Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року за ним визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] та право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,01 га, що розташована на території Жашківської міської ради, які залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказане судове рішення набрало законної сили і позивач зареєстрував право власності на Ѕ частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності по [ADDRESS] . До складу вказаного об`єкта нерухомого майна за вищевказаною адресою входять: житловий будинок - А-1, веранда - а, прибудова - а-1, сарай - Б, навіс - В, убиральня - Г, вимощення - І, огорожа - №1, ворота - №2, огорожа - №3, колодязь питний - №4. Вартість даного об`єкта оцінена у 180744 грн., що підтверджується даними у технічному паспорті. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташовані на земельній ділянці площею 0,205га, яка була надана у користування виконкомом Жашківської міської ради Черкаської області. На сьогоднішній день вищевказане нерухоме майно знаходиться у спільній частковій власності, Ѕ частка якого належить позивачу [PERSON] та Ѕ частка належить неповнолітнім дітям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , батьком яких є [PERSON] . Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Батько неповнолітніх власників [PERSON] уникає від досягнення домовленості щодо укладання договору про поділ спільного нерухомого майна, тому позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про виділення в натурі його частки із майна, що є у спільній часткові власності, надавши схеми можливого поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки в натурі. Згідно запропонованих схем поділу [PERSON] просив виділити йому частину житлового будинку, а саме: кімнату 1-4 площею 8,5м2, Ѕ коридору 1-1 площею 6,4м2; господарські споруди: кухня (прибудова а-1) 1-5 площею 12,5м2, навіс - В, сарай - Б, убиральня - Г; та Ѕ частину земельної ділянки площею 1000м2. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 07 березня 2018 року у даній справі було відкрито провадження. 18 квітня 2018 року за клопотанням позивача у даній справі Жашківським районним судом Черкаської області було постановлено ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження. 21 вересня 2018 року дана цивільна справа повернулася до суду з експертної установи з повідомленням про неможливість надання висновку експерта будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи. 21 вересня 2018 року Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області провадження у справі було поновлено. 26 вересня 2018 року у даній справі Жашківським районним судом Черкаської області було повторно постановлено ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження. 05 лютого 2019 року цивільна справа повернулася до суду з експертної установи. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2019 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив виділити йому в натурі нерухоме майно згідно другого варіанту поділу запропонованого у висновку експертів. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином судовими повістками та через оголошення на веб-сайті суду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частин 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Положеннями ч.1 ст.19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлені наступні обставини. На підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року за [PERSON] було визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] та право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,01 га, що розташована на території Жашківської міської ради, які залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Право спільної часткової власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані по [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 січня 2018 року за номером запису 24396992. Згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , вказане домоволодіння має наступну характеристику: житловий будинок - А-1, веранда - а, прибудова - а-1, сарай - Б, навіс - В, убиральня - Г, вимощення - І, огорожа - №1, ворота - №2, огорожа - №3, колодязь питний - №4. У свою чергу житловий будинок - А-1 складається з: коридора №1 площею 12,8м2, кімнати №2 площею 10,5м2, кімнати №3 площею 20,2м2, кімнати №4 площею 8,5м2, кухні №5 площею 12,5м2, веранди І площею 18,9м2, загальна площа яких становить 83,4м2. Згідно експлікації земельної ділянки загальна площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить 2050м2 (0,205га). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України 30.11.2016р., розглянувши справу № 6-1443цс16. Таким чином, як відповідач [PERSON] так і позивач [PERSON] мають рівні умови здійснення своїх прав, а тому майно, яке знаходиться у їхній спільній частковій власності може бути поділене в натурі. З висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 24.01.2019р. вбачається можливий розподіл домоволодіння (частки Ѕ та Ѕ ) по двох варіантах. Згідно заяви позивач [PERSON] вибрав другий варіант розподілу домоволодіння, визначений у висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 24.01.2019р. Оскільки відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, і в судові засідання жодного разу не з`явився та не повідомив про причини неявки, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача [PERSON] та розподілу домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , згідно варіанту 2, вказаного у висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 24.01.2019р. По варіанту 2 розподілу домоволодіння (частки Ѕ та Ѕ ) (Додаток №2) таблиця №8 [PERSON] як першому співвласнику Ѕ частини виділити наступні приміщення: 1-3 кімната площею 20,2 м2, 1-2 кімната площею 8,0 м2, 1-1 коридор (1-1а) площею 5,4м2, крім того: І веранда площею 10,3 м2, №1 огорожа площею Ѕ, №3 огорожа площею 29%, №2 ворота площею 1м2, №4 колодязь питний площею Ѕ, І замощення площею Ѕ. Разом по будинковолодінню: вартість виділеної частки становить 373802 грн., вартість ідеальної частки складає 471921,5 грн., вартість відступу від ідеальних часток становить -98119,5 грн. По варіанту 2 розподілу домоволодіння (частки Ѕ та Ѕ ) (Додаток №2) таблиця №8 [PERSON] як другому співвласнику Ѕ частини виділити наступні приміщення: 1-1 коридор площею 7,4м2, 1-4 кімната площею 8,5 м2, 1-2 кімната площею 2,5 м2, 1-5 кухня площею 12,5 м2, крім того: І веранда (І-а) площею 7,2 м2, Б сарай площею 1, В навіс площею 1, Г вбиральня площею 1, №1 огорожа площею Ѕ, №3 огорожа площею 71%, №4 колодязь питний площею Ѕ, І замощення площею Ѕ. Разом по будинковолодінню: вартість виділеної частки становить 570121 грн., вартість ідеальної частки складає 471921,5 грн., вартість відступу від ідеальних часток становить +98119,5 грн. При цьому варіанті другий співвласник [PERSON] , частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну частку виплачує першому співвласнику [PERSON] компенсацію в сумі 98119,5 грн. Таким чином, після поділу спільного майна в натурі частка другого співвласника [PERSON] стала більшою за ідеальну, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь першого співвласника [PERSON] грошову компенсацію в сумі 98199 грн. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищевстановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, підлягають задоволенню. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 2711 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.953012436.1 від 31.01.2018р. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved