Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про виселення відповідача - [PERSON] з квартири [ADDRESS] і зобов'язання відповідача не чинити перешкод щодо вселення позивача та його сім'ї в спірну квартиру, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до ордеру № 013350 серії Б, виданого 20.02.2013р. Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією, [PERSON] з сім'єю у складі 7 осіб отримав право на заняття жилого приміщення - ізольованої 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Ордер виданий на підставі розпорядження Дніпровської районної в м. Киві державної адміністрації №65 від 12.02.2013р. Після отримання ордеру позивач разом зі своєю сім'єю зареєструвалися у зазначеній квартирі, проте, фактично вселитися не змогли, оскільки відповідач - [PERSON] без належних правових підстав на момент отримання ордеру та на даний час фактично проживає в квартирі, утримує у себе ключі від вхідних дверей і створює тим самим перешкоди у вселенні позивача з родиною до квартири. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, [PERSON] неодноразово звертався до суду з позовами про недійсність ордеру, виданого [PERSON], про неправомірність розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації №65 від 12.02.2013р., про визнання за ним права користування квартирою тощо, проте, на даний час судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена безпідставність цих позовів та відсутність правових підстав у [PERSON] на проживання у спірній квартирі. Підтримавши з вищезазначених підстав позовні вимоги, представник позивача просив суд задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17.07.2013р. позов не визнав, пояснивши, що не має наміру звільняти квартиру, оскільки вважає незаконними дії працівників районної в м. Києві державної адміністрації на видачу ордера позивачу, просив відкласти розгляд справи для вирішення спору мирним шляхом. У наступні судові засідання, які призначалися у даній справі, відповідач не з'явився, направляв клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду інших справ, проте, письмових заперечень по суті заявленого позову про виселення і будь-яких доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав, причини своєї неявки у судові засідання також суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, що підтверджують належне повідомлення відповідача про час та місце судових засідань у справі, згоди позивача на заочний розгляд справи, суд у судовому засіданні 26.05.2014р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представники третіх осіб - Органа опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судові засідання не з'явилися. Орган опіки та піклування направив до суду письмовий лист про розгляд справи у відсутність його представника і просив вирішити справу з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, а Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація причини неявки свого представника суду не повідомила, будь-яких заяв до суду не направила. Вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 013350 серії Б, виданого 20.02.2013р. Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією, [PERSON] з сім'єю у складі 7 осіб отримав право на заняття жилого приміщення - ізольованої 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Ордер виданий на підставі розпорядження Дніпровської районної в м. Киві державної адміністрації №65 від 12.02.2013р. Після отримання ордеру позивач разом із своєю сім'єю зареєструвалися у зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою за формо №3 від 20.03.2013р. №575. Натомість, фактично в квартиру позивач з родиною вселитися не змогли , оскільки відповідач [PERSON] на момент отримання позивачем ордеру і на даний час фактично проживає в квартирі, зберігає у себе ключі від вхідних дверей до квартири і не допускає позивача у квартиру. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не спростовані зазначені позивачем обставини. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2013р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, 3-і особи: [PERSON], Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про визнання ордеру недійсним, яке набрало законної сили 06.02.2014р., встановлено, що позивачем в судовому засіданні не надано жодного документу, який міг би підтвердити правомірність зайняття квартири [ADDRESS]. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин проживання та користування спірною квартирою, оскільки рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2012 року скасовано рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16.01.2011 року про визнання за [PERSON] право користування вищевказаною квартирою. Судом вирішено у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки відсутні підстави для визнання ордеру від 20.02.2013 року, виданого [PERSON], недійсним. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2013р. у адміністративній справі за позовом [PERSON] до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації , третя особа - [PERSON] про скасування розпорядження №65 від 12.02.2012р. в частині, яка набрала законної сили 22.05.2014р., встановлено, що жодних розпоряджень, ордерів, договорів тощо, що могло б давати правові підстави проживати у вказаній квартирі позивачу ([PERSON]) не надавалось. Уповноваженими органами не приймалось рішень про надання дозволу позивачу [PERSON] проживати в квартирі , а позивачем не подано до суду жодного документу, який би свідчив про наявність правових підстав для його проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що станом на день винесення оскаржуваного розпорядження, позивач [PERSON] проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] безпідставно. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та рішення суду. За нормами статті 9 Житлового Кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового Кодексу Української РСР, - осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно з ч. 3 ст. 109 Житлового Кодексу Української РСР, - якщо громадяни не звільняють жиле приміщення добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена законність ордера № 013350 серії Б, виданого [PERSON], правомірність розпорядження №65 від 12.02.2013р. Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації; безпідставність проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS], а проживання [PERSON] створює перешкоди позивачу у користуванні житлом , позов [PERSON] про виселення відповідача та зобов'язання його усунути перешкоди при вселенні в квартиру, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved