Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарі» ( далі - ТОВ «Трансмарі») про визнання ТОВ «Трансмарі» втратившим право користування та володіння 16/100 частини нежитлового приміщення загальною площею 326,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати звільнити дане приміщення, витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Трансмарі» 16/100 частини нежитлового приміщення загальною площею 326,6 кв.м., розташованого в [ADDRESS] на користь власника даного приміщення та передати 16/100 частини нежитлового приміщення загальною площею 326,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] власнику даного приміщення [PERSON]. Позивач [PERSON] у відкритому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив його задовольнити, зазначивши, що він є власником 16/100 частини нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Раніше власником даного приміщення був відповідач. В даний час відповідач не звільнив дане приміщення, чим перешкоджає позивачу в його праві користування та володіння даним приміщенням. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Трансмарі», Трушков Д.М., що діє на підставі договору, до відкритого судового засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути дану цивільну справу без його участі, за участю інших представників ТОВ «Трансмарі». Представник відповідача ТОВ «Трансмарі», Коміссарова І.А., що діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не з'явилася, але надала заяву з проханням розглянути дану цивільну справу без її участі, позов не визнає, просить відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Ліквідатор ТОВ «Трансмарі» Ковалко Г.І. до відкритого судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що за позивачем на підставі договорів позики-іпотеки від 17 лютого 2005 року № 296 , 295 зареєстровано право власності на 16/100 частки нежилого приміщення в будинку [ADDRESS]( а.с.3) Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2013 року позов [PERSON] до ТОВ «Трансмарі» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки - 16/100 частки нежилого приміщення в будинку [ADDRESS] та визнано право власності позивача на вказану частку нежилого приміщення, яка належала ТОВ «Трансмарі». Рішення в цій частині набрало законної сили на підставі рішення від 20 травня 2015 року Апеляційного суду Донецької області ( а.с. ). В той самий час рішенням від 20 травня 2105 року Апеляційного суду Донецької області зазначено, що вимоги позивача щодо припинення права власності ТОВ «Трансмарі» на 16/100 часток нежилого приміщення в будинку [ADDRESS] є похідними від вимог позивача про визнання права власності на спірне нежиле приміщення та в цій частині рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2013 року залишено в силі. Крім того, на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 20 травня 2105 року було скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2103 року в частині визнання ТОВ «Трансмарі» втратившим право користування нежилим приміщенням, зазначивши, що дані правовідносини регулюються нормами житлового законодавства і відносно житла та при пред,явленні таких позовних вимог [PERSON] обрано неналежний спосіб захисту права, тому в частині визнання ТОВ «Трансмарі» втратившим право користування нежилим приміщенням суд відмовив, скасувавши в цій частині заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2013 року. Дані рішення суду набрали законної сили та, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,. є преюдиціальними при розгляді даної справи та обставини, встановлені даними рішенням суду, додатковому доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Частина 2 ст. 386 ЦК України встановлює, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним». Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON], як власник 16/100 часток нежилого приміщення в будинку [ADDRESS], має право вимагати усунення перешкод в користуванні даним приміщенням шляхом витребування у ТОВ «Трансмарі» свого майна, звільнення даним товариством спірного приміщення та передачі 16/100 часток нежилого приміщення за вказаною адресою позивачу, як власнику даного приміщення. Дані вимоги обґрунтовані на законі та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд не може погодитись з позицією позивача щодо заявлених ним вимог про визнання ТОВ «Трансмарі» втратившим право користування та володіння спірним приміщенням, виходячи з наступного. Статею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, при припинення права власності відповідача на 16/100 часток спірного приміщення, він втратив і складові права власності - це право володіння, користування таким майном. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивача на спірне майно відповідачами не оспорюється, тому додатковому захисту складові права власності позивача, шляхом звернення до суду, не потребують та в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial