Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління з експлуатації газового господарства «про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів». Зазначив, що 16.07.2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено судовий наказ за заявою Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління з експлуатації газового господарства про стягнення з нього на користь заявника заборгованості за спожитий природний газ, що утворилась за адресою: [ADDRESS], за період з 2000 року по червень 2012 року у розмірі 597 грн. 84 коп. та 107 грн. 30 коп. судового збору. На підставі вказаного судового наказу з позивача на користь відповідача за період з 20.10.2015 року по 22.03.2016 року Заводським відділом державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області була стягнута заборгованість, включаючи виконавчий збір у розмірі 829 грн. 16 коп. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.03.2016 року було скасовано судовий наказ від 16.07.2012 року. Просив стягнути з відповідача 829 грн. 16 коп. як безпідставно стягнуті гроші, а також 284 грн. матеріальної шкоди - коштів, витрачених позивачем, інвалідом 3-ї групи на нотаріальне оформлення на ім'я [PERSON] довіреності, що надало можливість звернутись в його інтересах до Дніпродзержинського центру з надання БПВД для отримання правової допомоги по скасуванню судового наказу від 16.07.2002 року; 2000 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача - Залізний В.В. в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська винесено судовий наказ (а. с. 8) про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» з [PERSON] стягнено заборгованість за спожитий природний газ, що утворилась за адресою: [ADDRESS], за період з 2000 року по червень 2012 року у розмірі 597 грн. 84 коп. та 107 грн. 30 коп. судового збору. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.03.2016 року скасовано судовий наказ від 16.07.2012 року (а. с. 9). Довідкою Управління по експлуатації газового господарства м. Дніпродзержинська № 19096 від 06.08.2007 року (а. с. 13), виданою [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], підтверджено, що заборгованість за користування газом відсутня. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., реєстровий номер 3986 (а. с. 12), [PERSON], в інтересах [PERSON], продала, а [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, заборгованість за спожитий природний газ утворилась не у позивача [PERSON], а у нового власника квартири за адресою: [ADDRESS], - [PERSON] Відповідно до розрахунку стягнутої з пенсії [PERSON] заборгованості від 25.04.2016 року № 7/04.12/7689 (а. с. 10 - 11), наданого Заводським районним відділом Державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції, з позивача по справі стягнуто 705 грн. 14 коп. на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» у відшкодування заборгованості та 124 грн. 02 коп. суми виконавчого збору. Позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача 829 грн. 16 коп. як безпідставно стягнуті кошти, посилаючись на ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що до правовідносин, що виникли між сторонами по справі, необхідно застосовувати положення ст. 1212 ЦК України, згідно яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому стягненню на користь позивача підлягає 705 грн. 14 коп. - безпідставно стягнута сума заборгованості за спожитий природний газ та судовий збір, в той час, коли решта стягнутих відділом Державної виконавчої служби коштів - 124 грн. 02 коп. складає виконавчий збір, який був стягнутий не на рахунок відповідача, а на спеціальний рахунок ДВС. Позивач, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, прохає також стягнути на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 284 грн., посилаючись на те, що являється інвалідом ІІІ групи, самостійно свої права захищати не може, тому був вимушений нотаріально засвідчувати довіреність на представлення своїх інтересів на мати - [PERSON] На підставі такої довіреності [PERSON] зверталась до суду із заявою про скасування судового наказу від 16.07.2012 року, в результаті чого такий наказ ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.03.2016 року скасований. Витрати на оформлення такої довіреності склали 284 грн. Суд не вбачає наявності факту завдання відповідачем матеріальної шкоди, оскільки позивачем не доведено: наявності такої шкоди, протиправності поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправної поведінкою та заподіяною шкодою, а також вини відповідача. Позивач також прохає стягнути на свою користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000 грн., мотивуючи таку вимогу тим, що він являється інвалідом ІІІ групи, працювати не може, пенсії, з якою здійснювались відрахування на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» є його єдиним джерелом доходу. Всі зазначені обставини призвели до погіршення психічного стану [PERSON], внаслідок чого він був змушений проходити стаціонарне лікування у КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня № 1» з 23.12.2015 року по 29.01.2016 року, погіршилося здоров'я його матері, родину постійно переслідують хвилювання через неможливість повернення грошових коштів, мати позивача [PERSON] вимушена витрачати час і кошти на отримання юридичної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до п. 5 вказаної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд також не вбачає і наявності факту завдання відповідачем моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено: наявності такої шкоди, протиправності поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправної поведінкою та заподіяною шкодою, а також вини відповідача. Враховуючи, що при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial