Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою площею 7,00 га, яка розташована на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, яка на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ХМ, виданого Віньковецькою селищною радою народних депутатів 09 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, перебувала в постійному користуванні [PERSON], померлого 02 січня 2005 року. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 02.01.2005 року помер його дідусь [PERSON], після смерті якого він вступив в спадщину як спадкоємець п'ятої черги за законом та отримав свідоцтва про право на спадщину на окреме майно, яке належало діду на час смерті. До складу спадкового майна також увійшло право постійного користування земельною ділянкою площею 7,00 га, яка розташована на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ХМ, виданого Віньковецькою селищною радою народних депутатів 09.05.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10. Починаючи з 1995 року та по даний час вказана земельна ділянка входить до складу земель Селянського (фермерського) господарства «Перлина» (ідентифікаційний код 21330285), членом якого був [PERSON] На теперішній час позивач також є членом цього селянського (фермерського) господарства, та починаючи з 2005 року він як член фермерського господарства продовжує користуватися вищезазначеною земельною ділянкою для ведення фермерської діяльності. сплачує за користування нею відповідні платежі до бюджету. [PERSON] неодноразово звертався до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявами про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майнове право постійного користування спірною земельною ділянкою, однак нотаріус відмовляв йому у їх прийнятті та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування на земельну ділянку, мотивуючи це тим, що право постійного користування землею (без укладення договору оренди) не входить до складу спадщини. З метою реєстрації в Державному земельному кадастрі вищевказаної земельної ділянки позивач звернувся з клопотанням до [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо надання йому дозволу як спадкоємцю [PERSON] на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 7,00 га. Проте вказаного дозволу йому надано не було, а листом від 30.01.2018 року № В-1019/0-422/0/95-18 повідомлено про необхідність звернення з позовом до суду для завершення процедури приватизації земельної ділянки. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] відповідно до діючих на той час Земельного кодексу України та Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» у законний спосіб набув право постійного користування на земельну ділянку для ведення фермерського господарства та отримав державний акт на право постійного користування землею, СФГ «Перлина» є діючим суб'єктом господарювання і господарську діяльність здійснює відповідно цілей, визначених Статутом, на земельних ділянках, які надавалися у постійне користування, будь-які рішення (акти) органами державної влади та місцевого самоврядування щодо скасування державного акту на право постійного користування землею та припинення права постійного користування земельними ділянками відсутні,внаслідок смерті [PERSON] право постійного користування земельними ділянками не припинилося, та Державний акт на право постійного користування землею серії ХМ, виданий 09.05.1995 року [PERSON] Віньковецькою селищною Радою народних депутатів є чинним, позивач звернувся до суду за захистом свого права і просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою площею 7,00 га, яка розташована на території Віньковецької селищної ради. Ухвалою суду від 23.10.2018 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 15.01.2019 року справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні 06.02.2019 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, просив задовольнити. Представник відповідача -- Віньковецької селищної ради Хмельницької області [PERSON] у судове засідання не зявився, у наданій до суду письмовій заяві від 19.11.2018 року просив справу розглянути без участі представника Віньковецької селищної ради та вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнаються. Представник відповідача -- [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не зявився. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у поданому до суду 12.11.2018 року відзиві просила відмовити у задоволенні позову [PERSON], та зазначила, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, тому позовні вимоги є необґрунтованими. У судове засідання 18.03.2019 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи належним чином, не зявились. Представник позивача [PERSON] -- [PERSON] надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі позивача та представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу 18.03.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з огляду на таке. Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу ст. ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] був членом селянського (фермерського) господарства «Перлина», яке знаходиться за адресою: смт. Віньківці вул. Лисенка, будинок 39/1. На підставі рішення Віньковецької селищної Ради народних депутатів від 02.03.1993 року № 2 [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства, площею 7,0 га в межах згідно з планом, розташовану на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області. 02.01.2005 року [PERSON] помер в смт. Віньківці, після чого на спадкове майно відкрилась спадщина. 11.04.2013 року позивач [PERSON] (до одруження - [PERSON]) подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] за законом, та 11.04.2013 року й 13.09.2013 року державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Хмельницької області [PERSON] видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких оформлено право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,66 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що в спілці селян «Заславя» смт. Віньківці, та житловий будинок з надвірними будівлями в смт. Віньківці вул. Лисенка, 39. Наведене підтверджується письмовими матеріалами справи, наданими позивачем, та копією спадкової справи № 45-2013, заведеної Віньковецькою державною нотаріальною конторою 11.04.2013 року до майна [PERSON], померлого 02.01.2005 року. [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.01.2018 року № В-1019/0-422/0/95-18 [PERSON] з приводу його звернення щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 7,0000 га, що знаходиться за межами населених пунктів Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області та перебувала у користуванні [PERSON] на праві постійного користування, розяснено, що в разі, коли спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак не встиг її завершити, то спадкоємці мають право звернутися до суду з позовом про визнання за ними права на завершення приватизації земельної ділянки. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно ст. 116 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може відчужуватися і передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Однак згідно з вимогами ст.407 ЦК України та ст. 102-1 ЗК України, успадкованими можуть бути права користування земельною ділянкою, які виникли на підставі договорів, тоді як [PERSON] набув право користування землею на підставі Державного акту, яке не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 6-2329цс16 зроблено висновок, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-3113цс15, постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 376/2038/14-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 183/4638/16. Отже, враховуючи, що між власником земельної ділянки, яка передавалась у постійне користування та померлим [PERSON] не укладались договори, положеннями яких передбачалась можливість передачі в порядку спадкування права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, а лише видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, вказане свідчить про відсутність правових підстав для визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права постійного користування земельною ділянкою. Водночас, суд зауважує, що позивач не позбавлений права звернутися до власника земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed