Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше 30% встановленого законодавством України прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до повноліття дитини. Свої вимоги позивач [PERSON] обгрунтувала тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є фінансово спроможним, інших утриманців не має. Вона самостійно не спроможна утримувати дитину. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, в своїй заяві, що направила на адресу суду вказала, що позов підтримує в обсязі заявлених нею вимог, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами дійшов до наступного висновку. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що у шлюбі, який укладений між сторонами, народився [INFO] року син [PERSON], батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини, є відповідач (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4)). Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, визначені ч.1 ст. 182 СК України, приходить до висновку, що [PERSON], будучи рідним батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] року народження свого обов'язку по його утриманню у добровільному порядку не виконує, відсутність даних про те, що батько дитини має на утриманні інших дітей, чи незадовільний стан здоров'я, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина у запропонованому позивачем розмірі. Відповідно до положень ст.367 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір , від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 80, 180, 181,182, 183 СК України,

Outcome: approved