Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON], раптово помер [INFO] року, в с. Лукашеве, Запорізького району Запорізької області. Після смерті спадкодавець залишив на його ім'я заповіт від 16 вересня 2010 року, завірений державним нотаріусом та зареєстрований за № 1403, яким належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,23 гектарів, яка знаходиться на території Преображенської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, заповідав йому. Позивач зазначає, що зазначена земельна ділянка разом з правовстановлюючими документами на неї: Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та свідоцтвом про право на спадщину за законом; зазначеним заповітом; довіреністю від 16.09.2010 року зареєстрованої в реєстрі за № 1404 щодо права вести від імені спадкодавця справи в тому числі і стосовно використання земельної ділянки; починаючи з 2010 року, була передана спадкодавцем йому в користування, яку він надалі використовував за призначенням. З того часу і до тепер він і спадкодавець не спілкувалися, так як проживають в різних територіальних населених пунктах і строки користування земельною ділянкою ними не були визначені. Користуючись земельною ділянкою він здійснював відповідні податкові платежі за землю. Позивач також зазначає, що при вчинені чергового податкового платежу за землю за 2018 рік йому в Преображенській сільській раді повідомили, що спадкодавець - [PERSON], відсутній у відповідних списках громадян, з яких справляються зазначені платіжні збори. Розшукуючи спадкодавця він звернувся в сільську раду с. Лукашеве, де йому повідомили, що останній помер в 2012 році. Надалі, як спадкоємцю за заповітом, йому було видане повторно зазначене свідоцтво про смерть від 07 листопада 2018 року. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендував звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних, не залежних від його волі та його волевиявлення причин, а саме: про смерть спадкодавця йому стало відомо тільки на початку листопада 2018 року, відповідно не маючи інформації про смерть спадкодавця він не мав можливості та підстав відповідно до вимог діючого законодавства подати заяву про прийняття спадщини. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду також письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому просить ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зі свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], серії [NUMBER] виданого повторно 07.11.2018 р. Запорізьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вбачається, що останній дійсно помер [INFO] р., актовий запис № 17. Після смерті спадкодавець залишив заповіт від 16 вересня 2010 року, завірений державним нотаріусом та зареєстрований за № 1403, яким належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,23 гектарів, яка знаходиться на території Преображенської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, заповідав позивачу, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного заповіту. Як зазначає позивач, зазначена земельна ділянка разом з правовстановлюючими документами на неї: Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та свідоцтвом про право на спадщину за законом; зазначеним заповітом; довіреністю від 16.09.2010 року зареєстрованої в реєстрі за № 1404 щодо права вести від імені спадкодавця справи в тому числі і стосовно використання земельної ділянки; починаючи з 2010 року, була передана спадкодавцем позивачу в користування, яку він надалі використовував за призначенням. З того часу і до тепер позивач і спадкодавець не спілкувалися, так як проживають в різних територіальних населених пунктах і строки користування земельною ділянкою ними не були визначені. Користуючись земельною ділянкою позивач здійснював відповідні податкові платежі за землю. Зазначені обставини підтверджуються: Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.07.2009 року зареєстрованим в реєстрі за № 1026, довіреністю, квитанціями про сплату податкових платежів за землю. Розшукуючи спадкодавця позивач звернувся в сільську раду с. Лукашеве, де йому повідомили, що останній помер в 2012 році. Надалі, як спадкоємцю за заповітом, позивачу було видане повторно зазначене свідоцтво про смерть від 07 листопада 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що після отримання свідоцтва про смерть позивач звернувся до Державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак з'ясувалося, що ним було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини. У зв'язку з чим, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, що підтверджується доданим до матеріалів справи роз'ясненням нотаріуса від 23.11.2018 р. за вих. № 1148/02-14. Суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних, не залежних від його волі та його волевиявлення причин, а саме: про смерть спадкодавця йому стало відомо тільки на початку листопада 2018 року, відповідно не маючи інформації про смерть спадкодавця позивач не мав можливості та підстав відповідно до вимог діючого законодавства подати заяву про прийняття спадщини. Зазначені обставини підтверджуються датою видачі повторного свідоцтва про смерть - 07.11.2018 року, роз'ясненням № 1148/02-14 від 23.11.2018 року державного нотаріуса. Крім того, з повідомлення Державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори від 30.01.2019 р. № 72/02-14 вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 194/2013, копія якої направлена на адресу суду і знаходиться в матеріалах справи. З копії спадкової справи суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], звертався син спадкодавця [PERSON], проте ним прав на земельну ділянку, на яку складено спадкодавцем заповіт на ім'я [PERSON], не заявлено. За ухвалою Томаківського районного суду від 14.02.2019 р. [PERSON] було залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, який не заперечує проти заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верхового Суду України, у справі № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, в мотивувальній частині зазначено наступне. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Також, відповідно до зазначених вимог законодавства, з часу відкриття спадщини не вчинено посадовими особами органу місцевого самоврядування та нотаріусом дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювалося виклику його як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, не роз'яснено право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved