Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач вказав, що 25 квітня 2010 року позичив [PERSON] кошти в національній валюті в сумі 18 550 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 01 травня 2011 року. Однак, відповідачем в обумовлений строк сума боргу не повернута. Просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 21 597 грн. 40 коп. яка складається із: основного боргу 18 550 грн.; індексу інфляції за період з 01 травня 2011 року по 29 квітень 2014 року в сумі 1377 грн. 90 коп.; заборгованості по відсотках - 1669 грн. 50 коп. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав і зокрема зазначив, що 25.04.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики відповідно до якого передав [PERSON] грошові кошти в сумі - 18 550 грн. котрі остання зобов'язалася повернути до 01.05.2011 року. Однак відповідач в порушення умов договору отримані кошти в встановлені строки не повернула. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу - 21 597 грн. 40 коп., судовий збір та витрати на оплату правової допомоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, суду показала, що кошти від [PERSON] не отримувала. Вона працювала у позивача в магазині реалізатором, та після проведення ревізії виникла недостача, тому вона під впливом позивача написала розписку про отримання від останнього коштів. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики в сумі 8000 грн., визнає, проте проти стягнення заборгованості в сумі 21 597 грн. 40 коп., оскільки частину позики в сумі 10 000 грн. повернула позивачу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 25 квітня 2010 року уклали договір позики відповідно до якого, позивач зобов'язався надати відповідачу [PERSON] гроші в сумі 18550 гривень, а відповідач зобов'язалася до 01 травня 2011 року повернути позивачу зазначену суму грошей, про що відповідач власноруч написала розписку. Однак в установлений договором позики строк, відповідач борг не повернула. Відповідно до ч.2 ст.1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей, та на підтвердження укладення договору позики і його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів підтверджується договором позики від 25.04.2010 року /а.с. 7/. Посилання відповідача на той факт, що спір про повернення боргу виник не з договору позики, а в зв'язку з виконанням нею своїх трудових обов'язків не знайшов свого підтвердження, оскільки відповідач не надала суду на підтвердження цього факту належних та допустимих доказів. В судовому засіданні встановлено, що розписка від 25 квітня 2010 року на суму 18550 грн. була власноручно написана відповідачем [PERSON], про що остання не заперечує. Дана розписка відповідає вимогам ст.ст. 1046,1047 ЦК України і не містять посилань на безгрошовість даного договору. Факт підписання відповідачкою розписки є доказом отримання нею від позивача позики в сумі 18550 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Крім того, відповідачка до моменту пред'явлення до неї позову про повернення боргу не оскаржувала договір позики на підставах неотримання нею грошових коштів. Частиною ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. В свою чергу ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача за договором позики від 25 квітня 2010 року за період з 01 травня 2011 року по 29 квітня 2014 року становить 21597 грн. 40 коп., з них: сума боргу -18550 грн., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції - 19927 грн. 90 коп. (18550 грн. + 1377 грн. 90 коп.), сума процентів за період з 01 травня 2011 року по 29 квітня 2014 року -1669 грн. 50 коп. (18550 грн. х 3% /365 днів х 1095 днів). Таким чином загальна сума заборгованості відповідача за договором позики, яка підлягає стягненню становить 21597 грн. 40 коп.. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката іншого фахівця в галузі права. Згідно з вказаною нормою закону з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: 243,60 грн. 60 коп. судового збору та 400,00 грн. витрат на оплату правової допомоги, розмір яких підтверджуються доданими до справи квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved