Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 23.04.1993 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 581. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.04.1993 року між ним та відповідачкою [PERSON] зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини не склалися через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя та на шлюб. Відносини припинені з початку 2015 року, з цього часу проживають окремо один від одного. Вказує, що поновлення та зберігання сім`ї не вбачається можливим. Позивач [PERSON] у надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON]. 03.08.2021 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 23.04.1993року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 581. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують з початку 2015 року, з цього часу проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачка [PERSON] позов визнала до початку розгляду справи по суті. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 454 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved