Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «УСК «Гарант Авто» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 березня 2014р. між сторонами у справі було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, який належить позивачу - автомобілем ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер [NUMBER]. 09 квітня 2014р. позивач виявив, що транспортний засіб викрадено, про що повідомив органи міліції та страхову компанію. 10.04.2014р. за фактом викрадення транспортного засобу позивача, було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. 11.04.2014р. позивач подав відповідачу повідомлення про подію. 10.06.2014р. відповідачем було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, яку позивач вважає незаконною. В зв'язку з наведеним, позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «УСК «Гарант Авто» страхове відшкодування в розмірі 74100 грн., що становить різницю від визначеної договором страхової суми -78000 грн. за вирахуванням 3900 грн. франшизи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 18 березня 2014р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «УСК «Гарант Авто» був укладений договір добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, який належить позивачу - автомобілем ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер [NUMBER]. 09 квітня 2014р. позивач виявив, що транспортний засіб викрадено, про що повідомив органи міліції та страхову компанію. 10.04.2014р. за фактом викрадення транспортного засобу позивача, було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. 11.04.2014р. позивач подав відповідачу повідомлення про подію. 10.06.2014р. відповідачем було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, в зв'язку з порушенням позивачем п.32.1.1. договору страхування, яким передбачено обов'язок страхувальника протягом однієї години з місця події повідомити страховика про те, що сталося по телефону. Оскільки таке повідомлення було здійснено о 16 год. 23 хв. 09 квітня 2014р., а зникнення автомобіля позивач виявив о 13.00. цього ж дня, страховою компанією було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Пунктами 7.4., 27.1.2. договору страхування, укладеного сторонами, передбачено, що страховим ризиком є незаконне заволодіння транспортного засобу, вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення застрахованого транспортного засобу у страхувальника всупереч його волі шляхом крадіжки, грабежу чи розбою. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний на умовах договору про страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Пунктом19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. визначено, що з урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст.16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідачем Приватним акціонерним товариством «УСК «Гарант Авто» не наведено переконливих доводів та не зазначено обставин, які позбавили його можливості встановити чи є ця подія страховим випадком саме через несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку. З огляду на наведене та встановлені у справі обставини, суд вважає відмову у виплаті страхового відшкодування неправомірною. Відповідно до п.14 договору страхування страхова сума становить 78000 грн. Пунктом 34.8. договору страхування визначено, що розмір страхового відшкодування за викрадений застрахований транспортний засіб дорівнює розміру страхової суми за вирахуванням франшизи, обумовленої у пункті 8 цього договору. Франшиза за зазначеним ризиком визначена у розмірі 5% і становить 3900 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування становить 74100 грн. (78000 грн. - страхова сума, визначена договором страхування -3900 грн. безумовної франшизи = 74100 грн.). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 741 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved