Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення недоотриманих аліментів та додаткових витрат на дитину. Позов мотивує тим,що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2007 року, вирішено стягувати з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 250 грн., починаючи з 25.04.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує,що згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, в редакції на момент звернення з позовною заявою до суду, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відтак відповідачем має бути сплачено на користь позивача 10112,00 грн. недоотриманої суми аліментів за минулий період, зокрема з врахуванням положень ст.182 СК України відповідачем мали сплачуватись: за липень-грудень 2010року 1661,80 грн.; за 2011 рік - 3599,70 грн.; за 2012 рік 4106,70 грн.; 2013 рік -4378,80 грн., за 2014 рік - 4629,60 грн.;за 2015 рік 4740 грн., за 2016 рік 5467,80 грн., за січень квітень 2017 року 2026,80 грн. Всього 30612 грн. Разом з тим відповідачем сплачено 20500 грн., а відтак згідно заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача 10112,00 грн. недоотриманих аліментів. Крім того, вказує,що вона немає можливості самостійно та у повному обсязі забезпечити необхідні для нормального розвитку дитини умови, аліментів в сумі 250 грн., які стягуються з відповідача вкрай недостатньо для утримання дитини, тому згідно заяви про уточнення позовних вимог просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] [INFO] до розміру 2000 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Крім того, зазначає,що дитина потребує додаткових витрат у зв»язку з необхідністю постійного оновлення одягу, взуття, лікування хронічних захворювань. Крім того, позивач понесла витрати на купівлю канцтоварів, необхідної для навчання літератури, понеславитрати на купівлю необхідного для навчання ноутбука, планшета, телефона, комп»ютерних комплектуючих, сервісного обслуговування. Загальна сума додаткових витрат, пов»язаних з розвитком здібностей дитини, її навчання та оздоровлення становлять 20944,90 грн. Тому згідно уточнених позовних вимог просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] [INFO] додаткові витрати на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду. Справа надійшла до суду 02 березня 2017 року, провадження у справі відкрито 04 квітня 2017 року, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що дійсно з відповідача на користь позивача на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 18.04.2007 року стягуються аліменти в сумі 250 грн., жодної заборгованості по сплаті даних аліментів у відповідача не було, тому вважає безпідставною вимогу про стягнення недоотриманих аліментів. Щодо збільшення розміру аліментів вказав,що на даний момент відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу в нього на утриманні є син [PERSON] [INFO], також він страждає на захворювання хребта, несе відповідні витрати на житлово комунальні послуги. Тому в силу своєї фінансової спроможності погоджується на збільшення розміру аліментів на утримання його сина [PERSON] в розмірі 700 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, пояснив, що відповідач у добровільному порядку несе таку витрати, шляхом надання синові грошових коштів та купівлі подарунків та необхідних дитині речей. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до задоволення частково з наступних підстав. Що стосується позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної [PERSON] України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно рішення Личаківського районного суду м.Львова від 18 травня 2007 року (а.с.5), з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в сумі 250 гривень. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд враховує дані про те, що на утриманні у відповідача є малолітня дитина від іншого шлюбу (а.с.64), що не звільняє його від утримання спільної дитини з позивачем, тому, позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів суд вважає обґрунтованою, такою,що підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення недоотриманих аліментів в сумі 10112,00 грн., суд враховує те,що згідно вказаного вище рішення Личаківського районного суду м.Львова від 18 травня 2007 року, аліменти з відповідача стягуються в твердій грошовій сумі 250 гривень, жодної заборгованості по сплаті аліментів у відповідача не було,що підтверджується відповідними довідками Личаківського відділу Державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Л/о (а.с.59-60). Відтак дана вимога є безпідставною та до задоволення не підлягає. Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, в її задоволенні належить відмовити з наступних підстав. За правилами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними факторами, до яких можна віднести тяжку хворобу дитини, так і позитивними, до яких можна віднести схильність дитини до спорту, творчості, мистецтва тощо. Такі особливі обставини будуть індивідуальними в кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на навчання дитини у платному навчальному спортивному закладі, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини хвороба, каліцтво, і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо. Обовязок щодо доказування таких особливих обставин, що спричинили додаткові витрати законом покладено на позивача. Однак, стороною позивача, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено жодної обставини, які можуть вважатись особливими в розумінні ст. 185 СК України та крім цього, не доведено необхідності нести такі додаткові витрати. Представлені позивачем гарантійний талон, квитанції про купілю продуктів харчування (26-54), придбання канцелярських товарів, оргтехніки,скерування для проходження медичного обстеження, клубна карта на відвідування спортивного басейну, путівки в санаторій,відвідування кінотеатру не вказують на наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат. Обовязок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток закріплено в ч. 2 ст. 150 СК України. На переконання суду, вказані квитанції лише підтверджують виконання позивачем цього обовязку і жодним чином не підтверджують наявність особливих обставин. Тому, в задоволенні такої вимоги належить відмовити.

Outcome: approved