Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання недійсними окремих положень договору із наступних підстав. 22.11.2011 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку №28-0199-11-2548, згідно якого транспортний засіб AUDI А7, номер кузова шасі WAUZZZ4G2CN069012, було застраховано за умовами добросовісного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО) на загальну суму 84 900,00 доларів США. В травні 2015 року в процесі розгляду Іллінецьким районним судом Вінницької області цивільної справи за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] позивач дізнався про те, що зазначений договір укладений строком на 1 рік, начебто продовжує строк своєї дії і ТОВ «Порше Мобіліті» продовжує сплачувати за позивача страхову премію за період страхування з 25.11.2012 року по день подання даного позову. Позивач вважає такі дії відповідача в даній справі та ТОВ «Порше Мобіліт» незаконними та такими, що суперечать положенням чинного законодавства, тому звернуся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, проте подав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити в повному обсязі із викладених у позовній заяві підстав та просить розглянути справу у його відсутність. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити в повному обсязі із викладених у позовній заяві підстав та просить розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не зявився, проте надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову заперечує. Дослідивши докази, взявши до уваги думки сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позов ґрунтується виключно на субєктивній оцінці обставин по справі та помилковому тлумаченні положень укладеного договору страхування між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON], а також норм законодавства що регулюють договірні відносини і зокрема в сфері страхування. В ході розгляду справи судом встановлено, що при купівлі автомобіля AUDI А7 22.11.2011 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» і [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно- правової відповідальності водія та від нещасного випадку №28-0199-11-2548. Умовами договору, зокрема частиною 1 цього договору визначений розмір страхової суми. Визначення страхової суми викладені в п.1.11 правил добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно якого страхова сума грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору зобовязаний провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку. За цим визначенням ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» - страховик бере на себе зобовязання провести виплату страхового відшкодування [PERSON] вигодонабувачу. Розмір суми страхового відшкодування згідно розділу 6 частини 1 Договору добровільного страхування визначений в залежності від періоду настання страхового випадку, в: 1-й рік 100 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору, 2-й рік 90 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору, 3-й рік 80 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору, 4-й рік 70 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору, 5-й рік 60 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору, 6-й рік 50 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору. Отже доводи позивача про те, що договором не визначений розмір страхової суми є безпідставними. Окрім того, як вбачається із заявлених позовних вимог та пояснень [PERSON] в ході розгляду справи в дійсності ним оспорюється договір в частині визначення страхових платежів (страхових премій). Відповідно до п.6.2 страхова премія це плата за страхування, тобто грошова сума, яку страхувальник зобовязаний виплатити страховку. Вказана сума визначається в односторонньому порядку виходячи із існуючих тарифів та зазначається в ч.1 Договору. За п.1.12 Правил добровільного страхування вказаний платіж визначається умовами договору страхування. Відповідно до розділу 6 п.1 цього ж договору страховий платіж (страхова премія) визначена в розмірі 40036,80 грн. за кожен рік починаючи з 25.11.2011 року по 24.11.2016 року. Встановлений страховий тариф становив 5,88 % від початкової вартості придбаного позивачем автомобіля AUDI А7, яка становила 680 898 грн. Отже умови оспорюваного договору відповідають приписам ст.982 ЦК України щодо визначення істотних умов договору страхування, а саме встановлення розміру страхової суми та розміру страхового платежу. Умовами договору визначена також така істотна умова, як строк його дії. Відповідно до п.6 розділу 6 частини 1 Договору визначена початкова дата, а саме 25.11.2011 року та кінцева дата 24.11.2016 року. Тому доводи позивача про те, що в договорі не визначена ця істотна умова є безпідставними. За таких обставин позивачеві в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed