Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору поруки недійсними. В обґрунтування позову посилається на те, що 21.09.2007 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2782/16/к зі змінами та доповненнями, внесеними Договором №1 від 01.12.2008 року про внесення змін до Кредитного договору. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 36\~000,00 доларів США строком на 10 років з 21 вересня 2007 року по 21 вересня 2017 року зі сплатою 12 процентів річних, а позичальник зобовязується повернути отриманий кредит, сплатити проценти за його користування, сплатити інші платежі за кредитом у встановлених Договором розмірах і строках та виконати інші свої зобовязання передбачені Договором в повному обсязі. Виконання зобовязань за кредитним договором забезпечено договором поруки від 21.09.2007 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] 21.09.2007 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 7554. Вказує, що Кредитний договір №2782/16/к від 21.09.2007 року не ґрунтується на засадах добросовісності, розумності та справедливості, суперечить чинному законодавству, укладений з порушенням прав позивача як споживача фінансових послуг. У звязку з чим кредитний договір та договір поруки повинні бути визнані недійсними. Просить позов задоволити. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» про визнання Договору поруки № 2782/16/к від 21.09.2007 року, укладеного між ним та ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» припиненим. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] з 11.05.2010 року припинила здійснювати погашення чергових платежів за Кредитним договором №2782/16/к. ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» не звернулося з позовом до поручителя у шестимісячний строк починаючи з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, а саме з 11.05.2010 року, а тому вважає, що на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, Договір поруки № 2782/16/к від 21.09.2007 року повинен бути припиненим. Позивач [PERSON], третя особа [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не зявились, не повідомили про причини неявки, хоча належно повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] заперечив, просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до задоволення не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 628 ЦК України регламентує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2007 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2782/16/к зі змінами та доповненнями, внесеними Договором №1 від 01.12.2008 року про внесення змін до Кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 36\~000,00 доларів США строком на 10 років з 21 вересня 2007 року по 21 вересня 2017 року зі сплатою 12 процентів річних, а позичальник зобовязується повернути отриманий кредит, сплатити проценти за його користування, сплатити інші платежі за кредитом у встановлених Договором розмірах і строках та виконати інші свої зобовязання передбачені Договором в повному обсязі. 21.09.2007 року, банк з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, уклали договір поруки № 2782/16/к, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 2782/16/к від 21.09.2007 року, укладеним між кредитодавцем та боржником. Порядок надання та погашення кредиту встановлений п. 2 Кредитного договору № 2782/16/к від 21.09.2007 року. Пунктами 4; 5; 6 Кредитного договору передбачений порядок нарахування та сплати процентів; обовязки та права сторін; відповідальність сторін. Окрім того, 21.09.2007 року в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 7554. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Разом з тим, укладений кредитний договір був добровільно підписаний [PERSON], а відтак в момент укладення кредитного договору сторонами було погоджено всі істотні умови договору, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, як це передбачено ч.1 ст. 628 ЦК України та позичальник своїм підписом засвідчив, що надана йому банком інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною, в зв'язку з чим будь-яких претензій чи зауважень щодо наданої йому банком інформації він не має, а свідченням того, що [PERSON] погоджувалась з умовами договору є і той факт, що вона здійснювала погашення кредиту, а відтак своїми діями визнавала умови договору у повному обсязі. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитовдавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1047-1049, 1055, 1056-1 ЦК України передбачено обов'язкову письмову форму договору, право кредитора на отримання процентів та обов'язок боржника повернути позику в строк та сплатити проценти. Судом встановлено, що на момент вчинення кредитного договору сторони дотримали вимог ст.203 ЦК України, а саме уклали договір, передбачений ст.1054 ЦК України, досягнули згоди з істотних умов щодо предмета (36\~000,00 доларів США), ціни (12 процентів річних) та строку (до 21 вересня 2007 року), правочин вчинено відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України в письмовій формі та кредит був отриманий [PERSON] - тобто правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що є підтвердженням того, що сторони правочину мали вільне волевиявлення та володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності як передбачено законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено у ч. 3 ст. 18 цього закону.\~\~ Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві, внаслідок чого не визначили: які умови договору є несправедливими (враховуючи, що договір містить 14 пунктів); на підставі яких ознак умови договору є несправедливими, у чому саме полягає несправедливість окремих положень договору. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що умови спірного договору не містять в сукупності вказаних ознак, тому підстав для визнання умов договору несправедливими немає, а тому в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору поруки недійсними слід відмовити. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку . Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 5.1 Договору поруки №2782/16/к від 21.09.2007 року, даний договір діє до повного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань боржника за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору встановлений до 21.09.2017р., відтак відсутні правові підстави для визнання договору поруки припиненим. А тому позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] про визнання договору поруки припиненим до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed