Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25.06.2005 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Під час перебування в шлюбі стосунки між ним та відповідачкою були складними, постійно виникали непорозуміння та сварки. Це призвело до того, що фактично сім`я розпалась. З вересня 2020 року вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та не спілкуються, відновлювати подружні стосунки та проживати спільно сім`єю з відповідачкою позивач не бажає. В шлюбі в них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідачка залишила дітей з позивачем, а сама виїхала і місце її фактичного проживання йому не відоме. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя між ними немає Діти проживають разом з батьком. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей він несе самостійно. Позивач працює та має самостійний дохід. Відповідачка не цікавиться здоров`ям та не дбає про фізичний та моральний розвиток дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з зазначених в позовній заяві підстав та просив позов задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує. На неодноразові виклики відповідачка в судові засідання не з`являється про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про слухання справи на офіційному веб-сайті Судової Влади України. Відзив на позов не подавала. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком, в подальшому в судове засідання не з`явилася, направили заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 08.04.2021 року вирішено провести заочний розгляд справи . На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2005 року Білилівською сільською радою, Ружинського району , Житомирської області, актовий запис №7 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] - прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.7-8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 07.09.2007 року Білилівською сільською радою, Ружинського району , Житомирської області та свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 10.10.2008 року Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області батьками дітей зазначені : батько [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10-11). З висновку органу опіки та піклування Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.60). Згідно характеристики № 346 виданої 22.03.2021 року виконавчим комітетом Ружинської селищної ради [PERSON] характеризується з позитивної сторони, громадський порядок не порушує. Бере активну участь у громадському житті села. Користується повагою серед жителів громади, працелюбний, ввічливий. Компрометуючих матеріалів на [PERSON] немає. Відповідно до довідки №351 від 22.03.2021 року виданої виконавчим комітетом Ружинської селищної ради Житомирської області громадянка [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але з 27.09.2020 року і по даний час не проживає за адресою [ADDRESS] . Свідки [PERSON] , та [PERSON] , суду пояснили, що є сусідами позивача [PERSON] , якого характеризують виключно з позитивної сторони, [PERSON] перебувавє в шлюбі з [PERSON] вже на протязі тривалого часу, від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON] , та дочку [PERSON] . [PERSON] постійно працював, але за межами району, а тому дома залишалася дружина з дітьми. Коли позивач приїзджав з роботи то був постійно зайнятий, оскільки має домашнє підсобне господарство, город, який в основному обробляв з дітьми, та допомагали батьки, які проживають поруч. Дружина не була схильна до роботи. З вересня 2020 року [PERSON] не має за місцем проживання, ніхто, навіть рідні не знають де вона перебуває. Напередодні як поїхати продала частину господарства, дітей завела до батьків, а саме десь зникла. На даний час діти проживають з батьком, [PERSON] , а коли він їздить на роботу то у його батьків. Діти допомагають батькові по господарстві. Батько їх забезпечує матеріально, дійти доглянуті, одягнуті, ходять до школи, виховані, поважають, батька, та рідних, привітні до сусідів. [PERSON] не схильний до вживання алкоголю, не бив ніколи дружини, чому вона залишила дітей та чоловіка нікому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її сином, та перебував з [PERSON] в шлюбі. В шлюбі в них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживала в окремому будинку, вели домашнє господарство, садили різну городину. Син їздив на роботу, а невістка не працювала була вдома. Не любила працювати коло будинку. Домашнім господарством займався син як був вільний від роботи. Допомагали вони з батьком, так як живуть недалеко, та діти. Діти інколи приходили та були в них, також допомагали по господарству. Невістка відносилась до дітей жорстоко, а саме часто сварила, вони не відчували материнської любові. З вересня 2020 року вони спільно не проживають, так як відповідачка залишила дітей з позивачем, а сама виїхала і місце її фактичного проживання нікому не відоме. Напередодні як мала поїхати нікому не сказавши, продала частину господарства, забрала гроші, дітей привела до них, так як сина на той момент не було він був на роботі, а сама зникла, та місце її знаходження не відоме. З дітьми по телефону не спілкується. На даний час діти проживають з батьком, він займається їх доглядом, вихованням та утриманням, діти повністю доглянуті. За відсутності батька, діти знаходяться у них. Неповнолітній [PERSON] , та малолітня [PERSON] суду пояснили, що на даний час проживають з батьком, та бажають з ним проживати. Мати їхня восени минулого року поїхала, де вона знаходиться не відомо. Перед тим як мала поїхати, продала бичка, гроші забрала собі, сказала, що їде в місто, так як їй не подобалося жити в селі, а потім їх забере з собою, на ніч сказала йти до баби з дідом, а вранці її вже не було. Маму люблять, хочуть спілкуватися, але з нею не бажають проживати, їм добре з батьком. Мама частко сварилася на них безпідставно, вона ніде не працювала, працював тільки тато. На даний час як тато на роботі, вони проживають з бабусею та дідусем. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами припиненню, шляхом його розірвання. Як передбачає ч. 1ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Відповідно до ст. ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підсумовуючи викладене, оцінивши доводи позовної заяви щодо місця проживання дітей, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за можливе задовольнити дану позовну заяву розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком . Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved