Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його батько [PERSON] працював у сільському господарстві і отримав у власність земельну ділянку загальною площею 3,52 га на території Поповичківської сільської ради згідно Державного акту серії ЯГ № 878697 від 15.11.2007 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку площею 3, 9 га на території Поповичківської сільської ради заповів позивачу своєму син [PERSON] належний спадкодавцю житловий будинок заповів сину [PERSON] 19 листопада 2016 року [PERSON] помер. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, у встановлений термін подав заяву до нотаріальної контори, але не може оформити спадщину належним чином, так як у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,52 га ріллі (кадастровий номер 7425382800:06:001:0140) на території Поповичківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту серії ЯГ № 878697 від 15.11.2007 року в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 19 листопада 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представники третіх осіб відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України (2017 року) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України (2017 року) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 19 листопада 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 280128 (а.с. 7). Згідно копії заповіту від 13 вересня 2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті належний йому житловий будинок № 29 по вул. Радянська в смт. Талалаївка заповів [PERSON], земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 9 га на території Поповичківської сільської ради заповів [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЕЛ № 373376 [PERSON] народився 02 жовтня 1983 року. В графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.6). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 878697 від 15.11.2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3, 52 га на території Поповичківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 08 грудня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 878697 від 15 листопада 2007 року на імя [PERSON] вважати недійсними (а.с.14). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.12.2017 року, вартість земельної ділянки на території Поповичківської сільської ради станом на 19.11.2016 року згідно Державного акту серії ЯГ № 878697, що належала [PERSON] площею 3, 52 га ріллі становила 125 686 грн. 46 коп. (а.с.25). Згідно повідомлення Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 31.10.2017 року на імя [PERSON] неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу (а.с.13). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Поскільки позивачем не заявлялось клопотання про стягення з відповідач судових витрат, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України. В той час, як в ході судового розгляду була встановлена сума позову 125 686 грн. 46 коп., з якої позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі одного відсотка ціни позову, а ним сплачено згідно квитанції 640 грн., тому з позивача на користь держави підлягає до стягення 616 грн. 87 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved