Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною позивачеві на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником вищевказаної квартири, однак у ній зареєстрований відповідач [PERSON] ( колишній зять), який у ній не проживає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судового засідання не з`явився, однак на адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначає, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та його слід задоволити з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 8, 41 Конституції України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.1994 року, зареєстрованого в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 27.10.1994 за номером 585/5419, та Договору дарування від 09.02.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-410, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5, 9-10). Відповідно до довідки МКП «Управляюча компанія «Житло-Гарант» від 13.06.2019 року № 3105, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , також за даною адресою зареєстровані [PERSON] ( зять ), [PERSON] (дочка), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внучка) (а.с. 6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2018 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.09.2008 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 2211 (а.с. 8). Згідно Акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 13.06.2019 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , не проживає з 15.05.2018 року по даний час (а.с. 7). Отже, у спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з 15.05.2018 року, тобто понад рік, своїх речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved