Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача суму позики в розмірі 2\~131\~706,50 гривень. В обгрунтування свого позову позивач зазначив, що 10.03.2015 року між ним та [PERSON] було укладено Договір позики № 1, згідно умов якого відповідач отримав у борг грошові кошти у розмірі 2\~390\~928,10 гривень, що за домовленістю сторін становить суму еквівалентну 110\~000,00 доларів США. Строк повернення суми 01.08.2015 року. Відповідачем було частково погашено суму боргу в розмірі 2\~390\~928,10 гривень, що підтверджується відповідною розпискою. Таким чином, сума заборгованості відповідача за Договором позики № 1 від 10.03.2015 року становить 2\~390\~928,10-216\~118,00 = 2\~174\~810,10 гривень, що за домовленістю сторін становить суму еквівалентну 100\~000,00 доларів США. Станом на 28.08.2015 року Національним банком України встановлений наступний курс обміну долара США до української гривні: за 100,00 доларів США 2131,7065 гривень. Таким чином, просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики № 1 в розмірі 2\~131\~706,50 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписці від 10.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір займу № 1, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2\~390\~928,10 гривень, що за домовленістю сторін становить суму, еквівалентну 110\~000,00 доларів США. Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмові формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України. Як вбачається з розписки від 10.03.2015 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 239\~928,10 гривень, що відрізняється від суми, зазначеної в Договорі позики № 1 від 10.03.2015 року, де сказана сума 2\~390\~928,10 гривень. (а.с.5) Крім того, позивач надав копію Договору позики № 1 від 10.03.2015 року, а також копію розписки від 10.03.2015 року, а не їх оригінали, що позбавляє суд можливості дослідити обставини в повному обсязі. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для відмови в задоволенні позову у звязку з його необґрунтованістю. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed