Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку у с. Бабин Заставнівського району Чернівецької області площею 1, 6938 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим №7321580400:01:011:0075. Посилається на те, що 3.12.2011 року помер його дідусь [PERSON] Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 1,6938 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у с. Бабин, Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 18 січня 2010 р., який на час відкриття спадщини не було змінено чи скасовано, вищезазначену земельну ділянку у рівних частинах [PERSON] заповів [PERSON] та [PERSON], тобто своїй дочці, та внуку, що є позивачем та відповідачем по справі. Про заповіт на своє імя позивачу нічого не було відомо, у звязку з тим, що після смерті дідуся було втрачено звязок з [PERSON], яка проживає в іншій області, та вважав останню єдиною спадкоємицею за законом. З вказаних причин [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався.\~ Дізнавшись у червні 2014 року про наявність заповіту на його імя, одразу ж звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, проте нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, через пропуск 6 місячного строку для прийняття спадщини. Рішенням Заставніського районного суду від 20.10.2015 року позивачу було поновлено строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за зщаповітом на вищевказану земельну ділянку позивач звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, проте нотаріус відмовила йому в оформленні спадщини, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку за [PERSON] Надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №083984 від 11.11.2007 року, виданий на імя спадкодавця [PERSON], який би підтверджував право власності останнього на згадану земельну ділянку позивач немає можливості, оскільки державний акт втрачений, а тому відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2015 року (а.с. 12-13) встановлено, що 13.12.2011 року помер [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить згадана земельна ділянка. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту від18.01.2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бабинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №2, який на час відкриття спадщини не змінювався і не скасовувався померлий [PERSON] належну йому земельну ділянку, розміром 1,6938 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, що розташована на території с. Бабин Заставнівського району Чернівецької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів в рівних частинах позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємці, які мають право на обовязкову частку спадкового майна померлого [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні. Все вищевказане встановлено рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2015 року по цивільній справі №716/876/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], Бабинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яке набрало законної сили (а.с. 12-13). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], будучи спадкоємцями майна померлого [PERSON] за повітом 20.06.2014 року звернулися до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що вбачається із копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №37679943 від 20.06.2014 року (а.с. 7). Проте, у вчиненні нотаріальної дії як видача їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. померлого 13.12.2011 року їм було відмовлено, оскільки вони пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується копіями постанов про відмову у вчинені нотаріальної дії №251/02-31, №252/02-31 від 03.03.2015 року (а.с. 10-11). Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2015 року (а.с. 12-13) сторонам визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON] Відповідно до ст.. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 1273 ЦК України до Заставнівської нотаріальної контори 04.03.2016 року подала нотаріально посвідчену заяву, згідно якої вона спадщину після смерті [PERSON] своєчасно не прийняла, на належну їй частину спадкового майна не претендує, звертатися до суду з метою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини наміру не має. Відповідно до 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, позивач повторно звернувся до нотаріальної контори із заявою, якою спадщину після смерті [PERSON] прийняв, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не був наданий оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №083984 від 11.11.2007 року, виданий на імя спадкодавця [PERSON], який би підтверджував право власності останнього на земельну ділянку, що є обєктом спадкування. Вказане вбачається із заяви копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №656/02-31 від 26.07.2016 року (а.с. 9). Надати оригінал згаданого державного акту позивач позбавлений можливості в звязку із його відсутністю. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯД №083984 на території Бабинської сільської ради, що видно із копії державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 8). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 27.09.2016 року (а.с.19-20) загальна вартість згаданої земельної ділянки становить 38580 (тридцять вісім тисяч пятсот вісімдесят) гривень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належала вищевказана земельна ділянка, проте оригінал правовстановлюючого документу на неї втрачений. В звязку із вказаним, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved