Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], треті особи - [PERSON], Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначив, що з 13 вересня 1996 року [PERSON] (його дружина та третя особа по справі) знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року шлюб було розірвано. Фактичні сімейні відносини між ними були припинені ще весною 2009 року. Саме з цього періоду, вони стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали інтимні стосунки. За період спільного проживання у них народились діти - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Після народження дітей, їх батьком відповідно до ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України, записаний відповідач, однак позивач з цим не згоден, так як в цей період [PERSON], фактично не підтримувала шлюбних стосунків зі своїм чоловіком, з весни 2009 року проживала окремо від нього. Починаючи з цього періоду, вона проживала та мала інтимні стосунки саме з позивачем, завагітніла від нього, тобто він є батьком дітей. Зовні діти дуже схожі на нього, його батьківство у відношенні обох дітей визнається як матір'ю дітей так і відповідачем. 15.01.2015 року, він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Враховуючи викладене, просить визнати його батьком дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зобов'язавши орган реєстрації актів цивільного стану виключити з актового запису про народження дітей записи про відповідача, як про батька дітей та внести до нього відомості про нього, як про батька дітей. Ухвалою від 05.09.2018 року, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 19.09.2018 року. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав. Сторони по справі будь-яких заяв та клопотань не заявляли. Позивач [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа - [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник третьої особи - Вільногірського міського відділу державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3 ст.200 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають вирішуватися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Пунктом 9, зазначеної Постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодекс, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з частиною першою статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В даному випадку діти, батьком яких з самого народження вважає себе позивач, народилися у 2012 та 2014 році, а з позовом про визнання батьківства позивач звернувся до суду лише у 2018 році. Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки. Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Крім того, законодавець у частині другій статті 20 СК України передбачив субсидіарне застосування положень ЦК України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених частиною першої статті 20 СК України. Тому у випадках передбачених частиною другою статті 129 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції, що узгоджується з правовою позицією, визначена у висновку Верховного Суду України по справі № 6-617цс17 від 27.04.2017 року. А заяв про застосування позовної давності сторони не подавали. Ознайомившись зі змістом позовної заяви, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], його батьками записані [PERSON] та [PERSON] ( а.с.9) Рішенням Вільногірського міського суду від 15.12.2014 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано ( а.с.10) Рішенням Вільногірського міського суду від 16.12.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано - (а.с.11,12) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], позивач - [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]» (а.с.13) Таким чином, оскільки, під час реєстрації дітей, шлюб між відповідачем та третьою особою не було розірвано, запис про батька відбувся відповідно до ст. 122 СК України. Однак позивач стверджує, що саме він є біологічним батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], що визнав відповідач та не заперечувала третя особа по справі, надавши кожен окремо заяви. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників ( ч.1 ст.82 ЦПК України). Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства є законними та обґрунтованими, встановлені судом обставини, надані заявником відомості та факт визнання позову відповідачем по справі свідчать про походження дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] від - [PERSON]. Сторонами не наведено жодних обставин, які б свідчили про протилежне. Висновки суду ґрунтуються на досліджених в справі доказах в їх сукупності, яким дана правова оцінка. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав дітей, що встановлено згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок, слід стягнути з відповідача на користь держави Україна. На підставі викладеного та

Outcome: approved