Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно отриманого майна в обґрунтування якого вказав, що між ним та відповідачем 20.02.2010р. був укладений шлюб. Під час перебування у шлюбі, [INFO] народилася донька - [PERSON], його було записано батьком дитини, оскільки дитина народилася у шлюбі. Згодом, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30.05.2011р., з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з метою примусового виконання зазначеного рішення суду, позивачеві було видано виконавчий лист. Крім того, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25.01.2012р., з нього на користь [PERSON] на її утримання були стягнуті аліменти у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON] [INFO]. 3-х років, з метою примусового виконання зазначеного рішення суду, позивачеві було видано виконавчий лист. В той самий час у позивача з'явилися сумніви щодо свого батьківства відносно [PERSON] [INFO] Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 08.10.2012р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.12.2012р., були виключені відомості про нього, як батька з актового запису про народження [PERSON] [INFO] У зв'язку з викладеними обставинами, позивачем були подані відповідні заяви про перегляд рішень Димитровського міського суду Донецької області від 30.05.2011р. та від 25.01.2012р. Вказані рішення були скасовані у зв'язку з ново виявленими обставинами, у задоволенні позовів про стягнення аліментів відмовлено. Проте, за час примусового виконання рішень Димитровського міського суду Донецької області від 30.05.2011р. та від 25.01.2012р., загалом з позивача було стягнуто аліментів на загальну суму 36914,95 грн. З огляду на вище викладене, вказана сума грошових коштів була отримана відповідачем без достатньої правової підстави. У відповідності до приписів ст.ст.8, 536, 1048, 1214 ЦК України, відповідачу нараховані проценти у зв'язку з безпідставним одержанням та збереженням грошей у розмірі 2469,76 грн. Таким чином, загальна сума грошових коштів, яку просить стягнути з відповідача на свою користь, складає 39384,71 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та підтримала свої письмові заперечення, де вказала, що після набрання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25.01.2012р. законної сили з позивача були стягнуті аліменти у розмірі 12,5% та в сумі 7319,50 грн. за період з березня 2012р. по грудень 2012р. Тобто, після рішення від 11.01.2013р. ніяких коштів на своє утримання вона не отримувала. Відповідно, з урахуванням приписів ч.2 ст.82 СК України, і повертати їй нічого. Після винесення рішення від 23.01.2013р. про скасування рішення суду від 30.05.2011р., вона не отримувала ніяких коштів від позивача. Позивачем не оскаржувалося жодне з рішень про стягнення аліментів. Кошти, які вона отримувала на утримання дитини та на своє утримання, вона отримувала не безпідставно, а на підставі рішень судів, які були чинними та діяли у період до постановлення рішень суду за нововиявленими обставинами. Після встановлення фактів, вона не отримувала кошти. Виходячи з наведеного, просить відмовити у позові у повному обсязі. Представник відповідача підтримала письмові заперечення відповідача та пояснила, що вони визнають, що отримали 36914,95 грн. у якості сплачених аліментів на підставі рішень суду. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 20 лютого 2010р., який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції, актовий запис № 37 (а.с.12). У шлюбі народилася дитина - [PERSON] [INFO]., батьками записані сторони по справі (а.с.13). Рішеннями Димитровського міського суду Донецької області від 30.05.2011р. та від 25.01.2012р. були стягнуті аліменти з позивача на користь відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки та на утримання дружини у розмірі 1/8 частки відповідно. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 08.10.2012р., виключені відомості про батька, позивача, з актового запису про народження [PERSON] [INFO]. Рішеннями Димитровського міського суду Донецької області від 11.01.2013р. та від 23.01.2013р., за нововиявленими обставинами скасовані рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25.01.2012р. та від 30.05.2011р. відповідно та у задоволенні позовів відповідача до позивача про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини відмовлено відповідно (а.с.14-25). Згідно довідки ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», загальна сума утриманих аліментів з позивача на користь відповідача складає 36914,95 грн. (а.с.26). Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням суду з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини та дружини. Згодом, рішеннями судів, вищевказані рішення суду про стягнення аліментів були скасовані за ново виявленими обставинами та у задоволенні позовів відповідача до позивача про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини відмовлено у зв'язку рішенням суду про виключення позивача з актового запису про народження дитини як батька. За час виконання рішення суду про стягнення аліментів, відповідач отримала грошові кошти на загальну суму 36914,95 грн. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У судовому засіданні відповідач та її представник не заперечували, що дійсно отримали гроші в рахунок сплати аліментів розмірі 36914,95 грн., тому суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказана сума як безпідставно отримана сума коштів, оскільки рішення суду як підстава на отримання вказаних коштів, згодом було скасовано і у задоволенні позову про стягнення аліментів відмовлено. Доводи відповідача про те, що не підлягають поверненню аліменти, оскільки вона їх отримувала не безпідставно, а на підставі рішення суду і після скасування рішень судів, гроші вона не отримувала, не ґрунтуються на законі. Також не відноситься до вказаних правовідносин норма ч.2 ст.82 СК України, так як регулює повернення аліментів, стягнення яких продовжувалося після припинення права на утримання. Але ж, як вказує сама відповідач, після скасування рішень судів про стягнення аліментів на її користь, аліментів вона більше не отримувала. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 393,85 грн. На підставі ст.ст.1212, 1215 ЦК України,

Outcome: approved