Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 30 липня 2014 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу у них з відповідачкою народилась дочка [PERSON], [INFO]. В позові вказує, що в період з часу реєстрації шлюбу і до серпня 2017 року вони з відповідачкою проживали разом як чоловік та дружина. На даний час кожен з них проживає окремо. Із-за подружніх зрад дружини вони з осені 2017 року остаточно припинили шлюбні відносини. Дружина має відносини з іншим чоловіком. Крім того, причиною розпаду сімї стала несумісність характерів, різні погляди на життя. З плином часу сімейні відносини та особисті взаємовідносини погіршились, зникло взаєморозуміння, любов та взаємоповага, що призвело до виникнення неприязних стосунків, частих непорозумінь та конфліктів, між ними склалася напружена атмосфера. Позивач вказує, що остаточно з серпня 2017 року вони не проживають однією сімєю, спільне господарство не ведуть, відповідачка не вносить вклад до спільного сімейного бюджету, матеріально та морально один одного не підтримують. Примирення між ними неможливе, шлюб суперечить його інтересам. Просив шлюб\~між ним\~та відповідачкою\~ розірвати. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, спрямував на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, спрямувала на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов про розірвання шлюбу визнала повністю та просила ухвалити рішення, яким розірвати їх з позивачем шлюб. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач позов визнав повністю, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі на підготовчому провадженні слід ухвалити рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1178, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №099676 (а.с.6). Від шлюбу у сторін 05 листопада 2016 року народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №255627 (а.с.7). Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.\~ Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Відповідно до роз'яснень п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що причиною розпаду сімї стало, не підтримання подружжям шлюбних відносин, окреме проживання та не ведення спільного господарства протягом тривалого часу. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сімї є неможливим. Шлюб існує формально. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, а відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати. Відповідно до ст.142 ЦПК України,\~у разі\~укладення мирової\~угоди до\~прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України - 50 відсотків судового збору (352,40грн.) сплаченого при поданні позову, а 352 гривні 40 коп., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved