Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 1668000 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що 27.06.2013 року він надав відповідачу [PERSON], який є його сином, в борг грошові кошти в розмірі 60000 доларів США які ним були виручені від продажу 30 квітня 2013 р. належної квартири [ADDRESS] з умовою повернення коштів до 27.06.2017 року, про що відповідачем було написано відповідну розписку. Однак відповідачем взяті на себе боргові зобов'язання не виконано, стосунки з ним погіршились, на будь-які переговори з приводу повернення боргу він не іде та відмовляється в добровільному порядку повертати борг. Згідно курсу Національного банку України, сума боргу у перерахунку на гривню складає 1668000 грн., сума сплаченого судового збору складає 8810 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 626, 629, 1046, 1047 ЦК України позивач просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач та відповідач в судові засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили до суду своїх представників з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути дану справу в їх відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заяви не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали вказаної справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно 30 квітня 2013 року [PERSON] продано належну йому квартиру [ADDRESS] ( а.с. 7-11), за продаж якої ним отримано 60000 доларів США ( а.с. 12). З коштів здобутих від продажу квартири 27.06.2013 року позивач надав відповідачу у позику грошові кошти у сумі 60000 доларів США, з умовою щодо строку повернення позики до 27.06.2017 р., про що була надана розписка від 27.06.2013 року (а.с.13). Однак у встановлений законом термін кошти взяті в борг відповідно до даної розписки повернуті не було, позивач був змушений неодноразово звертатись до відповідача з проханням повернути кошти. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, кошти були передані відповідачу, що підтверджується виданою розпискою. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Таким чином з боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов'язань щодо повернення суми боргу в повному обсязі. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню в повному розмірі в сумі 1668000 грн., що згідно курсу Національного банку України гривні до долара США на час розгляду справи складає 60000 доларів США. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підстав положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в розмірі 8810 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved