Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , який народився в Королівстві [PERSON] , громадянина Королівства [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розірі ј частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до досягнення донькою повноліття та позбавити відповідача [PERSON] Аділ батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] Аділ перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] в м. Карате Бріанца (Італійська Республіка) у них народилась донька [PERSON] , яка є громадянкою України та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося та з квітня 2016 року вони проживають окремо, будь-які стосунки між ними відсутні. На початку червня 2016 року вона повернулася до м.Подільська Одеської області. Відповідач з грудня 2016 року не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча має достатній регулярний заробіток, оскільки працює на підприємстві по виготовленню метало пластикових вікон. Зазначила, що з квітня 2016 року відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не навідувався до неї, коли позивач знаходилась на території Італії ніколи не цікавився про стан її здоров`я. З моменту припинення фактичних шлюбних стосунків відповідач ухиляється від виховання дочки та її матеріального утримання. Ухвалою суду від 27.032017 року суддею Нікітішинм В.П. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.08.2018 року провадження у справі зупинено на час до надходження відповіді компетентного суду запитуваної держави на судове доручення про надання правової допомоги. 02.03.2018 року розпорядженням керівника апарату Котовського міськрайонного суду Одеської області №108 призначено повторний автоматичний розподіл даної справи, оскільки рішенням Вищої ради правосуддя від 01.02.2018 року №283/0/15-18 суддю [PERSON] було звільнено з посади судді. 02.03.2018 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді [PERSON] Г [PERSON] . Ухвалою суду від 28.09.2018 року суддею Павловською Г.В. справу було прийнято до свого провадження, відновлено розгляд цивільної справи та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.11.2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 04.12.2019 року. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Згідно листа прокуратури Республіки при суді м.Монца від 18.08.2018 року судовий акт для повідомлення за кордон було направлено відповідачу Хайдар Аділ [ADDRESS] Республіка [ADDRESS] (Монца-Бріанца). Клопотання про відкладення справи до суду не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ Представник третьої особи орган опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області щодо позбавлення батьківських прав Хайдар Аділ відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Сторони у справі є батьками малолітньої дитини\~ [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру актів про народження від 08.06.2015 року, мерії міста Совіко Провінції м.Монца і Бріанца, Республіка Італія. Довідкою №591 від 07 вересня 2015 року підтверджено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] у м.Карате Бріанца, (Італійська Республіка) зареєстрована громадянином України. Згідно довідки ПП «Куринь-2» від 04.02.2019 року, та свідчень мешканців [ADDRESS] м [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які є сусідами [PERSON] останні засвідчили ту обставину, що за весь час проживання [PERSON] поряд з ними вони жодного разу не бачили батька дівчинки та не знають його, їм відомо що він з дитиною не спілкується, не турбується про неї, не цікавиться станом її здоров`я, не надає матеріальну допомогу. Як вбачається, з довідки №241 від 29.11.2018 р., наданої завідувачем ДНЗ №2 «Світлячок» [PERSON] донька позивачки [PERSON] , [INFO] вівідує дошкільний навчальний заклад/ясла-садок №2 «Світлячок» Подільської міської ради Одеської області з 05 липня 2017 року. Вихователі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] групи, в якій виховується [PERSON] Міріам надали інформацію про [PERSON] Аділ в дошкільний заклад не навідувався, справами доньки у педагогів не цікавився ні в усній, ні в письмовій формі на батьківських зборах та інших заходах не був присутнім. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області №514 від 19.02.2019 року підтверджуються ті факти, що [PERSON] Аділ утриманням та вихованням доньки не займається, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. З грудня 2016 року і по теперішній час не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини, жодного разу не відвідав дитину, не піклувався, не виховував, не надавав батьківської опіки. Норми\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Стаття 150\~СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до положень\~статті 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом другим частини першої\~статті 164 СК України\~передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оскільки відповідач проживає окремо від своєї дочки, яка знаходиться на повному утриманні матері, не відвідує її, не спілкується з нею, не займається її вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги та не надає позивачу грошові кошти на утримання їх дитини, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Також, згідно висновку виконавчого комітету органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області №514 від 19.02.2019 року, зважаючи на те, що батько самоусунувся від виховання своєї дитини та не виконує передбачених\~статтею 150 СК України\~обов`язків щодо неї, орган опіки та піклування, на підставі статті\~164\~СК України\~та виходячи із інтересів малолітньої дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав Хайдар Аділ відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом не встановлено, що Хайдар Аділ будь-хто та/або яким-небудь чином чинив перешкоди у належному виконанні його батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». 08.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VІІІ від 17.05.2017 року, яким були внесені зміни до ч. 2ст.182 СК України, яким встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, на утриманні відповідача не перебувають інші діти або непрацездатні особи, відповідач працездатний, зобов`язаний утримувати власну дитину з нього слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному в позовній заяві. Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 23.03.2017 року. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved