Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новоайдарської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визначення частки майна співвласника, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті [PERSON], як родич другого ступеня споріднення зі спадкодавцем. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її діти - доньки: [PERSON] [INFO], яка є матір'ю позивача, та [PERSON] [INFO], які відмовились від прийняття спадщини після [PERSON] на користь позивача. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з частини садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. На день смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та фактично проживала з позивачем та його сім'єю. Позивач займався похованням спадкодавиці [PERSON] Позивач має намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], оскільки на теперішній час є єдиним спадкоємцем за законом, фактично володіє, користується спадковим майном та має намір отримати правовстановлюючий документ на нього. В нотаріальному порядку позивач не має можливості це зробити з огляду на те, що у складі спадкового майна (домоволодіння) мають місце об'єкти самочинного будівництва, які не зареєстровані спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідною поміткою в технічному паспорті на житловий будинок. Документ, який підтверджує право власності спадкодавця на частину житлового будинку, що входить до спадкової маси, не зберігся до теперішнього часу; зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке підтверджує право власності [PERSON] на ? частину будинку, вбачається, що таким документом є дублікат договору купівлі-продажу, посвідчений Новоайдарською ДНК 14.03.2002 року зареєстрований за № 3/469. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно виключає можливість отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. Домоволодіння, яке входить до спадкової маси фактично було спільною сумісною власністю подружжя: спадкодавця [PERSON] та її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. Частки кожного зі співвласників визначено не було, що також може бути перешкодою в оформленні спадщини в позасудовому порядку. На даний час позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Новоайдарської селищної ради - Шопін І. В., у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті [PERSON], відповідно до положень ст. 1265 ЦК України, як родич другого ступеня споріднення зі спадкодавцем. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її діти - доньки: [PERSON] [INFO], яка є матір'ю позивача, та [PERSON] [INFO], які відмовились від прийняття спадщини після [PERSON] на користь позивача, що підтверджується копіями відповідних заяв, посвідчених приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. серії НАС 242754 та приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Уколовим С.А. серії НАІ 265725 (а.с. 12, 13). Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з частини садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Наявність спадкового майна підтверджується копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 29.04.2016 року інвентаризаційна справа № 541, реєстровий № 3/496 з матеріалами оцінки та копією державного акту на право приватної власності на землю від 10.05.1993 року (а.с. 22-29). Власником іншої частини (1/2) спадкового майна є моя мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕР № 147768 від 21.03.2002 року (а.с. 20). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] складеним російською мовою, в якому зазначено, що матір'ю позивача є «[PERSON]», тобто донька спадкодавця (а.с. 11); копією свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] серії [NUMBER], що складено російською мовою, з якого вбачається, що матір'ю «[PERSON] [INFO]» є «[PERSON]» - спадкодавець (а.с. 9); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] матері позивача, з якого вбачається, що вона змінила дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.10). На день смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та фактично проживала з позивачем та його сім'єю, що підтверджується копією довідки Новоайдарської селищної ради (а.с. 21). Позивач займався похованням спадкодавця, що підтверджується копією відповідної довідки, виданої органом місцевого самоврядування (а.с. 19). Позивач має намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], оскільки на теперішній час є єдиним спадкоємцем за законом, фактично володіє, користується спадковим майном та має намір отримати правовстановлюючий документ на нього. В нотаріальному порядку позивач не має можливості це зробити з огляду на те, що у складі спадкового майна (домоволодіння) мають місце об'єкти самочинного будівництва, які не зареєстровані спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідною поміткою в технічному паспорті на житловий будинок. Крім того відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Документ, який підтверджує право власності спадкодавця на частину житлового будинку, що входить до спадкової маси, не зберігся до теперішнього часу; зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке підтверджує право власності [PERSON] на ? частину будинку, вбачається, що таким документом є дублікат договору купівлі-продажу, посвідчений Новоайдарською ДНК 14.03.2002 року зареєстрований за № 3/469. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно виключає можливість отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. Пунктом 4.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. Домоволодіння, яке входить до спадкової маси фактично було спільною сумісною власністю подружжя: спадкодавця [PERSON] та її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. Частки кожного зі співвласників визначено не було, що також може бути перешкодою в оформленні спадщини в позасудовому порядку. На даний час позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Відповідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах та може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом. Частина 2 ст. 370 ЦК України встановлює презумпцію рівності часток співвласників. Статтею 357 ЦК України фактично передбачено визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні, без виділу в натурі. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 355, 357, 368, 370, 392, 1220, 1222, 1225, 1265, 1268, 1270, 1273 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Outcome: approved