Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням [PERSON]. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що донька позивача [PERSON] 13 травня 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в Зіболківській сільській раді, і почали проживати в належному позивачу будинку . З початку березня 2015 року відповідач у належному позивачу будинку не проживає, він зібрав свої речі і пішов проживати до своїх батьків. Реєстрація місця проживання відповідача в належному позивачу будинку чинить перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні належним майном. Свідченням того, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку є акти обстеження проживання відповідача [PERSON] в господарстві позивача гр. [PERSON] в [ADDRESS] а саме від 17.04.2015 р., 09.06.2015 р., 25.08.2015 р., 21.10.2015 р., 08.12.2015 р., 09.02.2016 р. Витрати по оплаті за комунальні послуги позивач оплачує сам. Нещодавно позивач звертався за отриманням субсидії однак для отримання такої йому необхідні документи про доходи мого колишнього зятя так як шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду . Через неприязні відносини між ними такі документи я отримати не можу. Добровільно знятися з реєстрації Відповідач відмовляється. Житлом Відповідач забезпечений. А тому просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не прибув проте надав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує повністю. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув та не повідомили суд про причини свого неприбуття, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, відношення до позову не висловив. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом вирішено проводити заочний розгляд справи за відсутності сторін та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов в господарстві позивача в [ADDRESS] від 17.04.2015р., 09.06.2015р., 25.08.2015р., 21.10.2015р., 08.12.2015 р. 09.02.2016 р. відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою та в згаданому будинку не проживає. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає в будинку понад рік і не є членом сім'ї позивача, суд приходить до висновку, що його слід визнати втратившим право на користування житлом в будинку. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Щодо вимоги позивача, про зобов»язання зняття особи відповідача з реєстрації шляхом зобов»язання Жовківського РВ ГУ Державної міграційної служби України в Львівській області зняття з реєстраційного обліку Відповідача, зареєстрованого за адресою [ADDRESS] оскільки реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом та у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). За положеннями ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспоренння та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте, відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Згідно з ч.3 ст.6 Закону, п.8 Правил з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці). Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, вимога позивача про зняття із реєстрації відповідача є безпідставною , оскільки чинним законодавством встановлено порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у його будинку, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку , слід задоволити частково .

Outcome: dismissed