Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації у квартирі за адресою м. Рівне, майдан Незалежності[ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує, що він є власником квартири за адресою м. Рівне, майдан Незалежності[ADDRESS] з 15 квітня 2016 року. На початку 2018 року у звязку з оформленням субсидії на оплату житлово-комунальних послуг [PERSON] стало відомо, що в квартирі зареєстрований відповідач, який в квартирі не проживає. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку за адресою м.Рівне, майдан Незалежності[ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовільнити, оскільки відповідач житлом не користується, не проживає в квартирі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02 грудня 2018 року вбачається, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою м. Рівне, майдан Незалежності[ADDRESS]. Відповідно до адресної картки мешканців за адресою м. Рівне, майдан Незалежності[ADDRESS] у даній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідно до актів від 30 квітня 2018 року, 31 липня 2018 року, 31 жовтня 2018 року які складені мешканцями будинку №1 за адресою м. Рівне, майдан Незалежності, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженні головою правління ОСББ «Майдан Незалежності 1», відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований, але не проживає за даною адресою. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 72 ЖК України\~передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст.\~7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Як роз'яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. У відповідності до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність у відповідача реєстрації в квартирі порушує право власності позивача, суд вважає, що позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За наведених обставин, вимога в частині зняття відповідача з реєстрації до задоволення не підлягає, оскільки суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, що є правовою підставою для зняття його з реєстрації. За таких обставин позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial