Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 27.05.1989р. між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Мостиським райвідділом ЗАГСу Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 26. Від даного шлюбу в сторін народилось шестеро дітей, пятеро з яких на даний час повнолітні. Стверджує, що є лише неповнолітній син [PERSON], 07.03.2005р.н. Вказує, що з відповідачкою не проживає разом понад сім років. Причиною розпаду сімї стали різні характери та погляди на життя. На даний час проживає у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, з якою має намір узаконити свої шлюбні відносини, з приводу чого звернувся до суду із даним позовом. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між ним, позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Окрім цього, просив су розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу між нею і [PERSON] та просить суд справу слухати у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає й надалі іменуватись прізвищем «Мартин». Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 27 травня 1989 року, який зареєстрований Мостиським райвідділом ЗАГСу Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 26. Від даного шлюбу в сторін народилось шестеро дітей, пятеро з яких на даний час повнолітні, лише неповнолітнім залишився син [PERSON], 07.03.2005р.н. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги, у них різні характери та погляди на життя, шлюб існує лише формально. Окрім цього, встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сім'ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу та позивач [PERSON] має намір створити сімю із іншою жінкою. Вказані обставини підтверджуються: заявою відповідачки [PERSON]; свідоцтвом про шлюб серії ІІ-СГ №399575 від 27.05.1989 року, копією свідоцтв про народження [PERSON], 07.03.2005р.н. серії І-СГ №013924, копією паспорта позивача [PERSON] іншими матеріалами справи. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, що має істотне значення.

Outcome: approved