Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив під час розгляду справи, про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що він, разом із дружиною - [PERSON] , яка залучена до участі у справі в якості третьої особи проживають та зареєстровані в [ADDRESS]. У квартирі також зареєстровані: онук - [PERSON], [INFO] та син - відповідач [PERSON] який з травня 2011 року залишив квартиру. З цього часу він у квартиру не приходив, не сплачував комунальні послуги, його особисті речі у квартирі відсутні. Про своє місце знаходження він не повідомляв. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та розгляд справи повідомлений належним чином , про причини неявки суд не попередив,будь-які пояснення або заперечення суду не надав. Третя особа - представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до суду не з'явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином і своєчасно, просив суд розглядати справ у відсутність їх представника. Покладається на рішення суду ( а.с.32). Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за згоди позивача [PERSON] Вислухавши позивача, третю особу, свідків, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. При цьому суд виходить із наступного. Конституція України та Цивільний кодекс України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 41 Конституції України, ст. 321 Кодексу). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 319 ЦК України). Зміст права власності визначає право власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд (ст. 317 ЦК). Суб'єктами права власності є Український народ, фізичні особи та юридичні особи (ст. ст. 2, 318 ЦК України). Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що в спірній квартирі [ADDRESS] позивач - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON], онук - [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується довідкою ОЖК «Круг» від 25.04.2017 р. №919 (а.с.4). Вищевказана квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 19.05.1998 року ( а.с.3) Як пояснив в судовому засіданні позивач його син - [PERSON] з травня 2011 року в спірному житловому приміщенні не проживає, речі його вдома відсутні, квартирою останній не цікавиться. З батьками не спілкується, де перебуває та проживає йому не відомо. Також позивач вказав, що будь - яких договорів чи домовленості із сином щодо права користування спірним житлом не укладалося. Третя особа - [PERSON] підтвердила дану обставину та пояснила, що їх син - [PERSON] взагалі не спілкується не лише із нею та батьком, а і з дитиною - [PERSON], [INFO]. В спірні квартирі не проживає без поважних причин. Також пояснила, що починаючи з 2011 року в квартирі [ADDRESS] ні вона , ні її чоловік замки не змінювали, при цьому ключ від квартири у сина не забирали. Згідно листа начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області в період з 01.05.2011 року від [PERSON] заяв та повідомлень про перешкоджання у проживанні за адресою : [ADDRESS] не надходило ( а.с.14). Свідки - [PERSON] та [PERSON], пояснили суду, що є сусідами сім'ї [PERSON], також пояснили, що [PERSON] у [ADDRESS] не проживає з 2011 року . Замки та двері у квартирі не мінялися. [PERSON] залишив квартиру добровільно, його речі в квартирі відсутні. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження позовні вимоги, тому підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.10,11,15,30,31,60,77,169, 208,209,212-215, 218, 224-228 ЦПК України, ст.ст.405 ЦК України, суд,

Outcome: approved