Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14 липня 2015 року між сторонами укладено попередній договір про укладання в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га., кадастровий номер 1822085600:08:001:1365, що знаходиться за адресою: с.Оліївка, «Крошенський» житловий масив, ділянка №103, Житомирського району, Житомирської області, відповідно до умов якого позивач повністю провів розрахунок з продавцем у розмірі 61000 гривень. Позивач звернувся до відповідача із листом про необхідність укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу земельної ділянки, проте відповідач ухиляється від укладення договору, що стало підставою для звернення позивача до суду. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 липня 2015 року між сторонами укладено попередній договір про укладання в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га., кадастровий номер 1822085600:08:001:1365, що знаходиться за адресою: с.Оліївка, «Крошенський» житловий масив, ділянка №103, Житомирського району, Житомирської області. Відповідно до п.2 умов попереднього договору купівлі-продажу до підписання цього Договору між сторонами повністю проведено розрахунок та Покупець передав, а Продавець отримав суму вартості вищевказаного майна у розмірі 61000 гривень (а.с.12-13). Отримання коштів підтверджується розпискою від 14 липня 2015 року (а.с.14). Відповідно до ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В силу ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи намір укладення попереднього договору сторони підтвердили своїми підписами, а тому договір не носить характеру удаваного та уявного правочину, вони розуміли зміст договору, який був прочитаний ними особисто та самостійно, усвідомлювали правові наслідки укладання цього договору, їх дії відповідали дійсним намірам створити юридичні наслідки і діяли вони за власною волею без примусу. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України. Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved