Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 10 листопада 1994 року працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та наказом №47-к від 06 березня 2019 року його було звільнено за власним бажанням внаслідок виходу на пенсію, за ст. 38 КЗпП України. Згідно з довідкою відповідача №1526 від 22.05.2019 року на час звільнення належна до виплати позивачеві сума заробітної плати склала 39021,42 гривень. Зазначена сума [PERSON] була перерахована 16 травня 2019 року на картковий рахунок в ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, при звільненні роботодавцем не було проведено розрахунок всіх належних позивачу сум. Згідно довідки №1526 від 22 травня 2019 року середньоденна заробітна плата становить 578,06 гривень. Загальна кількість робочих днів з дня звільнення - 06 березня 2019 року і до дня фактичного розрахунку - 16 травня 2019 року становить 47 робочих днів. Сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, становить: 578,06 гривень*47 днів = 27168,82 гривень. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 27168,82 гривень без утримання податків та обов`язкових зборів, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень, без утримання податків та обов`язкових зборів. Позивач та його представник про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду, особистим підписом позивача на супровідному листі про отримання ухвали Вугледарського міського суду Донецької області від 21.06.2019 року (а.с. 23, 24). Від представника позивача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її участі та участі її довірителя [PERSON] . Відповідач про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с 25). Відзив на позов, зустрічний позов та додаткових доказів у встановлений судом строк відповідач не надав. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 10 листопада 1994 року працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та був звільнений 04 березня 2019 року наказом № 47-к від 06 березня 2019 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 6-7). Відповідно до довідки №1526 від 22 травня 2019 року, виданої Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», при звільненні [PERSON] нараховані грошові кошти у розмірі 39021,42 гривень, сума до сплати становила 31060,84 гривень. Грошові кошти (за рахунок підприємства) у розмірі 29181,34 перераховані позивачу 16 травня 2019 року, згідно платіжного доручення №852 від 16 травня 2019 року. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] на день його звільнення складає 11850,33 гривні. Середньоденна заробітна плата на день його звільнення складає 578,06 гривень (а.с. 8, 9). Так, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що [PERSON] дійсно працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та був звільнений з підприємства наказом № 47-к від 06 березня 2019 року. В день звільнення з останнім не було проведено повного розрахунку всіх належних його сум, а остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 16 травня 2019 року. Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 578,06 гривень, оскільки кожна зі сторін посилається на зазначені обставини як в досліджених письмових доказах, так і в наданому суду позові. Згідно статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 рудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При визначенні середньої заробітної плати слід керуватися вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями) (далі - Порядок). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. З п. 2 вказаного Порядку вбачається, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Судом встановлено та підтверджується довідкою №1526 від 22 травня 2019 року, виданої Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», середньоденний заробіток [PERSON] становить 578,06 гривень, що не оспорюється сторонами та не підлягає доказуванню. Згідно з п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки розрахунку при звільненні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Так, позивача було звільнено наказом № 47-к від 06 березня 2019 року, а повний розрахунок з усіх належних йому сум підприємством було здійснено 16 травня 2019 року, таким чином, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачем при його звільненні за період з 06 березня 2019 року по 16 травня 2019 року, що з вирахуванням святкових днів (Міжнародного жіночого дня; Великодня; Дня праці; Дня перемоги) і неробочих днів, становить 46 робочих днів. Отже, розмір компенсації середнього заробітку за період, коли з вини відповідача з позивачем не було здійснено розрахунок при звільненні, а саме, за період з 06 березня 2019 року по 16 травня 2019 року, який підлягає відшкодуванню позивачеві Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» становить 26590,76 гривень (46 робочих дні х 578,06 гривні = 26590,76 гривень), а тому зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу та судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданих до суду копій Договору про надання правничої допомоги від 17 травня 2019 року, квитанції до прибуткового касового ордера №53 від 17 травня 2019 року та Опису робіт за Договором про надання правових послуг від 17 травня 2019 року, [PERSON] були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень, а тому у відповідності до ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 978,72 гривень (26590,76 гривень * 1000,00 гривень / 27168,82 гривень = 978,72 гривень). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру, яка була частково задоволена судом та за яку позивачем було сплачено судовий збір у сумі 768,40 гривень, що підтверджується квитанцією № 27 від 18 червня 2019 року, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 752,05 гривень (26590,76 гривень * 768,40 гривень / 27168,82 гривень = 752,05 гривень). Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial