Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за прострочення платежу. В позовній заяві посилався на те, що відповідач позичив у нього 4717 грн., які не повернув. Зазначена сума боргу стягнута з відповідача на його користь рішенням Київського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2007 року. Рішенням цього ж суду від 17 січня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто також 3% річних та компенсація інфляційних втрат у звязку з порушенням строку повернення боргу в розмірі 4083 грн. Але борг відповідачем не повернутий і до даного часу. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 13274 грн. 29 коп. інфляційних збитків та 3% річних за невиконане грошове зобовязання. Судові витрати також просив покласти на відповідача. В судовому засідання позивач [PERSON] свій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2007 року, яке набрало чинності 18 грудня 2007 року, визнано, що між [PERSON] та [PERSON] 15 вересня 2007 року відбувся договір позики на суму 4717 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 4717 грн. боргу, 51 грн., сплаченого судового збору та 30 грн. витрат на ІТЗ, а всього 4798 грн. (а.с.5). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 січня 2012 року, яке набрало чинності 03 квітня 2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто інфляційні збитки та 3% річних в сумі 4083 грн. та судові витрати в розмірі 188 грн. 20 коп., а всього 4271 грн. 20 коп. (а.с.7-8). На час розгляду справи судом відповідач перед позивачем свого зобовязання не виконав, суму боргу в повному обсязі не повернув. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час звернення позивача з позовом до суду відповідач позивачу борг не повернув, а саме не сплатив 4717 грн., що були ним одержані за договором позики від 15 вересня 2007 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому вказана норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Прострочення боргу відбувається в період з 01 жовтня 2007 року та триває на даний час. Інфляційні втрати кредитора за час затримки повернення боргу суд обраховує наступним чином. Сума боргу з врахуванням індексу інфляції за час прострочення з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2015 року (в межах позовних вимог) становить 14294 грн. 57 коп. 14294 грн. 57 коп. 8612 грн. (боргу з врахуванням індексу інфляції, що вже стягнуті рішенням від 07.12.2007 року) = 5682 грн. 57 коп. Оскільки три відсотки річних рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 січня 2012 року стягнуті з відповідача на користь позивача за чотири роки, вказані відсотки суд обраховує за період з 01 жовтня 2011 року по 01 лютого 2016 року (в межах позовних вимог) за наступним розрахунком: період затримки становить 4 роки 04 місяці та 3 дні ( 4 роки та 126 днів); 3% річних: 4717 : 100 х 3 = 141 грн. 51 коп. (за рік); 3% річних за 1 день: 141 грн. 51 коп. : 352 = 0,39 грн.; 4 міс. х 141 грн. 51 коп. + 126 дн. х 0,39 грн. = 615 грн. 18 коп. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних за несплату інфляційних втрат та 3% річних в загальній сумі 4083 грн., стягнутих з відповідача рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 січня 2012 року, на законі не ґрунтуються, тому в їх задоволенні необхідно відмовити. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 248,00 грн. та на користь держави - судовий збір у розмірі 303 грн. 20 коп. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію інфляційних втрат у звязку з простроченням боргу в розмірі 5682 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 615 грн. 18 коп., 248 грн. на відшкодування понесених судових витрат, а всього стягнути 6297 грн. 75 коп., на користь держави 303 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial