Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КС «Злагода» про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.09.2012 року між [PERSON] та КС «Злагода» було укладено договір №5299д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п.1.1, 2.1 якого 11.09.2012 року відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 1\~205,74 грн. у вигляді внеску (вкладу), днем початку строку дії договору є 11.09.2012 року, днем закінчення строку дії договору є 11.09.2015 року, зі сплатою 25% річних. Окрім того, 30.03.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №5972д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п.1.1, 2.1 якого 30.03.2013 року відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 55\~000 грн. у вигляді внеску (вкладу), днем початку строку дії договору є 30.03.2013 року, днем закінчення строку дії договору є 30.03.2015 року, зі сплатою 27,5% річних. Згідно п.п.2.6, 2.7 вищезазначених договорів виплата процентів здійснюється щомісячно. 22.06.2015 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт розрахунку за депозитом, за яким зафіксована сума виплати по депозитним договорам станом на 22.06.2015 року 60\~168,58 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити належні йому проценти по внесках відповідно до вищезазначених договорів та з вимогою повернути йому кошти по договорах, строк дії яких закінчився. Однак, вимоги позивача були проігноровані відповідачем. Позивач вважає відмову відповідача видати вклади позивачу безпідставною та незаконною, що порушує положення самих договорів, вимоги закону та гарантоване право позивача на приватну власність, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 72\~215,82 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Представник відповідача до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до\~ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.09.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №5299д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п.1.1, 2.1 якого 11.09.2012 року відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 1\~205,74 грн. у вигляді внеску (вкладу), днем початку строку дії договору є 11.09.2012 року, днем закінчення строку дії договору є 11.09.2015 року, зі сплатою 25% річних. Окрім того, 30.03.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №5972д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п.1.1, 2.1 якого 30.03.2013 року відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 55\~000 грн. у вигляді внеску (вкладу), днем початку строку дії договору є 30.03.2013 року, днем закінчення строку дії договору є 30.03.2015 року, зі сплатою 27,5% річних. Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Факт укладення договору та факт прийняття відповідачем від позивача грошових коштів у вищезазначених сумах як строкових внесків (вкладів) члена кредитної спілки на депозитний рахунок сторонами не заперечувався, до того ж дана обставина також підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера та актом-звірки розрахунку за депозитом від 22.06.2015 року Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу (ч.3 ст.1060 ЦК України). Положення\~статті 629 ЦК України\~встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, незважаючи на те, що термін дії депозитного договору №5299д від 11.09.2012 року закінчився 11.09.2015 року, а депозитного договору №5972д від 30.03.2013 року закінчився 30.03.2015 року, відповідач порушує умови депозитних договорів щодо повернення вкладів та нарахованих відсотків після закінчення строків дії договору, а тому останні підлягають поверненню, зокрема за договором №5299д від 11.09.2012 року основна сума 1\~205,74 грн. та відсотки станом на 22.06.2015 року 1\~014,71 грн.; за договором №5972д від 30.03.2013 року основна сума 55\~000 грн. та відсотки станом на 22.06.2015 року 2\~948,13 грн. У відповідності до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. А тому, з огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що станом на 03.03.2016 року основна сума заборгованості за договорами банківських вкладів позивачу не повернуто, а саме за договором №5299д від 11.09.2012 року 1\~205,74 грн., а за договором №5972д від 30.03.2013 року 55\~000 грн., тобто остаточний розрахунок за банківськими вкладами із позивачем не проведено, суд погоджується з думками та доводами позивача та його представника в судовому засіданні щодо стягнення процентів у розмірі 25% річних за користування депозитними коштами за період по 03.03.2016 року включно, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою 29.05.2013 року при розгляді справи №6-39цс13, та становитеме за договором №5299д від 11.09.2012 року 210,59 грн. та за договором №5972д від 30.03.2013 року 10\~566,78 грн. Окрім того, суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нараховані відсотки належать членам кредитної спілки на праві приватної власності, а тому кошти за договорами, укладеними між сторонами, належать позивачу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу і три проценти річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та нараховуються незалежно від вини боржника й незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання в силу прямої дії ч.2 ст.625 ЦК України. А тому, суд також погоджується з вимогами позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з 22.06.2015 року по 03.03.2016 року у розмірі 27,23 грн. та 1\~242,64 грн. відповідно у зв`язку з простроченням боржником грошового зобов`язання. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1\~ст.79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Тому, витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору у розмірі 722,16 грн., підлягають стягненню з відповідача у відповідності до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved