Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом і просив стягнути з відповідача [PERSON] 35182,21 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення останнім правил дорожнього рух, а також 20000 грн моральної шкоди та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивував тим, що 11.07.2019 року близько 18.25 год. внаслідок порушення відповідачем пунктів 10.1, 14.2 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода. Позивачу було заподіяно легкі тілесні ушкодження, а автомобіль, що знаходився в його користуванні зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до договору про врегулювання страхового випадку № 2300279058 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8480448 від 18.07.2018 року страховик здійснив позивачу виплату страхового відшкодування без проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу. Сума страхового відщкодування склала 24749 грн. В свою чергу реальний збиток у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відповідно до незалежної оцінки склав 56031,21 грн. Вартість проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку становить 2000 грн. Крім цього, вартість проведення комп`ютерної томографії головного мозку та кісток черепу, шийного відділу хребта без внутрішньоконтрастного підсилення склала 1900 грн. Таким чином позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому 31282,21 грн вартості матеріального збитку автомобіля, яка не була покрита страховим відшкодуванням, 2000 грн витрат на оплату послуг по експертній оцінці вартості матеріального збитку та 1900 грн вартості вищевказаної комп`ютерної томографії головного мозку. На обґрунтування моральної шкоди позивач зазначив, що після ДТП він був обмежений у використанні транспортного засобу, який є єдиним в його розпорядженні. У зв`язку із цим позивач не міг користуватися всіма благами та перевагами, які дає транспортний засіб, зокрема, оперативно вирішувати побутові та службові потреби. Травми, яких зазнав позивач внаслідок ДТП та пошкоджений транспортний засіб не давали йому можливості влаштуватися на роботу водія, стажування на яку він проходив до ДТП. Крім цього, в момент ДТП він пережив значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя та здоров`я. Тому заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 20000 грн. Судові витрати позивача складаються з 10000 грн витрат на правничу допомогу та 840,80 грн сплаченого судового збору. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, копію квитанції про оплату послуг експертної оцінки, копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження за фактом вищевказної ДТП, копію довідки про вартість комп`ютерної томографії, копію договору про врегулювання страхового випадку № 2300279058 , копію повідомлення про здійснену страхову виплату, копію договору про надання правової допомоги. Ухвалою від 28.01.2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача адвокат Усов А.Ю. в судове засідання не з`явився, надавши заява, в якій він позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Справу просив розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до отриманої судом інформації відділу реєстрації управління «ЦНАП» виконавчого комітету Жмеринської міської ради, відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана в позові (а.с.27). Саме за цією адресою відповідачу судом направлялись судові виклики та процесуальні документи. Конверт повернувся до суду із відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.59). Судові повістки про виклик в судове засідання на 19.03.2020 року, 27.04.202020 року та на 02.06.2020 року були отримані відповідачем, що підтверджується його підписом на поштових повідомленнях (а.с.69, 81, 101). Крім цього, виклик відповідача в судові засідання неодноразово здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с.68, 99). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою від 02.06.2020 року відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України постановлено проводити заочний розгляд справи (а.с.107). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Судом встановлено, що відповідно до копії звіту №11-19-М281 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «Opel Vectra» д.н.з [NUMBER] , оціночна вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження транспортного засобу станом на дату оцінки25.11.2019 року складає 56031,21 грн (а.с.11). Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордеру №15/11-19/01 за надання послуг по експертній оцінці вартості матеріального збитку авто після ДТП позивач сплатив 2000 грн 15.11.2019 року (а.с.12). Відповідно до копії постанови слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області Дикого М.М. про закриття кримінального провадження від 21.09.2019 року, 11.07.2019 року близько 18-25 год [PERSON] , перебуваючи за кермом транспортного засобу марки «Geely Emgrand Ec7» державний номерний знак [NUMBER] , здійснив виїзд на полосу зустрічного руху на автодорозі сполученням Вінниця-Жмеринка, 320 км поблизу повороту на с.Широка Гребля, зіштовхнувся з транспортним засобом марки «Opel Vectra» державний номер [NUMBER] , за кермом якого перебував [PERSON] .. Відомості по даному факту було внесено до ЄРДР за №12019020100000610 від 12.07.2019 року за ч.1 ст.286 КК України. Як видно зі змісту цієї постанови і позивачу, і відповідачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження. У зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, кримінальне провадження було закрите (а.с.13-14). Згідно з копією довідки ПП «Діагностичний центр «Медіскан» 12.07.2019 року позивач отримав послугу в цьому центрі, а саме комп`ютерну томографію головного мозку та кісток черепу, шийного відділу хребта без внутрішньовенного контрастного підсилення. Вартість послуги складає 1900 грн (а.с.15). Відповідно до копії договору про врегулювання страхового випадку № 2300279058 за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8480448 від 18.07.2018 року, потерпілий [PERSON] , інтереси якого представляє уповноважена особа [PERSON] на підставі довіреності ННК834724 від 27.08.2018 року та ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» домовилися про те, що сторони не наполягають на проведенні оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу, страховик здійснює виплату страхового відшкодування без проведення оцінки/експертизи транспортного засобу. Розмір страхового відшкодування за подією складає 24749 грн. та перегляду не підлягає (а.с.16) Згідно з копією повідомлення про виплату, страховик надіслав на адресу позивача відповідне повідомлення, що страхова виплата в сумі 24749 грн. буде здійснена в строки, визначені чинним законодавством (а.с.17). Відповідно до копії договору про надання правової допомоги від 26.12.2019 року та копії додаткової угоди №1 до цього договору за надання правової допомоги позивач сплатив адвокату Усову А.Ю 10000 грн., за підготовку позовної заяви до суду та представництво інтересів в суді першої інстанції (а.с.22-21). Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд згідно з положеннями ст.ст.77, 78,79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними однак недостатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, проте у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Підставою позову, на думку позивача та його представника, є те, що відповідач винуватий у вчиненні ДТП, яка відбулася 11.07.2019 року близько 18.25 год. за участі транспортного засобу марки «Geely Emgrand Ec7» державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу «Opel Vectra» державний номер [NUMBER] на автодорозі сполученням Вінниця-Жмеринка, 320 км поблизу повороту на с.Широка Гребля. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. ВС зазначив, що системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи (справа №328/2750/18 від 18.03.2020 року). Крім цього, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поняття збитків визначено ст.22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати (справа №753/19288/14-ц від 30 жовтня 2019 року). Суд констатує, що з поданих позивачем та його представником доказів жодним чином не підтверджено вину відповідача у вчиненні ДТП. Як видно з доказів, які наявні в справі факт ДТП мав місце, транспортний засіб позивача дійсно був пошкоджений, а комп`ютерну томографію позивач дійсно проходив. Разом із цим без встановлення вини відповідача у вчиненні ДТП неможливим є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача в момент ДТП та наслідками у виді шкоди, заподіяної позивачу. Оскільки кримінальне провадження по даному факту було закрите, а до адміністративної відповідальності відповідач не притягувався, то очевидно, що встановити його винуватість чи невинуватість у вчиненні ДТП можливо б було лише шляхом судової експертизи. Однак, позивач та його представник про проведення такої суд не просили, відповідне клопотання не заявляли. Окрім цього, відсутні докази на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля. Не зрозуміло, на чию користь було виплачено страхове відшкодування: на користь власника транспортного засобу чи на користь позивача. Позивач не довів належними та допустимими доказами вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, не довів, що саме він здійснив такий ремонт і не вказав за яку конкретну суму коштів. Оскільки вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а вина відповідача у вчиненні ДТП не доведена, наразі відсутні підстави стягнення з останнього на користь позивача моральної шкоди. А відтак, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими. На підставі вищенаведеного суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє повністю, то і судові витрати позивача на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed