Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» про стягнення коштів, у якому просить стягнути зТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» в його користь грошові кошти в сумі 49000 грн. 00 коп. та 500 грн. сплачену банківську комісію, а також судові витрати, посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Представник позивача вказав у позовній заяві про те, щоб справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло\~ заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити, оскільки судом встановлено наступне : 07 жовтня 2015 року між TOB «ЛК «Ваш авто» (Лізингодавець) та [PERSON] (Лізингоодержувач) було укладено договір Фінансового лізингу № 001642 з додатками, згідно якого предметом Лізингу є транспортний засіб МТЗ-82.1.26. згідно з п.1.1 Договору, Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (МТЗ 82.1.26, зазначений у специфікації, що є додатком № 2 до договору) у власність та передати предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на умовах, передбачених Договором. В розділі договору «Визначення понять», зазначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу Першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення Договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір Адміністративного платежу відображається у Додатку № 1 до Договору та становить погоджений Сторонами відсоток від вартості Предмета лізингу. Згідно з п.12.1 Договору, Лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання Договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу Лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунку для здійснення такого. У строк, встановлений чинним законодавством, Лізингодавець розглядає заяву Лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% (шістдесят відсотків) від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% (сорок відсотків) Лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. Відповідно до п.17.4 Договору, (сторінка 11 Договору, яка підписана позивачем) підписанням цього Договору та додатків до нього Лізингоодержувач заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», що стосується змісту даного договору, поінформований про всі ризики у звязку із укладенням та виконання даного договору, уважно прочитав та зрозумів Договір, представником компанії надано повну, необхідну інформацію. Як вбачається із квитанції №QS26071916 від 07 жовтня 2015 року, позивач оплатив на рахунок відповідача адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу № 001642 від 07 жовтня 2015 року в сумі 49\~000,00 грн., а також 588,00 грн. комісії за прийняті платежі від населення згідно реєстру від 07 жовтня 2015 року. Згідно відповіді ТОВ «ЛК «Ваш авто» Вих. 589 від 26 жовтня 2015 року, з приводу заяви [PERSON], щодо договору №001642 від 07.10.2015 року, грошові кошти в розмірі 49\~000,00 грн. були здійснені на підставі умов договору №001642 від 07 жовтня 2015 року та визначаються як адміністративний платіж по договору. Договір був укладений між [PERSON] та ТОВ «ЛК «Ваш авто» з дотриманням усіх відповідних норм чинного законодавства України. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахування особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч.3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації. Відповідно до частини першої\~статті 220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові\~\~№ 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року). В силу приписів ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У разі нікчемності правочину, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з договором Фінансового лізингу № 001642 від 07 жовтня 2015 року - Лізингоодержувачем є фізична особа - позивач [PERSON], даний Договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до ч.1, 4 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в силу приписів статей 215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою стороною, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ч. 2 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» в користь [PERSON] кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 001642 від 07 жовтня 2015 року в розмірі 49000 грн. 00 коп. та 500 грн. сплачену банківську комісію. Також слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» судовий збір в розмірі\~551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved