Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] р. померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно. За життя мати залишила заповіт, яким спадщину заповідала на її ім'я. Постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки за померлою зареєстровано право власності на будинок за адресою: [ADDRESS], а, фактично, у спадок переходить будинок за адресою: [ADDRESS] Строк звернення до суду пропустила через проведення АТО. Просила визнати поважною причину пропуску строку для звернення до суду та поновити пропущений строк; встановити факт, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що раніше мало адресу: [ADDRESS], належало на праві власності померлій матері [PERSON]; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з житловою та двома нежитловими прибудовами (А-1, А1-1,а2, а3), з господарськими спорудами у вигляді погрібу під частиною будівлі (а4), двох сараїв (В,И), літнього душу (Е), убиральні (Ж), гаражу (З) з вимощенням, огорожею і воротьми за адресою: [ADDRESS], що залишився після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO] р. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача - Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка - в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, наддав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій проти позовних вимог не заперечував. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] 04.11.1972 р. уклала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище чоловіка (а.с.26). 09.06.1975 р. даний шлюб було розірвано (а.с.27). 16.02.1996 р. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище чоловіка (а.с.28). [PERSON] померла [INFO] р. (а.с.7). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.8). Згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 04.02.1956 р., [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] для будівництва житлового будинку на підставі Рішення виконавчого комітету Авдіївської районної ради № 382 від 23.12.1955 р.(а.с.10-12). Як вбачається з плану забудови земельної ділянки від 30.05.1988 р., забудовником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] на підставі Рішення виконкому Авдіївської міської ради від 25.05.1977 р. № 84/2 (а.с.13). У Генеральному плані (схемі) з побудовами, що належить [PERSON], зроблені виправлення стосовно адреси розташування побудови: [ADDRESS] виправлено на [ADDRESS] Зроблено відмітку про внесення змін 04.01.1968 р. (а.с.14). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.16). Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.20). Як вбачається з повідомлення КП БТІ Ясиноватської міської ради від 16.12.20213 р., за даними архіву КП БТІ станом на 31.12.2012 р. житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в БТІ за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою від 23.05.1956 р. (а.с.22). Згідно повідомлення, у відділі архітектури та містобудування Авдіївської міської ради відсутні відомості щодо вулиці Ворошилова у м.Авдіївка, зокрема, щодо змін. Рішенням від 07.08.2008 р. № 5/32-736 Авдіївської міської ради затверджений перелік вулиць м.Авдіївка, який містить пров.Залізничний (а.с.23). Згідно повідомлення Державного архіву Донецької області від 04.03.2014 р., в протоколах засідань виконкому Авдіївської міської ради за 1957 - 1958 р.р. рішення про зміну найменування вулиці Ворошилова в провулок Залізничний та пере нумерації будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] відсутнє. Рішенням виконкому Авдіївської міської ради від 25.10.1957 р. було змінено назву вул.Ворошилова на вул.Пархоменка, пров.Гризодубової - в пров.Залізничний без зазначення номерних знаків (а.с.24). Постановою нотаріуса від 28.03.2014 р. № 122/02-31 у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] було відмовлено через відсутність інформації про зміну адреси житлового будинку (а.с.25). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON] (а.с.45-59). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265, 1266 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ЦК УРСР 1963 р. та Закону «Про власність» від 07.02.1991 р., які діяли до набрання чинності з 01.01.2004 р. ЦК України, тобто на час закінчення будівництва зазначеного житлового будинку, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації не було пов'язане. Згідно п.9 розділу V «Прикінцеві положення» ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж від 19.03.2013 р. № 95 та Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт від 24.04.2015 р. № 79, житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 р., прийняттю в експлуатацію не підлягають. Таким чином, враховуючи те, що житловий будинок був побудований [PERSON], яка померла [INFO] р., на виділеній для цього земельній ділянці, в теперішній час, як такий, що збудований до 05.08.1992 р., не підлягає прийняттю в експлуатацію, технічним паспортом засвідчена відповідність закінченого будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуального житлового будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, наявні правові підстави для визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно розпорядження КМУ від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, яким вказано населений пункт м.Авдіївка Донецької області. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка через поважні причини пропустила строк звернення до суду, а тому його необхідно поновити. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Також, померлою складено заповіт на її ім'я. Інших спадкоємців немає. Разом з тим, суд вважає, що для отримання свідоцтва про право власності за законом на спадщину є об'єктивні перешкоди, оскільки відсутні документи, необхідні для звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини. Таким чином, з метою захисту прав і свобод громадян України, яким є позивач, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки позивач не має можливості в інший спосіб підтвердити своє право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved