Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сімї не склались, відсутнє взаєморозуміння, часто виникають сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, дебоширить, що негативно впливає на позивача та їхніх двох дітей; примирення, подальше спільне життя і збереження сімї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб, спору про визначення місця проживання дітей немає. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення; про причини неявки позивач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 056382, 18.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 71. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП № 118705 та серії І-ТП № 153877. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач не погоджується на примирення та бажає розірвати шлюб, спору про визначення місця проживання дітей немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало не можливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також розяснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved