Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить визнати право власності [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на двохкімнатну квартиру(частка 1/1) загальною площею 46,60 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] у м.Краматорськ, Донецької області помер її батько - [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/1 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 30 жовтня 2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не наданням оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно(квартиру) померлого [PERSON] для оформлення спадщини. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Донецької міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , у віці 81 років, в м.Краматорськ, Донецької області, помер [PERSON] , про що 17 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис №3423 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області/арк. справи 4/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] входить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 24 січня 2000 року, виданим представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку, а також технічним паспортом на приватизовану квартиру(арк. справи 9-11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] та її батьком є [PERSON] . З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 03 липня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено актовий запис № 747 та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] »(арк. справи ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 жовтня 2019 року, виданою приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області, встановлено факт звернення [PERSON] , який діє від імені [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] - [PERSON] та відмови у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що не надано оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно(квартиру) померлого [PERSON] для оформлення спадщини(арк. справи 3). З копії спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області було заведено спадкову справу № 37/2019 за заявою [PERSON] від 18.04.2019 року, посвідченої нотаріусом Таганрогського нотаріального округу Ростовської області; спадкову справу зареєстровано в Спадковому реєстрі № 64083630, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі(арк. справи 46-47). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) 05.05.2003 року [PERSON] посвідчено заповіт, який є чинним, зберігається у Верхньопокровській сільській раді Старобільського району, 92713, Луганська область, Старобільський район, с.Верхня Покровка, вул.Леніна, 144(арк. справи 71). З відповіді на запит вбачається, що на території Підгорівської сільської ради в с.Верхня Покровка був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] , складений 05.05.2003 року, в архіві сільської ради відсутній. Тобто з відповіді на запит вбачається, що заповіт складено іншою особою, оскільки дата смерті не співпадає. Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , заповіт щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, встановлено що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Інших осіб, які могли б спадкувати після її смерті, а також те, що на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , на випадок своєї смерті не розпорядився належним майном. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, що не відмовилась від спадкового майна та вирішила його прийняти. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ст. 44 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, в частині надання правової допомоги, майнових правовідносин та спадкування, яка 10.11.1994 року ратифіковано Верховною Радою України та яка набула чинності для України 14.07.1995 року громадяни кожної з Договірних Сторін можуть успадковувати на територіях інших Договірних Сторін майно або права за законом або за заповітом на рівних умовах і в тому ж обсязі, як і громадяни цієї Договірної Сторони. Відповідно до п.2 ст.48 Конвенції провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Відповідно до п.3 ст.20 Конвенції по позовах на право власності й інших речових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем перебування майна. Таким чином, враховуючи те, що позивач оформити право на спадкове майно(квартиру), в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved