Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] . 20.04.2018 року третя особа [PERSON] по [ADDRESS] , керуючи автобусом «Атаман А-06206», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з належним їй автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 18.05.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення. Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, [PERSON] працює у відповідача водієм, під час ДТП здійснював перевезення пасажирів по міському маршруту № 191 сполученням: вул.Милославська - станція метро «Лісова» в м.Києві. Також, транспортний засіб, яким керував [PERSON] , належав відповідачу. Таким чином, [PERSON] завдав їй шкоди, перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах як водій та під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Як зазначає позивач, відповідно до Звіту № 51/04/18 від 26.04.2018 року, величина вартості матеріального збитку з врахуванням ПДВ та інших загальнодержавних зборів (обов`язкових платежів) складає 92 760,74 грн., з яких 4858,43 становить втрата товарної вартості. За виготовлення звіту нею було сплачено 1700,00 грн., а тому загальний розмір завданих збитків становить 94 460,74 грн. Позивач вказує і на те, що на момент заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність власника автобуса «Атаман А-06206» була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» згідно полісу АМ № 2062. Однак, дана страхова компанія фактично не веде господарської діяльності, не виконує покладені на неї законом обов`язки, МТСБУ виключило дане товариство з повноправних членів, товариство позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 01.02.2018 року, а тому вона позбавлена можливості виконати свої обов`язки перед страховиком з питань надання документів, забезпечити права та законні інтереси з отримання страхового відшкодування, а тому вважає необхідним стягнути завдану шкоду з відповідача. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що направлена відповідачу претензія залишилась без реагування, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 94 460,74 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 11.10.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 24.01.2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача ПП «Універсал-Транс» Каченюка О.І. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача вказує на те, що на момент ДТП у винуватця події [PERSON] був наявний поліс страхування. Оскільки позивач не зверталась з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», а сума відшкодування підпала під ліміт відшкодування, яке має сплатити страховик, то представник відповідача вважає, що позовні вимоги до ПП «Універсал-Транс» є безпідставними та підлягають відхиленню. Крім того, на думку представника відповідача, відсутні і підстави для стягнення витрат на проведення оцінки. Посилаючись на викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 05.02.2019 року по справі призначено судову авто товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до отримання висновків експертизи. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 15.05.2019 року поновлено провадження у справі. 05.07.2019 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», а також подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» матеріальну шкоду в розмірі 88 752,31 грн., з відповідача ПП «Універсал-Транс» матеріальну шкоду в розмірі 5708,43 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати відповідно до задоволених вимог. 02.08.2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача ПП «Універсал-Транс» Каченюка О.І. на уточнену позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача зазначає про те, що величина втрати товарної вартості, яку позивач просить стягнути з ПП, входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), а тому ці вимоги мають бути пред`явлені до ПрАТ «Страхова компанія «Здорово». Крім того, на думку представника відповідача, відсутні і підстави для стягнення втрат на проведення оцінки. Посилаючись на викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.12.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представником позивача Пустовим Б.В. подано клопотання, в якому він просить розглядати справу в його відсутність. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» в судове засідання свого представника не направив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ПП «Універсал-Транс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму клопотанні просить розглянути справу в його відсутність з урахуванням наведених у відзиві на уточнену позовну заяву аргументів. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 20.04.2018 року о 16.20 год. [PERSON] по вул [ADDRESS] , керуючи автобусом «Атаман А06206», д.н.з. [NUMBER] , що належить ПП «Універсал-Транс», не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] та під її керуванням, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 18.05.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автобусом «Атаман А06206», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач понесла значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під час судового розгляду встановлено, що третя особа [PERSON] здійснив ДТП на належному відповідачу ПП «Універсал-Транс» автобусі під час виконання службових обов`язків. Даний факт також підтверджено і представником відповідача. Винуватість третьої особи в ДТП також не оспорювалась. Отже, відповідно до зазначених вище норм, відповідач ПП «Універсал-Транс» зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану його працівником шкоду. Проте, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ПП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» відповідно до страхового полісу АМ №2062, який був чинним на момент ДТП. Страховий ліміт відповідно до вказаного полісу встановлено в розмірі 100 000,00 грн. Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Разом з тим, відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року. Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про виконання ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» зобов`язань за договором страхування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майну. Так, відповідно до Звіту № 51/04/18 від 26.04.2018 року, величина вартості матеріального збитку з врахуванням ПДВ та інших загальнодержавних зборів (обов`язкових платежів) складає 92 760,74 грн., з яких 4858,43 грн. становить втрата товарної вартості. За виготовлення звіту позивачем було сплачено 1700,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика),вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-760цс15 від 16.12.2015 року. З урахуванням наведеної норми, суд приходить до висновку про те, що з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» належить стягнути на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 88 752,31 грн. Також, оскільки за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), які не відшкодовуються страховиком, то втрата товарної вартості автомобіля позивача в розмірі 4858,43 грн. підлягає стягненню з відповідача ПП «Універсал-Транс». Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів витрат за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1700,00 грн., то суд приходить до висновку про те, що стягнення даних коштів регулюється положеннями ст.22 ЦК України. При цьому, суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідачів пропорційно до розміру стягнутих сум, а саме стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» 1610,92 грн., з ПП «Універсал-Транс» - 89,08 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог, а саме з ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» - 895,10 грн. та 4832,76 грн. відповідно, а всього 5727,86 грн., з відповідача ПП «Універсал-Транс» - 49,50 грн. та 267,24 грн. відповідно, а всього 316,74 грн.

Outcome: approved