Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 18 вересня 2009 року у Хрінницькій сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 4. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені. Вважає, що примирення між нею та відповідачем є неможливим. У позовній заяві позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 18 вересня 2009 року у Хрінницькій сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 4, а після розірвання шлюбу залишити їй право іменуватися прізвищем - [PERSON] . Судові витрати позивач просила покласти на відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги позивача підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу визнав та пояснив, що з позивачем спільно не проживають протягом останніх п`яти років, примиритися з позивачем не бажає. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони по справі зареєстрували шлюб 18 вересня 2009 року у Хрінницькій сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 4 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що сторони не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідача та інтересам неповнолітньої дитини сторін. Спорів між сторонами про поділ майна чи визначення місця проживання дитини, на час розгляду справи, немає. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу та залишення права після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем - [PERSON] . Ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із досліджених в судовому засіданні довідки № 340 від 5 жовтня 2020 року (а.с. 9), квитанції № 73 від 5 жовтня 2020 року (а.с. 12), встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем [PERSON] понесено витрати в розмірі 1200 гривень. За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україн, суд стягує з відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 1200 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого розміру судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу та того, що на час подання до суду позовної заяви позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії (а.с. 6). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved