Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області в якому просить визнати за ним право на завершення будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд на земельній ділянці, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для ведення будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що 31.05.2013 року помер його батько [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим співробітником адміністративного персоналу м. Бісау Республіки Гвінея-Бісау Нельсоном Сімоешом Перейрою, підписаним управляючим реєстром з цивільних питань м. Бісау - лікарем [PERSON] 09.06.2015 року та перекладений радником з консульських питань Посольства України в Республіці Сенегал [PERSON] від 18.06.2010 року. Вказує на те, що внаслідок його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на завершення будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд на земельній ділянці, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для ведення будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області, що належало спадкодавцю на підставі Будівельного паспорту виданого Виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області 28.08.1989 року на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області №244 від 20.07.1989 року. Наголошує на тому, що до кола спадкоємців окрім нього увійшла його мати [PERSON] та сестра [PERSON]. Однак, згідно належно завірених заяв від 19.11.2015 року та 20.11.2015 року відповідно, останні відмовились від спадщини на його користь. Стверджує, що у 1989 році спадкодавець на вказаній земельній ділянці, розташованій по вул. Вишневій в с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області, розпочав будівництво житлового будинку, шляхом закладення фундаменту, згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виданого Виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області 28.08.1989 року на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області №244 від 20.07.1989 року. Оскільки будівництво вказаного житлового будинку розпочалося на відведеній для цього земельній ділянці, на законних підставах, але такий не здано в експлуатацію, до нього як до спадкоємця переходить право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок до його здачі слід вважати незавершеним будівництвом. Таким чином вважає, що за ним як за спадкоємцем слід визнати право забудовника земельної ділянки. Також, додатково зазначає, що на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.02.2016 року, котре не оскаржувалось та набрало законної сили 29.02.2016 року, йому було поновлено строк для прийняття спадщини після смерті батька, та визначено такий тривалістю 3 календарних місяці. Разом з тим, зазначає що 20.05.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Львівської області [PERSON] із проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову, згідно листа №86/01-16 від 20.05.2016 року, у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а визнання права забудовника в порядку спадкування шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не передбачено відповідними інструкціями про порядок вчинення нотаріальних дій. У визначений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.02.2916 року строк для прийняття спадщини, звернувся із позовною заявою до суду, а тому вважає, що вчинив усі можливі дії спрямовані на прийняття спадщини. У судове засідання позивач не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2013 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим співробітником адміністративного персоналу м. Бісау Республіки Гвінея-Бісау Нельсоном Сімоешом Перейрою, підписаним управляючим реєстром з цивільних питань м. Бісау - лікарем [PERSON] 09.06.2015 року та перекладений радником з консульських питань Посольства України в Республіці Сенегал [PERSON] від 18.06.2010 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на завершення будівництва земельної ділянки №23, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для ведення будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі Будівельного паспорту виданого Виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області 28.08.1989 року на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області №244 від 20.07.1989 року. У 1989 році спадкодавець на вказаній земельній ділянці розпочав будівництво житлового будинку за адресою вул. Козацька в с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області, згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виданого Виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області 28.08.1989 року. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Таким чином, оскільки будівництво вказаного житлового будинку розпочалося на відведеній для цього земельній ділянці, на законних підставах, але такий не здано в експлуатацію, до спадкоємця перейшло право забудовника земельної ділянки, а сам будинок до його здачі в експлуатацію слід вважати незавершеним будівництвом. До кола спадкоємців окрім позивача увійшли [PERSON] та [PERSON]. Однак, згідно належно завірених заяв від 19.11.2015 року та 20.11.2015 року відповідно, останні відмовились від спадщини на користь [PERSON]. Позивач у встановлений законодавством строк, поновлений згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.02.2916 року, звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Львівської області та Пустомитівського районного суду Львівської області. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що позивач, [PERSON], фактично прийняв спадщину за своїм батьком [PERSON]. У відповідності до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. За таких умов суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а тому слід визнати за [PERSON] право на забудову земельної ділянки, котре становить спадкову масу після смерті [PERSON].

Outcome: approved