Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків її виплати, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на таке. 21 вересня 2015 року [PERSON] був звільнений за угодою сторін з посади машиніста бурильного крану Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754». На день звільнення з роботи [PERSON] була нарахована заробітна плата за період з 01 січня 2013 року по 21 вересня 2015 року. Однак до цього часу розрахунок з [PERSON] не було здійснено, ніяких грошових коштів від Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» не отримав. Відповідно до Довідки №28/03/24 від 28 березня 2017 року заборгованість Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» по заробітній платі за період з 01 січня 2013 року по 21 вересня 2015 року перед [PERSON] складає 20485,82 грн. Помісячний розмір нарахованої заробітної плати за період з 01 січня 2013 року по 14 квітня 2016 року перед [PERSON] АндріємСеменовичем вказано у довідці № 28/03/24 від 28 березня 2017 року. Відповідно довідки №28/03/25 від 28 березня 2017 року, наданої [PERSON] від ДП «Енергомонтажний поїзд №754», середньоденний заробіток [PERSON] за останні два місяці (лютий і березень 2016 року) складав 24,75 грн. Так, ДП «Енергомонтажний поїзд №754» повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. [PERSON] було звільнено 21 вересня 2015 року та станом на 10 квітня 2017 року включно вже минуло 566 календарних дні. Таким чином, за затримку розрахунку з [PERSON] за наслідками звільнення 21 вересня 2015 року ДП «Енергомонтажний поїзд №754» повинен сплатити [PERSON] середній заробіток у розмірі 14008,50 грн., який розраховано наступним чином: 24,75 грн. (середньоденний заробіток за останні два місяці) х 566 (кількість календарних днів з затримки в розрахунку по заробітній платі) = 14008,50 грн. Таким чином, загальний розмір компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції [PERSON] складає 19502,02 грн. Крім того, при вирішенні спору про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, при не проведенні його до розгляду справи, - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Тому, позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Надав заяву про слухання справи за його відсутністю. ДП «Енергомонтажний поїзд №754» надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутністю та зазначив, що ДП «Енергомонтажний поїзд №754» проти позовних вимог заперечує в частині нарахування компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2015 року [PERSON] був звільнений за угодою сторін з посади машиніста бурильного крану Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754». На день звільнення з роботи [PERSON] була нарахована заробітна плата за період з 01 січня 2013 року по 21 вересня 2015 року. Розрахунок з [PERSON] не було здійснено, грошових коштів від Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» позивач не отримав. Відповідно до Довідки №28/03/24 від 28 березня 2017 року заборгованість Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» по заробітній платі за період з 01 січня 2013 року по 21 вересня 2015 року перед [PERSON] складає 20485,82 грн. Помісячний розмір нарахованої заробітної плати за період з 01 січня 2013 року по 14 квітня 2016 року перед [PERSON] вказано у довідці № 28/03/24 від 28 березня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у ній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Обчислення середньої заробітної плати у випадках виплати вихідної допомоги та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, встановлено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року. Відповідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно довідки №28/03/25 від 28 березня 2017 року, наданої [PERSON] від ДП «Енергомонтажний поїзд №754», середньоденний заробіток [PERSON] за останні два місяці (лютий і березень 2016 року) складав 24,75 грн. Так, ДП «Енергомонтажний поїзд №754» повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. [PERSON] було звільнено 21 вересня 2015 року та станом на 10 квітня 2017 року включно вже минуло 566 календарних дні. Таким чином, за затримку розрахунку з [PERSON] за наслідками звільнення 21 вересня 2015 року ДП «Енергомонтажний поїзд №754» повинен сплатити [PERSON] середній заробіток у розмірі 14008,50 грн., який розраховано наступним чином: 24,75 грн. (середньоденний заробіток за останні два місяці) х 566 (кількість календарних днів з затримки в розрахунку по заробітній платі) = 14008,50 грн. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про працю» суд, установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку у разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації, суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності. Згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-11 та Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, заробітна плата, яка виплачується з порушенням строків її виплати, підлягає виплаті з компенсацією втрати частини доходу (заробітної плати) у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції. Відповідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, загальний розмір компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції [PERSON] складає 19502,02 грн. Крім того, при вирішенні спору про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, при не проведенні його до розгляду справи, - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норми матеріального права, судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України розглядаючи справу від 26 жовтня 2016 року за № 6-1395цс16 (№ в ЄДРСРУ 62425737) підтвердили раніше висловлені правові позиції, а саме: в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності (Постанова ВСУ від 03 липня 2013 року по справі № 6-60цс133 (№ в ЄДРСРУ 32532907). За ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд має стягнути зі Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд № 754» на користь держави судовий збір в сумі 640,0 гривень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved