Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.02.2015р. Договором купівлі-продажу передбачалося, що продавець, яким є відповідач [PERSON], в строк до 16.04.2015р. звільнить квартиру та зніметься з реєстраційного обліку по вказаній адресі. В березні 2015р. позивач з'ясував, що відповідач фактично квартиру звільнив, проте реєстрацію за адресою проживання не скасував. Зв'язок для спілкування з відповідачем відсутній. За таких обставин [PERSON] більш ніж 6 місяців не мешкає в квартирі [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу, а тому позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням та скасувати державну реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що зобов'язання за договором купівлі-продажу від 16.02.2015р. відповідач [PERSON] не виконав, державну реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS], не скасував, що перешкоджає позивачу користуватися своєю власністю. В той же час квартирою відповідач з березня 2015р. не користується, забрав з квартири усі належні йому речі, а за таких обставин повинен бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщення. Відповідач відповідно до правил ст.74 ЦПК України неодноразово поштою викликався у судове засідання за наявними у справі даними про його місце проживання, однак всупереч своїх процесуальних обов'язків повістки не отримував і при цьому ніяких заяв щодо зміни свого місця проживання до суду не надав, що свідчить про його відсутність за цією адресою, внаслідок чого за змістом абз. 5 ч.5 вказаної статті ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином. У світлі вимог ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» і положень ст.157 ЦПК України, для забезпечення належного балансу процесуальних прав та обов'язків сторін у справі вважає за можливе розглянути позов за відсутності відповідача [PERSON] Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погребняк Н.В. 16.02.2015р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2015р. № 33708897 (а.с.3,16). На даною адресою з 12.09.2007р. зареєстрований колишній власник квартири - відповідач [PERSON], [INFO] ( а.с.6,17). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] після продажу квартири у ній не проживає, власних речей відповідача в квартирі не залишилося. Вказані доводи позивача з боку відповідача не спростовані. Оскільки права колишнього власника на користування житловим приміщенням є похідними від прав власності на вказану квартиру, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення він також втрачає право користування цим приміщенням. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на жиле приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, пр. визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;м підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином,

Outcome: partial