Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Ренівської сільської ради Зборівського району з вимогами про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування свідоцтва про право власності на будинок. Просить визнати незаконним рішення виконкому Ренівської сільської ради № 44 від 29 грудня 2003 року про оформлення права власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] за [PERSON] та скасувати свідоцтво про право власності від 26 липня 2005 року на 1/2житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати незаконним рішення виконкому Ренівської сільської ради №44а від 29 грудня 2003 року про оформлення права власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] за [PERSON] та скасувати свідоцтво про право власності від 26 липня 2005 року на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] за [PERSON] . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх тим, що згідно рішення виконкому Заложцівської селищної Ради народних депутатів №138 від 26 грудня 1983 року позивач отримав дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на присадибній земельній ділянці його покійних батьків [PERSON] та [PERSON] у селі Ренів Зборівського району, згідно поданої ним заяви. 18 січня 1984 року районним архітектором Зборівського району погоджено генеральний план забудови ним земельної ділянки у с.Ренів Зборівського району. 23 лютого 1984 року рішенням № 85 виконкому Зборівської районної Ради народних депутатів він отримав свідоцтво на забудову садиби. З цього часу і дотепер він здійснює будівництво даного будинку за особисті кошти і власними силами. Ніхто крім нього будь яких матеріальних видатків на будівництво не ніс і не несе. Він ніколи і нікому не відчужував ні 1/2 частини будинку, ні цілого будинку. В даний час будівництво не завершене, до експлуатації будинок не прийнято. Проте в квітні 2018 року йому стало відомо, що рішенням Ренівської сільської ради № 44 від 29 грудня 2003 року за його покійною матір`ю [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку. Крім того він дізнався, що рішенням Ренівської сільської ради № 44а від 29 грудня 2003 року за ним визнано право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку. Будь яких заяв до органу місцевого самоврядування про введення даного будинку в експлуатацію, та отримання свідоцтва на право власності на житловий будинок він не подавав, не надавав згоди на визнання права власності в розмірі 1/2 його частини за його покійною матір`ю [PERSON] , вона ніколи не приймала матеріальної участі у будівництві будинку. оскільки в період з 1983 до 1991 років не працювала, а з 1991 року отримувала соціальну пенсію в розмірі 35 крб. Тому позивач вважає такі оскаржувані рішення Ренівської сільської ради Зборівського району незаконними. Представник відповідача [PERSON] позову не визнала, вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, так як мати позивача [PERSON] на законних підставах отримала у власність 1/2 частину житлового будинку, право власності на будинок виникло до 1992 року, інвентаризація завершеного будівництвом будинку була проведена Зборівським РБТІ та виготовлено технічний паспорт, а усі добудови, перебудови та переобладнання будинку, проведені позивачем є самочинними. Позивач знав і зобов`язаний був знати про наявність оскаржуваних свідоцтв про право власності. Представник відповідача - Ренівської сільської ради у підготовчому судовому засіданні надав погосподаські книги на спірне будинковолодіння, однак в подальшому у судове засідання не з`явився, відзиву не надав. Представник третьої особи - Зборівського районного бюро технічної інвентаризації надав заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі. Заслухавши думку учасників, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне: згідно свідоцтва про право власності від 26 липня 2005 року позивачу на праві приватної власності належить 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Вказане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Ренівської сільської ради № 44а від 29 грудня 2003 року. Інша 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності від 26 липня 2005 року, виданого на підставі рішення виконкому Ренівської сільської ради № 44 від 29 грудня 2003 року. [PERSON] померла [INFO] . До смерті [PERSON] склала заповіт від 02 червня 2015 р., згідно якого заповіла все належне їй майно [PERSON] - відповідачу у справі. [PERSON] прийняла спадщину, звернувшись 10 липня 2019 року до Зборівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Нотаріусом відкрито спадкову справу 66/2019 (номер у спадковому реєстрі 64337449). В свою чергу позивач [PERSON] також прийняв спадщину, звернувшись 18 червня 2019 року до Зборівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Дозвіл на будівництво від 23.12.1983 р. та генеральний план забудови земельної ділянки видані на ім`я позивача. Позивач вважає, що оскаржувані рішення Ренівської сільської ради видані неправомірно, так як будинок будував і будує він особисто, лише за власні кошти, його мати не приймала участі у будівництві будь - яким чином, заяви про виділення йому 1/2 частини спірного будинку він до Ренівської сільської ради не подавав і рішення прийняті без його відому. В експлуатацію будинок не здано. [PERSON] зверталася до Зборівського районного суду з позовом про реальний поділ спірного будинковолодіння до відповідача [PERSON] , однак згідно ухвали суду від 03 квітня 2019 р. провадження у справі було закрито у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] . Позивач стверджує, що про наявність оскаржуваних рішень та свідоцтв про право власноті на будинок він дізнався лише під час провадження у вказаній цивільній справі. Однак, такі твердження позивача не знайшло свого підтвердження доказами. Так, згідно довідок Ренівської сільської ради №№382,383 від 07.11.2019 р. протоколи виконавчого комітету та заяви щодо відкриття по господарського номера по [ADDRESS] до 2005 року відсутні, оскільки здані в архів Зборівської райдержадміністрації. Згідно повідомлення архівного відділу Зборівської райдержадміністрації документи виконкому Ренівської сільської ради за 2003 рік на зберігання не поступали, рішень по громадянах [PERSON] та [PERSON] немає. Позивач стверджує, що в даний час будинок не добудовано і не здано в експлуатацію, тому згідно ст.331 ЦК України, свідоцтво про право власності на будинок не могло бути видано. Проте, будь - яких доказів з цього приводу не надано. Не надано документів щодо ступеня забудови будинку і готовності його до експлуатації, клопотання щодо проведення експертизи з цього приводу сторонами не заявлялися. Згідно по господарських книг рік забудови будинку зазначено - 1959 р. Згідно повідомлення Зборівського РБТІ, надати довідку про введення спірного будинку в експлуатацію не можливо, так як при проведенні технічної інвентаризації зі слів замовника роком забудови будинку вказано 1987 рік. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для реєстрації (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, прийняття в експлуатацію нерухомого майна не вимагається. Зборівським РБТІ була проведена інвентаризація завершеного будівництвом будинку та виготовлено технічний паспорт у якому зазначена загальна площа будинку - 139,9 кв. м За клопотанням позивача у судовому засіданні допитано свідків, які надали показання, що позивач здійснював будівництво будинку самостійно за власні кошти, в даний час будинок не добудовано. Однак, суд вважає, що у даній справі показання свідків не можуть вважатися належними і допустимими доказами, оскільки згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином доводи позивача не знайшли свого підтвердження доказами Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас, у судовому засіданні встановлено та визнано позивачем, що земельна ділянка та житловий будинок по [ADDRESS] належала батькам позивача [PERSON] та [PERSON] , які надали дозвіл позивачу на будівництво нового житлового будинку та знесення старого будинку, згідно їх заяви від 14.12.1983 р. до Зборівської архітектури. Досліджені докази, зокрема погосподарські книги Ренівської сільської ради за період з 1987 р. свідчать, що позивач та його батьки проживали спільно, вели спільне господарство. Вказані обставини свідчать, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] внесли свій вклад у будівництво за рахунок належного їм майна - земельної ділянки та старого житлового будинку, тому [PERSON] мала право на частину будинку і була законним співвласником спірного будинку. Ст.175 СК України майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності. Частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При вирішенні справи суд зазначає, що [PERSON] правомірно, в спосіб не заборонений законом набула право власності на частину будинку. В контексті викладеного суд зазначає, що не можна ставити під сумнів право особи мирно володіти своїм майном, як це гарантовано ст.1 Протоколу 1 до Конвенції прав людини і основоположних свобод. Згідно ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1-6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином [PERSON] правомірно розпорядилася належним їй майном на випадок смерті та заповіла його відповідачу [PERSON] , яка прийняла спадщину. Позивач більше 30-ти років вільно володіє частиною належного йому будинку і відсутні підстави вважати, що він за цей час не знав про належність йому лише частини майна і про майновий статус будинку. Позивач звертався за наданням житлових субсидій та у декларації не вказував матір [PERSON] як члена сім`ї, при цьому зазначав площу лише частини будинку - 48 кв.м Беручи до уваги викладене суд вважає, що порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача, які б підлягали захистові в цій справі не встановлено, а задоволення позову навпаки може призвести до порушення прав відповідача [PERSON] на мирне володіння своїм майном, порушення принципів пропорційності інтересів, які виникли в не заборонений законом спосіб. Таким чином в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Outcome: dismissed