Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 150275,38 грн, а також понесені позивачкою судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2006 року у справі №2-7026/05 стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2005 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року у справі №753/14935/13-ц змінено розмір аліментів, призначений за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2006р., стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] в розмірі ј частини всіх його доходів щомісяця, починаючи з 09 вересня 2013 року і до досягнення ним повноліття. На підставі вказаного рішення суду, 22 березня 2019 року видано виконавчий лист. 01 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинським Т.Є. відкрито виконавче провадження №58728872. Старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинським Т.Є. здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 03 лютого 2020 року та від 26 серпня 2020 року, з яких вбачається, що відповідач здійснював сплату аліментних платежів щомісяця не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість. Оскільки, відповідач належним чином не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини та допустив прострочення сплати аліментних платежів, утворилась пеня за прострочення сплати аліментів з 01 березня по 31 січня 2020 року по аліментним платежам з 01 лютого 2016 року по 31 червня 2017 року у сумі 121309,28 грн, та за період з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2020 року по аліментним платежам з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2019 року у сумі 28966,10 грн, що разом становить 150275,38 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2020 року, вищевказану справу було розподілено головуючому судді Жовноватюк В.С. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2021 року справу передано судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду на 10 год. 00 хв. 10 березня 2021 року. 24 лютого 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому у задовленні позову та стягнення судових витрат просив відмовити. В обгрунтування заперечень протии позову вказав, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2006 року у справі №2-7026/05 з нього було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2005 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року у справі №753/14935/13-ц змінено розмір аліментів, призначений за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2006 року, стягнуто з нього аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх його доходів щомісяця, починаючи з 09 вересня 2013 року і до досягнення ним повноліття. Виконавчий лист згідно вказаного рішення було отримано 22 березня 2019 року. 01 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сніжинським Т.Є. відкрито виконавче провадження №58728872. Таким чином, у певний період з нього стягувались «подвійні» аліменти, омскільки у провадженні Дарницького відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві було відкрито два виконавчих провадження стосовного одного боржника [PERSON] на утримання однієї дитини [PERSON] : виконавче провадження №19138297, яке відкрито згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2006 року, згідно якого з відповідача стягувались аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх доходів його заробітку, та виконавче провадження №58728872 згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2013 року. 03 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ ум. Києві Сніжинським Т.Є. здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, згідно якого станом на 01 лютого 2020 року заборгованість по аліментах становила 26668,73 гривні. 06 лютого 2020 року він здійснив оплату заборгованості у сумі 26668,73 гривні. Таким чином, зобовязання зі сплати аліментів як згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2006 року, так і згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2013 року він виконав повністю, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 07.02.2020 року, виданою державним виконавцем Дарницького РВДВС м. Києва ЦМУМЮ м. Києва Сніжинським Т.Є. Відсутність заборгованості по сплаті аліментів також підтвердив начальник Дарницького РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Києва) Заєць А.М. у письмовій відповіді від 26.08.2020 року на адвокатський запит представника позивача Кухаренко О.В. , де чітко зазначено, що станом на 26 серпня 2020 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Вказав, що він ніколи не ухилявся від сплати аліментів, завжди сумлінно і вчасно здійснював їх сплату. На даний момент грошові копгги - аліменти знаходяться на розрахунковому рахунку Дарницького відділу державної виконавчої служби м. Києва, позивач указані кошти не отримала, що свідчить про те, що позивач не зацікавлена у грошових коштах, які б могла витратити на дитину, а подана необгрунтована позовна заява є ні чим іншим, як зведення рахунків з відповідачем та зайвим навантаженням на суд. Крім того, зазначив, що він не погоджується з поданим представником позивача розрахунком пені, оскільки вважає його необгрунтованим. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, заперечення відповідача, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно ідмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що у шлюбі, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №480. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року у справі №753/14935/13-ц змінено розмір аліментів, призначений за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2006р., суд ухвалив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх його доходів щомісяця, починаючи з 09.09.2013р. і до досягнення ним повноліття. 22 березня 2019 року було видано виконавчий лист №753/14935/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. 26 березня 2019 року [PERSON] предявила виконавчий лист до виконання. 01 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Сніжинським Т.Є. було відкрито виконавче провадження. 03 лютого 2020 року виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, відповідно до якого станом на 01 лютого 2020 року заборгованість по алмінетам становила 26668,73 грн. 06 лютого 2020 року відповідач [PERSON] здійснив оплату заборгованості у сумі 26668,73 гривні, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №0.0.1606870130.1 від 06.02.2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від від 07 лютого 2020 року та від 28 серпня 2020 року заборгованість по аліментам щодо викоання виконавчого листа№753/14935/13-ц, виданного 22 березня 2019 року, відсутня. Позивач [PERSON] звернувшись до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 150275,38 грн, оскільки відповідач належним чином не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини та допустив прострочення сплати аліментних платежів. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року по справі №125/2525/18. Зважаючи на викладене відповідачем доведено відсутність його вини у несплаті аліментів. Як встановлено судом розрахунок заборгованості по сплаті аліментів було здійснено виконавцем 03 лютого 2020 року. І вже 06 лютого 2020 року відповідач [PERSON] здійснив оплату заборгованості у сумі 26668,73 гривні, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №0.0.1606870130.1 від 06.02.2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від від 07 лютого 2020 року та від 28 серпня 2020 року заборгованість по аліментам щодо викоання виконавчого листа№753/14935/13-ц, виданного 22 березня 2019 року, відсутня. Відсутність заборгованості зі сплати аліментів також підтверджується відповідю начальника Дарницького РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Києва) Заєць А.М. від 26.08.2020 року на адвокатський запит представника позивача Кухаренко О.В. , де чітко зазначено, що станом на 26 серпня 2020 року згідно довідки розрахунку заборгованості від 26 серпня 2020 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Сплачені кошти знаходяться на депозитному рахунку відділіу, після надання реквізитів стягувачем кошти будуть перераховані за належністю. Враховуючи, що судом не встановлено ухилення відповідача [PERSON] від сплати аліментів, у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed