Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради, треті особи: Департамент Державної архітектурно- будівельної інспекції у Полтавській області, про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просив суд визнати за ним право власності на групу нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які складаються з наступного: коридор (1-1) пл. 3,2 кв. м., нежитлове приміщення (1-2) пл. 26,3 кв. м., загальною площею 29,5 кв. м. Припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею квартири 29,2кв.м, житловою - 16,4кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 73239353101. В обґрунтування позову вказував, що він є власником квартири [ADDRESS] . Вищевказана квартира була ним переобладнана із зміною її цільового призначення, а саме: переобладнана в нежитлове приміщення, а саме: групу нежитлових приміщень. Оскільки даний час законодавчо чітко не визначена процедура переводу житлових приміщень у нежитлові, регулювання даних правовідносин в кожному регіоні проводиться локальними нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування, тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 16.07.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 30.09.2021 року закрито підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання з проханням проводити розгляд справи з урахуванням витягу протоколу засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м.Полтаві, зі змісту якого вбачається, що всі члени комісії при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Треті особи будучи належним чином повідомленими про день час та місце слухання справи про причину неявки суд не повідомили, надали заяву з проханням слухати справу без їх участі, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.2 ч. 2 ст.16ЦК України є визнання правочину недійсним. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено та підтверджено документально, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 17 листопада 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. зареєстровано в реєстрі за №3053 та зареєстровано (проведена державна реєстрація) в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2020 року за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: 73239353101, індексний номер:55176468. Вищевказана квартира позивача була переобладнана із зміною її цільового призначення, а саме: переобладнана в нежитлове приміщення, а саме: групу нежитлових приміщень. Для того щоб не порушувати права та інтереси осіб, які проживають у житловому будинку, в якому знаходяться переобладнані приміщення позивач звернувся до власників квартир що знаходяться по сусідству із проханням надати дозвіл на переобладнання своєї квартири в нежитлове приміщення. У відповідь на своє звернення власники квартир надали свої письмові згоди на переобладнання квартири [ADDRESS] , в нежитлове приміщення. Крім того, балансоутримувач житлового будинку, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради на заяву позивача, надало повідомлення, в якому роз`яснило, що не заперечує проти реконструкції та переведення квартири [ADDRESS] , з житлового фонду в нежитловий фонд з відповідним переобладнанням, якщо такі дії не будуть нести порушення діючих нормативно-правових актів, а також будуть дотримані будівельні норми під час виконання будівельних робіт. Згідно даних технічного паспорту на групу нежитлових приміщень в будинку [ADDRESS] , станом на «01» липня 2021 року, група нежитлових приміщень складаються з наступних: коридор (1-1) пл. 3,2 кв.м., нежитлове приміщення (1-2) пл. 26,3 кв.м., загальна площа становить 29,5 кв. м. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження від 01.07.2021 року, що виготовлений ФОП [PERSON] на відповідність державним стандартам та будівельним нормам групи нежитлових приміщень в житловому будинку [ADDRESS] , обстеження зазначеного приміщення, здійснено з метою встановлення фактичного стану будівельних конструкцій та інженерних мережі відповідності існуючим будівельним нормам України. Даним технічним обстеженням встановлено, що за результатами проведеного технічного обстеження встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації нежитлових приміщень. Тобто, реконструкція квартири в нежитлове приміщення відповідає чинним будівельним нормам України, санітарно-епідеміологічним та пожежним нормам і правилам для даного типу будівель та не порушує права інших осіб. Крім того, позивач, звернувся із заявою до виконавчого комітету Полтавської міської ради для винесення питання на засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтава, стосовно самочинно виконаного будівництва квартири в нежитлове приміщення. Таким чином, позивачем як власником нерухомого майна, фактично було проведено зміну цільового призначення приміщення квартири, а саме: з житлового в нежитлове -групу нежитлових приміщень, а тому після проведення будівельних робіт проживання в приміщенні стало неможливим, оскільки відсутня кухня, ванна та житлова кімнати, що підтверджується технічним паспортом на дане приміщення. Згідно з ст. 8 ЖК Української РСР, переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися рішенням органів, зазначених у частині другій ст. 7 ЖК Української РСР. Однак, на даний момент відсутній порядок переведення житлових приміщень в нежитлові, що має бути встановлений органом місцевого самоврядування, що унеможливлює захист прав упозасудовому порядку. Оскільки вищевказана квартира була реконструйована в нежитлове приміщення, тому право власності позивача на квартиру, в разі задоволення позову, повинно бути припинено. Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. За статтею 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту яких, зокрема, можуть бути визнанням права або іншим способом, встановленими договором або законом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved