Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 29 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 115. Позовні вимоги мотивуючи тим, що від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] Сімейне життя з чоловіком не склалося, відсутнє взаєморозуміння. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, з цього приводу між ними виникали сварки свідком яких була дитина, в зв'язку з чим позивач разом з дитиною почали проживати окремо. Зазначені відносини призвели до відчуження, втрату почуття кохання та довіри. На час пред'явлення позову сімейно - шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає в подальшому підтримувати сімейно - шлюбні відношення, вважає, що сім'я розпалась остаточно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 січня 2018 позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2018 підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито та справи призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та зазначає, що сімейно - шлюбні відносини з відповідачем були припиненні з 22 жовтня 2017, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]», а також місця проживання дитини залишити разом з нею. Судові витрати по справі залишити за її рахунок та не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 29 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 115, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 серпня 2009. В зв'язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Від даного шлюбу подружжя має малолітньою доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.03.2010 р. Дитна після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю - [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, враховуючи, що сім'я існує формально, сімейно - шлюбні відносини припинені з 22 жовтня 2017, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved