Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Львівської міської ради, за участю третіх осіб: П`ятої державної нотаріально контори, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, яку згодом уточнено, а саме щодо визнання права власності. Позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . До дня смерті батько проживав та був власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 21.02.2000 року. Позивач проживав та був зареєстрований разом з батьком до дня його смерті за вищевказаною адресою, що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 2490 від 02.08.2018 року. Інших спадкоємців у батька не було, а відтак позивач вважає себе прямим єдиним спадкоємцем усього майна, яке на день смерті належало його батькові. У строк, визначений чинним законодавством України, позивач звернувся до П`ятої державної нотаріально контори із заявою про відкриття спадкової справи про спадкування за законом. З невідомих причин, нотаріус, який відкрив спадщину, відмовляється видати свідоцтво про спадкування за законом квартири [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу заслухати у його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує, а тому суд вважає, що позовну заяву слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Інші учасники справи на розгляд справи повторно не зявилися, причини неявки не повідомив Відповідно до ч.4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України\~вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст.\~5\~ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті\~12,\~80,\~81,\~83\~ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13\~ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . До дня смерті, батько проживав та був власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 21.02.2000 року. [PERSON] , проживав та був зареєстроваий разом з батьком до дня його смерті за вищевказаною адресою, що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 2490 від 02.08.2018 року. Інших спадкоємців у батька позивача не було, а відтак позивач являюся прямим єдиним спадкоємцем усього майна, яке на день смерті належало його батькові. У строк, визначений чинним законодавством України, позивач звернувся до П`ятої державної нотаріально контори із заявою про відкриття спадкової справи про спадкування за законом. Згодом, позивачу стало відомо, що спадкову справу відкрито, однак видати свідоцтво про право власності на майно за законом на нерухоме майно батька немає можливості у зв`язку із відсутністю оригіналів документів на майно квартиру. Відтак, позивач позбавлений законного права набути право власності на квартиру. Викладене підтверджується копією свідоцтва про смерть. Родинні зв`язки між [PERSON] та померлим спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, де батьком останнього записано [PERSON] . Судом також встановлено, що за життя мій батько заповіт не складав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Тому, згідно п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Крім того, в ч.2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в судовому порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, позивач виявив намір прийняти спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до П`ятої державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, про що свідчить заведена спадкова справа. Інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтями 1261-1265 визначено черговість спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя що його пережив та батьки. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст.6 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.\~ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, \~способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимога про визнання права власності на квартиру, підставні та підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved