Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 4,03 га., яка розташована на території Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно із державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 07 листопада 2001 року Жабченською сільською радою Горохівського району Волинської області. При житті [PERSON] заповів [PERSON] належний йому на праві особистої власності сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Однак після того, як спадкодавець виробив на підставі вищевказаного сертифікату державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], останнім не було внесено відповідних змін до заповіту. Оскільки правовстановлюючих документів на майно, яке спадкодавець [PERSON] заповів позивачу [PERSON], немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку, то позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання представник відповідача - Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області не з'явився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Жабченською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.6), [PERSON] помер [INFO] в с.Жабче Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки № 114 від 25 травня 2016 року, виданої Жабченською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.9), [PERSON] проживав до [INFO] у с.Жабче Горохівського району Волинської області разом із [PERSON] і [PERSON] та після його смерті залишилось спадкове майно, що знаходиться на території вищевказаної сільської ради. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 14 лютого 2000 року. Спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом є [PERSON] З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При житті [PERSON] заповів належний йому сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 14 лютого 2000 року Жабченською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.7), який в подальшому не скасовувався та не змінювався, що стверджується інформаційною довідкою із реєстру заповітів та спадкових договорів № 44251083 від 22 червня 2016 року, виданою Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.35-36). Згідно довідки, виданої відділом Держземагенства у Горохівському районі Волинської області (а.с.40), [PERSON] взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який було зареєстровано після його смерті. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 07 листопада 2001 року Жабченською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.4), [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,03 га., яка розташована на території Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Матеріалами спадкової справи № 228/2016, заведеної 22 червня 2016 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.33-39), стверджується, що крім [PERSON], із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Осіб, які мали б право на обов'язкову частку у вищезгаданій спадщині, судом не встановлено. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 22 червня 2016 року (а.с.8), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована на території Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець померлого [PERSON] за заповітом, має право на спадкування його майна, і хоча останнім не було внесено відповідних змін до заповіту після того, як він виробив на підставі сертифікату державний акт на право приватної власності на землю, однак із врахуванням волевиявлення спадкодавця та мети правочину суд визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 4,03 га., яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області після померлого [INFO] [PERSON]. Задовольняючи вищевказаний позов, суд звертає увагу позивача на дотримання статей 162, 164, 167, 174 Податкового кодексу України.

Outcome: approved