Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, з моменту звернення в суд і до досягнення нею повноліття, та на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, з моменту звернення в суд і до досягнення їхньою дитиною трьох років, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку по утриманню їх неповнолітньої дитини та позивача, матеріальної допомоги не надає. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позові вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] є батьком, дитини [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія I-ТП № 242051. Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15.12.2016 року у справі № 286/2918/16-ц, яке набрало законної сили 06.02.2017 року, шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Дитина [PERSON] проживає з матірю, що стверджується довідкою про склад сімї № 1248, виданою 29.11.2016 року КП «Гарне місто», та знаходиться на її утриманні. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано, як і доказів того, що на його утриманні знаходяться інші діти та непрацездатні особи чи він сам є непрацездатною особою. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України передбачено підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема відсутність доказів про регулярний, сталий дохід відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів на утимання матері дитини до досягнення останньою трьохрічного віку, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобовязаний утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, тобто до 28.05.2018 року, а відповідач зобовязаний надавати позивачу таке утримання. Однак, відповідач, будучи колишнім чоловіком позивача та батьком їх дитини, ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дружини. Доказів протилежного, в тому числі того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки є хворим та непрацездатним і сам потребує такої матеріальної допомоги, відповідачем суду не надано. Згідно з ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно з ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів про регулярний, сталий дохід відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. У відповідності до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved