Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», в якому просить стягнути з відповідача на його користь 12417,36 доларів США, зокрема, тіло депозиту 12008,00 доларів США та нараховані відсотки за вкладом в розмірі 409,36 доларів США. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 27 лютого 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу [NUMBER], відповідно до якого він передав Банку, а Банк прийняв грошову суму у розмірі 12008,00 доларів США на термін 89 днів, тобто до 27 травня 2014 року із щомісячною сплатою відсотків у розмірі 11,35% річних. 07 травня 2014 року він звернувся до відповідача з вимогою сплатити належні йому відсотки за вкладом, проте отримав відмову. Того ж дня від звернувся в Банк з письмовою заявою про намір 27 травня 2014 року забрати свій депозит та нараховані на нього відсотки, однак, 27 травня 2014 року він знову одержав відмову. Покликається на те, що на його неодноразові спроби отримати депозитний вклад у банку були безуспішними, оскільки у відділенні банку отримував відповідь про відсутність готівкових коштів в касі банку, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду для захисту своїх прав. До судового засідання позивач подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2014 року між ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] був укладений Договір строкового банківського вкладу [NUMBER] (з виплатою відсотків щомісячно), відповідно до п.1.2 якого Банк приймає від Вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок на наступних умовах: вид депозиту: строковий, валюта депозиту: долар США, строк депозиту: 89 календарних днів, процентна ставка: 11,35% річних, сума вкладу: 12008,00 доларів США, порядок сплати відсотків: щомісячно, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки, відкритий в Банку (а.с.2). Факт внесення коштів [PERSON] на виконання вказаного договору підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 8528 від 27 лютого 2014 року на суму 12008,00 доларів США (а.с.4). 07 травня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», в якій просив виплатити 295,78 доларів США нарахованих відсотків (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Крім цього, 07 травня 2014 року [PERSON] подав заяву до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», в якій просив повернути кошти з депозитного вкладу [NUMBER] від 27 лютого 2014 року в сумі 12008,00 доларів США, який закінчується 27 травня 2014 року. Відповідно до п.4.1.3 Договору строкового банківського вкладу [NUMBER] від 27 лютого 2014 року, Вкладник зобов'язаний письмово повідомити Банк про свій намір отримати Вклад за першою вимогою до закінчення строку дії Договору, встановленого п.1.1 ст.1 ч.2 цього Договору, за п'ять банківських днів до бажаної дати отримання вкладу. Згідно з п.1.1 вищевказаного Договору, Банк приймає від Вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок в сумі та на умовах Договору на строк з 27 лютого 2014 року по 27 травня 2014 року зі сплатою Банком Вкладнику процентів за зазначений період в розмірі та в порядку, що визначений п.1.2 ст.1 ч.1. 27 травня 2014 року [PERSON] повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату 12008,00 доларів США тіла депозиту та 409,36 доларів США нарахованих відсотків (а.с.7). Листом від 04 червня 2014 року [PERSON] була надана відповідь ПАТ «Міський Комерційний Банк», в якій зазначено, що кошти, що знаходяться на його поточному рахунку з використанням платіжної картки позивач може отримати в будь-якому відділенні Банку, за наявності готівкових коштів в касі банку (а.с.8). Згідно з п.4.3.2 Договору строкового банківського вкладу [NUMBER] від 27 лютого 2014 року, Банк зобов'язується на вимогу Вкладника повернути Вклад та виплатити нараховані на суму Вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим Договором (а.с.3). Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Однак, відповідачем вказаний обов'язок не був виконаний, кошти [PERSON] не були повернуті. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами підставність позовних вимог, а відтак, позов слід задоволити та стягнути з відповідача 12417,36 доларів США, що еквівалентно по курсу валют Національного Банку України станом на день винесення рішення 195573,42 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved