Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати за [PERSON]право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на ? частину домоволодіння [ADDRESS]; визначити частку батька [PERSON] - [PERSON] в спільній власності подружжя в розмірі ? частини домоволодіння [ADDRESS]; визнати за батьком [PERSON] - [PERSON] право власності за законом в порядку спадкування після смерті дружини - [PERSON] на ? частину домоволодіння [ADDRESS], визнати за [PERSON]право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON] на ? частини домоволодіння [ADDRESS]. Обґрунтовує свої вимоги тим, що, [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16 жовтня 1994 року, виданного відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райради народних депутатів м.Одеси. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння [ADDRESS]. Вказаний будинок є спільною власністю подружжя, оскільки придбаний в період шлюбу з батьком позивача - [PERSON]. Таким чином ? частина належала батькові позивача, а інша ? частина матері позивача. Після смерті матері позивача - [PERSON] спадкоємцями першої черги були: батько позивача - [PERSON], сестра позивача - [PERSON] та позивач - [PERSON] Проте на час смерті матері в будинку були зареєстровані та проживали тільки позивач [PERSON] та його батько. Сестра, хоча і була зареєстрована, але в будинку не проживала. Таким чином відповідно до ст. 549 ЦК України 1961 року спадкове майно було прийнято позивачем у розмірі ? частини та батьком в розмірі ? частини. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини будинку [ADDRESS]. (1/2 частини на підставі сумісної власності подружжя, ? - спадщина після смерті дружини [PERSON].) Все своє майно, в тому числі будинок батько заповідав позивачу [PERSON], тому він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька. Для прийняття спадщини після смерті матері та батька позивач [PERSON] звернувся з заявами до приватного нотаріусу Одеського нотаріального округу Джулай С.В. За його заявами відкриті спадкові справи №61025482 та №61025517. Однак, листом нотаріусу від 02.08.2017 року №457/02-14 позивача [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що спадкодавець при житті не оформив своє право власності на вищевказану частину житлового будинку. У зв'язку з цим, позивач вимушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що відповідно до свідоцтва про право власності, яке видано 18.03.1971 року, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений 23.03.1978 року, домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] знаходилися у шлюбі, який зареєстрований 13.11.1953 року (а.с.7); Згідно зі ст. ст. 22, 28 КпШС України (в ред. 1963 року), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном та в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. За змістом ст. 22 КпШС України та ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, судом встановлено про те, що домоволодіння [ADDRESS] є спільною власністю подружжя та їх частки є рівними, [PERSON] належить ? частина та [PERSON] - ? частина. [INFO] року померла [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів в м.Одесі, видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 16.10.1994 року, складений актовий запис №960 (а.с.9); Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач [PERSON] є сином [PERSON], та спадкоємцем першої черги за законом після її смерті (а.с.6); Частиною 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963р., встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, судом встановлено про те, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги в рівних частинах кожен є чоловік померлої [PERSON] - ? частина та її син - [PERSON] ? частина. [INFO] року помер [PERSON], про що Виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року, складений актовий запис №76 (а.с.10); Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 3/4 частини (1/2 частина, як спільно набуте майно подружжя та ? частина в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON].) домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до заповіту від 20.06.2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального кругу, [PERSON] заповів усе належне йому майно позивачу [PERSON] (а.с.52); Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON] на ? частин домоволодіння [ADDRESS] 26 березня 2018 року на адресу суду надійшли спадкові справи №61025482 та №61025517, які заведені приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Джулай С.В. після смерті [PERSON], [PERSON] (а.с.46-65, 66-81); Із матеріалів спадкової справи вбачається про те, що 02.08.2017 року, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Джулай С.В. з заявою про прийняття спадщини, яка відрилася після померлого [INFO] року його батька [PERSON], та після померлої [INFO] року матері [PERSON] (а.с.47,67); Відповідно до листа приватного нотаріусу Джулай С.В. №457/02-14 від 02.08.2017 року, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про спадщину на домоволодіння [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння (а.с.65); Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає про те, що вимоги позивача, підлягають задоволенню. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved