Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Курковської Я.Л. , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 06.12.2010, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, припинення права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору іпотеки від 06.03.2018, визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка площею 0.0800га, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] (сучасна назва [ADDRESS] ) у Печерському районі, яка належить позивачу на підставі договору дарування від 09.09.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.П., вибула з його володіння на підставі договору дарування від 06.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною, зареєстрованого в реєстрі № 5148, якого позивач не укладав, а в момент його укладання перебував поза межами України - у Канаді. Ухвалою суду від 08.07.2019 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами позовного (загального) провадження. Ухвалою суду від 08.07.2019 заява позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволена, постановлено накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.04.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 29.04.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 30.06.2020 клопотання представника позивача [PERSON] про залучення співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі № 757/35113/19-ц у якості відповідачів у справі [PERSON] та [PERSON] із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.03.2020, у зв`язку з набуттям 10.02.2020 [PERSON] права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 30.06.2020 клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено та витребувано у Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції договір із оригінальними підписами від 06.12.2010 дарування земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною за реєстровим номером 5148, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; оригінал Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2010 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Яни Леонідівни; належним чином засвідчену копію акту робочої групи з додатками про вилучення справ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Яни Леонідівни для передачі на зберігання до державного нотаріального архіву. Судом прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про зміну предмета позову №3, позивач просив: - Визнати недійсним договір від 06.12.2010 дарування земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, площею 0.0800 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною. за реєстровим номером 5148, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , - Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, площею 0.0800 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, - визнати недійсним договір від 06.03.2018 іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Русланою Тарасівною за реєстровим номером 227, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ., - визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Погорєлової Дар`ї Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 36643479 від 16.08.2017; рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40029479 від 06.03.2018; рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40029545 від 06.03.2018; рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51056616 від 10.02.2020. Судом врахована заява позивача про виправлення описки у позовній заяві щодо написання по батькові одного з відповідачів - [PERSON] . Ухвалою суду від 13.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 09.12.2021 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Курковської Яни Леонідівни , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про визнання договору недійсним, витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації в частині позовних вимог до [PERSON] - закрито. До судового засідання учасники справи не з`явились. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Відзиву на позовну заяву не направили. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного загального позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №122232 від 13.07.2007 [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0800 га (кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] .), право власності на яку набуте на підставі договору дарування земельної ділянки від 09.09.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1719 , укладеним між [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 20) Відповідач [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору дарування земельної ділянки від 06.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 5148, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . Державна реєстрація виникнення права власності вказану земельну ділянку за [PERSON] не проводилася. Згідно з відмітками про в`їзд та виїзд в паспорті громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] виїхав з України 28.07.2010 та заїхав 14.04.2011. Отже, на час укладення оспорюваного договору дарування позивач був поза межами України та не міг укласти договір дарування земельної ділянки на ім`я [PERSON] . Згодом, відповідач [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору дарування земельної ділянки від 06.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., укладеним між [PERSON] та [PERSON] . Державна реєстрація виникнення права власності вказану земельну ділянку за [PERSON] здійснена 08.08.2017, про що прийнято рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації», м. Київ Погорєлової Д.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 36643479 від 16.08.2017, державна реєстрація права власності, запис № 21899779, об`єкт нерухомого майна № 1328452580000 - земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, площею 0.0800га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Між відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки від 06.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 227. Державна реєстрація обтяження земельної ділянки іпотекою здійснена 06.03.2018, про що прийнято рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Русланою Тарасівною про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40029479 від 06.03.2018, державна реєстрація іпотеки, запис № 25163435, об`єкт нерухомого майна № 1328452580000 - земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, площею 0.0800 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Державна реєстрація заборони на нерухоме майно земельну ділянку здійснена 06.03.2018, про що прийнято рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40029545 від 06.03.2018, державна реєстрація обтяження (заборона на нерухоме майно), запис № 25163494, об`єкт нерухомого майна № 1328452580000 - земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, площею 0.0800 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, здійсненого в рамках договору іпотеки від 06.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 227, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Державна реєстрація виникнення права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] здійснена 10.02.2020, про що прийнято рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бутько М.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51056616 від 10.02.2020, державна реєстрація права власності, запис № 35412734, об`єкт нерухомого майна № 1328452580000 - земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:82:312:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 12.02.2021 на виконання ухвали суду від 30.06.2020 надійшла відповідь з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.02.2021 № 5166/6-21, відповідно до якої діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. по Київському міському нотаріальному округу припинена з 04.04.2012 на підставі наказу Головного управління юстиції у місті Києві від 04.04.2012 № 618/6. Відповідно до акту про результати розшуку документів в архівних справах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. від 08.02.2021, складеного членами Експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у справі № 02-33 том 3 «Реєстри для реєстрації нотаріальних дій» за 2010 рік приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. за 06.12.2010 наявні записи за реєстровими №№ 2154-2170. Останній запис у вказаному реєстрі за реєстровим № 2485. Примірник договору дарування земельної ділянки від 06.12.2010 за реєстровим № 5148, в якому дарувальник [PERSON] та обдарований [PERSON] , у справах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. відсутній. Згідно відповіді Київського державного нотаріального архіву від 09.07.2019 №1849/01-21 станом на 09.07.2019 документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. не передані на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. У відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України №15310/4-19 від 17.09.2019 зазначено, що робочою групою було здійснено вилучення справ приватного нотаріуса Курковської Я.Л. для передачі на зберігання до державного нотаріального архіву, про що складено відповідний акт з додатками, який зберігається в реєстраційній справі приватного нотаріуса. В даному акті зазначено, що фізичний стан документів, що вилучається - неупорядкований, наряди відповідно до номенклатури справ не сформовані. Більша частина справ вилучається розсипом документів. Деякі справи вкладено в папки, складено внутрішній опис, який не відповідає наповненню цих папок. Документи нотаріального діловодства на зберігання до архіву не передані. У відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України від 24.08.2019 № 15716/4-19 вказано, що членами Експертної комісії Головного територіального управління юстиції у місті Києві оглянуті документи нотаріального діловодства приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л., та в результаті огляду встановлено, що відповідно до справи № 02-33 том №3 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2010 рік» остання нотаріальна дія вчинена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. 31.12.2010 за реєстровим № 24485. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у місті Києві від 08.10.2019 № 29-26-0.22-4950/2-19 в порядку інформаційної взаємодії від органу державної реєстрації прав до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві відомості про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:82:312:0029 за [PERSON] не надходили. У відповідності до відповіді Головного управління Держгеокадастру у місті Києві від 08.05.2019 № 29-26-0.22-2396/2-19, згідно переданої інформації Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) до 01.01.2013 земельну ділянку кадастровим номером 8000000000:82:312:0029 на праві приватної власності зареєстровано за позивачем [PERSON] . Аналогічна інформація надана у відповіді Головного управління Держгеокадастру у місті Києві від 17.09.2019 № 29-26-0.22-4604/2-19. Згідно з актовим записом про смерть, що складений відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 15.03.2016 за номером 4382, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується відповідями Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України № 15341/3.1-44 від 16 вересня 2019 року та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 206569/02 від 19.09.2019. Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12018100000000304 від 26.03.2018 щодо заволодіння протягом серпня 2017 по березень 2018 земельними ділянками у Печерському районі м. Києва невстановленими особами шляхом обману та підробки документів. У межах зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2018 у справі №752/11056/18 накладено арешт на земельну ділянку (кадастровий номер: 8000000000:82:312:0029), що розташована за адресою: [ADDRESS] . За наслідками розгляду скарги позивача на рішення державних реєстраторів наказом Міністерства юстиції України від 02.09.2020 № 2991/5 «Про задоволення скарги» скарга [PERSON] задоволена частково, скасовано: рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] від 16 серпня 2017 року № 36643479, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Погорєловою Д.С. на підставі договору дарування від 06.02.2012, рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки (земельна ділянка за кадастровим номером 8000000000:82:312:0029) за [PERSON] від 10.02.2020 № 51056616, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько М.В. Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з відомостей Державного реєстру прав встановлено, що державний реєстратор Погорєлова Д.С. прийняла рішення про реєстрацію права власності та зареєструвала право власності на земельну ділянку за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. від 06.02.2012. Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з відомостей Державного реєстру прав встановлено, що державний реєстратор Погорєлова Д.С. прийняла рішення про реєстрацію права власності та зареєструвала право власності на земельну ділянку за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. від 06.02.2012 за реєстровим номером 236, проте як у Витязі з Державного земельного кадастру, виданого Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації від 31.07.2017 за № НВ-8000601862017, зазначено зареєстроване право лише на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. від 06.12.2010 за реєстровим номером 5148. До заяви, на підставі якої прийнято рішення, заявником ( [PERSON] ) не було додано державний акт з відповідною відміткою про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] на підставі договору дарування від 06.02.2012. Скасовуючи рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] від 10.02.2020 № 51056616, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько М.В. про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 06.03.2018 (спірна земельна ділянка), Колегією встановлено, що прийняття такого рішення було проведено при наявності діючого арешту на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2018 у справі № 752/11056/18. Згідно до інформаційної довідки від 05.04.2019 № 162428449 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельну ділянку накладено обтяження договором іпотеки № 227 від 06.03.2018, за яким іпотекодавцем виступає [PERSON] , замість [PERSON] , а іпотекодержателем - [PERSON] та договір іпотеки від 14.03.2006 № 607, за яким іпотекодавцем виступає [PERSON] , а іпотекодержателем - ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування». Із урахуванням встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Так, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору від 06.12.2010 дарування земельної ділянки, виходячи з такого. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент його здійснення стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частинами першою та другою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що договір дарування земельної ділянки від 06.02.2012 від [PERSON] на [PERSON] було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017, тобто більше, ніж через рік після смерті [INFO] [PERSON] , а договір дарування земельної ділянки від 06.12.2010 від [PERSON] на [PERSON] не реєструвався взагалі. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з частини першої статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, договір від 06.12.2010 дарування земельної ділянки, за яким [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, є неукладеним, оскільки його ніколи не реєстрували ні у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, ні у Державному земельному кадастрі, а таке його речове право в розумінні частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є недійсним. Також, судом встановлено, що у справі № 02-33 том 3 «Реєстри для реєстрації нотаріальних дій» запис за реєстровим номером 5148 відсутній, оскільки у 2010 році приватним нотаріусом Курковською Я.Л. вчинено 2485 нотаріальних дій та надана засвідчена копія витягу з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій у справі № 02-33 том 3 за 2010 рік. Судом встановлено, що згідно з відмітками про в`їзд та виїзд в паспорті громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] виїхав з України 28.07.2010 та заїхав 14.04.2011. За таких обставин, на час укладення договору дарування земельної ділянки від 06.12.2010 [PERSON] на території України був відсутній, а тому волевиявлення учасника правочину не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Ураховуючи те, що позивач довів відсутність у нього волевиявлення на укладення договору дарування спірної земельної ділянки від 06.12.2010 за реєстровим номером 5148, те, що в момент укладення цього договору він не знаходився на території України, а тому не міг укласти з [PERSON] зазначений договір дарування, встановлення судом факту відсутності запису за реєстровим номером 5148 вчинених нотаріальних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., оскільки у 2010 році зазначеним нотаріусом вчинено тільки 2485 нотаріальних дій, то суд вбачає, що наявні підстави для визнання зазначеного договору дарування земельної ділянки недійсним. Також суд дійшов висновку про задоволення позову в частині витребування у [PERSON] на користь позивача земельної ділянки та про припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку, з огляду на таке. Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про витребування майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідач [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, здійсненого в рамках договору іпотеки від 06.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 227. Звернення стягнення на земельну ділянку [PERSON] 10.02.2020 відбулось попри накладений арешт на земельну ділянку ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 752/11056/18 та ухвали Печерського районного суду міста Києва від 08.07.2019 у даній справі. Під час розгляду справи Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019, згідно з яким абзац 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у такій редакції: ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05 грудня 2019 року судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Оцінивши зібрані докази у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що земельна ділянка вибула з володіння позивача на підставі підробленого договору дарування від 06.12.2010, позивач договору дарування від 06.12.2010 не укладав, наміру відчуження належної йому земельної ділянки не мав, то спірна земельна ділянка вибула із володіння її власника поза його волею. За таких обставин позивач має право на витребування спірної земельної ділянки від [PERSON] , який набув майно з незаконних підстав та є останнім набувачем майна, на підставі статті 388 ЦК України. Право ж власності [PERSON] на земельну ділянку підлягає припиненню. Крім того, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання недійсним договору іпотеки від 06.03.2018 з огляду на наступне. Оскільки [PERSON] в силу недійсності договору дарування від 06.12.2010 не став дійсним власником земельної ділянки, він не на був і права на передання її в іпотеку, то [PERSON] не міг звертати стягнення на предмети іпотеки та відповідно набувати право власності на земельну ділянку. Так, статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частинами першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Тому, підлягає визнанню недійсним договір іпотеки від 06.03.2018, оскільки [PERSON] не став законним власником земельної ділянки та відповідно не мав права нею розпоряджатися (статті 5, 9 Закону України «Про іпотеку»). Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції Цивільний кодекс України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 Цивільного кодексу України). Кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Враховуючи, встановлену судом недійсність договору дарування від 06.12.2010 земельної ділянки, те що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку від [PERSON] , який ніколи не набував статусу власника земельної ділянки, так як інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку за останнім не вносилась в Державний реєстр речових прав на нерухому майно та Державний земельний кадастр, то дії [PERSON] щодо укладення договору іпотеки від 06.03.2018 є неправомірними. З огляду на те, що в момент вчинення договору іпотеки від 06.03.2018 [PERSON] не мав права власності на земельну ділянку та укладав його з [PERSON] виключно з метою подальшої реєстрації позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вбачає наявні підстави для визнання договору іпотеки від 06.03.2018 недійсним. Щодо доводів позивача в частині вимог про скасування рішень державних реєстраторів, суд вважає за необхідне зазначити таке. За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Із 16.01.2020, тобто на час ухвалення рішення, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення. Скасування державної реєстрації на підставі рішення суду передбачено частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Згідно з частини першої статті 19 ЦК кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Враховуючи, що вимоги про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є похідними від спору щодо земельної ділянки, суд дійшов висновку про їх задоволення. Щодо позовних вимог позивача до Курковської Я.Л. суд зазначає наступне. Згідно з частиною першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Нотаріуси не є особами, прав і обов`язків, яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення, що узгоджується з правовим висновком в ухвалі Верховного Суду України від 05.12.2007 у справі № 6-16344св07. У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що особами які беруть участь у справі про визнання правочинів недійсними, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса. Ураховуючи те, що судом не встановлено, що внаслідок неправомірних дій нотаріуса щодо зазначених договорів дарування порушені права позивача, відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] до Курковської Я.Л. про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову, з урахуванням заяв про зміну підстав позову, позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 12366,80 грн. (9605,00 грн. + 384,20 грн. + 768,40 грн. + 768,40 грн. + 420,40 грн. + 420,40 грн.) Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в рівних частинах понесеного ним судового збору, що становить 6183,40 грн. з кожного.

Outcome: partial