Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] та Кредит» про стягнення банківського вкладу, відшкодування 3% річних та пені. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та Публічним акціонерним товариством « Банк «[PERSON] та кредит» було укладено договір №331832/308065/6-15 від 2.02.2015року про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в іноземній валюті, предметом якого було внесення коштів в сумі 670 доларів США, на вкладний рахунок 2630.1.091520.001, за що банк сплачує 11% річних. Позивач вказує, що здійснив внесення коштів, що підтверджується квитанцією №874. Також позивач зазначає, що користуючись наданим йому правом згідно п.2.2.4 на дострокове повернення вкладу, згідно умов визначених п.4.2 вищевказаного договору, 09.02.2015 року він звернувся до позивача із заявою (вимогою) про дострокове повернення вкладу та надав заяву на видачу готівки. В подальшому датою дострокового повернення депозитного вкладу, на договірних умовах, працівником банку було визначено 23.03.2015 року. Однак, 23.03.2015 року працівники банку без будь-яких пояснень відмовилися повертати йому кошти. Тому 23.03.2015 року позивач написав заяву про настання визначеної банком дати повернення коштів і звернувся з проханням надати письмове пояснення щодо невиконання умов договору банківського вкладу. 09.06.2015 року позивач знову зявився до відділення банку, але жодних коштів та пояснень не отримав і знову залишив письмову заяву у якій вказав про порушення грошових зобовязань. Розраховуючи отримати кошти хоча б по закінченню дії договору, позивач завчасно 29.07.2015 року подав вимогу про повернення вкладу по закінченню строку договору, але зявившись у визначений умовами договору день 03.08.2015 року належні кошти йому повернуто не було, а лише була надана виписка по рахунку якою банк підтверджує боргові зобовязання на загальну суму 684,94 доларів США. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і прохав суд стягнути з відповідача на свою користь кошти за договором банківського вкладу та відсотки в сумі 684,94 доларів США, 3% річних в сумі 0,56 доларів США та 1% пені в сумі 6,85 доларів США. Представник відповідача ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, повторно до суду не зявився. У наданому письмовому запереченні на позов, прохав суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що постановою НБУ № 612 від 17.09.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] та Кредит» до неплатоспроможних АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 в АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію. Пунктами 1, 2 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Натомість положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку в якому було введено тимчасову адміністрацію (а.с. 36). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 лютого 2015 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством « Банк «[PERSON] та кредит» було укладено договір №331832/308065/6-15 від 2.02.2015року про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в іноземній валюті, предметом якого було внесення на вкладний рахунок 2630.1.091520.001 коштів в сумі 670 доларів США на строк з 02 лютого 2015 року по 02 серпня 2015 року (п.1.1 договору); за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1.1 цього договору, банк нараховує і сплачує проценти за ставкою 11% річних. Згідно п.2.2.4 вищевказаного договору клієнт має право вимагати дострокового повернення суми вкладу згідно з умовами п.4.2 договору. Згідно п.4.2 при достроковому розірванні договору за ініціативою клієнта протягом строку, визначеного п.1.1 цього договору, банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу з дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунку клієнта, за ставкою із розрахунку 1,00 % річних (а.с. 7-8). [PERSON] здійснив внесення коштів в сумі 670,00 доларів США, що підтверджується квитанцією №874 від 08.02.2015 року (а.с. 8 зв.). 09.02.2015 року [PERSON]П звернувся до начальника Роменського відділення № 40 філії «Полтавське регіональне управління ПАТ «[PERSON] та Кредит» із заявою (вимогою) про дострокове повернення вкладу та надав заяву на видачу готівки (а.с. 10). Датою дострокового повернення депозитного вкладу, на договірних умовах, визначено 23.03.2015 року (а.с. 12). 23.03.2015 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою у якій прохав письмово повідомити причини неповернення йому вкладу (а.с. 13 зв.). 29.07.2015 року [PERSON] звернувся до відповідача із вимогою повернути (переказати через касу відділення банку) кошти за договором №331832/308065/6-15 від 2.02.2015 року у звязку із закінченням строку договору, а також сплатити заборговані за час знаходження коштів у банку належні йому відсотки (а.с. 11). Вказану вимогу позивача задоволено не було, у звязку з чим [PERSON] звернувся до суду. Спір підлягає вирішенню на підставі ст. 526, 530, 611, 625, 1058-1059, 1061, 1074-1075 ЦК України. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Нормами ст. 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, а у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Пунктом 1.4 [PERSON] про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, (далі [PERSON]) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується, зокрема: договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п.1.6. вищевказаного [PERSON] сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Як вбачається з п.1.1. укладеного між сторонами договору №331832/ 308065/6-15 від 2.02.2015року про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в іноземній валюті, його предметом було внесення на вкладний рахунок 2630.1.091520.001 коштів в сумі 670 доларів США на строк з 02 лютого 2015 року по 02 серпня 2015 року (п.1.1 договору). Однак, ні достроково в порядку п.2.2.4, п.4.2, ні після закінчення строку вкладу, відповідач безпідставно не повернув [PERSON] суму вкладу (а.с. 8 зв, 10, 11, 12, 13 зв). З наданої АТ «[PERSON] та Кредит» виписки по рахунку вбачається, що відповідач підтверджує боргові зобовязання перед [PERSON] на загальну суму 684,94 доларів США, з яких 670 доларів сума вкладу, 14,94 долари США нараховані відсотки (а.с. 9, 9 зв). Частиною 1 ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а згідно ч.1 ст.1075 цього Кодексу договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Суд критично відноситься до заперечень відповідача з приводу віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] та Кредит» до неплатоспроможних та запроваджено тимчасової адміністрації (а.с. 40-41), у звязку з чим, на думку представника, відсутні підстави для повернення вкладу. Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. В той же час, згідно ч.6 ст.36 вказаного закону обмеження встановлені п.1 частини 5 цієї статті не поширюються на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується фондом в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Враховуючи вказану норму закону, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача кошти за договором банківського вкладу та відсотки в сумі 684,94 долари США (а.с. 9 зв). Відповідно до п.5.1 укладеного між сторонами по справі договору обумовлена відповідальність за його невиконання згідно з чинним законодавством України Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 14.08.2015 року 3% річних за порушення грошового зобовязання складає 0,56 доларів США (684,94/100/365х3=0,56), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 611 ЦПК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що станом на 14.08.2015 року розмір суми пені за 10 днів становить 6,85 доларів США (684,94/100х1=6,85) (а.с. 5), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі п.22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір відповідача слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: approved