Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом, в якому просить: визнати дії відповідача - Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі за текстом - КП «Київблагоустрій») стосовно звільнення [PERSON] неправомірними; визнати неправомірним наказ №182-к від 20.07.2015 р. про звільнення [PERSON]; поновити на роботі [PERSON] на посаді заступника директора КП «Київблагоустрій»; стягнути з КП «Київблагоустрій» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 21.07.2015 р. виходячи із розрахунку 1296 грн. 11 коп. за робочий день; стягнути з КП «Київблагоустрій» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. 00 коп.; визнати неправомірним наказ від 02.04.2015 р. «Про відміну надбавки за високі досягнення у праці [PERSON].»; зобов'язати КП «Київблагоустрій» виконати перерахунок заробітної плати [PERSON] починаючи із 06 квітня 2015 р., врахувавши надбавку до заробітної плати згідно наказу №59 від 05.03.2012 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реальною причиною незаконного звільнення [PERSON] є професійний конфлікт, а не скорочення штату працівників, як це вказано в наказі про його звільнення - тобто, звільнення позивача відбулося без законних підстав у порушення п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки реорганізації підприємства та скорочення штату працівників не було; звільнення проведено з порушенням порядку, передбаченого ст. 22 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності» - без попередження позивача за 2 місяці про наступне скорочення штату; не враховано переважне право позивача на залишення на роботі всупереч вимог статей 42 та 49-2 КЗпП України і, при цьому, не надано можливості переведення на іншу посаду на цьому ж підприємстві; відповідачем порушені вимоги ст. 43 КЗпП України, оскільки звільнення позивача, як керівника первинної профспілкової організації, проведено за наявності відмови первинної профспілкової організації на його звільнення; скасування відповідачем надбавки за високі досягнення у праці відбулося всупереч положень Закону України «Про оплату праці», Колективного договору, без попередження позивача про погіршення умов оплати праці, без погодження з первинною профспілковою організацією, яка діє на підприємстві, зміни умов оплати праці та без ознайомлення позивача з цим наказом. Під час розгляду справи позивач [PERSON] і його представники надали письмові пояснення по суті заявлених вимог, які просили долучити до матеріалів справи, підтримали позовні вимоги і просили позов задовольнити. У судовому засіданні пояснили, що відповідач зазначає підставою для звільнення позивача наказ від 02.04.2015 р. №84 «Про впровадження змін в організації виробництва і праці КП «Київблагоустрій», скорочення штату працівників та вжиття відповідних організаційно-правових заходів», натомість, зі змісту цього наказу не вбачається, що на підприємстві мали здійснюватися заходи, пов'язані із зміною в організації праці, окрім вказівки на скорочення однієї посади цей наказ не містить нічого більше; з 01 січня 2015 року й до дати звільнення позивача - 20 липня 2015 року відповідач постійно збільшував кількість працівників, що спростовує скорочення штату працівників підприємства. Згідно зі ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. Інша робота повинна бути рівноцінною (посада). Рівноцінною, виходячи із практики застосування норм статті 118 КЗпП, вважається робота, яка відповідає кваліфікації працівника, набутим ним навичкам, його здібностям, продуктивності праці, зарплатні тощо. Відповідач не попереджав у встановленому законом порядку позивача про його наступне звільнення за 2 місяці; не пропонував іншу роботу на підприємстві; надані відповідачем суду письмові пропозиції про вільні вакансії та акти про відмову позивача від підписання про ознайомлення з цими пропозиціями [PERSON] і його представники просили визнати неналежними доказами через відсутність на пропозиціях дат їх складання, через відсутність оригінального підпису директора Кліпи І.А., проте, наявності факсимільного його підпису; з тих підстав, що відомості, зазначені в актах, не відповідають дійсності, оскільки реально жодна вакансія позивачу не пропонувалася, а наявність позивача на робочому місці 02.06.2015р. і факт оголошення йому пропозицій на заняття вакантних посад спростовується письмовою заявою [PERSON] на ім'я директора КП «Київблагоустрій» про те, що цієї дати він буде знаходитися в профспілці державних установ м. Києва та управлінні юстиції по вирішенню організаційних питань з відміткою Київського міського комітету профспілки. Також, пояснили, що звільнення позивача проведено за наявності відмови первинної профспілкової організації на звільнення, хоча позивач є головою первинної профспілкової організації, яка діє на підприємстві, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є, що передбачено ст. 252 КЗпП. З наведених підстав позивач вважає своє звільнення незаконним, просить визнати дії відповідача по його звільненню протиправними, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 05.03.2012р. наказом відповідача №59 «Про встановлення надбавок працівникам КП «Київблагоустрій» позивачу було встановлено надбавку до посадового окладу на постійній основі за високі досягнення у праці. 06.05.2015р. вказана надбавка була скасована наказом директора КП «Київблагоустрій» від 02.04.2015р. Позивач з даним наказом ознайомлений не був і дізнався про нього при здійсненні з ним розрахунків. Оскільки Колективним договором передбачений порядок встановлення надбавок, не визначені підстави і порядок їх скасування (зняття), то зняття надбавки без отримання від позивача пояснень, без попередження його про скасування такої надбавки, без повідомлення профспілки про погіршення умов його оплати праці, також є незаконним. Всі ці події вплинули на стан здоров'я позивача, на звичайний спосіб життя, самооцінку, тому є законні підстави, згідно доводів позивача, на відшкодування йому відповідачем моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Представник відповідача КП «Київблагоустрій», який водночас під час розгляду справи представляв інтереси третьої особи - директора КП «Київблагоустрій» Кліпи І.А., в судовому засіданні надав письмові заперечення, які просив долучити до матеріалів справи, просив відмовити у позові з огляду на його безпідставність, необгрунтованість та недоведеність. Як пояснив представник відповідача, КП «Київблагоустрій» були належним чином виконані вимоги ст. 49 КЗпП України щодо завчасного, - за 2 місяця, персонального попередження позивача про наступне вивільнення; дотримані вимоги статей 42 і 42-1 КЗпП України, оскільки [PERSON] протягом двох місяців постійно пропонувалась інша робота в КП «Київблагоустрій» (усього 11 посад, які були вакантними та відповідали його освіті, фаху і досвіду), від яких позивач відмовився, не поставивши про це підпис, про що по факту кожної пропозиції складався відповідний акт комісіями; згідно зі ст. 43-1 КЗпП України передбачає можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників. Не дивлячись на те, що позивач був заступником директора і на нього поширювалася вказана норма закону, враховуючи, що з 03.04.2015 року [PERSON] був обраний головою первинної профспілкової організації КП «Київблагоустрій», відповідач з метою дотримання гарантій і прав працівника, звернувся до первинної профспілки підприємства для отримання такої згоди, на що рішення виборного органу первинної профспілки у 3-денний строк, як це передбачено ч. 5 ст. 43 КЗпП України, не отримав, отримавши лише лист за підписом самого [PERSON] - без копії протоколу засідання членів профспілки, без підписів членів виборного органу первинної профспілкової організації, змістом якого було те, що [PERSON] не надає згоду на своє ж звільнення. При цьому, представник відповідача просив оглянути оригінал цього листа, який отримав відповідач без підписів членів виборного органу первинної профспілкової організації; просив звернути увагу на копію, надану позивачем до позовної заяви, яка вже містила підписи невстановлених осіб, та на те, що копія протоколу засідання профкому №6 від 08.07.2015р. була надана позивачем у судовому засіданні на стадії доповнень. Таким чином, відповідач не отримав рішення виборного органу первинної профспілкової організації (згоду чи не згоду на розірвання трудового договору) у письмовій формі у 3-денний строк після його прийняття. Як пояснив представник відповідача, клопотання КП «Київблагоустрій» про надання згоди на звільнення заступника директора [PERSON] від 03.07.2015р. було отримано первинною профспілковою організацією КП «Київблагоустрій» 06.07.2015р., засідання профспілки відбулося, згідно листа №45-К від 09.07.2015р., 08.07.2015р., проте, доказів направлення копії протоколу засідання профкому №6 від 08.07.2015р. до КП «Київблагоустрій» позивач так суду і не надав, долучивши до матеріалів справи лист за своїм же підписом про відмову у наданні згоди на своє звільнення Звернувшись на виконання вимог ч. 3 ст. 252 КЗпП України до об'єднання первинних профспілкових організацій Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації (далі за текстом - ОППО), відповідач 17.07.2015р. отримав витяг з протоколу засідання Президії ОППО №3 від 16.07.2015р., згідно з яким ОППО надала згоду на звільнення [PERSON] з посади заступника директора КП «Київблагоустрій» за п. 1 ст. 40 КЗпП України, зазначивши, що рішення первинної профспілки від 08.07.2015р. про відмову у наданні згоди не містить належного оформлення. З наказом про звільнення, як і з наказом про зняття надбавки, позивач був належним чином і своєчасно ознайомлений, отримав розрахунок при звільненні, тому правових підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про зняття надбавки та стягнення моральної шкоди, на думку представника відповідача, немає. Скасування надбавки, згідно наданих суду пояснень представником відповідача, було обумовлено тим, що в роботі позивача були відсутні будь-які значні досягнення, за які Колективним договором була передбачена можливість встановлення такої надбавки. Третя особа - Кліпа І.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з наведених його представником підстав, підтвердив свій підпис на актах про ознайомлення позивача з пропозиціями щодо вакантних посад та звернення до профспілок. В судовому засіданні за клопотанням сторін був допитаний свідок [PERSON] - голова об'єднання первинних профспілкових організацій Київради та Київської міської державної адміністрації з питань структури ОППО, порядку і повноважень прийняття рішень про надання згоди на звільнення працівників Президією ОППО. Вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача [PERSON], представників сторін, третьої особи Кліпи І.А., дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв'язку, показання допитаного свідка [PERSON], судом встановлено наступне. Наказом №20-к від 20.01.2011 р. «Про прийняття на роботу [PERSON].» позивач був призначений заступником директора КП «Київблагоустрій». 20.07.2015 р. наказом № 182-К «Про припинення трудового договору з [PERSON].» позивача було звільнено із займаної посади заступника директора КП «Київблагоустрій»; причина звільнення - скорочення штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України; підстава звільнення - наказ від 02.04.2015р. №84 «Про впровадження змін в організації виробництва і праці КП «Київблагоустрій», скорочення штату працівників та вжиття відповідних організаційно-правових заходів», рішення президії об'єднання первинних профспілкових організацій Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації від 16.07.2015р. №03 п. 4. Комунальне підприємство «Київблагоустрій» є юридичною особою публічного права, оскільки створене розпорядчим актом органу місцевого самоврядування; діє на підставі Статуту. Відповідно до положень Статуту КП «Київблагоустрій», керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства, вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами, також вирішує кадрові питання. Є обгрунтованими доводи відповідача про те, що директор має право вирішувати кадрові питання, приймати рішення щодо введення або скорочення той чи іншої посади, вирішувати питання зміни в організації виробництва та праці, оптимізації роботи підприємства, визначати кількість своїх заступників та їх обов'язки. Як убачається з матеріалів справи і пояснень Кліпи І.А., він, діючи в межах своєї компетенції, як директор КП «Київблагоустрій», впровадив зміни в організації виробництва і праці КП «Київблагоустрій» шляхом оптимізації діяльності керівного складу підприємства, скорочення кількості своїх заступників, вжив організаційно - правових заходів з перепідпорядкування певних підрозділів безпосередньо собі з метою організації їх належної роботи та підвищення економічного ефекту і показників в результаті їх діяльності. Зокрема, наданими суду доказами підтверджується, що 2 лютого 2015 року Кліпою І.А. був виданий наказ №27 «Про затвердження Порядку розподілу обов'язків та повноважень з організації роботи комунального підприємства «Київблагоустрій» між керівним складом підприємства». Заступнику директора [PERSON] було підпорядковане Управління документарного забезпечення та контролю та відділ опрацювання контрольної документації. 2 квітня 2015 року був виданий наказ №83 «Про затвердження Порядку розподілу обов'язків та повноважень з організації роботи комунального підприємства «Київблагоустрій» між керівним складом підприємства». Цим наказом Управління документарного забезпечення та контролю та відділ опрацювання контрольної документації було виведене із підпорядкування позивача, керівництво ними передано безпосередньо директору КП «Київблагоустрій». Того ж дня, - 02 квітня 2015 року був виданий наказ № 84 «Про впровадження змін в організації виробництва і праці КП «Київблагоустрій», скорочення штату працівників та вжиття відповідних організаційно-правових заходів», яким вирішено з 2 липня 2015 року скоротити та вивести із штатного розкладу КП «Київблагоустрій» посаду заступника директора у кількості 1штатної одиниці. Даний наказ із супровідним листом за вих. № 043-382 від 02.04.2015р. КП «Київблагоустрій» був направлений у первинну профспілкову організацію підприємства для ознайомлення і у той же день погоджений головою профспілки Гоманюк Н.Г., без зауважень і заперечень, про що свідчить її підпис на наказі. Отже, належними доказами підтверджується те, що мали місце зміни в організації виробництва і праці і скорочення штату працівників, первинна профспілкова організація КП «Київблагоустрій» була попереджена за 3 місяця до запланованого звільнення щодо одного із заступників підприємства. Зазначені докази, водночас, спростовують твердження позивача про порушення відповідачем вимог ст. 22 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності». Надані позивачем накази по підприємству про затвердження та введення в дію з конкретних дат штатних розкладів на підтвердження того, що з 01 січня 2015 року й до 20 липня 2015 року на підприємстві збільшилася загальна кількість працівників, а також висновок науково-правової експертизи Радою НПЕ при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького, суд оцінює критично, оскільки право власника або уповноваженого ним орган визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у ч. 3 ст. 64 ГК України. При розгляді спору про поновлення працівника на роботі суд зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), але не вправі досліджувати питання про доцільність такого скорочення чисельності або штату працівників. Власник має право на власний розсуд зменшити чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, здійснивши звільнення працівників, водночас, прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціалізації та кваліфікації, збільшивши чисельність інших посад. Власник також має право на власний розсуд проводити перегрупування, перестановки, перепідпорядкування працівників, право переведення більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою, на іншу посаду, звільнивши з неї менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не було використане, суд не вправі обговорювати питання доцільності таких перестановок, перегрупувань (п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. Інша робота повинна бути рівноцінною. З урахуванням вимог ст. 118 КЗпП України рівноцінною є робота, яка відповідає кваліфікації працівника, набутим ним навичкам, його здібностям, продуктивності праці, зарплатні тощо. Вказані вимоги КЗпП України дотримані відповідачем, що підтверджується у відповідності до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України, наданими суду доказами, які суд вважає належними і допустимими, що не спростовано позивачем. Так, згідно наявного у справі акту, 18 травня 2015 року [PERSON] був викликаний до відділу кадрів, де йому у присутності трьох інших працівників підприємства було повідомлено про наступне вивільнення, яке відбудеться через 2 місяця, - 20 липня 2015 року. Суду надане письмове повідомлення про наступне вивільнення позивача з 20.07.2015р., акт про відмову [PERSON] від підпису в попередженні про наступне вивільнення за підписами членів комісії: заступника директора Сеітаблаєва Е.Р., начальника управління документального забезпечення та контролю Мягкого О.С., начальника відділу персоналу Кучми Т.П., лист про направлення [PERSON] у зв'язку з відмовою від підпису вказаного попередження і акту рекомендованим листом на адресу реєстрації і проживання позивача; конверт, який повернувся за закінчення терміну його зберігання на поштовому відділенні. Беззаперечно про обізнаність позивача про його наступне вивільнення свідчить і підписана останнім заява від 08.06.2015р., зареєстрована у КП «Київблагоустрій» за вхідним № 17 від 09.06.2015р., а також власноруч написана заява без дати з реєстрацією її відповідачем за вхідним №22 від 12.06.2015р. У ході судового розгляду справи третя особа Кліпа І.А. пояснив критерії відбору кандидатури позивача для наступного вивільнення, які полягали у незначному обсязі його функціональних обов'язків; зоні персональної відповідальності; відсутності роботи за прямою спеціальністю інженер - механік; відсутність знань і навичок роботи з сучасними програмними продуктами тощо. Належними доказами підтверджується те, що протягом двох місяців до дати звільнення позивачеві постійно пропонувалися інші вакантні посади в КП «Київблагоустрій». За фактом кожної пропозиції , ознайомлення з нею позивача та його відмови від підпису про своє ознайомлення складався акт у складі комісії. Вказані докази також є належними і допустимими, доводи позивача про те, що пропозиції не містять дат, суд вважає безпідставними, оскільки чинне законодавство не встановлює такої вимоги до письмової пропозиції про працевлаштування; ці дати містять акти, якими зафіксований час доведення пропозицій про працевлаштування до відома позивача; наявність на актах факсимільного підпису директора спростовується їх візуальним оглядом, оскільки акти містять різні за формою і розташування підписи Кліпи І.А., а будь-яких клопотань від позивача про проведення технічної експертизи на предмет встановлення того, чи містять акти оригінальний підпис чи факсимільний підпис, до суду не надходило. Згідно наявних у справі письмових пропозицій про працевлаштування, - 25 травня 2015 р. позивачу була запропонована вакансія старшого інспектору відділу обстеження території; 28 травня 2015 р. була запропонована вакансія заступника начальника відділу оформлення документації у сфері благоустрою Управління документального забезпечення та контролю; 02 червня 2015 року позивачеві були запропоновані посади у новоствореному управлінні по утриманню підземних пішохідних переходів, зокрема: начальника Управління по утриманню підземних пішохідних переходів, начальника-провідного інженеру відділу технічного утримання підземних пішохідних переходів, інженера з технічної діагностики відділу технічного утримання підземних пішохідних переходів; інженера з технічного нагляду відділу технічного утримання підземних пішохідних переходів; інженера з проектно-кошторисної роботи відділу технічного утримання підземних пішохідних переходів; головного фахівця відділу технічного утримання підземних пішохідних переходів; провідного фахівця відділу технічного утримання підземних пішохідних переходів; начальника відділу обстеження підземних пішохідних переходів; провідного інспектора відділу обстеження підземних пішохідних переходів; інженера будівельника відділу технічного утримання підземних пішохідних переходів; начальника відділу забезпечення безхазяйного майна; начальника майданчика №3 зберігання безхазяйного майна відділу забезпечення безхазяйного майна. 14 липня 2015 року офіційно через канцелярію відповідача цінним листом з описом вкладеного в конверт [PERSON] на адресу його реєстрації: 02152, [ADDRESS] були повторно направлені усі наведені вище пропозиції по працевлаштуванню, що підтверджується наявними у справі пропозиціями, описом вкладеного в конверт, квитанціями про відправлення цінного листа, копіями конвертів та рекомендованим повідомленням про вручення. Згідно довідки ДП «Укрпошта» від 19 серпня 2015 р., позивач вказану кореспонденцію не отримав, що стало причиною її повернення на адресу відправника. Доводи [PERSON], що ним була подана заява від 12.06.2015 р. на переведення на посаду начальника новоствореного управління по технічному нагляду, не є належним доказом, оскільки ще 02 червня 2015 року позивач відмовився від цієї вакансії, що підтверджується відповідним актом. Суд критично оцінює наданий позивачем , як доказ його відсутності протягом дня на роботі 02 червня 2015 року, надану заяву на ім'я Кліпи І.А. і неможливість ознайомлення позивача із пропозиціями про вакантні посади, оскільки згідно відмітки Київського міського комітету профспілки [PERSON] перебував на прийомі лише з 11-00 год до 13-00 год., а не весь робочий день, що ставить під сумнів його доводи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях, а твердження позивача про те, що йому не пропонувалася інша робота на підприємстві і про порушення відповідачем вимог ст. ст. 42, 42-1, 49-2, 118 КЗпП України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Згідно з ч. 5 ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, крім інших, у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників. Водночас, виходячи зі змісту частини третьої статті 252 КЗпП України та частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення керівників виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів) допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Сторонами не оспорюється і підтверджується письмовими доказами той факт, що 3 квітня 2015 року [PERSON] був обраний головою первинної профспілкової організації КП «Київблагоустрій» . Суд вважає правомірними дії відповідача щодо звернення до профспілкових організації для отримання у них згоди на звільнення позивача, який хоча і є заступником керівника, проте, був водночас, керівником первинної профспілкової організації, яка діяла на підприємстві, оскільки така процедура спряла максимальному дотриманню прав та гарантій працівника. Така позиція суду грунтується на положеннях ст. 360-7 ЦПК України щодо обов'язковості правових позицій Верховного Суду України. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 23 квітня 2014 р. у справі № 6-30, - звільнення члена виборного органу первинної профспілкової організації підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки) без попередньої згоди на це виборного органу первинної профспілкової організації профспілки та вищестоящого органу цієї профспілки (об'єднання профспілок) є порушенням вимог ст. ст. 43, 252 КЗпП України, ст. 41 Закону України від 15 вересня 1999 р. № 1045-ХІУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та є підставою для визнання звільнення незаконним. Сторонами визнається факт звернення КП «Київблагоустрій» як до первинної профспілки підприємства, так і до об'єднання первинних профспілкових організацій Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації (ОППО) за отриманням такої згоди. Відповідно до ч. 5 ст. 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення (щодо згоди на розірвання трудового договору або про ненадання згоди на розірвання трудового договору) у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Наявними у справі доказами підтверджується те, що клопотання відповідача про надання згоди на звільнення заступника директора [PERSON] від 03.07.2015р. було отримано первинною профспілковою організацією КП «Київблагоустрій» 06.07.2015р., засідання профспілки відбулося, згідно листа №45-К від 09.07.2015р., 08.07.2015р., проте, доказів направлення копії протоколу №6 від 08.07.2015р., тобто, рішення виборного органу первинної профспілкової організації, до КП «Київблагоустрій» позивач так суду і не надав, долучивши до матеріалів справи на підтвердження ненадання первинною профспілкою згоди на звільнення [PERSON] лист за своїм же підписом. Первинна профспілкова організація КП «Київблагоустрій», згідно наявного в матеріалах справи листа до Управління юстиції Шевченківського району м. Києва, нараховує 154 члена профспілки, керівним органом первинної профспілкової організації є профспілковий комітет. Копія протоколу засідання профспілкового комітету (профкому) №6 від 08.07.2015р. була надана суду позивачем на стадії дослідження та оголошення зібраних у справі доказів у порядку доповнень, що також спростовує факт отримання цього рішення відповідачем у порядку і строки, передбачені ст. 43 КЗпП України. Відповідачем належним чином виконані вимоги ч. 3 ст. 252 КЗпП України, оскільки останній звернувся до об'єднання первинних профспілкових організацій Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації (ОППО), як до вищого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок), та 17.07.2015р. отримав витяг з протоколу засідання Президії ОППО №3 від 16.07.2015р., згідно з яким ОППО надала згоду на звільнення [PERSON] з посади заступника директора КП «Київблагоустрій» за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Правомірність звернення відповідача до ОППО, як до вищого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок) підтверджується також показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] і письмовими доказами, зокрема, - витягами з протоколів засідання Президії ОППО №33 від 17.10.2002р., №72 від 23.09.2009р., №49 від 27.05.2013р.; довідкою ОППО від 01.10.2015р. про те, що первинна профспілкова організація КП «Київблагоустрій» входить до складу ОППО, а також довідкою про персональний склад Президії ОППО. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Наданими суду доказами, зокрема, - актом від 20.07.2015р. за підписом головного бухгалтера Бердник Н.В. та бухгалтера 1 категорії Гордовенко Л.Ю. підтверджується факт відмови позивача від отримання розрахункових виплат при звільненні (у відомості на виплату кінцевого розрахунку при звільненні) та здійснення розрахунку при звільненні шляхом зарахування належних позивачеві сум 21.07.2015р. через ПАТ КБ «Хрещатик» шляхом зарахування грошових коштів в сумі 27 412, 68 грн. на картковий рахунок позивача, відкритий на підставі Договору банку із співробітником, що підтверджується платіжними документами - зведеною відомістю за липень місяць за платіжним дорученням №633 від 20.07.2015р. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання дій КП «Київблагоустрій» стосовно звільнення [PERSON] неправомірними; для визнання наказу №182-к від 20.07.2015 р. про звільнення [PERSON]; для поновлення на роботі [PERSON] на посаді заступника директора КП «Київблагоустрій»; для стягнення з КП «Київблагоустрій» на користь [PERSON] середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.07.2015 р. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання неправомірним наказу від 02.04.2015 р. «Про відміну надбавки за високі досягнення у праці [PERSON].»; зобов'язань КП «Київблагоустрій» виконати перерахунок заробітної плати [PERSON], починаючи із 06 квітня 2015 р., врахувавши надбавку до заробітної плати згідно наказу №59 від 05.03.2012 р., суд дійшов до висновку про їх задоволення з наступних підстав. З наданих суду доказів убачається, що наказом №59 «Про встановлення надбавок працівникам КП «Київблагоустрій» від 05.03.2012р. позивачу було встановлено надбавку до посадового окладу на постійній основі за високі досягнення у праці. 02.04.2015 р. КП «Київблагоустрій» було видано наказ №90, яким визначено: «вважати таким, що з 06 квітня 2015 року втратив чинність наказ №59 від 05.03.2012р., - в частині, що стосується встановлення надбавки [PERSON], заступнику директора. Відділу бухгалтерського обліку при нарахуванні заробітної плати [PERSON] з 06 квітня 2015 року врахувати вимоги цього наказу». Надбавка за високі досягнення у праці є складовою частиною зарплати працівників відповідно до Закону України «Про оплату праці», а тому обов'язком відповідача є забезпечення ознайомлення працівника з наказом про припинення виплати надбавки та погодження такого наказу із виборним органом профспілки. Така ж правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 4 липня 2012 р. у справі № 6-59цс12, - про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. У зв'язку з цим зміна істотних умов праці є законною тільки у разі, якщо буде доведено наявність змін в організації виробництва і праці. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України розмір виплат працівнику за виконувану роботу є істотними умовами праці, у зв'язку з чим про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Згідно вимог ч. 2 ст. 29 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Видавши наказ про припинення виплати надбавки позивачу відповідачем не було дотримано зазначених вимог законодавства про працю, доказів належного виконання відповідачем зазначених положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» суду не надано. Не надано відповідачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і належних доказів ознайомлення позивача з зазначеним наказом у встановленому законодавством порядку та строки, натомість, огляд оригіналу наказу доводить твердження позивача. Заслуговують на увагу доводи представників позивача про те, що цей наказ не було погоджено із виборним органом первинної профспілкової організації підприємства, оскільки матеріали справи таких доказів не містять. Відповідач не спростував доводи позивача в цій частині та не надав жодного належного і допустимого доказу, що станом на 02.04.2015 року Гоманюк Н.Г. була уповноважена на вчинення будь-яких юридичних чи фактичних дій від імені первинної профспілки, оскільки на звітно - виборній конференції первинної профспілкової організації КП «Київблагоустрій», що відбулася 27.03.2015 року, на період до обрання нового голови остання вже не була уповноважена вчиняти будь-які дії. За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним наказу №90 від 02.04.2015 року «Про відміну надбавки за високі досягнення у праці [PERSON].», зобов'язання КП «Київблагоустрій» здійснити перерахунок заробітної плати [PERSON] за період з 06 квітня 2015 року по 20 липня 2015 року включно, врахувавши надбавку до заробітної плати згідно наказу №59 від 05 березня 2012 року, провести розрахунок і виплату сум, належних працівникові, при звільненні з урахуванням здійсненого перерахунку. Оскільки надбавка за високі досягнення є складовою структури заробітної плати, на виконання вимог ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в цій частині - в межах виплати заробітної плати за один місяць. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000, 00 грн. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі 6-23цс12, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується, як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Є недоведеним факт душевних страждань, яких зазнав позивач, причинно-наслідковий зв'язок між звільненням позивача, скасуванням відповідачем йому надбавки за високі досягнення у праці та погіршення стану здоров'я останнього. На підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом на захист трудових прав, то судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог належить стягнути з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial