Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він з відповідачкою зареєстрували шлюб 16 липня 1988 року. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені більше чотирьох років тому. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них не має. Шлюбні відносини між ними припинені, майнових спорів між ними на даний час немає, отже заходів до примирення вживати не доцільно. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. Просить шлюб з відповідачкою розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю,заходів до примирення вживати не бажає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнає повністю. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб 16 липня 1988 року, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області складено відповідний актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданий повторно 23.11.2019 року. Також встановлено, що шлюб на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям шлюбні стосунки припинені та вони проживають окремо. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно п.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягти на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно,відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, отже укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. А тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved