Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати за ним право власності на 11/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та виділити позивачу в натурі на його ідеальну частку в праві власності на вказане домоволодіння в житловому будинку А-1 приміщення. В подальшому, після проведення судової будівельно-технічну експертизи, позивачем було подано уточнений позов, відповідно до якого він просив визнати за ним право власності на 8/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; припинити його, [PERSON], право спільної часткове власності в домоволодінні по [ADDRESS] та виділити йому в натурі на його ідеальну частку в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] - в житловому будинку приміщення: 5- 1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, IV, V, VI, VII, VIII, IX, 4-1,4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10 та надвірні будівлі: погреб «Е», гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», ворота №10, огорожа №2, №13, 1/2 частину огорожі №11. В обґрунтування позову [PERSON] послався на те, що домоволодіння по [ADDRESS] Згідно довідки КП «ХарМіськБТІ» №1101332 від 22.09.2014 року, право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано наступним чином: за [PERSON] - 11/100 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01 04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.1995 року; за [PERSON] - 24/100 частини на підставі договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО ЄніноюЛ.В., р.№2773; за [PERSON] - 52/200 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 06.2000 року 5-ю ХДНК, р.№1-147, рішень Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2003 року, справа №2- 210/2003 та від 27.06.2003 року, справа №2-211; за [PERSON] - 30/200 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю ХДНК 25.10.2000 року, р.№2-591; за [PERSON] - 52/200 частини на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.10.2000 року, р.№2-257, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року, справа №2-211; за [PERSON] - 20/100 частин на підставі договору дарування, посвідченого 16.08.2003 року приватним нотаріусом ХМНО Кухар Н.М., р.N22107. [PERSON] померла [INFO] року, спадкова справа після її смерті не заводилася. [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» в зв'язку з реєстрацією шлюбу 26 10.2007 року. [PERSON] помер [INFO] року, залишивши позивачу [PERSON] заповіт на все належне йому майно, що підтверджується копією заповіту та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Оформити свої спадкові права в позасудовому порядку позивач не зміг, оскільки нотаріусу для видачі свідоцтва про право власності на спадщину необхідно з'ясувати склад спадкового майна, але зробити це неможливо, тому що згідно довідки КП «ХарМіськБТІ» N21101332 від 22.09.2014 року частка всього домоволодіння, виходячи із розміру часток кожного співвласника, становить 122/100, що суперечить чинному законодавству. Таке співвідношення ідеальних часток співвласників склалося внаслідок побудови і прийняття в експлуатацію житлового будинку «П-1» на території домоволодіння та подальшого визнання права власності на нього в порядку спадкування за [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі №2-211. Зазначеним рішенням суду було визнано право власності на будинок «П-1», визначено частки [PERSON] та [PERSON] в праві власності на цей будинок, але не було зроблено перерозподілу ідеальних часток інших співвласників домоволодіння, які також змінилися внаслідок побудови будинку «П-1». За результатами судової будівельно-технічної експертизи №11350 від 12.04.2017 року було визначено наступне: -частка [PERSON] в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] після визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі №2-211 змінилась та складає 8/100 частин; -частка [PERSON] в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] після визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі №2-211 змінилась та складає 17/100 частин. Позивач зазначає, що за життя його батько - [PERSON] мав у власності та користувався квартирою №5 в житловому будинку А-1, яка складається приміщень 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, V, VI, VII, а також погребом «Е», гаражем «Ф», сараєм «Ц» та зливною ямою №5. У відповідності до договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В., р.№2773, та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.05.2012 року по справі №2012/3849/2012, у власності та користуванні позивача знаходяться приміщення квартири №4, що складається з приміщень IV, VIII, IX, 4-1,4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-10, в жилому будинку літ. А-1 по [ADDRESS] а також надвірні будівлі: гаражу «У», погребу «Ж», погребу «Ю». вбиральні «К». Квартира №5 та квартира №4 обладнані окремими входами, що дозволяє їх використовувати незалежно від інших частин домоволодіння. У висновку судової будівельно-технічної експертизи №11350 від 12.04.2017 року зазначено, що в разі визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на частку домоволодіння по [ADDRESS], що належала [PERSON], буде можливо виділити йому в натурі на його ідеальну частку наступні приміщення: 5-1, 5-2, 5-3. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, IV, V, VI, VII, VIII, ІХ, 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10 та надвірні будівлі погреб «Е», гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», ворота №10, огорожа №2, №13, 1/2 частину огорожі №11. При цьому для здійснення такого варіанту виділу проводити переобладнання не потрібно. Отже, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], уточнений позов підтримали, та дали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили. У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Так, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 11/100 частин домоволодіння [ADDRESS] рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.1995 року. ( а.с. 7) [INFO] року [PERSON] помер. (а.с. 90) Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. За життя, а саме 04 лютого 2014 року, померлий склав заповіт, за яким все належне йому майно де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде йому належати та на що він за законом матиме право, а також на всю належну йому частину житлового будинку [ADDRESS] він заповідає [PERSON]. ( а.с. 12) Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як убачається з відповіді 5-тої ХДНК за № 2086/01-16 від 21.07.2017 року, згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ П'ятої ХДНК, після померлого [INFO] року [PERSON], що за життя мешкав за адресою: [ADDRESS] У матеріалах вищевказаної спадкової справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №802 від 17 червня 2013 року, про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого 04 лютого 2014 року приватним нотаріусом ХМНО Івановою О.В., за реєстровим №102, від сина спадкодавця - [PERSON], який мешкає в [ADDRESS]; заява, зареєстрована в журналі реєстрації вхідної кореспонденції 25 серпня 2016 року за №1447/02-14, з проханням роз'яснити порядок оформлення спадщини, від сина спадкодавця - [PERSON]; роз'яснення, зареєстроване в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за №2387/02-14 від 25 серпня 2016 року, надане 5 ХДНК [PERSON], про причини неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. ( а.с. 101-103) Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено. Згідно відповіді 5-тої ХДНК від 25.08.2016 року за № 2387/02-14, [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки згідно наданих документів, а саме відповіді КП «ХМБТІ» від 22.09.2014 року, № 1101332 в житловому будинку [ADDRESS] немає «одиниці», частка всього домоволодіння складає 122/100, таке співвідношення ідеальних частко співвласників склалось після рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року. ( а.с. 23) Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що у [PERSON] виникло право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягаю задоволенню. Крім того, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано наступним чином: за [PERSON] - 11/100 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01 04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.1995 року; за [PERSON] - 24/100 частини на підставі договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО ЄніноюЛ.В., р.№2773; за [PERSON] - 52/200 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 06.2000 року 5-ю ХДНК, р.№1-147, рішень Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2003 року, справа №2- 210/2003 та від 27.06.2003 року, справа №2-211; за [PERSON] - 30/200 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю ХДНК 25.10.2000 року, р.№2-591; за [PERSON] - 52/200 частини на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.10.2000 року, р.№2-257, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року, справа №2-211; за [PERSON] - 20/100 частин на підставі договору дарування, посвідченого 16.08.2003 року приватним нотаріусом ХМНО Кухар Н.М., р.N22107. ( а.с. 7) Частина 1 ст. 356 ЦК України зазначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Позивач зазначає, що його батько, [PERSON] мав у власності та користувався квартирою №5 в житловому будинку А-1, яка складається з приміщень 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, V, VI, VII, а також погребом «Е», гаражем «Ф», сараєм «Ц» та зливною ямою №5. У відповідності до договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В., р.№2773, та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.05.2012 року по справі №2012/3849/2012, у власності та користуванні позивача [PERSON] знаходяться приміщення квартири №4, що складається з приміщень IV, VIII, IX, 4-1,4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-10, в жилому будинку літ. А-1 по [ADDRESS] а також надвірні будівлі: гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю». вбиральня «К». ( а.с. 10-11) Також позивач зазначає, що і квартира №5, і квартира №4 обладнані окремими входами, що дозволяє їх використовувати незалежно від інших частин домоволодіння. Вищевказані обставини підтвердила в судовому засіданні і відповідач [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В рамках даної цивільної справи, для визначення технічної можливості поділу домоволодіння по [ADDRESS] по справі була призначена судова будівельна технічна експертиза. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11350 від 12.04.2017 року, суду запропоновано один варіант виділу по фактичному користуванню з врахуванням розташування житлового будинку, планування і розмірів приміщень, його конструктивних елементів, часток співвласників будинку, наданих документів. Відповідно до даного варіанту пропонується: І співвласнику на його ідеальну частку 25/100 (8/100+17/100) виділити по житловим будівлям: А-1 житлову кімнату 4-3, площею 9,0 кв.м, житлову кімнату 4-4, площею 14,1 кв.м, ванну 4-5, площею 1,7 кв.м, вбиральню 4-10, площею 1,7 кв.м; А1-1 житлову кімнату 5-5, площею 25,8 кв.м; А5-1 тамбур 5-1,площею 0,7 кв.м, вбиральню 5-2, площею 0,4 кв.м, житлову кімнату 5-3, площею 11,3 кв.м, комору 5-4, площею 0,5 кв.м, коридор 5-6, площею 6.2 кв.м, ванну 5-7, площею 1,9 кв.м, кухню 5-8, площею 8,1 кв.м; Ам житлову кімнату 4-8, площею 33,9 кв.м, комору 4-9, площею 2,2 кв.м, чердак ІХ, площею 4,7 кв.м; а2 коридор 4-1, площею 11,0 кв.м; а9 житлову кімнату 4-6, площею 13,8 кв.м, кухню 4-7, площею 15,4 кв.м, разом по житловим 162,4 кв.м, на загальну суму 245516 грн. По надвірним будівлям: а4 прибудову, а6 прибудову, погріб Ж, гараж Ф, сарай Ц, гараж У, погріб Ю, вбиральню К, вигрібну яму №5, ворота №10, частину огорожі №11, огорожу №2, огорожу №13, разом по надвірним на суму 95397 грн., а всього на суму 340913 грн., що відповідає 55/100 частинам. ІІ співвласнику на його ідеальну частку 25/100 виділити по житловим будівлям: А-1 житлову кімнату 1-2, площею 13,4 кв.м, житлову кімнату 1-3, площею 13,5 кв.м; А3-1 кухню 1-1, площею 6,5 кв.м; а1 вбиральню 1-4, площею 4,3 кв.м, разом по житловим 37,7 кв.м на суму 43972 грн. По надвірним будівлям: ганок а8, погріб Л, частину сараю Ч, частину душу Ш, частину душу М, частину вбиральні Щ, частину вигрібної ями №6, частину воріт №7, частину вимощення І, частину вимощення ІІ, частину огорожі №11, разом по надвірним на суму 5898 грн., а всього на суму 49870 грн., що відповідає 8/100 частинам. ІІІ співвласнику на його ідеальну частку 25/100 виділити по житловим будівлям: А2-1 кухню 2-1, площею 9,4 кв.м, житлову кімнату 2-3, площею 19,8 кв.м; а вбиральню ІІ, площею 3,7 кв.м; в П-1 ? частину житлового будинку, площею 28,25 кв.м; п1 ? частину прибудови, площею 3,95 кв.м, разом по житловим 65,1 кв.м на суму 108356 грн. По надвірним будівлям: ганок а5, ? частину ганку п2, погріб Д, частину сараю Ч, частину душу Ш, частину душу М, частину вбиральні Щ, частину вигрібної ями №6, частину вигрібної ями №12, частину воріт №7, частину вимощення І, частину вимощення ІІ, разом по надвірним на суму 6475,5 грн., а всього на суму 114831,5 грн., що відповідає 18/100 частинам. ІV співвласнику на його ідеальну частку 25/100 виділити по житловим будівлям: А2-1 коридор 3-2, площею 4,7 кв.м, житлову кімнату 3-3, площею 6,8 кв.м, житлову кімнату 3-4, площею 10,5 кв.м; А4-1 кухню 3-1, площею 8,8 кв.м; П-1 ? частину житлового будинку, площею 28,25 кв.м; п.1 ? частину прибудови, площею 3,95 кв.м, разом по житловим 63,0 кв.м на суму 112136 грн. По надвірним будівлям: ганок а5, ? частину ганку п2, погріб Е, частину вигрібної ями №12, частину воріт №7, частину вимощення І, частину вимощення ІІ, разом по надвірним на суму 4903,5 грн., а всього на суму 117039,5 грн., що відповідає 19/100 частинам. Для здійснення пропонованого варіанту виділу проводити переобладнання не потрібно. Частка [PERSON] в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] після визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі № 2-211, змінилась та складає 8/100 частини. Частка [PERSON] в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] після визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі № 2-211, змінилась та складає 17/100 частини. Виділити [PERSON] на його ідеальну частку приміщення - в житловому будинку А-1 по [ADDRESS], приміщення 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, V, VI, VII, приміщення ІV, VIII, ІХ, 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10, гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», в разі визнання за [PERSON] права власності на частку домоволодіння, що належала [PERSON] можливо. ( а.с.58-72) Таким чином, суд приходить до висновку про можливість виділення [PERSON] в натурі на його ідеальну частку в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] в житловому будинку А-1 приміщення 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, ІV, V, VI, VII, VIII, ІХ, 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10, погреб Е, гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», ворота №10, огорожу №2, огорожау№13, ? частину огорожі №11. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у порядку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, право спільної часткової власності в домоволодінні [ADDRESS] [PERSON] припиняється. На підставі викладеного та

Outcome: approved