Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 квітня 2018 року у Голосіївському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 214 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2018. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем поступово погіршувалися, в результаті чого зникло взаєморозуміння. Шлюб існує лише формально. Спільне господарство подружжям протягом тривалого часу не ведеться. Сторони проживають окремо, шлюб існує тільки формально. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2021 року за клопотанням відповідача сторонам у справі надано строк для примирення терміном два місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду на 24.11.2021 року. У судовому засіданні позивач повідомила, що заходи щодо примирення подружжя виявились неефективними, у зв`язку з чим просила позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні повідомив про бажання надалі будувати стосунки з позивачем, питання розірвання шлюбу просив вирішити відповідно до матеріалів справи до пояснень позивача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2018 року у Голосіївському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 214 між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2018. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 951. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вживав заходи щодо примирення подружжя відповідно до ухвали від 21.09.2021 року, проте позивач не виявив бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved