Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів. Сума позики за цим договором становить 180000грн., що еквівалентно 6684,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ на момент укладення договору. Сума позики повинна бути повернута до 02.11.2018 року в повному розмірі. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 02.11.2017 року, відповідно до якої відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 180000,00грн., що еквівалентно курсом НБУ 6684,00 доларів США. Згідно розписки, відповідач зобов`язалася повернути борг в термін до 02.11.2018 року, здійснюючи щомісячні платежі в розмірі 560,00доларів США рівними частинами. Однак, у передбачений договором строк відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання повернути борг, та ухиляється від виконання свого зобов`язання. 28.09.2020 року позивач надав заяву про зміну розміру позовних вимог. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 180000,00грн., пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 328500,00грн., 25 % річних від простроченої суми у розмірі 85438,36грн., інфляційні витрати у розмірі 13680,00грн., судовий збір по сплаті судового збору та повернути позивачу переплачену суму судового збору у розмірі 1749,80грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву, якою просив розглянути справу без участі позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву на позов не подав. 10.12.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявним в матеріалах справи договором позики грошей та розпискою. 02.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів. Відповідно п.2.1 Договору, сума позики становить 180000,00грн., що еквівалентно 6684,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ, встановленого на момент укладання договору. Відповідно до п.2.2 Договору позикодавець зобов`язаний в один день з укладенням цього договору передати позичальнику позику, визначену у п.2.1 Договору, а позичальник зобов`язаний надати відповідну розписку, що підтверджує факт приймання ним грошових коштів у повному розмірі і є відповідним письмовим підтвердженням укладання договору позики та досягнення між сторонами згоди щодо всіх його істотних умов. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 02.11.2017 року, відповідно до якої відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 180000,00грн., що еквівалентно курсом НБУ 6684,00 доларів США. Згідно розписки, відповідач зобов`язалася повернути борг в термін до 02.11.2018 року, здійснюючи щомісячні платежі в розмірі 560,00доларів США рівними частинами (п.4.2 Договору). \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений Договором строк, кошти позивачу повернуті не були. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що 02.11.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики грошових коштів. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 02.11.2017 року, оригінал якої надано позивачем до суду. На теперішній час, відповідач отримані грошові кошти не повернув. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а ч.2 цієї ж ст. 625 визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.6.5 Договору, якщо позичальник прострочив виконання грошового зобов`язання та не повернув позику або ж її частину позикодавцю в строки, встановлені пунктами 3.1, 4.2 Договору, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю позику з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25 % річних від суми неповернутої позики, яка встановлена цим Договором. Відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, та відповідно до ст. 625 ЦК України, п.6.5 Договору, повинен сплатити позивачу 25% річних від простроченої суми та інфляційні витрати. 25% річних від простроченої суми за період з 03.11.2018 року по 25.09.2020 року складає 85438,36грн. (180000,00грн. х 25% / 100% / 365 днів х 693 днів = 85438,36грн). Інфляційні витрати за період з листопада 2018 року до серпня 2020 року складають 13680,00грн. (180000,00грн.*((101,4*100,8 (2018 рік)*104,1 (2019 рік)*101,2 (2020 рік))/100=13680,00грн. Відповідно до п.6.3 Договору, порушення позичальником строків повернення позичкодавцю позики або її частини, тягне за собою цивільно-правову відповідальність позичальника у вигляді обов`язку сплати неустойки (пені) в розмірі 100% від суми позики чи частини неповернутої позики, за кожний день прострочення, до моменту фактичного виконання зобов`язання в повному обсязі. Відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, та відповідно до п.6.5 Договору, повинен сплатити позивачу 100% від простроченої суми. Пеня за період з 03.11.2018 року по 02.11.2019 року становить 328500,00грн. (180000,00грн. х 0,5% / 365 днів = 328500,00грн). Статтями 12-13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав взяте на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, та прострочив виконання зобов`язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог. На підставі ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 6076,18грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Окрім того, позивачу необхідно повернути з державного бюджету переплачену суму судового збору у розмірі 1749,80грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved