Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області та [PERSON] про скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації, вказуючи на те, що рішенням Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 28 від 27 липня 2007 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі йому у власність. На даний час позивач не може зареєструвати право власності на земельну ділянку в зв'язку з тим, що 27 травня 2010 року Старокривинська сільська рада Славутського району Хмельницької області прийняла рішення, яким надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва [PERSON], а рішенням від 07 вересня 2010 року затвердила [PERSON] проект землеустрою на земельну ділянку, яка накладається на земельну ділянку позивача. Дані рішення вважає незаконними та просить їх скасувати, крім того, просить відновити його порушене право на користування земельною ділянкою, яка була йому виділена та якою він користується, шляхом визнання недійсним державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку та скасувати його державну реєстрацію. Оскільки про прийняті рішення позивачу [PERSON] стало відомо в 2013 році, просить поновити йому строк позовної давності. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області - [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно рішенням сільської ради № 28 від 27 липня 2007 року позивачу було надано погодження на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у приватну власність для будівництва житлового будинку та господарських будівель, але [PERSON] не подавалися до сільської ради необхідні документи для отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки. Крім того, представник відповідача зазначив, що рішення, які просить скасувати позивач, є законними, а виділення земельної ділянки [PERSON] відбулося правомірно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що звертався до сільської ради з відповідною заявою щодо отримання земельної ділянки, вказана заява була розглянута та по ній було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а в подальшому його було затверджено. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вони є необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням 8 сесії Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 28 від 27 липня 2007 року [PERSON] було надано згоду на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для передачі в приватну власність для будівництва житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується даними копії рішення № 28 від 27 липня 2007 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В позовній заяві позивач [PERSON] вказує на те, що Старокривинська сільська рада Славутського району Хмельницької області при прийнятті рішення щодо відведення земельної ділянки [PERSON] не врахувала межі земельної ділянки позивача, в зв'язку з чим відбулося накладення земельних ділянок, що є перешкодою на даний час оформити право власності на його земельну ділянку. Такі твердження позивача є надуманими та необґрунтованими, оскільки право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує це право та його державної реєстрації, а отримання позивачем дозволу на складання проекту землеустрою не передбачає виникнення ні права власності, ні права користування земельною ділянкою, а передбачає лише право на розробку проекту відведення земельної ділянки. Також позивач не вказав яким чином було порушено його право на користування земельною ділянкою. Позивач [PERSON] просить визнати протиправними та скасувати рішення Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 10 від 27 травня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON]» та № 5 від 07 вересня 2010 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га по вулиці Солов'їній в селі Старий Кривин». Зазначені рішення Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області не породжують і не припиняють прав на земельну ділянку, тому визнання їх протиправними та скасування не є способом захисту порушеного права відповідно до ст.152 ЗК України. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Разом з тим, позивач не надав суду доказів наявності державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, виданого відповідачу [PERSON], а також не надав доказів наявності та порушення його прав на зазначені земельні ділянки, в зв'язку з чим суд не вбачає підстав для скасування спірного державного акту, на який вказує позивач. Судом не виявлено жодного порушення, доведеного під час розгляду справи по суті, під час винесення спірних рішень сільською радою та отримання відповідачем [PERSON] спірної земельної ділянки у власність, яке б давало підставу для фактичного позбавлення його конституційно закріпленого права власності на майно. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, статтею 140 ЗК України передбачений вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-71цс12. Такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу влади, на підставі якого був виданий державний акт на право власності на землю, ЗК України не передбачає. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed