Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 51233814:01:004:0383 площею 2,5099 га. В обґрунтування вимог позивач вказує, що він як член КСП «Зеленогірське» був включений до списків на розпаювання та здав всі документи для виготовлення державного акту та тривалий час чекав на отримання державного акту. В 2017 році довідався, що державний акт виготовлено, але не зареєстровано, тому , що в техдокументації відсутній його сертифікат на земельну частку (пай) Із документів він зміг лише отримати розпорядження Любашівської РДА від 15 червня 2006 року № 318/Ад-2006, який було затверджено технічну документацію із землеустрою та вирішено видати державні акти та передати земельні ділянки в натурі громадянам згідно із списком, в якому він рахується за номером 48. Фактично державний акт йому не видано, він не зареєстрований, а тому в ДЗК відсутня інформація про нього як про власника земельної ділянки. В 2017 році за запитом селищної ради було сформовано витяг відносно нього як користувача земельної ділянки, але були відсутні дані як про власника земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки зазначено 51233814:01:004:0383. Станом на 2020 рік інформація про земельну ділянку з даним кадастровим номером відсутні. Як йому пояснили у відділі ДЗК на підставі інвентаризації 2019 році дана земельна ділянки віднесена до не витребуваних паїв та має кадастровий номер 51233814:01:004:0383. Після інвентаризації Зеленогірська селищна рада віддала дану земельну ділянку як не витребуваний пай в оренду ТОВ «Південна житниця». За таких обставини, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] 3 березня 2021 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, пояснив, що в 1997 році протягом пів року він працював в КСП «Зеленогірське» , але трудову книжку йому не видали та про рішення щодо прийняття його члени КСП не відомо. 17 вересня 2021 р. до суду надійшло клопотання від позивача та його представника про розгляд справи у їхню відсутність, позов просили задовольнити. Представник відповідача - Зеленогірської сільської ради Бурлака В.М. 3 березня 2021 року у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що [PERSON] не довів , що він мав право на земельну частку (пай), не надав доказів, що він працював в КПС «Зеленогірське» та був прийнятий в члени. 17 вересня 2021 року в судове засідання представник відповідача - Зеленогірської сільської ради не з`явився , про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у суді, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Треті особи: ГУ Держгеокадастру в Одеській області та ТОВ «Південна житниця» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.101-102). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із розпорядження Любашівської РДА від 15 червня 2006 року № 318/Ад-2006, вбачається, що було затверджено технічну документацію по передачі в натурі земельних (часток) паїв та складанню державних актів на право на земельну ділянку із земель колективної власності колишнього КСП «Зеленогірське» на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району. Також відповідно до цього розпорядження Любашівська районна адміністрація розпорядилася виділити в натурі (на місцевості) земельні ділянки власникам земельних часток (паїв), згідно із додатком для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та громадянам , вказаним у додатку, видати державні акти на право власності на земельну ділянку. Попередити громадянам про необхідність повернення сертифікатів на право на земельну (частку ) пай до Любашівської РДА (а.с.7). Із Списку громадян, яким передаються земельні ділянки в натурі на місцевості із земель колективної власності колишнього КСП «Зеленогірське» Гвоздавської сільської ради (додаток до розпорядження Любашівської РДА від 15 червня 2006 року № 318/Ад-2006), вбачається, що за номером 48 у списку вказаний позивач [PERSON] (а.с.8) Відповідно до рішення Зеленогірської селищної ради Любашівського району №74 -VIIІ від 24 грудня 2020 року відмовлено в надані [PERSON] , який просив надати у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення у розмірі середнього паю по КСП «Зеленогірське», через відсутність документу, що посвідчує право на земельну частку (пай) (а.с.36). Із листа Любашівської РДА від 22 лютого 2021 року № 371/01-24/196 , вбачається, що протоколи загальних зборів КСП «Зеленогірське» знаходяться на зберіганні в архівному відділі Любашівської РДА. Серед документів архівного фонду № Р-48 КСП «Зеленогірське» наявний список членів КСП «Зеленогірське» на розпаювання землі. Даний список був затверджений на загальних зборах членів КСП «Зеленогірське» 25 листопада 1995 року, протокол № 4, [PERSON] в зазначеному списку відсутній (а.с.98). Відповідно до довідки відділу у Любашівському районні ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 02 березня 2021 року [PERSON] до списку членів КСП «Зеленогірське» не включений та сертифікат на земельну частку не видався (а.с.99). Відповідно до ч. 9 ст.5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому ч.ч. 6,7 ст. 6 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст. 22, 23 ЗК та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року право на земельний пай особа набуває за наявності усіх трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Суд перевіряє саме ці обставини і, залежно від установленого, вирішує питання про обґрунтованість позовних вимог. Тобто, за умов відсутності трьох складових одночасно, а саме перебування позивача в членах КСП, отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акту, особа не має права на земельну частку (пай). Якщо громадянина помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається в судовому порядку. Позивач на підтвердження своїх вимог надав розпорядження Любашівської РДА від 15 червня 2006 року № 318/Ад-2006 та список громадян, яким передаються земельні ділянки в натурі на місцевості із земель колективної власності колишнього КСП «Зеленогірське» Гвоздавської сільської ради, який є додатком до розпорядження Любашівської РДА (а.с.7-8). Проте, зазначене розпорядження не може бути підставою для визнання за позивачем права власності на земельну кадастровий номер 51233814:01:004:0383. Із вказаного списку не вбачається, коли , ким, на яких підставах вирішувалося питання про складення цього списку чи затверджений список на загальних зборах членів КСП «Зеленогірське». Судом встановлено, що список членів КСП «Зеленогірське» на розпаювання землі був затверджений на загальних зборах членів КСП «Зеленогірське» 25 листопада 1995 року , в даному списку прізвище позивача відсутнє та позивач не надав доказів про те, що на той час він працював в КСП «Зеленогірське» та був членом вказаного КСП. Натомість у судовому засіданні він пояснив, що працював приблизно півроку в 1997 році та трудову книжку йому не дали. Будь-яких клопотань щодо витребування доказів, як-то передбачено ст..84 ЦПК України позивач не заявляв. Надані сторонами докази свідчать, що [PERSON] не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Передумовою для визнання права власності на земельну ділянку є наявність права на земельну частку (пай), проте позивачем право таке не доведено. Разом із тим, суд не приймає докази, надані відповідачем про видачу [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД №068588, оскільки право на земельну ділянку позивач набув, внаслідок прийняття у спадок після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ОД №009835 (а.с.80-81, 84-87). Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на досліджені судом докази, з урахуванням встановлених обставин, підстави позову про визнання права власності на земельну ділянку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні позову відмовлено повністю, тому судові витрати покладаються на позивача. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: dismissed