Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 01.11.2019 [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 83934грн., про що останнім складено власноручно розписку, згідно якої [PERSON] зобов`язався повернути позивачу позику до 31.12.2019. Однак, відповідач свої зобов`язання у зазначеній розписці не виконав, кошти до сьогоднішнього часу не повернув. Позивач вважає, що з моменту укладання договору по сьогоднішній день відповідач повинен сплатити і інфляційні витрати за період з 01.01.2020 по 08.02.2021, сума яких становить 4188,31грн. та 3% річних від простроченої суми, сума якої становить 2793,97грн., а тому загалом сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 90909,38грн., що і просить позивач стягнути на свою користь разом із судовими витратами. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що 01.11.2019 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 83934грн. на підтвердження чого, [PERSON] надав особисто розписку, згідно якої останній зобов`язалася повернути суму боргу до 31.12.2019 (а.с.5). Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач не тільки до встановленого у розписці терміну, але і до сьогоднішнього часу не повернув суму позики, то з відповідача повинно бути стягнуто суму основного боргу в сумі 83934грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений \~ \~ \~ \~ платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Сукупний Індекс інфляції з січня 2020 по грудень 2020 склав 104,99%, відповідно розмір інфляційних витрат у період з 01.01.2020 по 08.02.2021 (дату звернення до суду) становить (83934*104,99%/100%=88122,31грн.-83934грн.=4188,31грн.) Розмір 3% річних від простроченої суми заборгованості за вищевказаний період становить 2793,97грн. (8394грн.*3%/100/365*405 днів = 2787,07грн.). Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі правил ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved