Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» , третя особа: [PERSON] про виплату страхового відшкодування, посилаючись на те, що 02.10.2013 року о 15-00 год. на 18 км. автомобільного шосе Харків-Охтирка [PERSON] ,керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д/н [NUMBER], у зв'язку з порушенням технічного стану свого автомобіля , допустив відкручування колеса, внаслідок чого автомобіль Mitsubishi Galant, д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] ,а також автомобіль ГАЗ 3302 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримали механічні ушкодження. Вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена Дергачівським районним судом Харківської області 11.11.2013 року. 11.10.2013 року позивач звернувся до сервісного офіційного представника Mitsubishi у м. Харкові ТОВ «Техно-Арт», де було проведено технічний огляд транспортного засобу, розпочато ремонт та встановлено, що пошкодження автомобіля є більш значними ,ніж вбачається зовні, а саме пошкоджено бампер ( розрив матеріалу в лівій частині), відірвано кріплення фари ,пошкоджено капот, деформовано та розірвано матеріал додаткового посилювача бампера ,відсутня накладка капоту , відсутня решітка радіатора та інше. Відповідно до рахунку фактури № 7-00001689 від 11.10.2013 року та акту виконаних робіт № 7-197063 від 11.10.2013 року позивачем витрачено на ремонт і технічний огляд власного автомобіля 25813 грн. 12.12.213 року [PERSON] звернувся до СтзДВ «Гарантія» з повідомленням про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 24.12.2013 року аварійний комісар ,якого було направлено СтзДВ «Гарантія», здійснив огляд транспортного засобу позивача ,який на той момент був розібраний та розпочато відновлювальний ремонт ,який здійснювався у приміщенні офіційного представника Mitsubishi у м. Харкові ТОВ «Техно-Арт», після чого було складено акт. Пізніше листом СтзДВ «Гарантія» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування , у зв'язку з чим [PERSON] просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 25 813 грн., а також судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову ,виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.10.2013 року о 15-00 год. на 18 км. автомобільного шосе Харків-Охтирка відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб Mitsubishi Galant, д/н [NUMBER] отримав механічні ушкодження ,а саме: розбитий передній бампер, передня решітка радіатора, що підтверджується довідкою Богодухівського ГУМВС України у Харківській області( а.с.6). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 11.11.2013 року, яка набрала законної сили, встановлено , що 02.10.2013 року на 18 км. а/ш Харків - Охтирка [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номер [NUMBER] , порушив технічний стан транспортного засобу , який повинен відповідати вимогам стандарту, що стосується безпеки дорожнього руху та допустив відкручення колеса , внаслідок чого автомобіль Mitsubishi, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіль ГАЗ 3302, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 1.5. 2.3 а ПДР, постановлено [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного порушення , передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. ( а.с.11). У судовому засіданні встановлено, та підтверджено поясненнями позивача, що до огляду пошкодженого транспортного засобу позивача аварійним комісаром [PERSON] вже 11.10.2013 року . звернувся до сервісного офіційного представника Mitsubishi у м. Харкові ТОВ «Техно-Арт», де було проведено технічний огляд транспортного засобу та розпочато ремонт. Відповідно до рахунку - фактури № 7-00001689 від 11.10.2013 року, складеного ТОВ «Техно-Арт» та акту виконаних робіт ремонт та технічний огляд автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] склав 25 815 грн. ( а.с.10,12). 13.12.2013 року [PERSON] на адресу Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» направлено повідомлення про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( а.с.7). У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що 24.12.2013 року аварійний комісар ,якого було направлено СтзДВ «Гарантія», здійснив огляд транспортного засобу позивача , після чого було складено акт огляду колісного транспортного засобу Mitsubishi, д/н [NUMBER] , який позивач підписувати відмовився, оскільки не погодився з його змістом, також він не підписаний і особою, що скалада вказаний акт. Зазначений акт суд відповідно до вимог, передбачених статтями 58, 59 ЦПК України, не бере до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки у вказаному документі не зазначено прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка складала зазначений акт ,а також відсутні підписи. З листа СтзДВ «Гарантія» за вих. № 799 від 28.03.2014 року вбачається, що страхова компанія розглянувши заяву [PERSON] на виплату страхового відшкодування від 16.01.2014р. у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 02.10.2013р. на 18 км а/д Харків - Охтирка за участю транспортного засобу ВАЗ 2101 д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Mitsubishi Galant, д/н [NUMBER], що належить позивачу, повідомила, що цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] застраховано в СТзДВ «ГАРАНТІЯ» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5439572 від 06.07.2013р. Під час здійснення огляду пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi Galant, д.р.н. [NUMBER] аварійним комісаром від 24.12.2013р. встановлено, що транспортний засіб розібраний, відновлювальний ремонт вже розпочато, чим порушено вимоги пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості в повній мірі встановити фактично нанесений обсяг шкоди, у зв'язку з чим СТзДВ «ГАРАНТІЯ» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування [PERSON] за заявленою подією ( а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Пунктом 37.1.3 ст. 37 вказаного Закону передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, відсутні підстави щодо сдійснення страхового відшкодування відповідачем . Статтею 15 ЦК України передбачено , що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі . Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ст. 57, ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких , суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що працівник офіційного представника Mitsubishi у м. Харкові ТОВ «Техно-Арт» ,яким було здійснено ремонт та технічний огляд автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER] повноважень аварійного комісара, експерта або уповноваженого працівника СТзДВ «ГАРАНТІЯ» не мав. Аналізуючи перелічені норми закону, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення необґрунтованого позову [PERSON]

Outcome: dismissed