Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 січня 2014 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який за рішенням суду було розірвано. Під час цього шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачкою. 06 серпня 2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ у справі № 645/1989/18 (провадження № 2-н/645/224/18) про стягнення з нього на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 23.03.2019 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який за рішенням суду було розірвано. Від подружнього життя народився син [PERSON] , [INFO] , який наразі залишився проживати разом із відповідачкою [PERSON] .. 02 червня 2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова прийнято рішення у справі № 645/2528/21 (провадження № 2-н/645/1494/21) про стягнення з нього на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що при винесенні вищевказаного судового рішення судом не взято до уваги обставини, які зазначені вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України, що передбачають зменшення розміру аліментів. Після розірвання шлюбних відносин з відповідачкою [PERSON] , позивач був вимушений виїхати для окремого проживання до орендованого житла за адресою: [ADDRESS] , за яке щомісячно сплачує фіксовану суму у розмірі 3000 грн. без врахування комунальних послуг. Свого особистого житла в місті Харкові не має, з реєстрації за адресою [ADDRESS] , позивача було знято 07.12.2017 року, після розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] .. Задля того, щоб утримувати обох дітей, позивач має постійне місце роботи в ТОВ «СІльпо-Фуд», магазин № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), де офіційно працює завідувачем відділу з 17.11.2016 року. Зазначає, що стягнення Ѕ частки від його заробітної плати для забезпечення потреб дітей ( по ј частки на кожного) будуть непосильним тягарем для нього після інших утримувань, оплати орендованого житла в місті Харкові, харчування, сплати комунальних витрат на житло та щоденних транспортних витрат. Таким чином, вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів, що стягуються на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON] на утримання обох дітей, доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх доходів, на кожну дитину, відповідно не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що у сукупності складатиме 1/3 частину від його заробітної плати (доходу). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову не заперечували та вважали за можливе зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх доходів позивача, на кожну дитину. Заслухавши пояснення позивача та відповідачів, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що позивач з відповідачкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьками якої в свідоцтві Серія [NUMBER] від 02.07.2014 року записано [PERSON] та [PERSON] . 06.08.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ, на підставі якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 17 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 (двадцять) коп. Крім того, встановлено, що позивач з відповідачкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьками якого в свідоцтві Серія [NUMBER] від 03.09.2019 року записано [PERSON] та [PERSON] . Також рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволені. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.03.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 171 - розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.04.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Виходячи із вказаних рішень судів на теперішній час з позивача на утримання двох дітей стягується 50% розміру його заробітку. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу\~(ч.2\~ст.182 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 180 СК України\~передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу(ч. 2\~ст. 182 СК України). Враховуючи, що після винесення судового наказу Фрунзенським районним судом м. Харкова 06.08.2018 року, та рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 року матеріальний стан позивача, як платника аліментів, змінився та він утримує малолітніх доньку та сина, які нарівні потребують належного матеріального забезпечення, а також враховуючи, що сторони мають рівні обов`язки з утримання дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом зменшення розміру стягнення аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) позивача до 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання малолітніх дітей, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав малолітніх дітей в даному випадку. Крім того, відповідачі повністю визнали позов. Отже, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів. Відповідно до\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 35180265 від 22.10.2021 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., який останній просив не стягувати з відповідачів на його користь. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст.180,\~182,\~184,\~185,\~192 СК України,

Outcome: approved