Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Селидіввугілля» (далі за текстом ДП «Селидіввугілля») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, в обгрунтування якого вказав, що з відповідачем по справі він знаходився у трудових відносинах у період з 25.03.2013 по 06.08.2018, працюючи у відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» електрослюсарем підземним, машиністом підйомних машин, підземним механіком. 06.08.2018 його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. В день звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку. За станом на 29.11.2018 остання виплата заборгованості була здійснена 08.11.2018. Його звернення до відповідача щодо надання довідок про заборгованість, про середньоденний заробіток, про нараховані суми при звільненні та відомості про дати та суми виплат залишені без розгляду. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та понесені ним судові витрати щодо сплати судового збору та правову допомогу. Уточнивши позовні вимоги згідно із заявою від 18.02.2019, позивач, посилаючись на отриману ним від підприємства довідку про нараховану та сплачену заробітну плату від 21.12.2018, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати в сумі 16332 грн 53 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.08.2018 з урахуванням його середньоденного заробітку в сумі 517 грн 54 коп. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивачу проведено виплату заборгованості по заробітній платі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 25.03.2013 по 06.08.2018 працював у відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» у тому числі в якості машиніста підйомних машин на підземних роботах з повним робочим днем у шахті і був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України, що встановлено на підставі записів з трудової книжки позивача (а.с.6-7). Відповідно до довідки ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 21.12.2018 на час звільнення 06.08.2018 позивачу була нарахована заробітна плата за червень 2018 року у розмірі 8145 грн 72 коп., за липень 2018 року 6862 грн, за серпень 2018 року 21501 грн 66 коп. Станом на 21.12.2018 фактична сума боргу становила 16332 грн 53 коп., яка складалася з компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги. Відповідно до довідки ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 04.03.2019 станом на 04.03.2019 фактична сума боргу перед позивачем становить 6249 грн 30 коп. вихідної допомоги за серпень 2018 року. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закона України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу відповідач при звільненні позивача не розрахувався з ним у повному обсязі, заборгованість з вихідної допомоги в сумі 6249 грн 30 коп. підлягає стягненню з підприємства. Крім того, у звязку з порушенням вимог закону про оплату праці підприємство має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України, якою передбачено виплата працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідкок відповідача від 21.12.2018 та від 04.03.2019, проти якої позивач не заперечує, середньоденна заробітна плата позивача, розрахована відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100, складає 517 грн 54 коп. Кількість робочих днів за період з 07.08.2018 по 05.03.2019 відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 19.10.2017 № 224/0/103-17/214 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 рік, листа Міністерства праці та соціальної політики України від 08.08.2018 № 78/0/206-18 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік, складатиме: за серпень 2018 року 18 днів; за вересень 2018 року 20 днів, за жовтень 2018 року 22 дні, за листопад 2018 року 22 дні, за грудень 2018 року 20 днів, за січень 2019 року 21 день, за лютий 2019 року 20 днів, за березень 2019 року 3 дні, а всього 146 робочих днів. Таким чином, середний заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 по 05.03.2019 складе 75560 грн 84 коп. (146 робочих днів х 517 грн 54 коп.). Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Витрати на професійну правничу допомогу згідно з ч.3\~ ст.133 ЦПК України відносяться до витрат, повязаних із розглядом справи. Згідно із ст.137 ЦПК України склад та розмір витрат, повязаних із оплатою правничої допомоги, належать до предмета доказування у справі. Згідно за ч.1, 2, 3\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката [PERSON] надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а саме: попереднє складання адвокатських запитів та подання їх адресату, вивчення отриманої інформації, складання позовної заяви, копіювання документів до позову, формування пакету документів, посвідчення копій до позову, формування квитанцій про сплату судового збору, включення до послуг представництва в суді першої інстанції 5000 грн (а.с.20). Також позивачем надана розрахункова квитанція 04.02.2019, згідно якої [PERSON] на користь адвоката сплачено 5000 грн за складання позовної заяви. Разом з тим, позивачем не надано суду договору про надання правничої допомоги, згідно з умовами якого визначається розмір витрат на правничу допомогу, та докази щодо обсягу вартості виконаної роботи, що сплачена, беручи до уваги, що вартість всіх робіт, наведених у дедатльному описі складає 5000 грн, тоді як за виконання одного виду послуги (складання позову) також сплачено 5000 грн, а саме: акту прийому-здачі наданих послуг та виконаних робіт з обсягом послуг та робіт, їх вартості, кількості витраченого часу на надання послуг, зокрема зі складання позовної заяви. Таким чином, за таких умов суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування\~витрат на\~правничу допомогу не доведені, а тому не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн 40 коп. за вимоги матеріального характеру, не повязані із стягненням заробітної плати. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial