Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи- Чернихівецька сільська рада Збаразького району, приватний нотаріус [PERSON], [PERSON] нотаріальна конторапро визнання недійсними заповіту складеного від імені [PERSON] 10.05.2011 року та посвідченого секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON], реєстраційний № 41 та заповіту складеного від імені [PERSON] 02.10.2014 року та посвідченого приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 913 та визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 14.05.2014 року право власності на спадкове майно-житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель у споруд, а також визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі. В обґрунтування вимог зазначив, що його мати [PERSON] постійно проживала у квартирі за адресою вул. Київська,8/52 у м. Тернополі, де їй належала 1/2 частина, разом зі своїм сином від другого шлюбу відповідачем [PERSON] Позивач постійно проживав у належному матері житловому будинку за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області. Враховуючи, що між ними склався такий порядок користування житлом, [PERSON] 08.12.2010 року склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу вказаний житловий будинок у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області. Починаючи з 11.02.2011 року мати позивача періодично перебувала на лікуванні у психіатричному відділенні Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. 10.05.2011 року секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області було посвідчено новий заповіт від імені [PERSON] зміст якого позивачу був невідомий.У березні 2014 року [PERSON] захворіла і без відома позивача була перевезена його донькою від першого шлюбу-відповідачем [PERSON] у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, де проживала у сім»ї її матері [PERSON] та будучи важкохворою, без надання належної медичної допомоги, госпіталізації до спеціалізованого закладу та консультації лікарів ТОККПНЛ 14.05.2014 року померла. Позивач був допущений відповідачем до матері через кілька днів після того як вона захворіла, після того як звернувся до правоохоронних органів та СБУ. На той момент [PERSON] вже не могла розмовляти і лише плакала. Після смерті матері позивачу стало відомо про те, що 02.04.2014 року в той час коли його мати, будучи важкохворою вже не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено ще один заповіт від її імені, за реєстраційним №913, відповідно до якого усе майно [PERSON] підлягає спадкуванню іншими особами. Позивач вважає, що заповіти [PERSON] від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року укладені з порушенням вимог ч.1,3 ст.203 ЦК України та посвідчені в той час коли спадкодавець внаслідок хвороби не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки з лютого 2011 року була пацієнтом ТОККПНЛ, крім цього заповіт від 10.05.2011 року підписаний не [PERSON], а іншою особою, а тому підлягають визнанню недійними. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 03.03.2015 року позивач подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просить визнати недійсними заповіт [PERSON] від 10.05.2011 року посвідчений виконкомом Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, за реєстром №41 та заповіт [PERSON] від 02.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON], за реєстром №913 з підстав перебування спадкодавця на час їх посвідчення у стані, що виключав усвідомлення значення своїх дій та можливість керувати ними. Визнати за позивачем право власності на спадкове майно: житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га, на якій розміщений вказаний житловий будинок з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 08.12.2010 року, а також на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі в порядку спадкування першої черги за законом. 07.10.2016 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої [PERSON] просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] від 10.05.2011 року посвідчений секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON], за реєстром №41 та заповіт [PERSON] від 02.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON], за реєстром №913. Визнати за ним право власності на спадкове майно: житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га, на якій розміщений вказаний житловий будинок з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 08.12.2010 року, а також на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі в порядку спадкування першої черги за законом. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача просить у задоволенні позову в частині визнання недійсними заповіту [PERSON] від 10.05.2011 року посвідченого секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON], за реєстром №41 та заповіту [PERSON] від 02.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON], за реєстром №913 відмовити, посилаючись на те, що вказані заповіти [PERSON], в порушення вимог ч.1 ст.1257 ЦК України складені особою, яка не мала на це права, а саме секретарем Чернихівецької сільської ради [PERSON], якому відповідні повноваження надані рішенням сільської ради, а не виконавчого комітету, а також вчинені з порушенням вимог щодо їх форми та посвідчення, оскільки заповіт [PERSON] від 02.04.2014 року внесений нотаріусом до Спадкового реєстру ще до його моменту його посвідчення, а тому просить визнати їх нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності правочину та визнати за позивачем право власності на спадкове майно-житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га, на якій розміщений вказаний житловий будинок з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 08.12.2010 року, а також на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі в порядку спадкування за законом. Представник відповідачів-адвокат [PERSON] у судовому засіданні просить у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Вказала, що за результатами перевірки проведеної правоохоронними органами за заявою позивача, було встановлено, що [PERSON] у березні 2014 року добровільно, з власної волі переїхала проживати до матері відповідача [PERSON]-[PERSON] у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, де їй було забезпечено належний медичний догляд. Зокрема 31.03.2014 року [PERSON] була оглянута лікарем АЗПСМ [PERSON], який призначив їй амбулаторне лікування, в результаті якого стан її здоров»я покращився. 14.05.2014 року у зв»язку із погіршення стану хворої до неї повторно було викликано лікаря [PERSON], який надав необхідну медичну допомогу, однак [PERSON] померла. Позивач відвідував матір в селі і жодних перешкод у цьому йому не чинилося. Вважає, що підстав для визнання недійсними оспорюваних заповітів позивачем не наведено, оскільки заповіти складені та посвідчені з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Відповідно до заповіту від 10.05.2011 року [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, на якій він розташований своєму онуку [PERSON] Вказаний заповіт посвідчений секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, був складений зі слів [PERSON], прочитаний їй вголос та власноручно нею підписаний, зареєстрований у реєстрі за №41. Особу заповідача було встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт від 02.04.2014 року, відповідно до якого [PERSON] заповіла належну їй Ѕ частину квартири по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі своїй онуці [PERSON] був посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON] у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], підписаний головою Чернихівецької сільської ради [PERSON] на дому за місцем проживання заповідача за адресою вул. Грушевського,19 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та зареєстрований у реєстрі за №913. Той факт, що спадкодавець діяла усвідомлено та змінила свій намір залишити усе своє майно позивачу, підтверджує також той факт, що попередньо 27.03.2014 року від імені [PERSON] була посвідчена довіреність, якою остання уповноважила [PERSON] подарувати належну [PERSON] частку квартири №[ADDRESS] її онуці [PERSON] [PERSON] факт, що на момент посвідчення заповітів [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними повністю підтверджується висновком призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи, а висновком почеркознавчої експертизи підтверджується, що заповіт від 10.05.2011 року підписано особисто [PERSON] Позивач протягом тривалого часу не цікавився станом здоров»я своєї матері, не піклувався про неї та не надавав їй матеріальної допомоги у зв»язку із чим відповідач [PERSON] та її мати-перша дружина позивача [PERSON] змушені були забрати [PERSON] проживати до себе, де здійснювали за нею постійний догляд. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись на безпідставність вимог [PERSON] Представник третьої особи Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON] у судовому засіданні просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що ним як секретарем сільської ради 10.05.2011 року було посвідчено заповіт від імені [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №41, відповідно до якого остання заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок [PERSON] Вказаний заповіт був підготований ним та перед підписанням прочитаний вголос [PERSON], яка особисто його підписала. Особу заповідача ним було встановлено, дієздатність перевірено. Відповідні повноваження на вчинення нотаріальних дій йому надано у відповідності до рішення сільської ради № 3-1/2010 від 12.11.2010 року. Чинною на момент посвідчення заповіту Інструкцією з вчинення нотаріальних дій посадовими особами сільських рад було передбачено, що на прохання заповідача, відповідна посадова особа могла надати допомогу та підготувати текст заповіту, який перед його підписанням зачитувався заповідачу та завірявся його особистим підписом. Вважає, що з його боку будь-яких порушень під час посвідчення заповіту [PERSON] від 10.05.2011 року допущено не було. Заповідач поводила себе адекватно, чітко та усвідомлено відповідала на запитання та висловлювала свою волю, усвідомлювала значення своїх дій, її поведінка не викликала сумнівів у її дієздатності та психічному здоров»ї. Третя особа приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні відносно позову заперечила та суду пояснила, що 02.04.2014 року нею було посвідчено заповіт від імені [PERSON], за реєстром №913, відповідно до якого остання заповіла належну їй Ѕ частину квартири №[ADDRESS] [PERSON] заповіту було підготовано нею на своєму робочому місці, зареєстровано його в реєстрі, після чого вона виїхала за місцем проживання заповідача у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, вул. Грушевського, 19, де через фізичний стан заповідача, даний заповіт було прочитано вголос та посвідчено нею у присутності двох свідків. Вважає, що її дії повністю відповідали вимогам цивільного законодавства та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Від третьої особи Другої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про слухання справи у відсутності представника нотаріальної контори. Другою тернопільською державною нотаріальною конторою заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались та спадкові справи не заводились. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. 14.05.2014 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №176727, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області 22.08.2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії IV №2229260, виданого 01.04.1962 року Чернихівецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області [PERSON] вказана матір»ю позивача [PERSON]. Згідно із заповітом від 08.12.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром №8343 [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частину квартири №52 по вул. Київська, в м. Тернополі своєму [PERSON], а належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок сину [PERSON] 10.05.2011 року секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №41, відповідно до якого остання заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок [PERSON] [PERSON] зазначено у заповіті, вказаний заповіт записаний [PERSON] зі слів заповідача та до підписання зачитаний вголос [PERSON] та підписаний нею власноручно. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. 02.04.2014 року приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON] за адресою вул. Грушевського,19 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області посвідчено заповіт [PERSON], відповідно до якого остання заповіла належну їй на праві власності Ѕ частину квартири №[ADDRESS] [PERSON] зазначено у заповіті, вказаний заповіт складено нотаріусом зі слів [PERSON] та у зв»язку із хворобою заповідача, яка сама не могла самостійно підписати документ, за її дорученням та у її присутності та присутності нотаріуса текст заповіту до його підписання зачитаний вголос запрошеними заповідачем свідками [PERSON] та [PERSON], після чого текст заповіту підписано [PERSON]Є, на дому за адресою вул. Грушевського, 19 в с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу [PERSON], яка підписала заповіт у присутності приватного нотаріуса, встановлено, її дієздатність перевірено. Вказаний заповіт скріплено печаткою нотаріуса та зареєстровано у реєстрі за №913. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно повідомлення №889/01-16, яке надійшло 12.03.2015 року від Першої тернопільської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] 26.08.2014 року заведено спадкову справу №573/2014 за заявами про прийняття спадщини, які надішли 26.08.2014 року від [PERSON] та [PERSON] 26.09.2014 року надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] 27.10.2014 року надійшла заява [PERSON] про відмову від обов»язкової частки у спадковому майні. 23.12.2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою вул. Грушевського,23 у с. Чернихівці. Збаразького району Тернопільської області. 13.02.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири №[ADDRESS]. 25.02.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Грушевського,23 у с. Чернихівці. Збаразького району Тернопільської області. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] вказав, що на момент посвідчення заповітів від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року його мати [PERSON] внаслідок хвороби не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки з 11.02.2011 року була пацієнтом ТОККПНЛ. Підпис на заповіті посвідченому секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON] 20.05.2011 року належить не його матері [PERSON], а іншій особі. Відповідач [PERSON]-його донька від першого шлюбу без його згоди та відома перевезла проживати покійну [PERSON] до своєї матері [PERSON] за адресою вул. Грушевського,19 у с. Чернихівці, Збаразького району, Тернопільської області, де він імені його матері, яка перебувала в стані неусвідомлення значення своїх дій та неможливості керувати ними, був посвідчений оспорюваний заповіт від 02.04.2014 року. Після цього [PERSON], яка не отримувала належного догляду та необхідної медичної допомоги, померла 14.05.2014 року. У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] зазначено у ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Загальні вимоги до заповіту визначено у ст. 1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання та має бути особисто підписаний заповідачем. [PERSON] особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статті 1251-1252 ЦК України та підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] зазначено у ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування-ст.1251 ЦК України. У відповідності до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. [PERSON] заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках(стаття1253 ЦК України). Відповідно до ч.ч.2,3,5,6 ст.1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов»язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Частиною 4 ст.207 ЦК України передбачено, що в разі якщо фізична особа у зв»язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У роз»ясненнях, що викладені у п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року у справах «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.03.2017 року у справі № 6-2833цс16 для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Як встановлено судом, покійна [PERSON] проживала за адресою [INFO] разом зі своїм сином [PERSON], який є інвалідом 2 групи. Позивач [PERSON] з 11.07.2000 року був зареєстрований у житловому будинку за адресою вул. Грушевського,23 с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, який належав його матері [PERSON], що підтверджується довідкою №554, виданою виконкомом Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області. 08.12.2010 року [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, відповідно до якого заповіла йому належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області. Наприкінці березня 2014 року відповідач [PERSON], яка є онукою [PERSON], перевезла останню на проживання до своєї матері [PERSON] за адресою вул. Грушевського, 19 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, де [PERSON] жила до дня своєї смерті 14.05.2014 року та 02.04.2014 року вчинила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON], за реєстром №913 відповідно до якого заповіла на користь [PERSON] належну їй Ѕ частину квартири по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі. У відповідності до ч.ч.2,3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. [PERSON] зазначено у повідомленні ТОККПНЛ №03-7/3359 від 31.08.2014 року [PERSON] в період 25.12.2010 року по 29.12.2010 року перебувала на лікуванні в інсультному відділенні ТОККПНЛ з діагнозом: транзиторна ішемічна атака у вертебро-базилярному басейні. В період з 11.02.2011 року по 10.03.2011 року та з 21.08.2013 року по 20.09.2013 року [PERSON] знаходилась на лікуванні у 10 психіатричному відділенні з діагнозом: невротичний розвиток особистості ускладений органічним ураженням головного мозку судинного генезу. Атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступінь артеріальної гіпертензії. [PERSON] вбачається із висновку Збаразького РВ УМВСУ в Тернопільській області від 03.04.2014 року, в ході проведеної за заявою [PERSON] перевірки з приводу того, що його колишня дружина [PERSON] без його відома та згоди забрала до себе в помешкання, яке знаходиться за адресою вул. Грушевського, 19 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області його матір [PERSON], ознак кримінального правопорушення не виявлено. Зі слів самої [PERSON] встановлено, що остання з власної волі переїхала проживати у господарство своєї колишньої невістки [PERSON], оскільки їй потрібен був догляд, якого не міг забезпечити її син [PERSON] Відповідно до повідомлення Збаразької центральної районної комунальної лікарні №1947 від 01.09.2014 року, 31.03.2014 року сімейний лікарем [PERSON] отримано виклик від мешканки [INFO] [PERSON] з потребою оглянути на дому [PERSON], яка прибула з м. Тернополя. 31.03.2014 року в ході проведення огляду виявлено, що загальний стан хворої важкий за рахунок серцевої недостатності, неврологічних порушень, інтоксикаційного синдрому. [PERSON] постановлено діагноз: дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти, стенокардія напруги ІІІФК, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 степеня кризовий перебіг, гіпертензивне серце СР ІІ Б [PERSON] ст. з вестибулярними, цефалічними пароксизмами, інтелектуально-мнестичними розладами, ГРВІ, гострий бронхіт. Хворій призначено амбулаторне лікування, від якого стан останньої дещо покращився. Повторні огляди проведено 03.04.2014 року, 09.04.2014 року. Подальше спостереження хворої здійснювалось медсестрою загальної практики сімейної медицини. 14.05.2014 року поступив виклик на огляд [PERSON] При огляді стан хворої був важкий(агонуючий), була надана необхідна медична допомога, однак 14.05.2014 року о 17 год. 30 хв. [PERSON] померла. [PERSON] зазначено у повідомленні Збаразької центральної районної комунальної лікарні №2109 від 15.09.2014 року, спостереження [PERSON] на дому в період з 31.03.2014 року по 14.05.2014 року здійснювала медична сестра загальної практики сімейної медицини [PERSON], яка двічі відвідувала хвору на дому та про результат інформувала в усному порядку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є племінником чоловіка [PERSON] та добре знав покійну, яка була йому як матір. Він постійно спілкувався та бачився із нею, відвідував в м. Тернополі. [PERSON] була розумна, інтелігентна, адекватна людина. З її слів йому відомо, що вона шкодувала, що її син [PERSON] ставився до неї не дуже добре, поводив себе неадекватно. Покійна радилася як їй розпорядитися своїм майном на випадок смерті та вирішила скласти заповіт на онуків. В березні 2014 року [PERSON] захворіла, лежала вдома, [PERSON] нею не опікувався, не допомагав, а тому її онука [PERSON] забрала [PERSON] в село Чернихівці Збаразького району, де вона та її мати до останнього дня піклувалися про неї. Покійна ставилася до колишньої невістки [PERSON] з повагою, у них були доброзичливі стосунки. Під час перебування [PERSON] в селі він часто спілкувався з нею по телефону, за день до смерті бачився із нею особисто. На той час вона вже погано розмовляла, плакала. Попередньо, в березні 2014 року у них була довірлива розмова під час якої [PERSON] радилася з ним з приводу заповіту, оскільки хотіла залишити свою частку квартири онуці [PERSON], він схвалив її рішення, знаючи які стосунки склалися у них в сім»ї, і те, що [PERSON] не опікується матір»ю на належному рівні. Це було виважене рішення самої [PERSON] На момент укладання заповітів в травні 2011 року та квітні 2014 року [PERSON] була психічно здорова адекватна, розумна жінка. Вона усвідомлювала свої вчинки, її поведінка не викликала сумнівів у її адекватності, ніякими психічними захворюваннями вона не страждала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною брата [PERSON] З покійною вона була знайома давно, вони спілкувались, зустрічались. [PERSON] говорила їй, що хоче записати свою частку квартири онуці [PERSON] щоб вона опікувалася її хворим сином [PERSON] Знає, що [PERSON] влаштовував матері скандали, щоб вона віддала ключі від квартири, хотів щоб подарувала свою частку йому, але [PERSON] відмовилась це роботи, оскільки вважала, що [PERSON] не буде доглядати брата, продасть квартиру і той залишиться без житла. [PERSON] буда адекватна, при своєму розумі. В березні 2014 року вона подзвонила до неї і [PERSON] повідомив, що мати захворіла, [PERSON] за нею не доглядав, а тому її онука [PERSON] забрала бабусю жити в село. Після цього вона з [PERSON] не бачилась, лише спілкувалась по телефону. Попередньо [PERSON] розповідала їй, що переписала свій заповіт та заповіла хату в селі онуку [PERSON] В квітні 2014 року [PERSON] розповіла, що склала заповіт на квартиру на [PERSON], говорила, що [PERSON] хотів щоб вона подарувала йому будинок в селі. [PERSON] була здоровою і свідомою до кінця своїх днів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є першою дружиною [PERSON] Після розлучення вона та її донька [PERSON] підтримували із матір»ю колишнього чоловіка [PERSON] дружні, близькі стосунки, спілкувалися по телефону, приїжджали до неї в м. Тернопіль. [PERSON] давно хворіла, в березні 2014 року стала зовсім немічна та потребувала догляду. Донька хвилювалася, що вони будуть робити, оскільки син покійної [PERSON], який жив з матір»ю, повинен був йти на лікування та не міг доглядати [PERSON] [PERSON] дзвонила до батька, він прийшов через півтора тижні і [PERSON] у його присутності сказала, що не хоче щоб він до неї приходив, хоче щоб її доглядала онука [PERSON], попросила забрати її в село. [PERSON] з цього приводу нічого не сказав, не заперечив, навіть не поцікавився станом здоров»я матері. Ця розмова відбулась в четвер, а в неділю [PERSON] перевезли до в неї в село. Покійна не могла сама йти і її вели під руки. Вона відразу звернулась до сімейного лікаря. [PERSON] привезла з Тернополя всі медичні документи [PERSON], лікар вивчив історію хвороби, призначив лікування, яке було ефективним. В результаті лікування [PERSON] почувала себе краще, сама сідала, їла. На протязі двох тижнів до них приходила фельдшер, яка робила їй уколи, також їх відвідувала медсестра. За заявою [PERSON] про викрадення матері, працівники міліції проводили перевірку, в результаті якої ці відомості не підтвердились. Голова сільської ради с. Чернихівці [PERSON] також приходила до них на перевірку. [PERSON] особисто розмовляла з нею, сказала, що добровільно переїхала в село, за нею добре доглядають і вона хоче залишитись тут. В той час коли [PERSON] жила у селі, вона спілкувалась зі всіма рідними, знайомими, розмовляла по телефону. Позивач її не навідував, ніякої допомоги не надавав. Потім [PERSON] сказала, що її будинок в селі залишається [PERSON], а свою частку квартири вона хоче залишити [PERSON] З цією метою вона попросила привезти нотаріуса та видала на ім»я [PERSON] довіреність щоб вона від її імені подарувала належну [PERSON] частку квартири по вул.Київська,8/52 у м. Тернополі [PERSON] Під час посвідчення довіреності були присутні [PERSON] та [PERSON] Однак через свою хворобу [PERSON] не змогла укласти договір дарування. [PERSON] страждала серцево-легеневою недостатністю, мала проблеми з тиском, але до кінця життя була при своїй пам»яті та твердому розумі, її поведінка була адекватною і вона розуміла значення своїх дій. [PERSON] з власної волі вирішила залишити належну їй частку квартири онуці, оскільки її син [PERSON] є інвалідом, хворіє і спілкувався тільки з [PERSON], яка часто відвідувала їх з бабусею, допомагала, а тому [PERSON] хотіла щоб після її смерті сина доглядала близька людина. З цих причин [PERSON] попросила її запросити нотаріуса для укладення заповіту. 02.04.2014 року на момент посвідчення заповіту [PERSON] була у нормальному стані, але знервована через те, що приїжджала комісія по заяві [PERSON], яка перевіряла чи її не утримують насильно. Сказала, що хоче зробити все так, щоб онуки не страждали від дій батька. Оскільки у [PERSON] після інсульту тряслась рука, вона попросила, щоб голова сільської ради [PERSON], яку запросили в якості свідка, і з якою вони спілкувались раніше, підписала заповіт від 02.04.2014 року замість неї, щоб не зіпсувати його та не переписувати. Це було особисте бажання покійної. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та її сім»ю вона знає з 1991 року, вони жили по сусідству у с. Чернихівці, Збаразького району. Вони постійно спілкувались із покійною і [PERSON] часто радилась із нею. Син покійної [PERSON] жив у будинку матері в селі Чернихівці разом зі своєю співмешканкою. З матір»ю у нього були погані стосунки, він сварився з нею. Було таке, що не впускав до хати і [PERSON] ночувала у своєї колишньої невістки [PERSON], з якою підтримувала добрі стосунки. Діти [PERSON] від першого шлюбу відвідували [PERSON], допомагали їй. [PERSON] радилась із нею як їй вчинити, щоб її син [PERSON] був захищений після її смерті. Говорила, що він найближче спілкувався з [PERSON], а тому [PERSON] вирішила скласти на неї заповіт на свою частку квартири у м Тернополі. Казала, що в іншому випадку [PERSON] здасть брата в інтернат для розумово відсталих, а сам залишиться в квартирі зі своєю співмешканкою. Ще раніше, в 2011 році після сварки зі [PERSON], [PERSON] переписала свій заповіт і залишила належний їй будинок у селі Чернихівці онуку [PERSON] Будучи головою сільської ради, вона відвідувала [PERSON], коли ту привезли у село, оскільки [PERSON] звернувся в правоохоронні органи із заявою про викрадення матері. [PERSON] особисто повідомила їй, що переїхала до колишньої невістки добровільно, їй вдома у [PERSON] добре, там її доглядають і вона хоче залишитись в селі, до сина повертатись вона не хотіла. [PERSON] викликала лікаря до [PERSON], їй була надана необхідна медична допомога, перед смертю лікар теж оглядав покійну. Оскільки [PERSON] відчувала, що сили її покидають, то попросила [PERSON] викликати нотаріуса. Вона та [PERSON] були присутні при посвідчені заповіту [PERSON] 02.04.2014 року. Нотаріус спершу опитала покійну, з»ясувала її волю, та пересвідчившись з відповідей [PERSON], що остання була при свідомості, нормально розмовляла, розуміла значення своїх дій, повернулась на своє робоче місце, де був підготований текст заповіту, який потім у її присутності та присутності іншого свідка нотаріус зачитала вголос, [PERSON] підтвердила, що у заповіті все вказано вірно, сказала, що хоче залишити квартиру [PERSON], щоб був захищений її син [PERSON] Вони як свідки теж читали заповіт, нотаріус також давала заповіт [PERSON]Й, яка мала окуляри та могла читати, і остання його передивилась. Після цього вона на прохання покійної підписала заповіт замість [PERSON], в якої після інсульту не працювала і тряслась рука. Вона підписала заповіт не як посадова особа, а як сусідка покійної. Погодилась на це, оскільки знала, що [PERSON] буде не згідний із таким рішенням матері та буде оспорювати цей заповіт. На момент підписання заповіту [PERSON] перебувала в ліжку, але нормально розмовляла, була при свідомості, повністю адекватна. ЇЇ дієздатність нотаріус перевірила під час з»ясування волі заповідача, пересвідчившись в розмові з [PERSON], що остання давала чіткі, зрозумілі відповіді на її запитання, сумнівів у її психічному здоров»ї не виникало. Той факт, що [PERSON] проходила лікуванні у ТОККПНЛ не свідчить, що вона була психічно хвора. [PERSON] ніхто не перешкоджав відвідувати матір, але він приходив лише з міліцією, яка проводила перевірку по його заяві, та потім приїжджав шукати заповіт, який [PERSON] склала ще раніше на його користь. Після смерті матері він не виявив бажання займатись організацією поховання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що 02.04.2014 року він був запрошений [PERSON] в якості свідка під час посвідчення заповіту [PERSON] На той час [PERSON] знаходилась у будинку [PERSON], сиділа у ліжку, була адекватна, нормально розмовляла, ніяких психічних відхилень не виявляла, розуміла значення своїх дій. Нотаріус з»ясовувала на кого складати заповіт, [PERSON] повідомила, що хоче залишити майно своїй онуці [PERSON] Після того як заповіт був готовий, він не пригадує хто його читав, він сам його не читав, але він підписав заповіт першим, а потім [PERSON], яка підписувала його замість [PERSON], бо та сказала, що не може писати через те, що після хвороби у неї трясеться рука. Вказав, що йому невідомо чи знала нотаріус на момент посвідчення заповіту про те, що [PERSON] раніше лікувалась у психлікарні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що він є чоловіком [PERSON]-онуки [PERSON] Повідомив, що у [PERSON] були нормальні стосунки із його дружиною та її матір»ю [PERSON], зі [PERSON] стосунки останнім часом погіршились. [PERSON] часто відвідувала свою бабусю в м. Тернополі, допомагала їй по господарству, а також матеріально, привозила необхідні речі, возила її на обстеження влікарню. Він також навідував покійну у неї вдома по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі. В березні 2014 року він допомагав перевезти [PERSON] у село Чернихівці Збаразького району до його тещі [PERSON] [PERSON] була у свідомості, все розуміла, нормально розмовляла, він перепитував її чи хоче вона їхати в село, вона підтвердила свою згоду на переїзд, все відбувалось з її власної волі. [PERSON] було важко ходити, вони її підтримували під руки, коли вели з квартири. Його дружина [PERSON] на протязі тижня намагалась додзвонитись до свого батька [PERSON] та повідомити, що забирає [PERSON] в село, але той на дзвінки не відповідав. Вказав, що йому невідомо чи були у [PERSON] психічні захворювання, однак вона завжди нормально спілкувалась та поводила себе адекватно. [PERSON] ще задовго до своєї смерті говорила про те, що має намір скласти заповіт на його дружину, але чому не зробила цього раніше, ніж в квітні 2014 року йому невідомо. 02.04.2014 року, коли посвідчувався заповіт [PERSON] він знаходився в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, але під час посвідчення заповіту особисто присутній не був. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що він є чоловіком доньки [PERSON]-Анастасії. [PERSON] він знає з 2007 року, вони з дружиною часто навідували її в м. Тернополі. В березні 2014 року [PERSON] захворіла, не могла ходити, її не було кому доглядати. Йому подзвонила інша онука [PERSON]-[PERSON] та сказала, що треба приїхати допомогти їм перевезти [PERSON] в село до її матері. [PERSON] підтвердила, що хоче переїхати до села. ЇЇ син [PERSON] є інвалідом, а тому не міг доглядати за нею. [PERSON] не цікавився матір»ю та не надавав їй допомоги, а вона через хворобу вже не могла обійтись без стороннього догляду. В той день, коли вони з [PERSON] перевозили [PERSON] в село, вона не могла сама йти, вони допомагали їй, підтримували під руки, але вона все усвідомлювала, нормально розмовляла з ними. По приїзді в село [PERSON] викликала до [PERSON] лікаря, її лікували, вона поводила себе адекватно, постійно спілкувалася з рідними, знайомими по телефону. Вказав, що йому невідомо чи знав [PERSON] про те, що його мати вирішила переїхати в село. [PERSON] сама прийняла таке рішення, бо [PERSON] за нею не доглядав. Коли [PERSON] була в селі, [PERSON] приходив до неї лише два рази, нічого не привозив, не цікавився її здоров»ям, хоча його вільно пускали до матері і не потрібно було для цього залучати правоохоронні органи. Зі слів [PERSON] йому відомо, що рішення про те, щоб залишити майно онукам [PERSON] та [PERSON] вона прийняла сама, ніхто нею не керував та не змушував до цього. [PERSON] хотіла, щоб [PERSON] належала частка у квартирі, щоб вона в подальшому доглядала її хворого сина [PERSON] Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта за результатами проведення призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.06.2016 року №259, встановлено, що [PERSON] станом на період складання заповіту 08.12.2010 року, 10.05.2011 року та довіреності 27.03.2014 року страждала на невротичний розвиток особистості ускладнений органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. На момент складання заповіту 02.04.2014 року та підписання його свідками від її імені, [PERSON] страждала на невротичний розвиток особистості ускладнений органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. В мотивувальній частині висновку експерта також зазначено, що в період, який відноситься з 11.02. по 10.03.2011 року та з 21.08. по 20.09.2013 року [PERSON] виявляла ознаки невротичного розвитку особистості складеного органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що відноситься до невротичних(пограничних) розладів і суттєво не можуть впливати на здатність останньої розуміти значення своїх дій і керувати ними. Таким чином, об'єктивних підстав, які дають можливість стверджувати про наявність у [PERSON] психічного чи іншого важкого захворювання, внаслідок якого вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складання та посвідчення заповітів 10.05.2011 року та 02.04.2014 року судом не встановлено. Висновком призначеної судом судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №710/711/17-22 від 15.11.2017 року за результатами судово-технічного дослідження документів встановлено, що засоби технічного відтворення підписів від імені [PERSON] у наданих на дослідження документах-двох примірниках заповіту від 10.05.2011 року та журналі реєстрації нотаріальних дій Чернихівецької сільської ради, реєстраційний №41 за 2011 рік не застосовувались. Ці підписи виконано рукописним способом кульковою ручкою, без застосування прийомів технічного відтворення підписів та попередньої підготовки до їх виконання. За результатами судово-почеркознавчого дослідження встановлено, що підписи у двох примірниках заповіту, укладеного від імені [PERSON] та посвідченого 10.05.2011 року секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON], а також у графі «Розписка в одержанні нотаріально оформленого документа» книги нотаріальних дій Чернихівецької сільської ради на аркуші 19, реєстраційний №41 за 2011 рік виконані [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами повністю спростовуються твердження позивача та підтверджується той факт, що [PERSON], яка померла 14.05.2014 року, діючи вільно та відповідно до своєї внутрішньої волі вчинила заповіти від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року, які складено з дотриманням вимог щодо форми та порядку посвідчення. Заповіт від 10.05.2011 року складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто [PERSON], що підтверджується висновком судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 15.11.2017 року. Відповідні повноваження на вчинення нотаріальних дій покладені на секретаря Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області сільської ради [PERSON] у відповідності до рішення сільської ради № 3-1/2010 від 12.11.2010 року, що відповідає вимогам ст.37 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ, ст.ст. 38.42,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР. Заповіт від 02.04.2014 року посвідчено у присутності двох свідків та за дорученням заповідача, яка у зв»язку із хворобою не могла особисто вчинити підпис, підписано запрошеним свідком [PERSON] Підпис вказаної особи на заповіті [PERSON] від 02.04.2014 року засвідчено нотаріусом, із зазначенням, що текст заповіту не може бути підписаний особисто [PERSON] у зв»язку із хворобою. [PERSON] заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними свідками [PERSON], [PERSON], особи яких нотаріусом встановлено, дієздатність перевірено. Показаннями свідків у судовому засіданні підтверджено, що [PERSON], яка страждала серцево-легеневою недостатність та потребувала стороннього догляду, в березні 2014 року за власним бажанням переїхала на проживання до своєї колишньої невістки [PERSON], оскільки її син [PERSON], який є інвалідом 2-ї групи не міг забезпечити їй належного догляду, а позивач [PERSON], який проживав окремо, не надав матері необхідної допомоги. Також у своїх показаннях свідки вказали, що [PERSON] дійсно мала намір розпорядитись належною їй часткою у квартирі №[ADDRESS] не на користь позивача. Рішення залишити спадщину онукам, а не сину, [PERSON] прийняла задовго до своєї смерті, а заповіт від 02.04.2014 року на користь онуки [PERSON] уклала з власної волі, попередньо радилась про це із рідними та сусідами, та хотіла таким чином подбати про свого сина [PERSON], що є інвалідом та потребує догляду. Перебуваючи у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області [PERSON], з власної волі 02.04.2014 року склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй 1/2 частину квартири за адресою вул. Київська.8/52 у м. Тернополі своїй онуці [PERSON]-доньці позивача від першого шлюбу. На момент укладення заповіту [PERSON] перебувала у свідомості, повністю розуміла значення своїх дій та вчинків. Поведінка заповідача не викликала сумнівів у тому, що вона була психічно здорова, як у свідків, які були присутні при його посвідченні, так і у нотаріуса, яка перевіряла її дієздатність. Свідченням того, що [PERSON] прийняла рішення передати свою частку квартири онуці [PERSON] є також та обставина, що 27.03.2014 року від імені [PERSON] приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено довіреність, яка зареєстрованої в реєстрі за №887, відповідно до якої [PERSON] уповноважила свою колишню невістку [PERSON] подарувати на умовах, які їй попередньо відомі з договору доручення, належну їй на праві приватної власності Ѕ частку квартири по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі онуці [PERSON] Надана позивачем та досліджена в судовому засіданні медична документація не містить висновків щодо наявності у спадкодавця психічного або іншого захворювання, внаслідок якого [PERSON]не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, що повністю підтверджується висновком призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.06.2016 року, відповідно до якого [PERSON] в період складання заповітів 10.05.2011 року, 02.04.2014 року та довіреності від 27.03.2014 року страждала на невротичний розвиток особистості ускладнений органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що не досягав рівня психозу чи вираженого недоумства, а тому могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином посилання позивача на те, що [PERSON] на момент укладення оспорюваних заповітів від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року перебувала у стані, який позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також, що заповіт від 10.05.2011 року підписаний не [PERSON], а іншою особою не підтверджуються дослідженими судом доказами. Відтак, судом установлено, що волевиявлення заповідача [PERSON] під час укладення оспорюваних позивачем заповітів від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року було вільним і відповідало її внутрішній волі, на момент укладення та посвідчення вказаних заповітів заповідач психічними чи будь-якими іншими захворюваннями, що позбавляли її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не страждала та особисто підписала заповіт від 10.05.2011 року. Інших доказів в обґрунтування заявлених вимог позивачем не надано. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що заповіти вчинені від імені [PERSON] від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року та посвідчені секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області [PERSON] та приватним нотаріусом Збаразького нотаріального округу [PERSON] підлягають визнанню нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності правочину, з тих підстав, що порушення вимог ч.1 ст.1257 ЦК України складені особою, яка не мала на це права, а саме секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, якому відповідні повноваження надані рішенням сільської ради, а не рішення виконавчого комітету, а також складені з порушенням вимог щодо їх форми та посвідчення, оскільки заповіт від 02.04.2014 року не був прочитаний вголос свідками, які були присутні під час його посвідчення, відомості про вказаний заповіт внесені нотаріусом до Спадкового реєстру ще до моменту його підписання та посвідчення, з урахуванням того, що у відповідності до вимог ч.3 ст.49 ЦПК України позивач не вправі змінювати предмет або підстави позову в ході розгляду справи по суті. При цьому суд враховує те, що у своїх заявах від 03.03.2015 року про зміну позовних вимог та від 07.10.2016 року про уточнення позовних вимог позивач як на підставу своїх позовних вимог посилався лише на той факт, що заповіти, вчинені від імені [PERSON] 10.05.2011 року та 02.04.2014 року підлягають визнанню недійсними виключно з тих підстав, що укладені на умовах неусвідомлення заповідачем своїх дій та неможливості керувати ними, оскільки [PERSON] з 11.02.2011 року була пацієнтом Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, а заповіт від 10.05.2011 року підписаний не заповідачем, а іншою особою, а згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed