Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачів майнову шкоду в розмірі 5030 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього 8030 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 03 липня 2018 року близько 16.00 год. [PERSON], перебуваючи в приміщенні роздягальні Красненського Народного дому, що знаходиться в смт. Красне, вул. І. Франка, 24 Буського району Львівської області, маючи умисел на вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, а саме таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон торговельної марки «WILEYFOX» моделі «Spark +» вартістю згідно висновку експерта 1313,33 грн. із двома сім-картками операторів стільникового звязку ПрАТ «Київстар», вартістю згідно довідки - 50 грн. та ПрАТ «ВФ Україна», вартістю згідно довідки 50 грн., належний [PERSON], чим заподіяла потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1413,33 грн. Відповідно ухвалою Буського районного суду Львівської області від 15.01.2019 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та застосовано до останньої примусові заходи виховного характеру. Вказаний мобільний телефон вибув із користування позивача та протягом п'яти місяців незаконно перебував у розпорядженні винної особи, інтереси якої представляє її мати [PERSON], а після повернення позивачам телефон, який до того мав ідеальний стан, був пошкоджений (розбите захисне скло і погано працює) та потребує ремонту в цілому, а також позивачу не повернули дві вищевказані сім-картки до телефону. Відтак, позивач оцінює завдану їй у зв'язку із цим майнову шкоду в сумі 5030 грн., оскільки до вчинення вказаного злочину мобільний телефон перебував у ідеальному стані. Крім цього позивач вважає, що протиправними діями [PERSON] позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях через втрату свого майна, яку позивач оцінює в сумі 3000 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати позивачам завдану злочином шкоду, а тому [PERSON] звернулась із цим позовом до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали частково, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Зокрема зазначили, що вони погоджуються на відшкодування завданої злочином шкоди на загальну суму 1500 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Вважає, що максимально може відшкодувати позивачам майнову шкоду в сумі 500 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн., а всього не більше 1000 грн. Аналогічно в судовому засіданні із цим повністю погодилась неповнолітня [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03 липня 2018 року приблизно о 16.00 год. [PERSON], перебуваючи в приміщенні роздягальні Красненського Народного дому, що знаходиться в смт. Красне, вул. І. Франка, 24 Буського району Львівської області, маючи умисел на вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, а саме таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон торговельної марки «WILEYFOX» моделі «Spark +» вартістю згідно висновку експерта 1313,33 грн. із двома сім-картками операторів стільникового звязку ПрАТ «Київстар», вартістю згідно довідки - 50 грн. та ПрАТ «ВФ Україна», вартістю згідно довідки 50 грн., належний [PERSON], чим заподіяла потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1413,33 грн. Вищевказані фактичні обставини, які не оспорюються сторонами, доказуванню в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК не підлягають, оскільки були встановлені ухвалою Буського районного суду Львівської області від 15 січня 2019 року, яка набрала законної сили, в кримінальному провадженні щодо неповнолітньої [PERSON]. Зазначеною судовою ухвалою суд встановив, що в діях неповнолітньої [PERSON] наявні ознаки суспільно небезпечного діяння, яке полягало у таємному викраденні чужого майна, за яке передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України, а тому до неповнолітньої були застосовані примусові заходи виховного характеру. Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, в силу вимог пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України, є однією із самостійних підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Згідно пункту 8 та пункту 9 частини першої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною першою статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов'язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття (ч. 5 ст. 1178 ЦК України). Оскільки шкода потерпілій [PERSON] була завдана безпосередньо малолітньою [PERSON], [INFO], яка на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (03.07.2018) не досягла чотирнадцяти років, а тому в силу приписів статті 1178 ЦК України обов'язок щодо відшкодування належним відповідачем за вищевказаним позовом є [PERSON], яка є матір'ю неповнолітньої [PERSON] Заявлена позивачем вимога про стягнення із відповідача майнової шкоди в розмірі 5030,00 грн., яку [PERSON] обґрунтовує тим, що мобільний телефон торговельної марки «WILEYFOX» моделі «Spark +» до викрадення мав ідеальний стан, а після повернення позивачу погано працює і був пошкоджений (розбите захисне скло), з наведених мотивів до задоволення не підлягає, оскільки належних і допустимих доказів пошкодження телефону зі сторони відповідача суду надано не було. Більше того, вказаний телефон був повернутий потерпілій [PERSON] 22 січня 2019 року, яка претензій не має, про що вбачається із розписки потерпілої від 22.01.2019. Разом із тим, суд вважає, що вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення у розмірі 100 грн., що становить сукупну вартість неповернутих потерпілій двох сім-карток до вказаного телефону операторів стільникового зв'язку ПрАТ «Київстар», оскільки вказані обставини визнаються учасниками справи та встановлені ухвалою Буського районного суду Львівської області від 15 січня 2019 року, яка набрала законної сили, у кримінальному провадженні щодо неповнолітньої [PERSON] Що стосується заявленої позивачкою вимоги про стягнення із відповідача завданої моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн., суд констатує наступне. Як передбачено п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Кодексу моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК). Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). Із огляду на вищенаведене, враховуючи характер кримінального правопорушення та спричинені протиправними діями [PERSON] негативні наслідки, внаслідок чого потерпіла [PERSON] від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, зазнала моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях через втрату свого майна, яку позивач оцінює в сумі 3000 грн., беручи до уваги характер немайнових втрат, а також ухилення відповідача від відшкодування завданої з її вини шкоди, суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, оцінює спричинену потерпілій [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1000 грн., яку слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь саме потерпілої [PERSON], що буде достатньою, відповідатиме вимогам розумності та справедливості, виходячи із фактичних обставин справи. Відтак суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення у розмірі 1100 грн. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial