Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], Ренійської міської ради Одеської області, Ренійської районної державної нотаріальної контори, (третя особа - Комунальне підприємство Ренійське бюро технічної інвентаризації) із вимогами про визнання права власності на спадкове майно ? частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В ході розгляду справи позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати за ним право власності на спадкове майно вже у вигляді всього житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача Ренійської міської ради Одеської області, заперечень, пояснень за позовом не надав, будучи належним чином сповіщений, у судові засідання не являвся, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність до суду не надіслав, був попереджений у відповідності до положень ч.4 ст.169 ЦПК України про розгляд справи у його відсутність на підставі даних, що містяться у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи предявила зустрічний позов до [PERSON], Ренійської міської ради Одеської області, Ренійської районної державної нотаріальної контори, Комунального підприємства Ренійське бюро технічної інвентаризації, [PERSON] із вимогами про визнання за нею права власності на спадкове майно 3/8 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені. 27.04.2015р. позивач [PERSON] за зустрічним позовом - надала суду заяву про відмову від позову та закриття провадження по справі в частині заявленого нею позову з підстав п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України. Ухвалою суду від 03.06.2015 р. заяву [PERSON] було задоволено. Після відмови від своїх позовних вимог відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача - Ренійської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду лист, в якому просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що заперечень та додаткових заяв щодо заявленого позову не має. Представник третьої особи КП «Ренійське БТІ», у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду лист, в якому просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що заперечень та додаткових заяв щодо заявленого позову не має. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія закордонного паспорту громадянина України [PERSON], серії КС231144; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії ЯВ № 291839, батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.07.2011р.; копія будинкової книги прописки громадян у житловому будинку № 12 по вул. Комсомольська, в м. Рені Одеської області; копія архівної виписки актового запису про реєстрацію шлюбу 14.11.1943р. між [PERSON] та [PERSON], вид. Кагульским РАГС 07.07.2010р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради депутатів трудящих № 117 від 08.04.1959р.; копія договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності від 23.04.1959р.; копія акту про відвід земельної ділянки в натурі; копія акту про закінчення будівництва та здачу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25.04.1962р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії ІІІ ЖД № 259794; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 24553026 від 25.08.2010р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 24553054 від 25.08.2010р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії ІІІ-ЖД № 325433; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 24552959 від 25.08.2010р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії І-ЖД № 351089; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 26217259 від 23.02.2011р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 26217233 від 23.02.2011р.; копія паспорту громадянки України [PERSON], серії КК № 591067; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії НЭ № 707055, батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]; копія довідки ВРАГС Одеського обласного управління юстиції № 442/12-39 від 24.11.2001р.; копія витягу КП «РБТІ» з реєстру прав власності на нерухоме майно № 2370416 від 222.12.2003р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.1993р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 38, розташований по вул. Комсомольська, м. Рені Одеської області, складений 03.9.2009р. на імя [PERSON]; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 24.10.2003р.; копія довідки КП «РБТІ» від 17.09.2009р.; копія витягу КП «РБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04.2004р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2004р., зареєстрованого в реєстрі за № 524; копія паспорту громадянина СРСР (з поміткою про подальше громадянство України) [PERSON], серії VІ-ЖД № 568762, виданого ВВС Ренійського райвиконкому 30.07.1979 р.; копія постанови Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.04.2010р.; копія листа ДПІ в Ренійському районі від 07.09.2011р.; копія квитанції про сплату податку за землю від 03.01.2009р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.12.2011р.; копія листа Ренійської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області від 23.07.2012р.; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 14.03.2012р.; копії правовстановлюючих документів та інвентаризаційної справи на житловий будинок № 38 в м. Рені по вул. Комсомольська; копія спадкової справи № 11/93 та копія спадкової справи № 1419/03. Матеріали цивільної справи 2-704/11 р. за позовом [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, тим, що 22.03.1989 р. померла його мати [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з ? частин житлового будинку № 38 з надвірними спорудами. За життя заповідального розпорядження мати [PERSON] не залишила. Зазначив, що про смерть матері він не знав, так як на той час знаходився у відрядженні в Республіці Ангола, та його ніхто про смерть матері не сповістив. Подати заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців, як це було передбачено ст. 549 ЦК УРСР, він не міг з поважних причин - не знав про смерть матері та знаходився за межами України. Тому, позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27 липня 2011р. йому було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, дане рішення набрало чинності. На підставі цього рішення, він подав до Ренійської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, тобто прийняв спадщину, яка складається з 3/4 частини житлового будинку, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Комсомольська,38. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус йому відмовив у звязку з відсутністю документів, оформлених на його матір [PERSON], про право власності на 3/4 частини житлового будинку, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені. Також, позивач пояснив, що його брат [PERSON], не сповістивши інших спадкоємців першої черги, оформив свідоцтво №219 про право на спадщину, яке було видано 27 січня 1993р. , згідно з яким він став власником всього житлового будинку, який розташований по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені Одеської області. Крім того, позивач додав, що його брат [PERSON] написав заяву до Ренійської нотаріальної контори про прийняття спадщини, в якій вказав, що інших спадкоємців першої черги немає, тобто не вказав ані сестру [PERSON], ані його - позивача [PERSON] Тому, позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину, яке видано 27 січня 1993р. [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №219, про те, що він успадкував все домоволодіння, розташоване по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені після смерті свого батька [PERSON] видано незаконно, так як спадщина, що залишилася після смерті батька, складалася з 1/2 частини спірного житлового будинку, а не з цілого будинку. Після смерті батька спадщину також прийняла його матір, яка стала власницею ? частин житлового будинку, а не лише [PERSON] Про такі дії, що розгорталися навколо батьківського будинку позивач не знав, в звязку з тим, що до 2010 року проживав в [PERSON]. Також додав, що після смерті його брата [PERSON], його племінник - [PERSON], отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважає, що це свідоцтво також є недійсним, так як видано на підставі незаконного свідоцтва №219 від 27.01.1993 року, виданого раніше його братові [PERSON] У судовому засіданні були опитані свідки: Свідок [PERSON], пояснила в суді, що вона є рідною сестрою позивача [PERSON] та тіткою відповідача [PERSON] Вона, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] Всі вони виросли у батьківському будинку. Її брат [PERSON] прийшовши із армії, вирішив одружитися. Батько [PERSON] був проти його шлюбу, тому не хотів його реєструвати у своєму будинку. Свідок додала, що вона взагалі не розуміє, як [PERSON] виявився зареєстрованим у спірному будинку, оскільки батько за життя цього дуже не хотів. Після смерті батька у 1987 році свідок переїхала до батьківського будинку, оскільки матері був потрібний догляд. У цьому будинку вона прожила до 2000р. Після розлучення із своєю першою дружиною, [PERSON] теж переїхав до батьківського будинку та попросив її залишити будинок, тому їй довелося піти з будинку та знімати квартиру. У неї з братом [PERSON] були дуже напружені стосунки. Додала, що вона платила за всі витрати за будинок, робила ремонт. [PERSON] у будинку не робив нічого, він не міг навіть цвях забити. Також пояснила, що її брат [PERSON] був на похороні у батька, батько помер у нього на руках. [PERSON] та вона також були на похороні батька. На похороні матері [PERSON] не було, він був за кордоном, приїхав тільки на півроку після смерті. [PERSON] приїжджав додому щорічно кожного літа. Після смерті матері, ані [PERSON], ані [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались. Пояснила, що за життя її брат [PERSON] не хотів ні якого спадку та вона не вірить, що це він оформив на себе спадок. Коли приїжджав [PERSON], брат [PERSON] ніколи йому не перешкоджав проживати у спадковому будинку, але, усе у будинку робив [PERSON], її брат [PERSON] жив тільки для себе. Свідок [PERSON], пояснила, що вона з 1963р. проживає навпроти спірного будинку, у неї були дружні стосунки із [PERSON] та [PERSON], вони допомагали один одному. Знає дуже добре, що в них було троє дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У спірному будинку батьки весь час жили самі, ніхто із дітей постійно там не жив, вони лише заходили в гості. Після смерті [PERSON] у будинку почала жити [PERSON], оскільки доглядала за мамою, але потім їй дали зрозуміти, що треба покинути будинок. [PERSON] жив у будинку після того , як розійшовся із своєю дружиною. За життя батьків [PERSON] у будинку не проживав. [PERSON] приїжджав до дому кожного літа на 1-2 місяці, та щось робив у будинку. Свідок [PERSON], пояснила, що її батьки купили біля їх будинку земельну ділянку та побудували там будинок. Вона проживає із позивачем з 2006 р., крім того, вони сусіди, тому вона усе памятає. З 2014р. [PERSON] проживає в Україні. Знає, що [PERSON] приїжджав додому кожен рік. [PERSON] дізнався про смерть матері через півтора року. Він приїхав із Анголи десь у грудні 1989 р. Після смерті батька в будинку жила донька [PERSON], вона доглядала за матірю, оскільки та хворіла. Після смерті матері [PERSON] робила у будинку ремонт. [PERSON] з 1983р. жив із своєю дружиною [PERSON] на квартирі по вул. 25 Чапаївської дивізії, шлюб вони зареєстрували у березні 1987 р., тому на час смерті батька - 12.08.1987р. [PERSON] не жив у батьківському будинку а заходив лише у гості. За життя їх батько будував гараж. [PERSON] у будинку нічого не робив, займався будинком лише [PERSON], коли приїжджав на літо, то дах перекрив, то паркан та ін. У 2007р.у будинку жили цигани, вони були робочими [PERSON]. [PERSON] помер у батьківському будинку, він прожив там біля двох років. Свідок [PERSON] пояснила, що у батьківському будинку проживала [PERSON], але більш всіх там жив син [PERSON]. Він переїхав до своєї матері та жив там до своєї смерті. Додала, що добре знала їх батьків, [PERSON] помер перший, після його смерті у будинку залишився [PERSON] та його матір. Його матір [PERSON] за життя розповідала, що [PERSON] та [PERSON] дасть гроші за будинок, а [PERSON] залишиться у будинку. Після смерті батька [PERSON] будував гараж, багато чого робив у будинку. [PERSON] приїжджав кожне літо у білому костюмі, та тільки гуляв. Після смерті [PERSON], за будинком слідкує [PERSON] - його син. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є тіткою відповідача [PERSON] з яким вона у добрих стосунках. Із позивачем в неї напружені відносини. [PERSON] з 1983 зі своєю родиною проживав у [INFO]. У 1983р. її сестра дружина [PERSON] поїхала до Москви. Вона переїхала жити у їх квартиру, а [PERSON] переїхав до своїх батьків. У [PERSON] була машина та він почав будувати там собі гараж, крім цього побудував лазню, привів до ладу паркан, басейн, водогін. У 1987 році помер його батько, а у 1989 - мати. У його батьків грошей не було для того щоб щось будувати, оскільки вони були людьми похилого віку, часто хворіли, усі гроші йшли на ліки. [PERSON] їм завжди допомагав. У цей будинок свої гроші вкладав [PERSON]. [PERSON] коли приїжджав кожне літо, завжди у білій сорочці, та тільки для того щоб відпочити та погуляти. Усі витрати по утриманню будинку ніс [PERSON]. На той момент [PERSON] працював на мясокомбінаті, потім на винзаводі. [PERSON] приїхав у березні або у червні 1989 р., тобто на похорон матері він запізнився на пару місяців. [PERSON], вона бачила, що він щось робив на городі. Після смерті [PERSON], [PERSON] приїхав у батьківський будинок, [PERSON] впустив його та сказав йому, щоб той жив стільки, скільки захоче. [PERSON] почав кричати на [PERSON], нібито хто він такий, тоді за її ініціативою була викликана міліція для того, щоб його вигнали з будинку до вирішення даного питання у суді, або поки вони добровільно не домовляться. Пояснила, що вона з 1983р. була начальником БТІ. [PERSON] звернувся до неї після смерті батька з документами. В нього на той момент був технічний паспорт, договір забудови, на той момент ці документи були правовстановлюючими. Знає також що [PERSON] був на похороні батька. На час смерті батька [PERSON] жив у батьківському будинку. До своєї смерті [PERSON] також жив у спадковому будинку разом із [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий з позивачем з дитинства, їх батьки працювали разом. З [PERSON] проживали у одному будинку. Знає, що [PERSON] проживав якийсь час у матері, оскільки розлучився зі своєю дружиною. Після смерті батька свідок допомагав [PERSON] заливати бетонну доріжку. [PERSON] зробив гараж, туалет, дах перекрив. Його брат [PERSON] теж брав участь у забудові гаражу влітку коли приїжджав. [PERSON] на похороні батька був, але коли померла матір його не було. Після смерті матері він приїхав через рік. Також, після смерті батьків у будинку проживала [PERSON], та [PERSON] після розлучення. Наразі за будинком слідкує [PERSON] та [PERSON], коли приїжджає. Свідок [PERSON], пояснила, що [PERSON] залишився проживати у спадковому будинку. [PERSON] проживав у Таллині, [PERSON] проживала у своєму будинку, вона дуже часто заходила в гості до батьків. Після смерті батька у будинку залишились [PERSON] та його мати [PERSON]. Потім [PERSON] одружився. Після розлучення [PERSON] повернувся у батьківський будинок та до кінця своїх днів проживав у ньому. [PERSON] у цьому будинку будував гараж, лазню. [PERSON] тільки міг прибрати щось, а будівельні роботи він не робив. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] на підставі договору забудови від 23.04.1959р. на праві власності належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Комсомольська, 12-а (38 за новою нумерацією), в м. Рені. Його дружині [PERSON] належала ? частина даного житлового будинку, на підставі ст. 22, 28 КпШС України, що діяв на той момент. За життя [PERSON] належним йому майном на випадок своєї смерті не розпорядився, заповіту не залишив, 12.08.1987р. помер, тому спадкоємство здійснюється за законом. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину вищезазначеного будинку. Його спадкоємцями за законом першої черги є його дружина [PERSON], та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] У встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звернулися. Однак, після смерті батька дружина спадкодавця [PERSON] та його син [PERSON] прийняли спадщину фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном, тому, що на момент смерті [PERSON] проживали разом із ним та після його смерті продовжували жити в будинку. Тобто, вони прийняли спадщину фактичним володінням та управлінням спадщиною у відповідності до ст. ст. 548, 549 ЦК України (у редакції 1963 р.). Таким чином [PERSON] та [PERSON], прийняли спадщину у вигляді ? частини спадкового житлового будинку в рівних частках. Однак, як зясувалось у судовому засіданні, після смерті [PERSON], яка померла 22.03.1989 р. спадкова справа не відкривалась. Після смерті [PERSON], який помер 12.08.1987 р., відкрита спадкова справа 27.01.1993 р. за № 11/93. 27.01.1993 р. [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 38 з надвірними спорудами, розташований по вул. Комсомольській в м. Рені. Після смерті [PERSON], який помер 23.06.2003 р., відкрита спадкова справа № 1419/03. 02.04.2004 р. відповідачу [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 38 з надвірними спорудами, розташований по вул. Комсомольській в м. Рені, грошові внески у відділені Ощадбанку м. Рені, автомобіль марки ВАЗ-21063. За даними КП Ренійське бюро технічної інвентаризації, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Комсомольська, 12-а (№ 38) від 23.04.1959 р., посвідченого Ренійською нотаріальною конторою 27.04.1959 р., акту від 1959 р. про відвід земельної площі 600 кв.м. по вул. Комсомольська, 12-а в м. Рені (№ 38), затвердженого рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради депутатів трудящих № 117 від 08.04.1959 р., - житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені, належить на праві особистої власності [PERSON], який помер 12.08.1987 р. Ренійським державним нотаріусом [PERSON] 27.01.1993 р. на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], саме на житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені. Досліджуючи спадкову справу № 11/93 на майно померлого 12.08.1987 р. [PERSON], суд встановив, що в заяві [PERSON] від 27.01.1993 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, є відмітка про відсутність спадкоємців після смерті [PERSON], що не відповідає дійсності, оскільки після смерті [PERSON], окрім [PERSON] були ще спадкоємці за законом першої черги, це позивач та відповідач [PERSON], які між собою є брати та сестра, а дружина спадкодавця [PERSON], на той час вже померла. Однак, не зважаючи на це, суд зазначає, що інші спадкоємці за законом першої черги, в тому числі позивач [PERSON] не звернулися у встановлений законодавством строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємці протягом вищезазначеного строку не подали заяви про прийняття спадщини або не прийняли її фактично, вони вважаються такими, що не прийняли її. Крім того, опитані усі до єдиного свідки у судовому засіданні підтвердили, що позивач [PERSON] на час смерті батька був у м. Рені, у подальшому також регулярно приїздив, та ніхто йому не перешкоджав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON]. Із спадкової справи № 11/93 на майно померлого 12.08.1987 р. [PERSON], вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину аж 27.01.1993, тобто майже через 6 років після смерті його батька [PERSON], та 4 років після смерті матері. На той момент вже не було в живих його матері [PERSON], яка за життя не вчинила ніяких дій щодо оформлення своєї частки спадщини. Тобто, виникає питання, хто заважав іншим спадкоємцям скористатись своїм правом на прийняття спадщини за цей тривалий час. Крім того, ніхто з них не звернувся до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька. Тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька та отримав свідоцтво про право на спадщину на законних підставах. Як зясувалось у судовому засіданні, позивач [PERSON] подати заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті матері, як це було передбачено ст. 549 ЦК УРСР, не зміг з поважних причин - не знав про смерть матері та знаходився за межами України. Цей факт підтвердили у судовому засіданні і свідки. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач лише у 2011 році звернувся до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, не зважаючи на те, що після її смерті документи на спадковий житловий будинок не були оформлені на її імя. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27 липня 2011р. [PERSON] було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, дане рішення не оскаржувалось та набрало чинності. Суд, звертає увагу на те, що матір позивача померла 22.03.1989р., а позивач звернувся до суду із заявою про надання додаткового строку аж через 22 роки, хоча, як усі взагалі допитані у судовому засіданні свідки пояснили, то після смерті матері позивач приїжджав у м. Рені кожен рік на 1-2 місяці. Тобто, суд приходить до висновку, що бездіяльність позивача яка тривала понад 22 роки, призвела наразі до певних юридичних проблем. Досліджуючи матеріали цивільної справи 2-704/2011р. за позовом [PERSON] до Ренійської міської ради Одеської області (треті особи [PERSON], [PERSON]) про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд встановив, що рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 липня 2011р. було винесено у відсутності третьої особи (а по даній справі відповідача) [PERSON] Як пояснив [PERSON] у судовому засіданні, про дане рішення він дізнався нещодавно, та не мав можливості оскаржити вищевказане рішення, або подати заяву про його перегляд за нововиявленими обставинами, що стали відомі в ході розгляду даної справи, оскільки усі передбачені діючим законодавством процесуальні строки вже сплили. Крім того, слід зазначити, що окрім подання заяви нотаріусу на підставі цього рішення, позивач [PERSON] будь-яких інших дій, спрямованих на фактичне прийняття спадщини не здійснив. Позивач в ході судового розгляду справи надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді вже цілого житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені, визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане на імя [PERSON] 27.01.1993р. та свідоцтво про право на спадщину за законом в частині права власності нерухомого майна, яке видано на імя [PERSON] 02.04.2004р., та визнати недійсними рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що факт прийняття спадщини [PERSON] нотаріусом було перевірено лише за паспортом, де була помітка про прописку в спадковому будинку. Вважає, що [PERSON] не проживав фактично в батьківському будинку разом з померлим батьком безпосередньо перед його смертю і після смерті, оскільки [PERSON] у березні 1983 року розірвав шлюб з [PERSON] ( дошлюбне прізвище Котец ) , був знятий з реєстрації в квартирі № 22 будинку № 10 по вул 25 -ї Чапаєвської дивізії м. Рені Одеської області і зареєстрований у будинку батьків, а фактично проживав у цивільному шлюбі з [PERSON], а 27.03.1987 р зареєстрував з нею шлюб. Однією родиною вони жили до 2001р. Однак, суд не погоджується з даним ствердженням позивача, оскільки свідки опитані у судовому засіданні: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили, що [PERSON] проживав у будинку на момент смерті його батька [PERSON] Інші свідки неоднозначно відповідали на це питання та плутались у своїх поясненнях, оскільки пройшло дуже багато часу з того моменту. Тому, суд взяти до уваги пояснення інших свідків щодо проживання чи непроживання [PERSON] на час смерті із батьком не може. В даному випадку суд, також погоджується із державним нотаріусом та перевіряє факт прийняття спадщини [PERSON] ще й за відміткою у паспорті громадянина СРСР (з поміткою про подальше громадянство України)УРСР серії VІ-ЖД № 568762, згідно якого [PERSON] дійсно з 12.10.1983р. та до дня своєї смерті був зареєстрований за адресою: [INFO]. В своїх заперечення відповідач [PERSON] також вказав, що за 22 роки володіння та управління спадковим будинком його батьком та ним вони понесли чималі витрати з його утримання у належному технічному стані, витратили чималі гроші на відновлення будинку. Даний факт підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначили, що [PERSON] побудував у спірному будинку гараж, паркан, вбиральню та ін.. Заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача [PERSON] та його представника, показання свідків, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні уточнених позовних вимог позивача слід відмовити. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли до набрання чинності ЦК України 2003р., данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Як вже зазначалося вище та було встановлено під час судового розгляду справи, [PERSON] юридично не прийняв спадщину, але він фактично прийняв спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України після смерті батька на житловий будинок № 38 в м. Рені по вул. Комсомольській. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. Інші спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняли. Згідно із вимогами ст. 524 ЦК України 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. За ст. 534 ЦК України 1963р. кожен громадянин може заповісти все своє майно або його частину одній або кільком особам… Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається такою, що належить спадкоємцю з часу її відкриття. За ст. 549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном або, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття такої. Для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини або не прийняв її фактично, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. 27.01.1993 р. Ренійським державним нотаріусом [PERSON] на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], саме на житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені. Оскільки на час оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом - житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені, належав на праві особистої власності саме [PERSON] 23.06.2003р. помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/1 частини житлового будинку №38, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Комсомольська 38, грошових внесків, іменних акцій ВАТ «Виноградар» та автомобіля марки «ВАЗ 21063». У встановлений законодавством шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори лише його син [PERSON] Інша спадкоємиця першої черги [PERSON] проживала окремо від свого батька, на території іншої держави - РФ та подала заяву про прийняття спадщини також на підставі судового рішення лише 24.03.2012 р. але будь-яких інших дій щодо прийняття спадщини не здійснила та у подальшому до нотаріуса не зверталась. Таким чином, [PERSON] після смерті батька [PERSON] став власником всього житлового будинку №38, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Комсомольська. [PERSON] після смерті свого батька прийняв юридично спадщину, про що державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], 02.04.2004 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі під № 524, саме на житловий будинок № 38, розташований по вул. Комсомольській в м. Рені. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] зареєстрував право власності на нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, тобто на сьогоднішній день він є єдиним власником спірного будинку, тому у задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Outcome: dismissed