Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом свої уточнені вимоги мотивує тим,що згідно із свідоцтвом про право власності на житло він є співвласником чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS],яка була приватизована та знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON]та [PERSON] без визначення часток, а тому відповідно до ст..370 ч.2 ЦК України частка кожного зі співвласників складає 1/5 частину загальної площі квартири, яка становить 73,8 кв.м.,житлова площа 51,6 кв.м. Між позивачем та відповідачами постійно виникають суперечки та непорозуміння що унеможливлює розподіл майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності за домовленістю , тому реалізувати своє право розпоряджатись спільним майном шляхом вчинення правочину за згодою всіх співвласників неможливо, тому просить суд визначити за ним частку у квартирі [ADDRESS] в розмірі 1/5 частини від загальної площі, визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши йому у користування кімнату житловою площею 8,10 кв.м. та балкон, що до неї примикає, площею 2,2 кв.м.,кухню ,ванну кімнату,туалет,коридор та інші підсобні приміщення залишити у загальному користуванні, зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та передати йому ключ від зазначеної квартири. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідачі позов визнали частково, а саме в частині належності [PERSON] частки рівної з ними в спільній сумісній власності,заперечили проти виділення йому 1/5 частки житлової площі в квартирі в натурі , зазначили, що пропонували позивачеві компенсацію за належну йому частку із припиненням в наступному його права власності в спільному майні, однак позивач відмовився від неї та претендує на компенсацію в завищеному розмірі,окрім цього пояснили, що позивач добровільно не проживає у вказаній квартирі і не отримує ключі від неї. Суд,заслухавши думку учасників процесу,дослідивши матеріали справи вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено,що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1997 року квартира що знаходиться за адресою:[ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON],що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло на а.с.8. Відповідно до змісту ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом не встановлено обставин щодо наявності домовленості між співвласниками квартири щодо розподілу часток між співвласниками майна, також враховуючи думку відповідачів, які не заперечують факту належності позивачу рівної частини кожного із них - 1/5 частки нерухомого майна, а тому в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню, зокрема , слід визнати право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON]. Що стосується вимог позивача щодо встановлення порядку користування, то необхідно зазначити наступне. Під час розгляду справи суд встановив, що згідно технічних даних (а.с.57-58) спірне майно складається з чотирьох кімнат житловою площею 51,6 кв.м., у тому числі кімната 3 - площею 17,2 кв.м., кімната 4- 8,10 кв.м., кімната 7- 12,3 кв.м., кімната 8- 14,0 кв.м.. Крім цього маються : коридор 1 - 9,5 кв.м., кухня 2 - 9,3 кв.м., ванна кімната 5- 2,5 кв.м., туалет 6-1,0 кв.м.. Квратира обладнана також балконом -2,2 кв.м., вихід до якого здійснюється з кімнати 4, та двома лоджіями, загальною площею 7,0 кв.,вихід до яких здійснюється з житлових кімнат 7 та 8 (згідно технічного паспорту на квартиру). Всього, загальна площа спірного майна складає 77,96 кв.м. Враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до переконання що необхідно визначити порядок користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 8,10 кв.м. з балконом площею 2,2 кв.м., коридор, кухню, ванну кімнату та туалет, залишити у загальному користуванні. Вказана кімната є окремим ізольованим приміщенням, розмір жилої площі, що припадає на кожного із сторін по справі є не менше від рівня середньої забезпеченості жилою площею в м. Суми, встановленого для надання одній особі. Задоволення позовних вимог в цій частині не призведе до штучного погіршення житлових умов інших співвласників квартири. Що стосується вимог позивача щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, то на думку суду вони необґрунтовані з причин відсутності доказів на підтвердження наявності факту. Так, в судовому засіданні відповідачі зазначали, що сам позивач не бажаючи проживати у спірній квартирі , внаслідок виниклих між сторонами життєвих непорозумінь, добровільно залишив помешкання та залишив ключі від спірної квартири. Будь-яких перешкод з їх боку стосовно користування квартирою [PERSON] ними не було вчинено. Більш того, відповідачі визнаючи вимоги в іншій частині позову, посилалися на те, що пропонували [PERSON] повернутися додому. Даний факт не заперечив і позивач. Судом також встановлено, що [PERSON] не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на вселення у спірну квартиру, в тому числі не звертався до відповідачів надати йому ключі від квартири, не звертався до відповідних органів із заявами про перешкоди та інше. За таких обставин суд вважає за необхідне в цій частині позову [PERSON] відмовити за необґрунтованістю (ст. 60 ЦПК України). Оскільки під час постановлення судового рішення встановлено, що [PERSON] при зверненні до суду не сплатив судовий збір щодо вимоги про усунення перешкод, суд вважає за необхідне стягнути з нього 243,6 грн. за цією вимогою. Крім того, з відповідачів відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню в солідарному порядку понесені ним судові витрати у розмірі 487,2 грн.

Outcome: partial