Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 986477809 від 14.10.2019 р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2019 р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» був укладений кредитний договір № 5068299 у розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності з поверненням його через 15 дні з 16.10.2019 року з поверненням 31.10.2019 року та зі сплатою процентів за користування кредиту в розмірі 15,00 грн, яка нараховується за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Згідно 1.5 Договору сукупна вартість кредиту складає 15.00 грн в грошовому виразі та 4.00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2. Договору. Даний кредит ним оформлений з відповідачем через сайт: https//miloan.ua, де шляхом заповнення електронної заявки, потрібно було заповнити дані, заповнити анкету та додати карту рахунку, на яку перераховуються кошти, втім відповідач, скориставшись його необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», зокрема, не надав повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Вважає умови укладеного договору несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком став істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків його як споживача фінансових послуг. Працівниками фінансової установи не було надано йому інформація, яка стосується суті наданих Товариством фінансових послуг, а також відсутнє і будь яке письмове підтвердження про ознайомлення його з усіма умовами кредитного договору. Вказує, що відповідно до підпунктів п.1.5 Кредитного договору та Графіку платежів за користування кредитом в розмірі 10000 грн він сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 15 грн за 15 календарних днів. Проте згідно п. 4.1 Кредитного Договору , у разі прострочення ним зобов`язань повернення кредиту та /або слати процентів за його користування та / або інших платежів згідно з умовами даного Договору, він починаючи з дня наступного з днем спливу терміну (дати) , вказаного в п. 1.4 Договору , зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню за неправомірне користування кредитом у розмірі 2.00 % від суми невиконаного зобов`язання , за кожен день прострочення і яка за 15 календарних днів становить 3000, 00 грн з розрахунку 10000*(2*365)%/365*15=3000,00 грн, а отже сума компенсації становить більше 50 %, що відповідно п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є не справедливою умовою, та повинен бути визнаний недійсним. Стверджує, що при укладанні договору було порушено ряд норм, встановлених ЗУ ЗУ «Про захист прав споживачів» , ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про інформацію», а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним в цілому. Ухвалою від 02.06.2020 р. відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою від 24.06.2020 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в зв`язку з тим, що 31.01.2020 року ТОВ «Мілоан» відступила право вимоги до [PERSON] вказаному товариству. В судове засідання позивач не з`явився, просив позовну заяву розглядати за його відсутності, відповіді на відзив, поданий представником відповідача не надав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив обставини справи та дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно договору № 5068299, укладеного 16.10.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - «Товариство») та [PERSON] (далі - «Позичальник»), який має електронну пошту та номер мобільного телефону, Товариство зобов`язалося надати Позичальникові грошові кошти(фінансовий кредит) у сумі 10000 грн строком на 15 дні, починаючи з 16.10.2019 року по 31.10.2019 року, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/ терміні, що визначені Договором. У пункті 5 договору Позичальник підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та в ЗУ «Про захист прав споживачів». вимоги надання якої передбачені в законодавстві України; отримав Кредит не на споживчі цілі, що до підписання цього Договору ознайомився з усіма його умовами та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб - сайті Товариства miloan.ua, та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.п. 6.4, 6.5 договору сторони дійшли згоди, що укладення Кредитного Договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору , який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 16.10.2019 р. ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти отримувачу [PERSON] на картку Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», що підтверджується платіжним дорученням на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання укладеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує, у тому числі тим, що такий договір укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме тим, що перед його укладенням, всупереч ч.2 ст.11 Закону позичальнику не було повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови, та не ознайомлено з ризиками, що передбачає ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема: про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Однак, на час укладання договору про фінансове кредитування стаття 11 даного Закону взагалі не містила частину другу, тобто посилання позивача на порушення відповідачем неіснуючої норми закону є необгрунтованими. Ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає лише застосування даного Закону до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Твердження позивача про те, що ним не погоджено істотні умови договору кредиту суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються текстом договору, в якому чітко викладені умови договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошима та відповідальність за порушення умов договору. Так, 16.10.2019 р. між сторонами було укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 10000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 15 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника, зазначений у заявці Позичальника, що засвідчує факт передачі грошових коштів від Товариства до Позичальника і факт укладання між ними договору у формі електронного документу. Згідно підпунктів пункту 1 договору Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у втановлений п.1.4 Договору термін та виконати інщі зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором» задекларовано у ч. 3-4 пункту 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Факт оформлення заявки на отримання кредитних коштів, яку оформив позивач, є акцептом на укладення кредитного договору (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до загального порядку дій Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з метою укладення електронного договору Позичальник заходить на сайт, який надає доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, та у вбудованому калькуляторі вибирає бажану суму грошових коштів, яку він бажає отримати в кредит, та бажаний строк кредитування, що спростовує твердження позивача [PERSON] введення відповідачем його в оману та спонукання споживача до прийняття швидкого рішення та позбавлення його достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Між тим саме Позичальник був ініціатором укладення договору і певний час опрацьовував на сайті кожний етап заповнення заявки. Після заповнення всіх необхідних даних заявки на кредит Позичальник підтверджує введення в заявку на кредит, а, натиснувши кнопку «Змінити», він має право змінити суму та строк кредитування, що, у свою чергу, відповідає абзацу 3 ч. 8 т. 11 Закону України «Про електронну комерцію». На кожному етапі заповнення заявки на кредит Позичальнику надаються підказки з роз`ясненнями порядку заповнення заявки на кредит та щодо змісту кожного кроку Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі. Одночасно з переходом на іншу сторінку заявки на телефонний номер Позичальника направляється смс-код підтвердження, ввівши який у відповідне поле, Позичальник підтверджує дію з відправлення заявки на кредит для аналізу інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства. Після заповнення всіх необхідних даних та натиснення кнопки «Продовжити» заявка на кредит надсилається на опрацювання інформаційно-телекомунікаційною системою. На наступному етапі Позичальнику повідомляється про процес оброблення заявки на кредит. У разі погодження заявки на кредит (прийняття Товариством рішення надати Позичальнику кошти в кредит на обраних ним умовах) Позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить у собі всі істотні умови договору, та додатково повідомляється смс-повідомленням на номер телефону, вказаний Позичальником у заявці на кредит. На цьому етапі інформаційно-телекомунікаційна система Товариства формує та надає Позичальнику на ознайомлення індивідуальну частину договору з Позичальником, шляхом підстановки у типовий договір, погоджений Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, введених Позичальником в заявку на кредит даних. Індивідуальна частина договору відповідно до ст. 641 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є офертою Товариства, при цьому Позичальник, натиснувши на текст «Правила надання грошових коштів в кредит», ще раз має можливість ознайомитися з умовами Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства, які відповідно до пункту 4.1. договору є його невід`ємною частиною. Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється на номер телефону, вказаний Позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується Позичальником для підписання електронного договору. У разі, якщо Позичальник не бажає приймати оферту, він тисне на кнопку «Ні». Після цього Позичальник повідомляється про можливість повторно подати заявку на кредит, при цьому він має право змінити істотні умови договору, отже інформаційно-телекомунікаційною системою роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства та виявлення бажання укласти електронний договір, він має вчинити дію в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо прийняття оферти Товариства, а саме: ввести одноразовий ідентифікатор, отриманий від Товариства у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі, та натиснути кнопку «Так», що одночасно є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме: акцептом в розумінні ч. 3 пункту 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». У разі вчинення дій, спрямованих на прийняття оферти, Позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного Позичальником в заявці на кредит. Одночасно з підписанням договору Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Інформаційно-телекомунікаційна система Товариства повідомляє Позичальника про успішне проходження транзакції переказу коштів. З цього моменту в силу положень ч. 2 ст. 640 та ст. 1046 ЦК України електронний договір вважається укладеним. Отже, відповідачем спростованні твердження позивача, щодо його необізнаності з Правилами та їх текстом, що є невід`ємною частиною Кредитного договору, що інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, йому, як споживачу не була надана, оскільки перед укладенням договору [PERSON] мав змогу ознайомитися з індивідуальною частиною договору, перед укладенням договору завантажити його проект на свій персональний комп`ютер, електронний примірник індивідуальної частини якого надсилається на електронну адресу клієнта, зберігається в особистому кабінеті, та на вимогу клієнта Товариством може надати кредитний договір на паперовому носії. Тобто, було пройдено весь алгоритм дій Товариства при укладенні кредитного договору. Що стосується того, що укладена угода не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» через несправедливість її умов, то слід зазначити, що кредит на суму 10000,00 грн. надавався строком на 15 днів, на умовах строковості, зворотності та платності, Позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити комісію і проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 1.4 укладеного договору. Згідно пункту 1.5.2.договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 15,00 грн нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом, починаючи з першого для перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту.Тип процентної ставки за Договором фіксована. Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1 договору). Суд критично оцінює посилання позивача про недійсність Договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказаним пунктом встановлена відповідальність за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, з огляду на швидкоплинність самого строку користування кредитними коштами (15 днів). Таким чином, в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору № 5068299 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи [PERSON] в цій частині ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання означеного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо посилань позивача на порушення абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» , ст. 11 ЗУ «Про інформацію», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 11 ЗУ «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Пунктом 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено право суб`єкта персональних даних відкликати згоду на обробку персональних даних. Пунктами 3, 5 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено два випадки, за яких персональні дані можуть оброблятись навіть без згоди суб`єкта персональних даних: укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних: необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом. Згідно умов укладеного договору, зокрема, підпунктами п. 5, позивач надав згоду на передачу позикодавцю своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану та його спроможності виконати зобов`язання за договором позики, а також надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань на підставі цього договору, позикодавець має право передати його персональні дані третім особам для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за договором позики, та інших засобів правового захисту. Отже, з огляду на зазначене, твердження позивача про порушення законодавства про захист персональних даних є безпідставним, так як у відповідача існують підстави для їх обробки та зберігання. За таких умов посилання позивача на недійсність кредитного договору в цій частині є безпідставними. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання кредитного договору недійсним не знайшли свого підтвердження належними доказами і з огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed