Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом позбавлення права його користування. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сушиком В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 583, та технічним паспортом. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Департаментом ЦНАП Луцької міської ради № 66094 від 16.01.2020 року, у даній квартирі проживає четверо осіб: вона, її син [PERSON] , [PERSON] (колишній чоловік), з яким вона розлучена та не веде спільного господарства з 2010 року та її вітчим [PERSON] , який розлучився з її матір`ю 2016 року та не проживає в спірній квартирі. Посилаючись на те, що відповідачі, будучи зареєстрованими у належній їй квартирі, порушують її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] та примусово зняти їх з реєстраційного обліку, а також, стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору. Позивач в письмовій заяві просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судові засідання не з`являються, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи, в тому числі, шляхом розміщення судового оголошення на веб-сайті судової влади. Згідно електронного сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Клопотань від відповідачів не надходило. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Дана обставина стверджується витягом про реєстрацію права власності (а.с.12). Як вбачається копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , та довідки про склад сім`ї № 66094 від 16.01.2020 року в даній квартирі, крім позивача та її сина [PERSON] , зареєстровані відповідачі - [PERSON] (вітчим позивачки) та [PERSON] (колишній чоловік позивачки). З доводів позивача та заяви гр. [PERSON] від 16.01.2020 року відповідач [PERSON] з 2016 року (моменту розірвання шлюбу з матір`ю позивачки [PERSON] , яка померла 2018 року ) не проживає в спірній квартирі. Відповідач [PERSON] з 2010 року, після розірвання шлюбу з позивачкою проживає у сусідньому будинку у власній квартирі. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи, що позивач є власником спірної квартири, відповідачі не є членами родини позивача, не проживають разом з нею, не ведуть спільного господарства, а зареєстровані у квартирі як колишні члени сім`ї власника, суд приходить до висновку про те, що факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі за відсутності для того передбачених законом підстав є достатнім доказом того, що такі перешкоди чиняться, оскільки унеможливлює користування та розпорядження власником належним йому майном на власний розсуд. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов щодо усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON] та [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. А тому суд вважає, що вимога позивача про зняття з реєстрації відповідачів до задоволення не підлягає, оскільки втрата права на житло і є підставою для внесення даних про зняття особи з реєстраційного обліку. У відповідності до ст.141 ЦПК України на відповідачів покладаються судові витрати зі сплати судового збору. На підставі ст.391 ЦК України,

Outcome: partial