Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою, якою просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування зв законом після померлого 15 квітня 2013 року [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 15 квітня 2013 року посер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS]. Ця квартира знаходиться у багатоквартирному будинку, який було збудовано ЖБК №48/144. Позивач зазначає, що її чоловік був членом цього кооперативу та повністю сплати свій пайовий внесок. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON], спадкоємцями за законом якого є позивач, а також [PERSON], не залишив. [PERSON] вказує, що 12 травня 2013 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Інший спадкоємець, [PERSON], подав заву про відмову від прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, у звязку із чим позивач і вимушена звернутись до суду з позовом. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, при цьому завчасно надав суду клопотання, відповідно до якого просить справу розглянути без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак надала до суду клопотання, відповідно до якого просить справу розглянути без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представники третіх осіб, Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори та Обєднання співвласників багатоквартирного будинку №48 в судове засідання не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. [PERSON]П Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради депутатів трудящихся було видано ордер на зайняття житлової площі квартири [ADDRESS] №710 серії К на підставі рішення від 03 жовтня 1977 року. Як вбачається із зазначеного ордера, сімя [PERSON] складається із 3-х чоловік: [PERSON], його дружини [PERSON] та доньки [PERSON] Відповідно до списку громадян, затвердженим Рішенням Виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих Полтавської області №870 від 13 жовтня 1977 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були заселені до вказаного вище будинку. Згідно Рішення Виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів №133 від 18 лютого 1988 року «Про перейменування частини вулиці Республіканської на вулицю Макаренка, а вулиці Макаренка на вулицю Ревенка», будинку №206 по вулиці Республіканській було присвоєно № 146. Згідно Розпорядження Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №1015-Р від 27 серпня 1997 року, було зареєстровано обєднання співвласників багатоповерхового будинку №48 (стара назва ЖБК №48/144) , до якого входить будинок №146 по вулиці Республіканській в місті Кременчуці. Як вбачається із довідки ЖБК №48/144, [PERSON], що проживає у кооперативному будинку за адресою: [ADDRESS], вартість квартири виплатив повністю. 15 квітня 2012 року помер власник зазначеної вище квартири, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 239789, виданого 15 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Згідно матеріалів справи, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №140/2013. Зазначена спадкова справа містить відмову спадкоємця після померлого [PERSON] його сина, [PERSON], від належної йому частки спадкового майна на користь позивачки по справі, [PERSON] Зазначена відмова засвідчена 15 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за номером 2015. З матеріалів справи вбачається, що позивач, [PERSON], як спадкоємиця за законом після померлого чоловіка [PERSON], звернулася до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 12 травня 2016 року їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме квартиру № 121 в будинку №146, розташованого по вулиці Республіканській в місті Кременчуці Полтавської області. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи зі змісту статей 1222, 1261 Цивільного кодексу України, позивач, [PERSON], являється спадкоємицею першої черги після померлого чоловіка, [PERSON] Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З викладеного вбачається, що [PERSON] дійсно є єдиною спадкоємицею [PERSON], який за життя в установленому законом порядку не оформив та не зареєстрував своє право власності, неможливість оформити право власності на спадкове майно нотаріально дає право на визнання його в судовому порядку, приймаючи до уваги думку відповідачів, які визнають позовні вимоги, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved