Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] , яким просить стягнути з фізичною особою-підприємцем [PERSON] на його користь заборгованість за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу № 19/02/18-ма від 19.02.2018 року у розмірі 42381,50 грн. та витрати по сплаті судового збору та надання правової допомоги. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2019 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу на підставі якого продавець продає, покупець купує товар на умовах, передбачених договором в кількості вказаній в специфікації, загальна вартість яких становить 32000,00 грн. На виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу передоплату у розмірі 22400,00 грн., передбаченої п. 5.3 договору, а відповідач зобов`язався в строк до 31.03.2018 року поставити товар. В зв`язку з невиконанням умов договору 23.04.2018 року між сторонами було укладено додаткову угоду до основного договору відповідно до якої продавець зобов`язався в строк до 17.05.2018 року доставити та провести монтаж товару, а в разі не виконання умов договору сплачує неустойку в розмірі 2 % від загальної ціни договору за кожен день прострочення, але не більше 50 % від загальної ціни договору. Однак відповідачем не виконанні у встановлений строк умови договору, а також відповідачем не було здійснено жодних заходів, спрямованих на виконання цих зобов`язань до подання цієї позовної заяви. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2020 р. провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не скористались правом на подачу відзиву. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, розглянувши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 19/02/18-ма, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує шафу, на умовах, передбачених цим договором, в кількості вказаній у специфікації (додаток №1) та ескізі (додаток №2), які є невід`ємною частиною цього договору. Ціна на кожну одиницю товару встановлюється в національній валюті України та становить 32000,00 грн., відповідно до п. 2.1, 2.2 договору (а.с. 7-10). Згідно п. 4.1 Договору продавець зобов`язується передати покупцеві товар впродовж 30 банківських днів від дати зарахування на розрахунковий рахунок продавця передоплати, передбаченої п. 5.3 цього договору. Згідно п. 5.3 Договору покупець робить передоплату у розмірі 70%, що складає 22400,00 грн., впродовж 3 банківських днів від дати підписання цього договору. Згідно квитанції від 19.02.2018 року [PERSON] сплатив суму передоплати у розмірі 22400,00 грн. (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2018 року між позивачем та ФОП [PERSON] була укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 19/02-18-ма, відповідно до умов якого продавець зобов`язався виконати доставку та монтаж товару згідно специфікації договору купівлі-продажу № 19/02/18-ма в строк до 17.05.2018 року. Крім того, в разі прострочки строку доставки та монтажу товару продавець сплачує неустойку в розмірі 2 % від загальної суми ціни договору за кожен день прострочки, але не більше 50 % від загальної ціни договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) та від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Так як відповідач тривалий час не виконує умови договору, на підставі положень ст.625 ЦК України відповідач має сплатити на користь позивача 3% річних нарахованих на суму 1572,00 грн. за період з 18.05.2018 року по 18.09.2020 року та інфляційні за цей же період в сумі 2409,50 грн., відповідно до розрахунку наданого позивачем. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо виконання договору купівлі-продажу від 19.02.2018 року, внаслідок чого підлягають поверненню грошові кошти сплачені позивачем в якості передоплати товару, а також підлягає стягненню неустойки встановлена п. 3 Додаткової угоди у розмірі 16000,00 грн.; 3 % річних у розмірі 1572,00 грн. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 2409,50 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № 02/09 від 16.09.2020 року, однак не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а тому в частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 840 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial