Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказала, що 28 травня 2002 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Сквирським районним судом Київської області 23.10.2003р. видано виконавчий лист № 2-976/2003 про стягнення з [PERSON] на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] [INFO] аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно до іі повноліття починаючи з 15.10.2003р. але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно довідки - розрахунку по заборгованості з виплати аліментів ВДВС Сквирівського районного управління юстиції Київської області від 10.06.2015р. №334 заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] станом на 01.06.2015р. становить 20497,84 грн. Частиною 1 статгі 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При розгляді справи №6-81-цс ВСУ 11.09.2013р. зробив правовий висновок про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч, 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачка звертає увагу суду, що [PERSON] з 20.07.2007 р. є приватним підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 20.07.2007р. Відповідно до пп.16 п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993 року № 146, одним із видів доходу, з якого утримуються аліменти, є дохід від підприємницької діяльності. Таким чином, [PERSON] добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, аліменти сплачує несвоєчасно та не у повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах, викликаних частими хворобами дитини, тощо. Згідно розрахунку неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів (додається) [PERSON] має сплатити неустойку (пеню) в розмірі 70538,08 грн. Слід додати, що 27.07.2015р. позивачкою було направлено заяву до ВДВС Сквирівського районного управління юстиції Київської області з проханням звернутися до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника ([PERSON]) до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів та з проханням звернутися до Сквирівського районного суду Київського області з поданням (повідомленням) про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи ([PERSON]) у праві виїзду за межі України, однак відповіді на ці заяви на теперішній час не отримано. Позивачка [PERSON] просить суд: 1.Стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2015р. на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в сумі 20497,84 грн. (двадцять тисяч чотириста девяносто сім грн. 84 коп.). 2.Стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на користь [PERSON] в сумі 70538,8грн. (сімдесят тисяч чотириста девяносто сім грн. 08 коп.). Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та суду повідомив, що сплачував позивачці аліменти, а починаючи з 2008 року позивачка зникла, змінивши адресу та нікому її не повідомила. Платежі по аліментах почали повертатися йому з пошти. Відповідач звернувся з цього приводу до виконавчої служби з заявою, однак ніякої відповіді не отримав. В 2012 році він дізнався у Виконавчій службі нову адресу позивачки та почав сплачувати аліменти відповідно до рішення суду. В розрахунок по пені позивачка додала і період коли аліменти сплачувались, а саме з 2003 року по 2007 рік коли відповідач офіційно працював і бухгалтерія відраховувала аліменти. Також відповідач сплачує аліменти ? на іншу дитину за рішенням суду. Відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача,суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, якій 28 травня 2002 року було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу Серія 1-БК № 339102 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження Серія І-БК № 035847 (а.с.8). Сквирським районним судом Київської області 23.10.2003р. видано виконавчий лист № 2-976/2003 про стягнення з [PERSON] на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] [INFO] аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно до іі повноліття починаючи з 15.10.2003р. але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (а.с.9). Згідно довідки перерахунку по аліментах № 475 від 02.12.2015 року, яку видано Відділом державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції станом на 01.06.2015 року заборгованість по аліментах із гр. [PERSON] на користь [PERSON] становить 20232,35 грн. (а.с.28). З матеріалів справи вбачається, що позивачкою надано до суду копію довідки розрахунку № 334 від 10.06.2015 року, яку також видано Відділом державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції станом на 01.06.2015 року заборгованість по аліментах із гр. [PERSON] на користь [PERSON] становить 20497,02 грн. (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З наданих суду сторонами довідок про заборгованість по сплаті аліментів вбачаються розбіжності щодо сум нарахувань, фактично сплачених сум відповідачем та загальної суми заборгованості, що не можливо усунути в судовому засіданні. Також суд звертає увагу на те, що відповідач звертався з заявою до ВДВС Сквирського РУЮ 27.10.2008 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Відділу виконавчої служби Сквирського районного управління (а.с.31), в якій просив орган повідомити нову адресу позивачки для уникнення заборгованості по сплаті аліментів та повідомляв, щзо платежі по аліментах повертаються на його адресу у звязку зі зміною адреси отримувача (позивачки по справі). В судовому засіданні встановлено, що відповідь на свою заяву від ВДВС відповідач не отримував, про що свідчить також лист ВДВС від 07.12.2015 року № 5789 (а.с.38). За таких обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки, в якій точній сумі не встановлено, виникла не з вини відповідача, а тому у задоволенні цієї частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості по аліментах слід відмовити. Також не підлягає і задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 70538,08 грн., оскільки з додатку до позовної заяви, а саме розрахунку неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів (а.с.3) не зрозуміло за яким принципом нараховувалась неустойка, а також не збігаються суми наведені в розрахунку з сумами наданими в довідках Відділом виконавчої служби.

Outcome: dismissed