Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON]В, [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору - Центрального В ДВС м. Вінниці Головного ТУЮ у Вінницькій області, Вінницького районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області, про скасування арешту з автомобіля та просив скасувати арешт з автомобіля марки AUDI 80, 1987 року випуску, д.н.з. Н0757ВІ, кузов №WAUZZZ89ZHA413076, накладений: постановою головного державного виконавця відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції від 27.01.2012 року ВП №30905638, відкритого на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.01.2012 року у справі №212/770/2012 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]; постановою заступника начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького міськрайонного управління юстиції від 18.03.2014 року, виконавче провадження №41595740, відкритого на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2013 року у справі №127/10327/13-ц про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2016 року на електронних торгах з реалізації арештованого рухомого майна, проведених ДП «Сетам», він виграв лот №118414, а саме придбав автомобіль марки AUDI 80, 1987 року випуску, д.н.з. Н0757ВІ, кузов №WAUZZZ89ZHA413076, про що був складений протокол проведення електронних торгів №141456 від 22.01.2016 року, за даний автомобіль ним було сплачено кошти в сумі 34 818,40 грн. Позивачу після звернення у Вінницьке МРЕВ з приводу реєстрації придбаного автомобіля на своє імя стало відомо, що на автомобіль накладено ще два арешти у звязку з кредитними зобовязаннями колишнього власника [PERSON], чим порушуються та обмежуються його права як власника. Вищезазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому, враховуючи, що позивач не заперечує, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Однак, від начальника Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшла письмова заява, в якій зазначає, що заперечує проти задоволення позову, оскільки арешт на майно боржника накладався відповідно до виконавчого документу про накладення арешту на майно боржника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, згідно акту про проведенні торги з реалізації арештованого майна від 04.02.2016 року, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], 22.01.2016 року на підставі протоколу №118414, затвердженого керівником департаменту електронних торгів [PERSON], організатором торгів Вінницькою філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в приміщенні за адресою: м. Вінниця, вул. Карла Маркса, 52, було проведено електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна, що належить [PERSON], а саме: автомобіль марки AUDI 80, 1987 року випуску, д.н.з. Н0757ВІ, кузов №WAUZZZ89ZHA413076 (а.с.7). Переможцем електронних торгів було визнано учасника №11 [PERSON], який придбав автомобіль марки AUDI 80, 1987 року випуску, д.н.з. Н0757ВІ, за ціною 34 818,40 грн. Згідно постанови, прийнятої головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] від 04.02.2016 року було звільнено з-під арешту майно боржника [PERSON], а саме автомобіль марки AUDI 80, 1987 року випуску, д.н.з. Н0757ВІ, накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції [PERSON] від 23.04.2012 року, постановою державного виконавця відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції [PERSON] від 28.03.2013 року та постановою державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції [PERSON] від 12.06.2015 року (а.с.5-6). Однак, як вбачається із постанови заступника начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції [PERSON] від 18.03.2014 року (ВП №41595740) при примусовому виконанні ухвали №127/10327/13-ц, виданої 17.05.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.8). Також, згідно постанови головного державного виконавця відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції [PERSON] від 27.01.2012 року про відкриття виконавчого провадження (ВП №30905638) з примусового виконання ухвали №212/770/2012, виданої 23.01.2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.9). Таким чином, позивач [PERSON], набувши права власності на придбаний автомобіль марки AUDI 80, 1987 року випуску, д.н.з. Н0757ВІ, не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд (зокрема, не може зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на придбане рухоме майно), у звязку з накладеними на нього арештами вищезазначеними постановами ДВС. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст.ст.317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Таким чином, накладення арешту на автомобіль марки AUDI 80, 1987 року випуску, д.н.з. Н0757ВІ, порушує та обмежує права [PERSON] як його власника. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача витрати щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., згідно квитанції №0.0.621911713.1 від 21.09.2016 року. В той час, як в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. суд вважає за необхідне відмовити у звязку з недоведеністю, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів понесення позивачем даних витрат судом не надано, а відтак позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial