Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів та з врахуванням заяви про уточнення позову просив суд стягнути з нього аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини зі всіх його доходів. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на даний час змінилися певні обставини в його особистому житті в зв`язку з чим він несе додаткові витрати та не в змозі в повній мірі виконувати рішення Дарницького районного суду м.Києва від 20.02.2012 року, відповідно доякого з нього [PERSON] були стягнути аліменти на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх його доходів на утримання сина [PERSON] [INFO] . В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу з [PERSON] він повторно уклав шлюб з [PERSON] та у шлюбі у нього народилися двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , дружина перебуває у декретній відпустці по досягненню дитиною 3 - х річного віку, також на його ( позивача) утриманні знаходяться його батьки пенсійного віку , які на даний час хворіють та потребують додаткових витрнат на їх лікування. З моменту винесення рішення Дарницьким районним судом м.Києва щодо стягнення з нього аліментів дохід у позивача фактично є сталий та на даний час складає в середньому 40 тис. грн. щомісячно та на підставі викладеного позивач просить задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з обставин викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив, при цьому зазначаючи, що позивач має намір сплачувати аліменти на користь свого старшого сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини доходу, але не менше 4 тис. грн. щомісячно та також приймати участь у додаткових витратах на утримання сина. Представник відповідача в судовому засіданні позов винала частково, а саме не заперечуючи щодо зменшення частки стягнення аліментів з позивача на користь відповдача на утримання сина [PERSON] з ј частини на 1/5 частину зі всіх доходів позивача. Обгрунтувавши свою позицію наступним чином, що у відповідача на утримані перебуває троє неповнолітніх ( малолітніх) дітей, а також беручи до уваги той факт, що дружина позивача на час розгляду справи не працює та також перебуває на утриманні позивача, а також те, що позивач провинен також мати певні кошти на своє утримання, в зв`язку з чим дохід позивача повинен бути розділений між всіма п`ятьма особами порівну тобто по 1/5 частці кожному, хто перебуває на утриманні позивача [PERSON] , при цьому представник відповідача фактично не оспорювала того факту, що у позивача на утриманні, крім вказаних вище осіб перебувають на його утримнні батьки, що також потребують матеріальної підтримки. П.1, ч.4 ст. 274 ЦПК України передбачено що в порядку спрощеного позовного справдження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебуваючи в шлюбі народили сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2012 року у справі № 02/2-8669/12 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 09.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 4 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 17.05.2017 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в наступній редакції: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Пред`являючи позов про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач надав до суду довідку з місця роботи, а саме те, що на даний момент його середньомісячна заробітна плата складає, з врахуванням податків, 32666.7 грн. та на даний час з нього відраховуються аліменти в розмірі близько 8 167 грн. Крім того, 01.11.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дружина позивача [PERSON] з 01.02.2019 року по [INFO] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 - х річного віку. Крім того батьки відповідача на даний час хворіють і також потрубують додаткових витрат на їх лікування. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів 24.07.2019 року. Як встановлено в судовому засіданні, на даний час заборгованість у позивача по сплаті аліментів на користь відповідвача на утримання сина [PERSON] [INFO] відсутня. З огляду на викладені обставини в їх сукупності, дотримуючись принципу дії закону у часі, суд вважає зменшення розміру аліментів є доцільним, з врахуванням інтересів позивача та дитини та стягнення з позивача накористь відповідача 18% від доходів позивача . Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене та

Outcome: partial