Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 15 серпня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачці позику у сумі 700 000 гривень. На підтвердження укладення договору позики, відповідачкою було написано власноруч розписку. Відповідно до тексту боргової розписки, позичальник [PERSON] - [PERSON] , прийняла від [PERSON] грошові кошти в сумі 700 000 гривень, та зобов`язується повернути вказану суму грошових коштів в строк до 01 травня 2019 року. Однак, у зазначений в договорі позики строк, відповідачка грошові кошти йому не повернула, та ухиляється від їх повернення, у зв`язку з чим він вимушений звертатись до суду. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 700 000 гривень, а також судові витрати. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явилася, від якої до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. Відповідно дост. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зіст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 610ГК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 15 серпня 2018 року шляхом складання боргової розписки, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 700 000 (сімсот тисяч) гривень, про що зазначено в розписці. Строк повернення коштів до 01 травня 2019 року. Факт отримання грошових коштів відповідачем [PERSON] в сумі 700 000 гривень, суд вважає встановленим, оскільки [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики в письмовій формі. За договором позики, оформленого розпискою від 15 серпня 2018 року шляхом обміну сторонами розписки та грошей. Ці обставини підтверджуються наданою позивачем оригіналу розписки про отримання грошових коштів відповідачем із зобов`язанням їх повернення в строк до 01 травня 2019 року. (а.с.8) Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач порушує виконання грошового зобов`язання за вказаним договором позики, позивач вимагає сплатити суму боргу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, відповідно до положення ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору, сплаченого останнім при подачі позову до суду, в сумі 3 500 гривень, а 3 500 гривень підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved