Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів ТОВ «Дженесіс Фінанс», ТОВ «ФК «Верона» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Вимоги позову мотивовані тим, що у липні 2019 року від працівників банку позивачу стало відомо, що у нього борг перед відповідачами. Оскільки позивач ніколи не укладав жодних кредитних договорів з відповідачам та не підписував їх ні в якому вигляді, в тому числі і відповідно до документообігу електронним цифровим підписом, не складав заяву-анкету на отримання позики, не користувався, не був ознайомлений з умовами договору взагалі, не взагалі не знав про існування такого договору. Представником позивача було направлено адвокатський запит до відповідача ТОВ «Дженесіс Фінанс» для отримання інформації, а саме витребування належним чином завіреної копії кредитного договору, щоденного розрахунку заборгованості станом на день надання відповіді, правил надання грошових коштів у відповідача, завірених копій правовстановлюючих документів, на підставі яких видавався кредит. Лист повернувся за закінченням терміну зберігання. А також, направлено було адвокатський запит до відповідача ТОВ «ФК «Верона» щодо надання щоденного розрахунку заборгованості станом на день надання відповіді на запит, щодо надання належним чином завірених Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Верона», щодо надання належним чином завіреної копії право установчих документів, на підставі яких видавався кредит. Згідно відповіді на вказаний запит ТОВ «ФК «Верона» повідомили позивача про те, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «Верона» кредитний договір №232174 не укладався. 29.08.2018 між ТОВ «Дженесіс Фінанс» та позивачем було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №232174. Між ТОВ «Дженесіс Фінанс» та ТОВ «ФК «Верона» було укладено договір про відступлення прав вимоги №07-23/05 від 23.05.2019, відповідно до якого право вимоги виконання [PERSON] грошового зобов`язання за договором №232174 від 29.08.2018 було відступлено ТОВ «ФК «Верона». Позивач стверджує, що з направлених документів чітко вбачається, що заява0приєднання №232174 від 29.08.2018 нібито укладена між позивачем та відповідачем ТОВ «Дженесіс Фінанс» зі сторони [PERSON] не підписувалась. Також відсутній будь-який електронний підпис позивача. Платіжне доручення на рахунок [PERSON] яке б підтверджувало перерахування грошових коштів ТОВ «Дженесіс Фінанс» на картковий рахунок відповідачем не надано. 25.07.2019 позивач звертався до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою щодо отримання невідомою особою від його імені декількох кредитів. Позивач не отримував кредит у відповідача ТОВ «Дженесіс Фінанс», йому було невідомо про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Верона», у зв`язку з чим позивач стверджує, що є всі підстави визнати договір у виді заяви-приєднання недійсним. Просить суд визнати недійсним кредитний договір у формі заяви-приєднання №232174 від 29.08.2018, укладений між ТОВ «Дженесіс Фінанс» та [PERSON] та застосувати наслідки недійсності правочину. Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі. Представник позивача під час розгляду справи по суті позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач ТОВ «Дженесіс Фінанс» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідну документи. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідач ТОВ «ФК «Верона» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідну документи. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. Судом на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з копії Витягу з єдиного державного реєстру досудових розслідувань 24.07.2019 [PERSON] звертався до Солом`янського УП із заявою про те, що у жовтні 2018 року невстановлена особа діючи умисно протиправно шляхом обману використала паспортні дані [PERSON] , [INFO] , оформила кредит готівкою на суму яка встановлюється (а.с. 12). Відповідно до заяви-приєднання №232174 до Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (публічна пропозиція (оферта) від 29.08.2018 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , оформленням і підписанням даної заяви-приєднання акцептував (прийняв) Публічну пропозицію (оферту) ТОВ «Дженесіс Фінанс» на укладання договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який складається з Внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Кредитодавця, Публічної пропозиції (оферти) Кредитодавця на укладання договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та цієї заяви, форма якої опублікована на інтернет-сайті Кредитодавця https://credition.org.ua/, чим підтвердив свої наміри про приєднання до його умов та отримання грошових коштів в платне, тимчасове, строкове користування (кредит) з його поверненням та сплатою процентів у встановлені Договором строки; сума кредиту - 1500,00; строк дії договору - 29.08.2018-27.09.2018 (а.с. 16). Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання договору кредиту недійсним. Предметом доказування є недодержання вимог, що є необхідними для чинності правочину. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що примірник спірного договору у виді заяви-приєднання не містить його підпису; на те, що позивача не було повідомлено про укладення договору між відповідачами про відступлення прав вимоги за кредитним договором та на те, що невстановлена особа скориставшись його паспортними даними могла укласти спірний договір від його імені. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представники відповідачів не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка була чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який укладається в письмові формі (ст.ст. 1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Як вбачається із наданої позивачем заяви-приєднання [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором - 56292 (а.с. 16). Враховуючи, що на підставі досліджених доказів у справі встановлено, що [PERSON] , зареєструвавшись на сайті та направивши заяву на укладення договору, підтвердивши свою згоду на його укладення, будучи ознайомленим з умовами кредитування та сукупною вартістю кредиту, отримавши кредитні кошти на банківський рахунок та в належний спосіб пройшовши електронну ідентифікацію, уклав договір в порядку, передбаченому чинним законодавством та фактично договір розпочав виконуватись сторонами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень. Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що позивача не було повідомлено про укладення договору між відповідачами про відступлення прав вимоги за кредитним договором та на те, що невстановлена особа скориставшись його паспортними даними могла укласти спірний договір від його імені, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів обставин, на які посилався, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. З викладеного,

Outcome: dismissed