Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок №54, по вул. Грушевського в с. Борщовичі Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме : а-1 - прибудова, Б, В, Г сарай, У вбиральня, пв півниця, №1 ворота, №2 хвіртка, №3 хвіртка, №4 огорожа, к - колодязь. Свої вимоги мотивує тим, що 15.03.2005 року померла його мати [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 014854, виданим Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 16.03.2005 року. Батько позивача [PERSON] помер 07.05.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-СГ №334178, виданим Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 07.05.2004 року. Внаслідок смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, що знаходяться по вул. Грушевського, №54 в с. Борщовичі Пустомитівського району Львівської області. Будинок складається із трьох житлових кімнат, коридору, кухні, веранди, санвузла, коридору та кладової загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою А-1. До будинку відносяться такі господарські будівлі: а-1 - прибудова, Б, В, Г сарай, У вбиральня, пв півниця, №1 ворота, №2 хвіртка, №3 хвіртка, №4 огорожа, к - колодязь. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом від 25.02.2014 року. Зазначає, що до кола спадкоємців першої черги увійшли позивач у цій справі та відповідачі. Однак мати за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. Стверджує, що на момент смерті спадкодавця, він постійно проживав разом із нею в с. Борщовичі, Пустомитівського району Львівської області по вул. Грушевського, 54, що підтверджується довідкою №158 від 03.02.2016 року виданою Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, окрім цього до дня смерті матері він вів з нею спільне господарство, доглядав за її будинком та організовував поховання. Вважає, що оскільки він постійно проживав разом із матірю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляв, він, позивач у цій справі, фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, зокрема вказаним вище житловим будинком. Наголошує на тому, що зважаючи на вказане вище, невизнання відповідачами його права на спадкування є незрозумілим та необґрунтованим. У судове засідання позивач не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяви, у яких просять позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушують прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2005 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 014854, виданим Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 16.03.2005 року. Батько позивача [PERSON] помер 07.05.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-СГ №334178, виданим Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 07.05.2004 року. Внаслідок смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, що знаходяться по вул. Грушевського, №54 в с. Борщовичі Пустомитівського району Львівської області. Будинок складається із трьох житлових кімнат, коридору, кухні, веранди, санвузла, коридору та кладової загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою А-1. До будинку відносяться такі господарські будівлі: а-1 - прибудова, Б, В, Г сарай, У вбиральня, пв півниця, №1 ворота, №2 хвіртка, №3 хвіртка, №4 огорожа, к - колодязь. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом від 25.02.2014 року. До кола спадкоємців першої черги увійшли позивач у цій справі та відповідачі. Однак мати за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. На момент смерті спадкодавця, позивач постійно проживав разом із нею в с. Борщовичі Пустомитівського району Львівської області по вул. Грушевського, 54, що підтверджується довідкою №158 від 03.02.2016 року виданою Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, окрім цього до дня смерті матері він вів з нею спільне господарство, доглядав за її будинком та організовував поховання. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач постійно проживав разом із матірю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляв, він фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, зокрема вказаним вище житловим будинком. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved