Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 20.06.2003 р. Колишня власниця квартири [PERSON] була зареєстрована в даній квартирі на час укладення договору дарування. У зв'язку з приватизацією квартири, що відбулась 09.06.2003 р. [PERSON] було видано будинкову книгу із позначкою про реєстрацію 21.06.2003 р., [PERSON] була зареєстрована на постійному місці проживання в зазначеній квартирі як до укладення договору дарування, так і по теперішній час. Будь-яких інших договорів щодо користування квартирою [PERSON] позивачка не укладала. Як їй відомо, після дарування квартири відповідачка мала намір виїхати на постійне проживання за межі України. Фактично відповідачка виїхала з квартири 24.06.2003 р. в достеменно невідомому позивачу напрямку та більше не поверталась. Незважаючи на те, що відповідачка вже більше 10 років не проживає за адресою реєстрації, вона не знімається з реєстрації та на даний час в квартирі зареєстрована, у зв'язку з чим позивачка змушена сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги. За таких обставин, відповідачка створює перешкоди у користуванні власністю. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS], з 24.06.2003 р. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає та проживати не буде. [PERSON] - її дочка. Квартиру дочці подарували у 2003 році. Дочка у ній живе з моменту отримання квартири у дар та документів, зробили невеликий ремонт. У дочки є дочка, живуть вдвох. [PERSON] не виписалась з тієї причини, що збиралась виїхати до Росії, але не отримала російський паспорт, вона захворіла, дочка приїхала, її забрала, вона поїхала назовсім. З того часу вона не з'являлась. Вони чекали 10 років, сподівалась, що [PERSON] випишеться, приїде, не хотіли звертатися до суду. Колишня власниця продала всі меблі сусідам та поїхала, її речей у квартирі нема жодних. Ні відповідачка сама, ні її діти протягом 10 років на квартиру не претендували. Всі комунальні платежі вносить її дочка [PERSON]. Зараз у них виникла необхідність привести у порядок документи, бо кожного разу вимагають довідку, що [PERSON] в квартирі не живе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судової повстки за місцем реєстрації. За таких обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено: Відповідно до акту депутата Первомайського міськвиконкому від 20.11.2013 р. [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], не мешкає, починаючи з 24.06.2003 р. по теперішній час /а.с. 8/. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ПМГБТІ квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 20.06.2003 р. /а.с. 9/. Згідно з договором дарування від 20.06.2003 р. [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10/. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 ч.1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Право користування житловим приміщенням, яке перебуває у приватній власності, є похідним від права власності, та є його складовою. Особа, яка за власною волею, усвідомлено, провела відчуження житлового приміщення, мала усвідомлювати, що втратить право користування ним, інші умови у договорі дарування не зазначені. Таким чином, в суді встановлено, що відповідач дійсно втратив право на житлове приміщення, оскільки за місцем реєстрації не проживає більше десяти років після укладення договору дарування. Визначаючи період відсутності відповідача за місцем реєстрації суд взяв до уваги сукупність доказів та прийшов до висновку, що це 01.07.2003року, оскільки останні відомості про проживання відповідачки у спірній квартирі отримані за 24.06.2003 року.

Outcome: approved