Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, в обґрунтування якого позову посилається на те, що він є споживачем банківських послуг у сфері кредитування. 26 липня 2013 року у м. Донецьку між ним та ПАТ «Платінум Банк» було укладено договір №195752/0005XSGF, згідно якого йому було надано кредитний ліміт у вигляді кредитної лінії на споживчі потреби (п.1.3 Договору) у сумі 19000 грн. (п.1.4 Договору). Строк кредитування - 36 місяців, тобто до 26.07.2016 року (п.1.7 Договору). Позивач сплачував кредит до квітня 2014 року, в подальшому при черговій сплаті кредита платіж не було прийнято, працівниками ПАТ «Платинум Банку» у телефонній розмові було повідомлено, що оскільки банк розташований у м. Донецьку, та рахунок, на який здійснюються платежі, відкритий у м. Донецьку, тому платежі не приймаються, банк закривається у зв`язку з АТО. Таким чином, з квітня 2014 року [PERSON] не здійснював погашення кредиту, оскільки не було відомо, куди та як платити кредит. У серпні 2020 року він отримав постанову приватного виконавця, з якої дізнався про те, що відносно нього винесено виконавчий напис нотаріуса. 13 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено нотаріальний напис, зареєстрований в реєстрі за 11664, щодо задоволення вимог ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», що є правозаступником ПАТ «Платинум Банк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року у загальній сумі 55110,06 грн. На виконання цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження №62396704 від 23.026.2020 року. Згідно постанови про звернення стягнення на доходи від 14.07.2020 року, постановлено здійснювати стягнення боргу у розмірі 20% заробітної плати. Однак, позивач вважає, що нотаріальна дія виконавчий напис вчинена з порушенням законодавства, тому дії нотаріуса по вчиненню нотаріальної дії є незаконними, виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки згідно п.1.7 договору №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року строк договору закінчився 26.07.2016 року. Відтак, право вимоги щодо повернення кредиту виникло у кредитора з 27.07.2016 року, отже, строк, з якого можливе вчинення виконавчого напису закінчився 27.07.2019 року. Однак, до моменту звернення відповідача за вчиненням виконавчого напису за вказаним договором минуло більше трьох років (виконавчий напис здійснено 13.05.2020 року). Тільки на підставі цього нотаріус мав би відмовити у вчиненні виконавчого напису за кредитним договором №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року. Крім того, згідно з умовами договору №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року позивач отримав кредит у розмірі 19000 грн. (п. 1.4 Договору), однак відповідач вимагає до стягнення тіло кредита у сумі 43184,02 грн. Однак, [PERSON] не отримував вказану суму у кредит, а отримував лише 19000 грн. Тобто вбачається спірність заявлених вимог щодо тіла кредита: заявлена до стягнення сума не відповідає умовам договору, тобто наявний спір про право. Також слід зазначити, що у виконавчому написі зазначено про стягнення комісії у розмірі 1134,30 грн. Пунктом 1.6. кредитного договору встановлено розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування, що становить 378,10 грн. Крім того, діюча нині редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі подання оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки Розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» є нікчемним. Кредитний договір між [PERSON] та відповідачем (та попереднім кредитором) нотаріально не посвідчувався, відтак, вчинення виконавчого напису за договором, що не є нотаріально посвідченим є протиправним. Вищезазначене свідчить про спірність заявлених відповідачем вимог. В зв`язку з чим, позивач просить визнати виконавчий напис від 13.05.2020 року №11664 щодо [PERSON] , вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, в процесі розгляду справи [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» на його користь безпідставно одержані за виконавчим написом №11664 від 13.05.2020 року грошові кошти у розмірі 39063,71 грн. та судові витрати у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог посилається на те, що у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, кошти, які отримав відповідач, підлягають поверненню, як безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом, що не підлягає виконанню. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Позивач [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Клименко Роман Васильович в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за 11664, щодо звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Кредитним договором №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 78 від 22.02.2018 року є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», заборгованості за Кредитним договором №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року. Строк платежу за кредитним договором №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості складає 55110,06 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 43184,02 грн., прострочена заборгованість за комісією 1134,30 грн., прострочена заборгованість за несплаченим відсоткам за користування кредитом 10791,74 грн. (а.с.8). Відповідно до статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88\~ЗУ «Про\~нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду №201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року . Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 296/5\~від 22\~лютого 2012\~року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» чи приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не отримував. [PERSON] не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). У зв`язку з наведеним, заборгованість по кредиту має спірний характер, а виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11664 вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. від 13.05.2020 року про стягнення заборгованості по кредитному договору №195752/0005XSGF від 26.07.2013 року з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, при вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині повернення йому стягнутих за виконавчим написом №11664 від 13.05.2020 коштів в сумі 39063,71 грн., суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису №11664 від 13.05.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. було відкрито виконавче провадження №62396704 від 23.06.2020 року. Згідно постанови про звернення стягнення на доходи від 14.07.2020 року, постановлено здійснювати стягнення боргу у розмірі 20% заробітної плати (а.с.9, 10, 11-13). Так, згідно довідки приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. №48973 від 14.07.2021 року, на виконання виконавчого напису №11664, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. 13.05.2020 року, станом на 13.07.2021 року з боржника [PERSON] було стягнуто грошові кошти на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» в розмірі 42745,66 грн., з яких: 39063,71 грн. борг за виконавчим документом, 2681,95 грн. основна винагорода приватного виконавця; 1000 грн. витрати виконавчого провадження (а.с.119). За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» суми у розмірі 39063,71 грн. було стягнено з позивача [PERSON] у примусовому порядку в якості заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України. У відповідності до частини 1 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, які складаються з судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 454,00 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. Крім того, оскільки ухвалою суду від 26.07.2021 року [PERSON] було звільнено від сплати судового збору у даній цивільній справі, то з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved