Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій з урахуванням остаточних уточнених позовних вимог /т.2 а.с.83/, просить поновити його на роботі в ЛКП «Львівський ліхтар» на займану посаду менеджера економіста, з якої він був звільнений з роботи наказом по підприємству №73-к від 31.05.2016; вирішити питання про законність подальшого перебування Шпака І.М. на посаді директора ЛКП «Львівський ліхтар»; виплатити 87723,24 грн. матеріальної шкоди як середню заробітну плату за час вимушеного прогулу від дати звільнення до дня 05.12.2017 та 100 000,00 грн. за завдану моральну шкоду; поновити [PERSON] на черзі працівників ЛКП «Львівський ліхтар», які потребують покращення житлових умов і отримання житла. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.08.2015 року переведений у Львівське комунальне підприємство «Львівський ліхтар» на посаду менеджера-економіста. 31.05.2016 року його було звільнено у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці на підставі наказу №73. Вважає звільнення незаконним, оскільки причини звільнення та процедура не відповідають вимогам КЗпП України. Відтак, просить поновити його на роботі, стягнути заробітну плату невиплачену в день розрахунку, компенсацію за затримку виплати заробітної плати, а також здійснити індексацію, відшкодування моральної шкоди та поновити на черзі працівників, які потребують покращення житлових умов. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що звільнення [PERSON] є законним, оскільки при звільненні позивача відповідачем дотримано усіх вимог законодавства. Просив в позові відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Відтак, суд не приймає до розгляду подані позивачем та його представниками доповнення та уточнення до позовної заяви від 09.08.2018 року, оскільки ними не виконано вимоги ч. 5 ст.49 ЦПК України. Крім цього, суд не приймає до уваги доповнення та уточнення до позовної заяви від 05.12.2017р. та розрахунок боргу /т.2 а.с.53-54,55/, оскільки таке клопотання подано позивачем та його представниками, в якому останні просили суд не брати до уваги вказані уточнення /т.2 а.с.83/. Ухвалою суду від 24.09.2018р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.08.2015 року прийнятий на посаду менеджера-економіста по переводу з ЛКП «Сяйво» згідно п.5 ст.36 КЗпП України з оплатою праці згідно штатного розпису, що стверджується копією наказу №31-К від 01.08.2015 р. та копією трудової книжки /Т.1 а.с.51, 115/ Згідно наказу № 73-К від 31.05.2016р. [PERSON] - менеджера-економіста звільнено з 31.05.2016 року у зв'язку із скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу посаду згідно п.1 ст. 40 КЗпП України /т.1 а.с.5/. Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до роз'яснень даних у п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був попереджений він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії окремого доручення голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.03.2016 р., керівникам ЛКП доручено в термін - 30.03.2018 р. розпочати процедуру вивільнення енергоменеджерів з організації ефективного використання енергії (енергоменеджерів з обліку та використання тепла, води, електричної енергії) - економістів з дотриманням вимог КЗпП України, а також внести зміни до штатного розпису ЛКП, вилучивши з 01.06.2016 р. посаду енергоменеджер з організації ефективного використання енергії (енергоменеджер з обліку та використання тепла, води, електричної енергії)-економіст /т.1 а.с.65/. Відповідно до Положення про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2016р. №977 «Про затвердження Положень про районні адміністрації Львівської міської ради та їх структур» районна адміністрація наділена повноваженнями у сфері житлово-комунального господарства, а саме: управління підпорядкованими комунальними підприємствами житлового господарства району, контроль за ефективністю роботи комунальних підприємств тощо /т.1 а.с.160-164/. Львівське комунальне підприємство «Львівський ліхтар» підпорядковане Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, оскільки знаходиться на території Франківського району м. Львова. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії Статуту Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар», затвердженого головою Франківської районної адміністрації та погодженого зборами трудового колективу, ЛКП «Львівський ліхтар» створене Львівською міською радою згідно з ухвалою міської ради від 31.01.2002р. №1440 та підпорядковане Франківській районній адміністрації, що є представником власника - територіальної громади м. Львова і є органом, до сфери управління якого входить комунальне підприємство (надалі Уповноважений орган). Згідно п.7 даного Статуту до виключної компетенції Уповноваженого органу, серед іншого, належить затвердження штатного розпису та організаційної структури підприємства. Пунктом 6 Статуту визначено, що управління підприємством здійснює його керівник/Т.1 а.с.189-202/. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 15.02.2017р. керівником ЛКП «Львівський ліхтар» з 26.05.2015 р. є Шпак Ігор Михайлович /т. 1 а.с.204-216/, що також стверджується копією розпорядження в.о. голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.05.2015р. Про прийняття на роботу директора ЛКП «Львівський ліхтар» Шпак І.М. /т.1 а.с.217/ та контрактом з керівником ЛКП «Львівський ліхтар» /т.1 а.с.218-221/. Із змісту Протоколу №5 оперативної наради адміністративного управління ЛКП «Львівський ліхтар» від 04.05.2016 р. вбачається, що на нараді виступив директор ЛКП «Львівський ліхтар» Шпак І.М. з нагадуванням про окреме доручення голови районної адміністрації від 25.03.2016 р. про процедуру вивільнення енергоменеджерів-економістів та приведення штатного розпису до відповідності з 01.06.2016 р. Крім цього, так як у штатному розписі адмінуправлінського персоналу ЛКП немає вакантної посади, Шпак І.М. запропонував енергоменеджеру-економісту [PERSON] з 01.06.2016 р. вакантну посаду столяра по строковому трудовому договору. Енергоменеджер-економіст [PERSON] виступив з відмовою від переведення на посаду столяра з 01.06.2016 р. Відтак, на нараді, серед іншого, ухвалили сформувати та подати на затвердження голові Франківської районної адміністрації ЛМР новий штатний розпис для адмінуправлінського персоналу з 01.06.2016р. /т.1 а.с.49-50/. Згідно долучених до матеріалів справи копій штатного розпису адмінуправлінського персоналу підприємства ЛКП «Львівський ліхтар» Франківського району м. Львова, з 01.12.2014 р. у ЛКП «Львівський ліхтар» працювало 2 працівники на посаді менеджера з організації ефективного використання енергії (енергоменеджер з обліку та використання тепла, води, електричної енергії)-економіст, однак, штатним розписом, який введено в дію з 01.06.2016 р. такої посади не передбачено / т.1 а.с.66,67/. Відтак, судом встановлено, що у ЛКП «Львівський ліхтар»мало місце скорочення штатної чисельності працівників. Крім цього, матеріалами справи підтверджено, що при звільненні позивача у зв'язку із скороченням штатної чисельності дотримано всіх вимог законодавства, що регулюють вивільнення працівника. Згідно ч.1 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Попередженням від 31.03.2016р., за підписом директора ЛКП «Львівський ліхтар», [PERSON] повідомлено про наступне звільнення з займаної посади енергоменеджера з організації ефективного використання енергії (енергоменеджер з обліку та використання тепла, води, електричної енергії) - економіста з 31.05.2016 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України- скорочення чисельності працюючих, у зв'язку з тим, що з 01.03.2016 р. ЛМКП «Львівводоканал» став виконавцем послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення, з яким [PERSON] був ознайомлений 01.04.2016 р., про що свідчить його підпис /т. 1 а.с.53/. Відтак, суд приходить до переконання, що відповідачем було дотримано вимоги ч.1 ст.49-2 КЗпП України щодо своєчасного повідомлення [PERSON] про скорочення чисельності штату працівників та майбутнє звільнення. Згідно ч.3 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Як встановлено судом, відповідачем запропоновано позивачу [PERSON] з 01.06.2016 р. вакантну посаду столяра по строковому трудовому договору, однак останній відмовився від запропонованої посади /т.1 а.с.49-50/. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, директором ЛКП «Львівський ліхтар» 31.03.2016р. надіслано голові профспілкового комітету первинної профспілкової організації ЛКП «Львівський ліхтар» п. Г. Грабовській подання для отримання згоди профспілкового комітету для отримання згоди на звільнення енергоменеджера з організації ефективного використання енергії (енергоменеджера з обліку та використання тепла, води, електричної енергії) - економіста - [PERSON] по ст.40 ч.1 КЗпП України (скорочення чисельності працюючих) /т.1 а.с.52/. Згідно Акта перевірки Державної інспекції України з питань праці ГУ Держпраці у Львівській області щодо додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №13011881027 ЛКП «Львівський ліхтар», проведеною в період з 07.04.2017р. по 10.04.2017р. перевіркою встановлено, що порушень трудового законодавства на підприємстві немає, зокрема, не виявлено порушень щодо укладення трудових договорів /ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України/, звільнення працівника у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі, скорочення чисельності або штату працівників проводиться у разі неможливості його переведення на іншу роботу за його згодою /п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України/, дотримано вимоги ст.43, ч.1 ст.49-2 КЗпП України /т.1 а.с.174-187/. Крім цього, згідно відповіді директора ЛМКП «Львівводоканал» Вольського В.В. на запит директора ЛКП «Львівський ліхтар» І.М. Шпака від 12.10.2016 р., [PERSON] працює у ЛМКП «Львівводоканал» на умовах трудової угоди №35-16, термін дії якої з 01.06.2016р. до 31.12.2016р., прийнявши на себе виконання робіт контролера дільниці Франківського району відділу збуту послуг /т.1 а.с.63/. Суд не приймає до уваги твердження позивача та його представників про те, що ЛКП «Львівський ліхтар» порушує права інвалідів, оскільки таке спростовується, зокрема відповіддю директора Фонду соціального захисту інвалідів Львівське обласне відділення від 19.04.2017р., згідно якої норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів ЛКП «Львівський ліхтар» у 2015 р. становив 3 особи, фактично працювало 4 осіб; у 2016 р. норматив становив 3 особи, а фактично працювало 5 осіб /т.1 а.с.173/. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, 31.05.2016 р. комісією ЛКП «Львівський ліхтар» складено акт, затверджений директором підприємства, про те, що [PERSON] ознайомлений із змістом наказу №73-К від 31.05.2016 р. про його звільнення, відмовився від підпису у ньому та отримання трудової книжки /т.1 а.с.54/. Наказом №74-К від 01.06.2016р. призначено відповідального за зберігання трудової книжки [PERSON] /т.1 а.с.56/. Згідно листа від 02.06.2016 р., за підписом директора ЛКП «Львівський ліхтар» Шпака І.М. на адресу [PERSON], останньому повідомлено про те, що у зв'язку із тим, що він відмовився від отримання своєї трудової книжки, така зберігається в ЛКП «Львівський ліхтар» та запропоновано з'явитись для її отримання /т.1 а.с.55/. Як вбачається із матеріалів справи, 10.01.2018р. [PERSON] надіслав лист директору ЛКП «Львівський ліхтар», у якому, серед іншого, просив надіслати рекомендованим листом його трудову книжку /т.2 а.с.138/, що згідно супровідного листа від 12.01.2018 р. було зроблено відповідачем /т.2 а.с.140/. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що при звільненні позивача у зв'язку із скороченням штату працівників ЛКП «Львівський ліхтар», відповідачем було дотримано вимоги законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог про поновлення [PERSON] слід відмовити. Згідно вимог частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно не підлягають до задоволення і позовні вимоги про виплату 87723,24 грн. матеріальної шкоди як середньої заробітної плату за час вимушеного прогулу від дати звільнення до дня 05.12.2017 та поновлення позивача на черзі працівників ЛКП «Львівський ліхтар», які потребують покращення житлових умов і отримання житла, оскільки такі є похідним від позовної вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні якої суд відмовив. Позовна вимога щодо вирішення питання про законність подальшого перебування Шпака І.М. на посаді директора ЛКП «Львівський ліхтар» також не підлягає задоволенню, оскільки, як встановлено судом та таке підтверджено матеріалами справи, зокрема Статутом ЛКП «Львівський ліхтар», Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /т. 1 а.с.204-216/ тощо, останній працює на посаді директора ЛКП «Львівський ліхтар» законно, позивачем не надано жодних доказів на доведення обґрунтованості вказаної позовної вимоги. Крім цього, до компетенції суду не входить вирішення питання про майбутнє вивільнення чи прийняття на роботу директора ЛКП «Львівський ліхтар», так як такі повноваження є дискреційними повноваженнями районної адміністрації. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 237-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган відшкодовує працівнику моральну шкоду у випадку, якщо з його вини були порушені законні права працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина. Даний перелік обставин визнаний загальними, так як його наявність необхідна у всіх випадках відшкодування шкоди. Позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів в підтвердження вимоги щодо стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. Крім цього, не вказав в чому полягають його моральні страждання, втрата нормальних життєвих зв'язків, або у чому полягали його додаткові зусилля для організації свого життя. Крім цього, суд враховує, що звільнення позивача відповідає вимогам закону, відразу після звільнення позивач був працевлаштований в ЛМКП «Львівводоканал», а також те, що відповідачем було вжито заходи щодо повернення трудової книжки позивача, однак, останній не з'являвся для її отримання. Відтак, позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення за недоведеністю. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed