Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади Селидівської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] померла її баба - [PERSON] її смерті відкрилась спадщина. Вона є спадкоємцем, інших спадкоємців немає. При житті баба залишила заповіт на випадок її смерті, яким все своє майно заповіла позивачу. Вчасно не встигла оформити спадщину у зв`язку із запровадженням в України карантин, а саме заходу щодо запобігання занесенню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої короновірусом 2019-nCov, крім того вона проживала тривалий час та працювала у Київській області м. Біла Церква. У серпні 2020 року звернулася до приватного нотаріуса Селидівської міського нотаріального округу Донецької області із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що пропустила шестимісячний строк, наданий для звернення до нотаріальної контори. Просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17 серпня 2020 року цивільний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та було задоволено клопотання позивача та витребувано з Селидівської міського нотаріального округу Донецької області інформаційні довідки зі Спадкового реєстру, щодо наявності чи то відсутності спадкової справи та наявність (відсутність) заповіту спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10 вересня 2020 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Представник відповідача - ТГ Селидівської міської ради Донецької області - в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 липня 1987 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 1974 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] видане 28 грудня 1993 року Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля» виданого на підставі розпорядження від 28 грудня 1993 року № 2912 та зареєстрованого у Селидівському БТІ за № 1375, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно заповіта складеного 01 березня 2016 року та посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстрованого у реєстрі за № 203, [PERSON] [INFO] , на випадок своєї смерті все своє майно, з чого б воно не полягало і де б воно не знаходилось та взагалі все те, що їй належить на день смерті та на що вона за законом має право заповіла [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області 29 січня 2020 року, [PERSON] померла [INFO] . Приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвим Ю.О. 20 серпня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєва Ю.О. від 28 серпня 2020 року № 82/01-16, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] було заведено спадкову справу за № 17/2020, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно даних Спадкового реєстру від імені [PERSON] 01 березня 2016 року було посвідчено заповіт. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права. Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначені обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, а тому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці з дня набрання чинності судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved