Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Мукачівський міський відділ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що квартира за адресою [ADDRESS], належить їй на праві власності. В даній квартирі вона проживає одна, однак окрім неї за цією адресою зареєстрований її син [PERSON], який вже більше одного року не проживає в квартирі. Факт реєстрації в даній квартирі відповідача робить їй трудності у здійсненні користування та розпорядженням своїм майном. В зв'язку з цим позивач просить усунути їй перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача втративши право на житло та зняття його з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з'явилась, до початку судового розгляду подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS], належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.08.2006 року та договором дарування частини квартири від 16.12.2006 року. Окрім позивача [PERSON] в даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає в ній з січня 2014 року. Факт не проживання відповідача у вказаній квартирі підтверджується актом ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» № 7 від 20.02.2015 року. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житлом внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Збереження жилої площі за тимчасово відсутнім наймачем та членами його сім'ї в будинках приватного житлового фонду регулюється ст. 163 ЖК України. Відповідно до даної статті за тимчасово відсутніми членами сім'ї зберігається жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст.71 ЖК України. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи встановлено, що підстав для збереження за відповідачем права на проживання в квартирі, передбачених вищевказаними нормами, немає, а тому підлягає визнанню судом таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Разом з тим суд приходить до висновку, що не підлягає до задоволення вимога позивача про знання відповідача з реєстраційного обліку. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. З урахуванням вказаної норми Закону, у задоволенні позовної вимоги про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку - слід відмовити, оскільки така вимога, на думку суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, так як задоволення попередньої є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації за адресою [ADDRESS], що передбачено ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». За таких обставин суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. від сплати якого було звільнено позивача та 60 грн. витрат, пов'язаних з публікацією оголошення в ЗМІ про виклик відповідача.

Outcome: partial