Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Ленінський РВ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] з 26.10.2015 року. 16.06.2015 року син позивача - [PERSON] уклав усний договір з [PERSON] про те що, [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] надасть відповідачу тимчасову реєстрацію у зазначеній квартирі на три місяці, щоб відповідач мав можливість замовити та оформити в органах МВД собі закордонний паспорт громадянина України. Після спливу трьох місяців від дня реєстрації він повинен був самостійно знятись з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, але останній цього не зробив. Фізично відповідач у квартирі позивача жодного разу не знаходився, комунальними послугами не користувався, особистих речей відповідача у зазначеній квартирі не має і не було, також [PERSON] ніколи не мав ключів від зазначеної квартири, оскільки у зазначеній квартирі мешкає позивач зі своєю родиною. Відповідач до теперішнього часу є зареєстрованим у квартирі позивача, яка належить останньому на праві власності, що порушує права позивача як власника квартири і завдає позивачу суттєвих збитків, тому що [PERSON] змушений за відповідача оплачувати комунальні послуги. З цих підстав позивач посилаючись на вимоги ст. 71, 72 ЖК України ст. ст. 391, 405 ЦК України просив суд визнати [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №3, що розташована в буд. 27 по вул. Кандаурова в м. Харкові, зі зняттям з реєстраційного обліку за даною адресою. Позивач до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заперечення на позов, в яких зазначив, що прописався задля відновлення свого українського паспорту і отримання закордонного паспорту. Виписатись з квартири повинен був до 01.11.2015 року, однак, через ситуацію в країні з призивом на військову службу він боявся підти до районного віськомату для зняття з обліку через призив на військову службу. В зв'язку з чим [PERSON] визнає позов та не заперечує проти зняття його з рєстраційного обліку Представник третьої особи [PERSON] до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Також [PERSON] додав до заяви акт про непроживання [PERSON] в квартирі №3, що розташована в буд. 27 по вул. Кандаурова в м. Харкові. Представник третьої особи Ленінського РВ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, в судове засідання не з'вився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є власником квартири №3, що розташована в буд. 27 по вул. Кандаурова в м. Харкові, на підставі договору дарування квартири від 26.10.2015 року, та витягу про державну реєстрацію прав. (а.с. 4,5). 16.06.2015 року син позивача - [PERSON] уклав усний договір з [PERSON], про те що, [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] надасть відповідачу тимчасову реєстрацію у зазначеній квартирі на три місяці, щоб відповідач мав можливість замовити та оформити в органах МВД собі закордонний паспорт. Після закінчення строку на який відповідач був зареєстрований - до 16.09.2015 року він повинен був самостійно знятись з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, але він цього не зробив. Відповідно до довідки КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» від 05.12.2015 року відповідач [PERSON], [INFO],є зареєстрованим в [INFO] з 16.06.2015 року, що також підтверджено відомостями отриманими судом із відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області. Відповідно до акту про не проживання від 16.02.2016 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав і не проживає. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, і власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення свого права власності. Виходячи з вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення пере\-шкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником квартири №3, що розташована в буд. 27 по вул. Кандаурова в м. Харкові, на законних підставах, на підставі договору дарування від 26.10.2015 року і факт реєстрації відповідача на зазначеній житловій площі є перешкодою для реалізації права власності позивача, гарантованого Конституцією України і нормами Цивільного та Житлового Кодексів України. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що відповідач [PERSON]не проживає в [INFO] з моменту реєстрації (з 16.06.2015 року) і по теперішній час і його фактичне місце проживання суду не відомо, до теперішнього часу він значиться зареєстрованим за вказаною адресою, він додаткового договору найму житлового приміщенням з власником квартири не укладав, відомостей про звернення відповідача в житлові органи та органи поліції з приводу чинимих йому перешкод у користуванні квартирою, суд не має. Виходячи з положень ст. 33 Конституції України сам факт реєстрації відповідача не може бути підставою для визнання за ним права користування житловим приміщенням, тому суд дійшов висновку, що підстав для збереження права користування на зазначену житлову площу за [PERSON] не має, отже, відповідно до вимог ст. 72 ЖК України його необхідно визнати, таким що втратив право на житлову площу. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем за наявності законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved