Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах від яких у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та протилежні погляди на життя. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON], самоусунувся від виконанння батьківських обявязків, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з вcix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача кошти на своє особисте утримання в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до 28.01.2019 року. Відповідач [PERSON] подав суд зустрічний позов про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису, та цей зустрічний позов ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 19.05.2017 року було обєднано в одне провадження з позовом [PERSON] Відповідач [PERSON] заперечує своє батьківство щодо малолітнього [PERSON] 28.01.2016 р.н, оскільки ніколи не проживав однією сімєю з матірю дитини, у [PERSON] були певні близькі стосунки і з іншими чоловіками, а тому [PERSON] має сумніви щодо свого батьківства і просить суд відмовити [PERSON] в позові про стягнення аліментів та задовольнити зустрічний позов, виключити відомості про батька з актового запису про народження [PERSON] [INFO] Позивач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала, зустрічний позов не визнала. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов не визнали та підтримали зустрічний позов. Третя особа Білоцерківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану не напарвила до суду свого представника, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем добре знайомі, мали певні близькі стосунки з 2014 р. по 2016 р. Встановленим є те, що сторони записані батьками [PERSON], 28.01.2016року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 18.03.2016року Серія 1-ОК № 322411. /а.с.4/ Встановленим є те, що на даний час сторони припинили відносини та спілкування між собою, [PERSON] не надає матеріальної підтримки позивачу [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не має змоги працювати та утримувати себе і дитину. Позивач за первісним позовом суду пояснила, що з відповідачем по справі перебувала в фактичних шлюбних відносинах, у них народився син [PERSON] [INFO]. [PERSON] визнав своє батьківство при реєстрації народження дитини, не заперечував бути батьком. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, довіри та протилежні погляди на життя. Відповідач є батьком її дитини, але не надає матеріальної допомоги на утримання сина, самоусунувся від виконання батьківських обовязків. В даний час позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі, з 26.11.2016р. займає посаду директора на підприємстві, але підприємство не працює, ніяких оборотів не має, коштів на дитину не отримує і не отримувала. Представник відповідача, заперечуючи позов, суду пояснив, що [PERSON] з [PERSON], в зареєстрованому шлюбі ніколи не перебував та однією сімєю в цивільному шлюбі не проживав, не вів спільного господарства, а час від часу мав близькі стосунки, але фактично проживав однією сімєю зі своєю колишньою дружиною. Позивач мала відносини одночасно з іншими чоловіками, а тому відповідач сумнівається, що малолітній [PERSON], [INFO] є його сином. [PERSON] пояснював, що сама позивач зверталася до нього з проханням записати його як батька її дитини в свідоцтві про народження, запевнивши що ніяких претензій матеріального характеру мати ніколи не буде. На даний час відповідач [PERSON] ставить під сумнів своє батьківство стосовно дитини [PERSON] та не бажає сплачувати аліменти на його утримання. За письмовим клопотанням сторони відповідача по справі було призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON], [INFO] Відповідно до висновку експерта №187 від 17.01.2018 року, біологічне батьківство відповідача у справі [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено, з вірогідністю не менш ніж 99,99%. Зазначене підтверджено висновком судового експерта №187 від 17.01.2018 року (а.с.68-71). Сторона відповідача не погодилася з такими висновками експертизи та подала клопотання про призначення повторної експертизи, вказавши на недоліки висновку експерта №187. За ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 14.02.2018 року було відмовлено в призначенні повторної експертизи. При вирішенні даної справи суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження. З встановлених судом обставин вбачається, що сторони перебували в шлюбних відносинах, [PERSON] народила дитину і [PERSON] визнав своє батьківство відносно цієї дитини. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини значиться [PERSON] Висновок експерта №187 від 17.01.2018 року, підтвердив біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] з вірогідністю не менш ніж 99,99%. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснено, що предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Таким чином, з встановлених судом обставин, зокрема, з висновку медичної експертизи, вбачається, що [PERSON]. є біологічним батьком дитини - [PERSON], а отже, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Білоцерківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини не знайшов свого підтвердження в суді. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в скрутному матеріальному становищі, самостійно виховує та утримує дитину, а відповідач самоусунувся від надання допомоги сину, батьком якої являється. Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, не працює, потребує матеріальної допомоги [PERSON], сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, відповідач є працездатним, не надав належних доказів в заперечення вимоги про стягнення аліментів, чи коштів на особисте утримання [PERSON], яка не працює в звязку з народженням дитини, потребує допомоги в звязку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-ох років. Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст.75,135,136, 141, 180, 181,183,191 СК України,

Outcome: approved