить туди та нянчить ту дитину. На утримання [PERSON] позивачка кошти не надає, нічого їй не купує. Про причини фактичного проживання дитини з батьком та бабою, дідом свідок повідомив, що її колишня невістка - груба людина, яка погано поводилася з дитиною, лаяла її та била. Після народження другої дитини взагалі втратила інтерес до [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що є батьком позивача та дідусем [PERSON] , 2006 р.н., відповідачка [PERSON] - її колишня невістка. Повідомив, що десь з 2012 року і по теперішній час онука проживає спільно з батьком, ним та бабою, утримує дитину батько, турбуються про неї батько, він та баба. Мати дитини (відповідачка) до дитини ставилась погано, дитина з нею проживати не хоче. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача, добре знає і позивача і відповідачку, проживає по [ADDRESS] , бачить, що дитина, [PERSON] , десь з 2012 року, точніше не знає, постійно проживає з батьком, дідом та бабою, які весь час про неї піклуються. Відповідачка також проживає у цьому селі, за іншою адресою, однак дитиною не цікавиться, спілкується з дитиною погано, лається в її адресу. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача, добре знає і позивача і відповідачку, знає, що дитина, [PERSON] , кілька років постійно проживає з батьком, дідом та бабою, батько матеріально її утримує. Про причини не проживання дитини з матір`ю не знає. Дослідивши письмові докази, суд з`ясував, що 20.09.2012 року Покровським районним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист у справі №433/1289/12, згідно якого постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2012 року до досягнення дитиною повноліття (копія, а.с. 3). 27.09.2012 року відкрите виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (копія постанови, а. с. 4). Згідно наданого виконавчою службою розрахунку заборгованості по аліментах за період з серпня 2012 року по 30.11.2018 року нараховано по аліментах 63573,39 грн., сплачено - 37060,00 грн., сума заборгованості складає 26513 грн. 39 коп. (а. с. 5). Згідно листа від третьої особи виконавче провадження перебуває на виконанні у Покровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а. с. 26). Згідно акту від 04.02.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] разом з матір`ю, [PERSON] , та її сестрою, [PERSON] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дідусем, [PERSON] та бабусею, [PERSON] (а. с. 7). За цією ж адресою зареєстрований відповідач (а. с. 23). Відповідно до положень ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 2 ст.197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів. Зазначені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 15.05.2019 в справі № 511/219/18, які обов`язкові до врахування. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей та звільнення від сплати заборгованості), обставинами, які підлягають доказуванню у справі, є місце проживання дитини в певний час та їх утримання, зокрема, одержувачем аліментів та платником. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, те, що дитина, на утримання якої стягуються аліменти, фактично з 2012 року проживає з батьком, а не з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти з батька, що батько (позивач) повністю утримує дитину матеріально, забезпечує її проживання, харчування, навчання тощо, а мати не надає коштів на її утримання і не бере участі в житті доньки, що фактично призвело до процесуальної зміни статусу боржника - платника аліментів, суд вважає, що дані обставини мають істотне значення для звільнення позивача від сплати аліментів, оскільки сутність аліментів полягає саме в утриманні дитини тим батьком, який з цією дитиною не проживає, тоді як суд констатує зворотню ситуацію. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі ст. ст. 179, 180, 181, 197 СК України,

Outcome: approved