Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства ««СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», яке розташоване 03056,\~м.\~Київ,\~ПРОВУЛОК ІНДУСТРІАЛЬНИЙ,\~будинок 23 КОД за ЕДРПОУ 35265086 на користь [PERSON] вартість відновлюваного ремонту в сумі 29 246,03 грн., вартість авто товарознавчої експертизи 1\~500 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] втрату товарної вартості автомобіля в сумі 16 380,97грн. 28 листопада 2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету позову в якій просив суд змінити предмет позову в частині стягнення з [PERSON] суми втрати товарної вартості на стягнення несплаченої франшизи в сумі 1000,00 грн. та зменшити суму вартості відновлюваного ремонту яку належить стягнути зі Публічного акціонерного товариства ««СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на суму франшизи 1\~000,00грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.01.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , сталось ДТП за участю застрахованого в Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі Відповідач), а тому забезпеченого транспортного засобу - автомобіля DAEWOO LANOS належного [PERSON] ( № полісу АМ [NUMBER] ) з транспортним засобом Toyota Highlander належного [PERSON] . [PERSON] разом з [PERSON] склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ЕВРОПРОТОКОЛ від 09 січня 2018 року, згідно якого [PERSON] визнав себе винним в ДТП. Згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон): транспортним засобом яким керував винуватець ДТП був застрахований Відповідачем. Ст. 22 Закону передбачено наступне: у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З метою отримання страхового відшкодування Позивач звернувся до Відповідача 1, але Відповідач 1 не здійснив виплату страхового відшкодування. 01 серпня 2018 року [PERSON] для визначення суми страхового відшкодування замовив звіт про оцінку майна який визначив суму вартості відновлювання авто 29 246,03грн., втрата товарної вартості 16 380,97грн. та коштувала 1500грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд його задовольнити. Ухвалу суду від 27 серпня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим конвертом разом з рекомендованими повідомленнями повернутим до суду без вручення, про причини поважності неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні присутні не були, поза межами судового засідання, 18 березня 2019 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. 18 березня 2019 року представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] франшизи у розмірі 1000 грн. Згідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача. Відповідно до ч.1ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 11661168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.ст. 3, 5 цього Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 2231, 35, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦПК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п.36.7 ст.36 вказаного закону рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Статтею 37 Закону визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Встановлення страховиком будь-яких додаткових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, не передбачених зазначеним законом, є протиправним та такі дії слід розцінювати як порушення права страхувальника на виплату йому страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, 09.01.2018 року, за адресою: Металургійний район [ADDRESS] біля [ADDRESS] , сталось ДТП за участю застрахованого в Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі Відповідач), а тому забезпеченого транспортного засобу - автомобіля DAEWOO LANOS належного [PERSON] ( № полісу АМ [NUMBER] ) з транспортним засобом Toyota Highlander належного [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7-8). У результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. [PERSON] разом з [PERSON] склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ЕВРОПРОТОКОЛ від 09 січня 2018 року, згідно якого [PERSON] визнав себе винним в ДТП. (а.с.9) Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП, як власника автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , застрахована, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ «СТ Домінанта» № полісу АМ/1530885, з терміном дії з 16 серпня 2017 року по 15 серпня 2018 року, страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн., страхова сума за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.62). Відповідно до висновку судового експерта Сарокурова А.О. № 063/МУ-18 від 05.08.2018 (а.с.10-26), вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Toyota Highlander, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 09.01.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи становить 29246,03 грн. Величина втрати товарної вартості легкового автомобіля Toyota Highlander, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 09.01.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи становить 16380,97 грн. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного легкового автомобіля Toyota Highlander, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 09.01.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час\~завершення виконання експертизи, становить 45627,00 грн. Відповідно до розрахункової квитанції № 015452 від 01.08.2018 року, вартість оцінки пошкодження транспортного засобу Toyota Highlander, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] становить 1500,00 грн. (а.с.10-33) Відповідно до п.34.2, 34.3 статті 34 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) повинна нести відповідальність, передбачену законом, та пред`явлені позивачем вимоги про стягнення із страхової компанії суми страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19Закону № 1961-IV. Максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року №698«Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України». Згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року N698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» з 01 лютого 2016 року такий розмір визначений у розмірі 50 000,00 грн. потерпілому. Таким чином відповідач повинен нести відповідальність у межах вказаної суми, тобто в межах 50 000 грн. Крім того слід зазначити, що відповідно дост.9\~Закону України\~«Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12\~Закону №\~1961 передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Відповідно до ч.6 ст.36 Закону №1961 страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз.2 п.12.1 ст.12та п.36.6 ст.36 Закону №1961, компенсувати потерпілому суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Згідно полісу ТДВ «СТ Домінанта» № полісу АМ/1530885 від 15 серпня 2017 року за яким автомобіль DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , яким керував під час ДТП водій [PERSON] за ТДВ «СТ Домінанта», розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.62). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи, що позивач скористалася своїм правом на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права, звернулася з вимогою до страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ТДВ «СТ Домінанта» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 28246,03 грн. та вартість авто-товарознавчої експертизи у розмірі 1500 грн. Стосовно вимог позивача в частині стягнення судових витрат то суд зазначає. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 768,40 грн.: сплачений ним при подачі позову (а.с.1,2), тому оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень ст.141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача Щодо стягнення витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI, який був чинний на момент виниклих відносин та на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Слід зазначити позивачем не було надано суду відповідний акт приймання-передачі наданих послуг. Розрахунок вартості адвокатського гонорару. Тобто, позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження сплати ним адвокату за надання правової допомоги саме за укладеним з адвокатом договором у даній справі у розмірі 7000 грн., а тому вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу є недоведеними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, враховуючи вищевикладене позов слід задовольнити частково. Враховуючи наведене та

Outcome: partial