Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 24.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 430; встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій формі у розмірі 2500 грн. щомісячно. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.04.2009 року між ним та [PERSON] зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у нього з відповідачем відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Зазначає, що з відповідачем спільного господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, на даний час сторони проживають окремо, фактично сім`я припинила своє існування. Позивач наголошує на тому, що він не заперечує проти проживання дитини разом з відповідачем. Крім того, між позивачем та відповідачем укладено договір на виконання ст. 180 Сімейного Кодексу України. Майнових спорів між сторонами немає. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. 23.09.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, однак не згодна з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини та має намір звернутися до [PERSON] із зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів. 23.09.2019 року із зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів до суду звернулася [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для дитини віком з 6 до 18 років - 2118 грн. щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття з відповідними змінами розміру аліментів. 25.09.2019 року позивачем [PERSON] подано заяву з проханням не розглядати позовні вимоги в частині встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 01.10.2019 року під час судового засідання позивачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення без розгляду позовних вимог про встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій формі у розмірі 2500 грн. щомісячно. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без розгляду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року відмовлено у відкритті провадження та прийнятті до сумісного розгляду та об`єднанні в одне провадження позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 24.04.2009 р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 430. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1151). Судом встановлено, що сторони на час розгляду справи шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо з червня 2019 року, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнала. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved