Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] третя особа без самостійних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. В позові посилаються на те, що 20 липня 2011 року, він подарував належну йому, на праві приватної власності, земельну ділянку № 66, загальною площею 0,0534 га, яка розташована за адресою м.Чернвці вул. В.Василевської, в садівничому товаристві «Ягідка» своєму сину, який є відповідачем по справі, [PERSON]. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] Укладенню цього договору дарування передувала домовленість про те, що відповідач буде надавати йому допомогу, забезпечувати його необхідними продуктами харчування та доглядати за ним до смерті, оскільки, він є людиною похилого віку. Під час укладення договору відповідач таку допомогу йому надавав, однак останнім часом припинив догляд, оскільки стосунки між ними погіршились. Вказує також, що метою укладення оспорюваного договору був догляд за ним та укладення договору довічного утримання, а не просто договору дарування. Укладаючи договір дарування з відповідачем він помилявся щодо обставин, які мають істотне значення і ця помилка сталася внаслідок вмовлянь зі сторони відповідача, який обіцяв належним чином піклуватися про нього. Про той факт, що він помилявся щодо природи правочину, так як насправді хотів укласти договір довічного утримання свідчить і та обставина, що після укладення даного договору він продовжує користуватися оспорюванню земельною ділянкою. На вказаній земельній ділянці розташований об»єкт незавершеного будівництва садовий будиночок, відсоток готовності якого складає 39 %. Після укладення договору дарування відповідач не вступив у права власника земельної ділянки. Вказує також, що він розпочав будівництво садового будинку та продовжує будувати його по сьогоднішній день за власні кошти. Отже, фактичної передачі спірного нерухомого майна, що є умовою договору дарування, за вказаним договором дарування не відбулося. Даний договір в частині дарування відповідачу земельної ділянки не відповідає його волевиявленню, оскільки укладаючи цей договір він мав на меті відчудження земельної ділянки, лише за умови його довічного утримання. Отже, укладаючи договір дарування земельної ділянки, мала місце помилка стосовно обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо правової природи названого договору, прав та обов»язків сторін, оскільки вважав, цей правочин є договором довічного утримання, відповідно до умов в яких відповідач зобов»язався здійснювати постійний догляд за ним, а право розпоряджатись нерухомим майном перейшло б до відповідача лише після його смерті. Просить суд визнати договір дарування земельної ділянки №66, загальною площею 0,0534 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:0463, що розташована в м.Чернівці, вул. В.Василевськї в садівничому товаристві «Ягідка», укладений між ним та [PERSON] від 20 липня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №1224. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та дав пояснення аналогічні позовній заяві. Пояснив суду, що даний договір дарування він уклав помилково так, як хотів укласти договір довічного утримання. Просив суд винести рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала та пояснила, що вони не заперечують щоб договір дарування земельної ділянки визнали недійсним. Просили суд задовольнити позовні вимоги позивача. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] та її представник [PERSON] просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу, оскільки в провадженні Садгірського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме будинку, який вони з відповідачем разом будували та який знаходиться на спірній земельній ділянці, а визнання недійсним договору дарування тягне за собою порушення її прав. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що 20.07.2011 року був укладений договір дарування земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м.Чернівці, вул. В.Василевської, 66, в садівничому товаристві «Ягідка», між [PERSON] та [PERSON]О.(а.с.8-9) З копії ухвали Садгірського районного суду м.Чернівці про відкриття провадження від 08.04.2016 року вбачається, що в його провадженні перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. (а.с. 101). З копії технічного паспорта на садовий будинок №66 в садівничому товаристві «Ягідка», по вул. В.Василевської вбачається, що його замовником є [PERSON]О.(92-99). У відповідності до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, яка б свідчили про відсутність у [PERSON] необхідного обсягу цивільної дієздатності, а також того, що його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, та ним неправильно сприймалися фактичні обставини та умови договору дарування. Також суд не бере до уваги пояснення позивача про відсутність фактичної передачі земельної ділянки відповідачу, оскільки це спростовується поясненнями [PERSON] про те, що вони з відповідачем разом будували на цій земельній ділянці будинок, а також матеріалами справи, а саме: копією технічного паспорта від 15 лютого 2016 року, з якого вбачається, що його замовником є [PERSON] Також судом встановлено, що Садгірським районним судом м.Чернівці відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя предметом, якого є поділ будинку на спірній земельній ділянці №66 в садівничому товаристві «Ягідка», а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Outcome: dismissed