Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати п.2 наказу заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради [PERSON] від 12.04.2021 № 20-К «Про звільнення [PERSON] » за п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП; 2) поновити її на посаді головного бухгалтера КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, допустивши негайне виконання рішення; 3) стягнути з КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.04.2021 по день винесення рішення по справі з розрахунку 1175,62 грн. за один робочий день; 4) стягнути з КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради моральну шкоду в сумі 30 000 грн.; 5) стягнути з КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради судові витрати зі сплати судового збору. Відповідачем Комунальною установою «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради в порядку ст. 178 ЦПК України подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказується, що 26.03.2021 керівнику КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради надійшло письмове звернення завідувача підсобного господарства КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради [PERSON], з проханням провести перевірку нарахування заробітної плати за березень 2021 року, у зв`язку з її суттєвим зниженням, будь-яких порушень з боку [PERSON] не було, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась. У зв`язку з цим, наказом по інтернату від 29.03.2021 № 24 призначено проведення службового розслідування за фактом виявлення невідповідностей чинному законодавству нарахування заробітної плати працівникам установи, а саме - відповідно до наказу від 24.03.2021 №22 «Про преміювання працівників» розмір премії [PERSON] складає 100% до посадового окладу. Але до виплати вказана премія взагалі нарахована не була. Крім того, під час проведення службового розслідування було виявлено, що вищезазначеним наказом встановлено преміювання співробітнику інтернату [PERSON] у розмірі 100% до посадового окладу, але до виплати премія не нарахована взагалі. При цьому премія [PERSON] за наказом складає 50% від посадового окладу, але до виплати нараховано 100%. Також 50% премії нараховано [PERSON] , що взагалі не передбачено наказом. За цим же наказом № 24 від 29.03.2021 року, з метою запобігання подальшому скоєнню подібних порушень, [PERSON] було відсторонено від роботи на підставі ст. 46 КЗпП України та, відповідно, заблоковано їй доступ до блоку нарахування заробітної плати бухгалтерської програми «Крістал» у службовому комп`ютері. У зв`язку з відстороненням від роботи 31.03.2021 позивачем було здійснено виклик поліції до адміністративної будівлі КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради. В ході проведеної працівниками поліції перевірки, встановлено, що в діях з боку керівництва КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, про які повідомила Позивач, порушень чинного законодавства не встановлено, так як щодо позивача в установі проходить службове розслідування і вищенаведені дії керівництва є цілком логічними та не суперечать чинному законодавству. За висновком службового розслідування заступником директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» [PERSON] видано наказ від 31.03.2021 №25 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». З метою реалізації прийнятого рішення щодо звільнення [PERSON] , на підставі зазначеного наказу №25 31.03.2021 було видано наказ від 31.03.2021 №17-к «Про звільнення [PERSON] » щодо звільнення з займаної посади головного бухгалтера КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. У зв`язку з цим, о 14.00 годині цього дня старшим інспектором з кадрів КУ «Преславський ПНІ» ЗОР Караулановою М.І., в присутності юрисконсульта КУ «Преславський ПНІ» ЗОР Панченка О.В. та бухгалтера «Преславський ПНІ» ЗОР Байденко О.В., було запропоновано [PERSON] отримати її трудову книжку [NUMBER] з відповідним записом про звільнення та накази про її притягнення до відповідальності та звільнення з займаної посади за п. 1. ч. 1. ст. 41 КЗпП України від 31.03.2021 №25 та від 31.03.2021 №17-к. Але [PERSON] на вказану пропозицію не відреагувала, взяла особисті речі та покинула приміщення адміністративної будівлі та територію інтернату. Наступного дня, 01.04.2021 старшим інспектором з кадрів [PERSON] підготовлено та направлено поштою [PERSON] лист з повідомленням про звільнення та пропозицією прибути до установи у зручний для неї час для отримання трудової книжки та наказу про звільнення. О 09.57 годині цього дня [PERSON] надіслала SMS-повідомлення на телефон [PERSON] , юрисконсульта інтернату, з текстом: «Я на больничном». На телефонні дзвінки не відповідала, інших повідомлень не надсилала. 12.04.2021 [PERSON] о 12.10 годині з`явилася в адміністративну будівлю КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР та надала лист непрацездатності АЛВ №861804, відкритий 31.03.2021 та закритий 09.04.2021, з приписом стати до роботи 10.04.2021. Наказом заступника директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР від 12.04.2021 №20-к, у зв`язку з хворобою [PERSON] , наказ від 31.03.2021 №17-к в частині її звільнення визнано таким, що втратив чинність. Пунктом №2 наказу від 12.04.2021 №20-к [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР за п. 1. ч. 1. ст. 41 КЗпП України за скоєння одноразового грубого порушення трудових обов`язків, з 12 квітня 2021 року. Старшим інспектором з кадрів [PERSON] цього ж дня було видано [PERSON] її трудову книжку, після чого вона о 14.00 годині пішла з роботи, про що доповідною запискою повідомлено старшим інспектором з кадрів [PERSON] та складено відповідний акт про відсутність [PERSON] в робочий день 12.04.2021 року на роботі. Ствердження позивача щодо її незаконного звільнення спростовується наступним. 30.03.2021 тривало проведення службового розслідування за допущеним [PERSON] порушенням і їй це було відомо. Крім того, не існує об`єктивних факторів, нормативних документів які могли би чітко охарактеризувати ту чи іншу поведінку особи «Наполегливою». При цьому жодного характеризуючого факту «Наполегливості» керівника установи позивачем не наведено. Тому вказане позивачем щодо «Наполегливості» керівника інтернату в питанні її звільнення за згодою сторін, має виключно суб`єктивний характер, зумовлений особистим психологічним станом позивача і не має жодного відношення до предмету позову. Ствердження позивача, що вона виконала вимоги наказу від 24.03.2021 №22 в повному обсязі є невірними та спростовуються змістом вказаного наказу та невідповідністю нарахуванням фактичної заробітної плати деяких працівників. Вказане підтверджується оригіналом цього наказу, розрахунково-платіжними відомостями від 24.03.2021 та матеріалами службового розслідування. Ствердження позивача, що їй не надали відпустки за її заявами безпідставні та необґрунтовані. Так, 31.03.2021 позивачем подано дві заяви про надання відпусток. У зв`язку зі звільненням позивача з роботи саме за порушення трудової дисципліни, вона не має право на відпустку. За графіком надання відпусток працівникам інтернату не передбачено надання щорічної відпустки [PERSON] ні у березні, ні у квітні 2021 року. На підставі цього її заяви про надання відпусток не розглядалися, відповідний наказ про надання їй відпусток не видавався. Відповідно до п.2.4. наказу комунальної установи «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради від 03.12.2020 №134 «Про використання Інструкції з діловодства в КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР та деякі інші питання щодо документообігу», відповідальними за підготовку наказів із встановлення надбавок та преміювання є юрисконсульт, або секретар-друкарка. Відповідальний за облік - юрисконсульт. Тобто до головного бухгалтера на виконання надходить наказ підписаний керівником та зареєстрований у відповідному журналі. До компетенції головного бухгалтера взагалі не відноситься підготовки наказів про преміювання. Але, позивачем до позовної заяви долучено аркуш паперу з печатним текстом у вигляді проекту наказу, вказано дату 24.03.2021 та № 22 і вказано назву «Про преміювання працівників», невідомого походження та невідомого змісту, та названо його «Наказом», який жодним чином не є службовим документом та не може бути підставою для нарахування премії працівникам інтернату та регламентувати використання бюджетних коштів. Під час проведення службового розслідування встановлено, що 29.03.2021 [PERSON] звернулася до заступника директора інтернату [PERSON] з проханням підписати проект наказу «Про преміювання працівників» від 24.03.2021 № 22, про що ним складено відповідну доповідну записку. Але [PERSON] було відмовлено їй в цьому, оскільки аналогічний за номером, датою та назвою наказ вже був підписаний, зареєстрований, погоджений з профспілковим комітетом раніше та наданий ним особисто [PERSON] на виконання, для чого в неї були наявні всі необхідні засоби та умови для його реалізації. Крім того, наданий проект наказу не відповідав попередньому за змістом, отже, позивач хотіла приховати свої неправомірні дії (здійснення нарахування заробітної плати за березень 2021 року у підвищеному розмірі собі особисто та особі [PERSON] , з якою перебуває у родинних відносинах за рахунок зменшення заробітної плати інших працівників) шляхом службового підроблення наказу керівника установи, що містить ознаки злочину, передбаченого ст. 366 КК України, адже премії вже були нараховані працівникам. Матеріали службового розслідування за вказаним вище фактом направлені до відділення поліції №2 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області для проведення подальшої перевірки щодо наявності в її діях ознак кримінального правопорушення. Позивачем зауважено, що наказ про її звільнення №20-к від 12.04.2021 за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП є необґрунтованим, безпідставним, та таким що порушує її права. Однак це твердження є недостовірним. На дату звільнення [PERSON] була головним бухгалтером комунальної установи «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради. Повноваження заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР на прийняття рішення щодо звільнення працівника визначені рішенням Запорізької обласної ради від 19.09.2019 № 5. Факт порушення працівником трудових обов`язків було доведено службовим розслідуванням та зафіксовано наказом від 31.03.2021 №25 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Порушення має характер одноразового, оскільки винною особою допущено порушення вимог одного нормативного документу, а саме наказу заступника директора комунальної установи «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради від 24.03.2021 №22 «Про преміювання працівників». Порушення, скоєне [PERSON] має грубий характер, оскільки вчинено у відношенні конкретних осіб, завдало шкоду конкретним особам та має цілком вимірний характер - 17094,71 грн. Внаслідок порушення [PERSON] відчула суттєве погіршення свого матеріального стану враховуючи те, що на її утриманні перебуває престаріла мати. [PERSON] є особою вразливої категорії людей - особа з інвалідністю та має на утриманні неповнолітню дитину. Стосовно ствердження позивача про відсутність в наказі про її звільнення від 12.04.2021 № 20-к формулювання суті допущеного нею порушення, відповідно Роз`яснень Міністерства юстиції України від 01.02.2011, припинення трудового договору оформляється наказом власника або уповноваженого ним органу. У такому наказі повинні бути зазначені підстави припинення трудового договору в точній відповідності з формулюванням законодавства про працю і з конкретним посиланням на статтю, пункт закону. В наказі від 12.04.2021 №20-к «Про звільнення [PERSON] » чітко вказано причину звільнення - за одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що є точною відповідністю п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, та вказано посилання на цю статтю. Крім того, зміст порушення конкретно зазначено у висновку за матеріалами службового розслідування та затверджено наказом від 31.03.2021 №25 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Відповідно до п.2.11 посадових обов`язків головного бухгалтера КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР, [PERSON] була зобов`язана забезпечувати правильне нарахування заробітної плати, лікарняних, матеріальної допомоги працівникам установи, правильне оформлення документів на виплату заробітної плати, підготовка розрахункових відомостей для виплати заробітної плати. Скоєне [PERSON] порушення націлене на поліпшення свого та близької особи матеріального стану шляхом присвоєння бюджетних коштів. Стосовно визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.04.2021 до дня винесення рішення по справі з розрахунку 1175,62 грн. 62 коп. за один робочий день позивачем, відповідач повністю заперечує проти позовних вимог. В позові просить відмовити, тому й ніяких виплат на користь позивача бути не може. Що стосується стягнення з КУ «Преславський ПНІ» ЗОР моральної шкоди, можливо, позивач має на теперішній час деякі моральні страждання, які виникли в наслідок її звільнення з роботи. Але причиною цього звільнення стали дії позивача, до яких її ніхто не примушував, а навпаки - матеріально та морально постраждали інші люди. Тому є безпідставним вимагання позивачем компенсації моральної шкоди, причиною якої стало грубе порушення трудових обов`язків. Інших належних та допустимих доказів завданої матеріальної шкоди, втрати нормальних життєвих зв`язків, додаткових зусиль для організації свого життя суду не надано, відтак підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. У зв`язку з відсутністю у позивача обґрунтування позовних вимог, що могли би стати підставами для задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в сумі 908 грн. є також безпідставним та необґрунтованим, а відтак таким, що не підлягає задоволенню. Вважає позов безпідставним, необґрунтованим, а дії [PERSON] розцінюються як намагання уникнути відповідальності за скоєне грубе порушення трудової дисципліни, а відтак витрати слід покласти на позивача (а.с.31-40). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову та пояснили, що 03.01.2019 позивач була прийнята на роботу до КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради на посаду головного бухгалтера. Наказом № 17 від 31.03.2021 вона була звільнена з займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП. В той же день, 31.03.2021 вона за станом свого здоров`я пішла на лікарняний, на якому пробула до 12 квітня 2021 року з урахуванням 10-11 квітня вихідних. За день до її звільнення, а саме 30.03.2019 нею була написана заява про звільнення з займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП. Написанню вказаної заяви передувала наполеглива поведінка заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний диспансер» Запорізької обласної ради [PERSON] , який наполягав на тому, щоб вона негайно звільнилася та пропонував їй різні варіанти звільнення за її ініціативою. Причиною такого наполягання по поясненням керівника стала начебто скарга працівника про не отримання ним премії за березень 2021 року, на що вона відповіла, що вона нарахувала премію, яка була виплачена працівникам 26.03.2021 згідно його наказу № 22 від 24.03.2021 та виплатили премію лише тим працівникам, які були зазначені у списку наказу. Крім того, премія - це необов`язкова складова заробітної плати, вона сплачується лише за наявності коштів в установі та керівником був наданий їй наказ № 22 від 24.03.2021 з певним переліком осіб, яким всім без виключення, було нараховано премію. Крім того, вона зауважила, що ним, окрім наказу про преміювання працівників № 22 від 24.03.2021, 26.03.2021 затверджувались розрахунково-платіжні відомості по підрозділам за березень 2021 року, з яких вбачається, що премія нараховувалась та виплачувалась не всім працівникам установи, а тільки деяким, які були зазначені в наказі. Тобто, керівник чітко знав про те, що премія нараховується та виплачується згідно наказу, який видається ним щомісячно «про преміювання працівників» та всі працівникам періодично, по-чергово отримують премію, але не щомісячно. Тобто, отримання премії відбувається щомісячно не всіма працівниками, але таким чином, що кожний працівник один раз на декілька місяців обов`язково отримує премію згідно наказу керівника. Відповідно, якщо навіть керівник когось з працівників не зазначив у наказі «про преміювання», він міг на наступний місяць це зробити, оскільки премія виплачується всім працівникам періодично, тому ані з його сторони, ані з її боку ніяких грубих порушень не було. Всі інші складові заробітних плат працівників, які є обов`язковими доплатами до заробітної плати, нею, як головним бухгалтером, були нараховані та виплачені, будь-яких порушень в тому числі «неправильного нарахування заробітної плати працівникам» не було. Таким чином, ніяких грубих одноразових порушень вона не допускала, а нараховувала працівникам, в тому числі, премію, за наказом від 24.03.2021 № 22, виданим керівником, в якому був наявний перелік громадян, яким повинна нараховуватись премія за березень 2021 року. Однак, [PERSON] продовжував наполягати на тому, що вона нібито в чомусь винна та наполягав на написанні нею заяви про своє звільнення. Вона була знервована, не розуміла про його наполягання на звільненні, тим більше у червні 2021 року планувала вийти на пенсію, оскільки досягала пенсійного віку. Однак знаходячись в нервовому стані 30.03.2021 написала заяву на своє звільнення з 01.04.2021 за угодою сторін. В той же день, 30.03.2021 прийшовши вранці на роботу, виявила, що доступ до її комп`ютеру кимось заблокований та вона не може увійти до програмного забезпечення бухгалтерської програми. Запитала робітників про те, хто заборонив їй доступ до програми, але ніхто нічого не відповів. Тоді вона зрозуміла, що було втручання в бухгалтерську програму. Потім цілий день [PERSON] наполягав на написанні нею заяви про звільнення, а після обіду в її присутності він разом з завхозом змінили замки. Ключ від нового замку її кабінету не надали. На другий день 31.03.2021 прийшовши на роботу, вона не змогла потрапити до свого кабінету та викликала поліцію для з`ясування обставин втручання в комп`ютер головного бухгалтера та не допуску її до роботи. Поліція приїхала, відібрала пояснення. Яке рішення за її заявою на теперішній час прийнято їй невідомо. В той же день, 31.03.2021 її було ознайомлено з наказом № 24 від 29.03.2021 про проведення службової перевірки за фактом виявлених невідповідностей чинному законодавству нарахування заробітної плати працівникам установи у термін з 29.03.2021 по 29.04.2021 та відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати. Після вищезазначених дій, у неї загострилась гіпертонічна хвороба, піднявся тиск, вона звернулася до лікаря та її було відправлено на лікарняний, тобто з 31.03.2021 вона була тимчасово непрацездатна та перебувала на лікарняному до 09.04.2021 включно (10-11 квітня вихідні). Крім того, 31.03.2021 вона написала та зареєструвала заяву про відкликання заяви про своє звільнення від 30.03.2021, оскільки його написання було під тиском [PERSON] та не відображало дійсного її волевиявлення щодо звільнення за її ініціативою, та написала дві заяви щодо відбуття щорічних відпусток за попередній рік (тривалість 17 днів) з 01.04.2021 та поточний рік (тривалістю 7 днів) з 18.04.2021, з виплатою матеріальної допомоги. Також, 31.03.2021 вона написала на ім`я заступника директора закладу [PERSON] доповідну про те, що наказ на преміювання був замінений на інший, оскільки [PERSON] надав їй за таким же номером і датою інший варіант наказу, в якому список осіб на преміювання відрізнявся від наказу, який вона виконала ще 24.04.2021. Перебуваючи на лікарняному, поштою 06.04.2021, в період своєї тимчасової непрацездатності, знаходячись на амбулаторному лікуванні, вона отримала листа від КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР, в якому було повідомлення з посиланням на наказ № 17-к від 31.03.2021 про її звільнення з займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП, самого наказу в листі не було, пізніше його їй ніхто не вручив та не ознайомив. Приблизно в цей же період, вона отримала виплати при звільненні, які складали незрозумілу суму 669,35 грн. Пізніше, коли закінчилась її тимчасова непрацездатність та 12.04.2021 вона прийшла на роботу з метою надати свій листок непрацездатності, отримала наказ від 12.02.2021 № 20-к. Тобто, попередній наказ про її звільнення був скасований, але виданий новий наказ про звільнення за тією ж підставою - п. 1, ч. 1 ст. 41 КЗпП. Трудову книжку та наказ про її звільнення вона отримала на руки в той же день 12.04.2021. Вважає п. 2 наказу № 20-к від 12.04.2021 про своє звільнення незаконним, необґрунтованим, безпідставним та таким, що порушує її права, як працівника. В п. 2 наказу № 20-к від 12.04.2021 відсутнє посилання на те, яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків головним бухгалтером КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР було здійснено, що робить наказ незрозумілим та таким, що не відповідає положенням законів про працю. В оскаржуваному п. 2 наказу № 20 від 12.04.2021 йдеться про одноразове грубе порушення трудових обов`язків головним бухгалтером та не йдеться та не міститься конкретного формулювання самого одноразового грубого порушення, що є неприпустимим. Тому, не зрозуміло, за яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків її звільнено наказом № 20-К від 12.04.2021. В даному випадку взагалі не встановлено, чи вчинено головним бухгалтером проступок та нікому не спричинена шкода, то й звільнення є необґрунтованим та безпідставним, а тому вказаний наказ про звільнення підлягає скасуванню. З результатами службового розслідування її ніхто не ознайомлював, як із наказами про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, оскільки вона подала 31.03.2021 заяву про отримання щорічної відпуски за минулий рік тривалістю 17 днів за 7 днів поточного року з 01.04.2021 керівництво повинно було перенести строк відпустки після її виходу з лікарняного. Тобто, з 12.04.2021 вона повинна була піти та вважала, що пішла у щорічну відпуску до 7 травня включно за винятком святкових днів та стати до роботи 8 травня 2021 року. Натомість, керівництво установи спочатку звільнило її в період її непрацездатності, а потім скасувавши таке звільнення, все одно звільнило в період, коли повинна надаватися щорічна відпустка за минулий та поточний рік. Враховуючи той факт, що обирати між грошовою компенсацією за невикористану щорічну відпустку та безпосередньо перебуванням у відпустці - це право виключно працівника на підставі ст. 24 Закону України «Про відпустки» та ст. 83 КЗпП, вона написала заяву про надання їй відпустки, в тому числі за минулий рік з 01.04.2021, роботодавець в особі заступника директора не мав права на її звільнення з 12.04.2021, оскільки саме з цієї дати вона повинна знаходитися у відпустці. Тому, таке суттєве та грубе порушення гарантій працівників, передбачених законодавством, є ще одною підставою для визнання наказу про її звільнення незаконним та її поновлення на роботі. Вважають звільнення з роботи є безпідставним та незаконним з огляду на численні порушення норм трудового законодавства. За час вимушеного прогулу повинно бути сплачено за весь період вимушеного прогулу шляхом множення середньоденної заробітної плати - 1175,62 грн. на кількість робочих днів за весь час вимушеного прогулу. Вона мала на час звільнення та має на даний час моральні страждання, пов`язанні з її незаконним звільненням. Вона залишилася без засобів для існування, оскільки її заробітна плата - це єдиний дохід. Інших джерел для існування вона не має. Вона є особою, яка з 05.06.2021 досягла пенсійного віку. ЇЇ звільнення за такою статтею зменшило стаж роботи, який враховується при обрахуванні пенсії, що доставило їй додаткових переживань та страждань. Зараз вона морально страждає від того, що не має коштів на утримання себе та своєї родини. Відсутність коштів вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя своєї родини. Вважає, що принижено її гідність, як фахового працівника, оскільки вона не порушувала своїх трудових обов`язків, не допускала ніяких грубих порушень, та відповідно, таке незаконне звільнення принижує її, як спеціаліста. Вона проживає у селі, майже всі знають про даний випадок. Відчуває переживання за те, що в селі обговорюють її звільнення, як начебто некваліфікованого робітника та людини, яка начебто не може працювати в колективі та є конфліктною та некваліфікованою, хоча за всю її трудову діяльність протягом 42 роки вона жодного разу не була в подібних несприятливих обставинах, як робітник. Вона страждає на гіпертонічну хворобу та принизливе ставлення до неї керівництва, яке проявлялось у висловлюваннях начебто її провини в неправильних нарахуваннях заробітної плати працівникам, а потім незаконне звільнення доставило їй та продовжує доставляти переживань та хвилювань. Вважає, що перебування на лікарняному у період з 31.03.2021 по 09.04.2021 є також результатом несправедливих висловлювань керівництва у її адресу. Все це доставляло та доставляє дотепер їй моральних переживань та страждань, а також вимушує знаходити додаткові заробітки, оскільки роботи в сільській місцевості вільної не має, а далеко їздити в пошуках заробітку вона не може за станом здоров`я та віком. Свою моральну шкоду оцінює в 30 000 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Третя особа [PERSON] заперечував проти позову. Заслухавши сторони, вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією трудової книжки, що 03.01.2019 [PERSON] була прийнята на роботу в КУ «Преславський ПНІ» ЗОР на посаду головного бухгалтера (а.с.8). У наказі заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради [PERSON] №20-к від 12.04.2021, з яким ознайомлено [PERSON] , вказано: 1. Вважати таким, що втратив чинність в частині звільнення [PERSON] з займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України з 31 березня 2021 року наказ КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР від 31.03.2021 року № 17-к. 2. Звільнити [PERSON] з посади головного бухгалтера КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за скоєння одноразового грубого порушення трудових обов`язків з 12 квітня 2021 року. 3. Бухгалтерії КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР провести перерахунок заробітної плати та розрахункових виплат [PERSON] з урахуванням зміни дати звільнення. 4. Старшому інспектору з кадрів [PERSON] внести відповідні записи щодо зміни дати звільнення до трудової книжки [PERSON] (а.с.16). 31.03.2021 [PERSON] звернулась до заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» [PERSON] з наступними заявами: 1) про відкликання заяви про звільнення від 30.03.2021 з 01.04.2021; 2) про надання частини основної щорічної відпустки за 2021-2022 роки тривалістю 7 днів з 18.04.2021 з наданням матеріальної допомоги; 3) про надання частини основної щорічної відпустки за 2021-2022 роки тривалістю 7 днів з 01.04.2021 з наданням матеріальної допомоги (а.с.19,20,21). 24.03.2021 заступником директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради [PERSON] видано наказ № 22 «Про преміювання працівників» за високий рівень виконання посадових обов`язків та за результатами роботи у березні 2021 року, з переліком громадян, яким повинна нараховуватись премія за березень 2021 року. Зокрема [PERSON] призначити премію у розмірі 100% до посадового окладу (а.с.25). На підставі наказу заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради [PERSON] №24 від 29.03.2021 було проведено службове розслідування за фактом виявлених невідповідностей чинному законодавству нарахування заробітної плати працівникам установи у термін з 29.03.2021 по 29.04.2021. На час проведення службового розслідування, на підставі ст. 46 КЗпП України, відсторонено від роботи [PERSON] - головного бухгалтера інтернату. Заробітна плата за час відсторонення від роботи не зберігається (а.с.9). Згідно з довідкою про доходи, загальна сума доходу за період з 01.05.2020 по 12.04.2021 отриманого [PERSON] за основним місцем роботи в КУ «Преславський ПНІ» ЗОР, на посаді головного бухгалтера, становить 268 163,80 грн. (а.с.10). Розрахунково-платіжні відомості про нарахування виплат працівникам КУ «Преславський ПНІ» ЗОР від 26.03.2021 затверджені та підписані заступником директора [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] (а.с.11-15). У довідці від 27.04.2021 № 324 вказано, що [PERSON] працювала в КУ «Преславський ПНІ» ЗОР та займала посаду головного бухгалтера. Згідно п. 2 наказу від 31.03.2021 №17-к було нараховано компенсацію відпустки за період з 03.01.2020 по 02.01.2021 17 календарних днів та за період з 03.01.2021 по 31.03.2021 за 7 календарних днів у сумі 18 469,68 грн. Згідно п. 2 наказу від 31.03.2021 № 25 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » було здійснено перерахунок заробітної плати працівників Інтернату за березень 2021 року з урахуванням вимог наказу від 24.03.2021 № 22, з утриманням надлишково виплачених коштів з загальної заробітної плати винної особи. Згідно п. 3 наказу від 31.03.2021 № 25 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » заробітну плату [PERSON] за період проведення службового розслідування з 29.03.2021 по 31.03.2021, не нараховано (а.с.17). У довідці від 27.04.2021 № 325 вказано, що у зв`язку зі звільненням головного бухгалтера [PERSON] згідно наказів від 12.04.2021 № 20-к, від 31.03.2021 № 17-к, від 31.03.2021 № 25 та листка непрацездатності № АЛВ861804 від 31.03.2021 по 09.04.2021 були проведені остаточні розрахунки щодо заробітної плати. Заборгованість по заробітній платі підприємства перед [PERSON] відсутня. Виплата по лікарняному листу № АЛВ861804 буде проведена після надходження допомоги по тимчасовій непрацездатності з Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с.18). 31.03.2021 [PERSON] надала письмові пояснення заступнику директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] наступного змісту: наказ про преміювання було змінено, його номер та дата, зміст деяких позицій змінено. ЇЇ екземпляр наказу зник, про що вона повідомила в поліцію, та був сфальсифікований інший наказ, який вона побачила 31.03.2021 та не змогла його виконати (а.с.22). Листком непрацездатності підтверджено, що [PERSON] перебувала на лікарняному з 31.03.2021 до 05.04.2021, з 06.04.2021 до 09.04.2021; до роботи стати з 10.04.2021 (а.с.23). Листом заступника директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] № 205 від 01.04.2021 [PERSON] повідомлено, що наказом комунальної установи «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради від 31.03.2021 № 17-к вона звільнена із займаної посади головного бухгалтера установи з 31.03.2021 за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. У зручний для неї час просить прибути до КУ «Преславський ПНІ» ЗОР для отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення (а.с.24). Наказом заступника директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] № 134 від 03.12.2020 затверджено використання Інструкції з діловодства в КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» та деякі інші питання щодо документообігу (а.с.41). Згідно графіку відпусток робітників КУ «Преславський ПНІ» ЗОР на 2021 рік, затвердженого заступником директора [PERSON] та узгодженого з головою профспілки [PERSON] , відпустка [PERSON] передбачена у травні (а.с.43). 26.03.2021 завідуюча підсобним господарством [PERSON] звернулася до заступника директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР з заявою про проведення перевірки нарахування заробітної плати за березень поточного року, у зв`язку зі значним зменшенням. Порушень трудової дисципліни не допускала, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася (а.с.44). Згідно з висновком за матеріалами службового розслідування за фактом невідповідності чинному законодавству нарахування заробітної плати за березень 2021 року працівникам КУ «Преславський ПНІ» ЗОР від 31.03.2021, за допущене грубе порушення трудових обов`язків, а саме - у порушення наказу заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР [PERSON] «Про преміювання працівників» від 24.03.2021 №22, п.2.11 «Посадової інструкції головного бухгалтера КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР», затвердженої 03.01.2019, здійснення нарахування заробітної плати за березень 2021 року у підвищеному розмірі собі особисто та особі, з якою перебуває у родинних відносинах, за рахунок зменшення заробітної плати інших працівників, [PERSON] , головний бухгалтер комунальної установи «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, заслуговує звільнення з займаної посади за п. 1. ч. 1.ст 41 КЗпП України, як головний бухгалтер, що скоїла грубе одноразове порушення трудових обов`язків. Рекомендовано адміністрації КУ «Преславський ПШ» ЗОР, провести перерахунок заробітної плати працівників Інтернату за березень 2021 року з урахуванням вимог наказу «Про преміювання працівників» від 24.03.2021 №22, з утриманням надлишково виплачених коштів з винної особи. Заробітну плату [PERSON] за період проведення службового розслідування з 29.03.2021 до 31.03.2021 не виплачувати. Про результати проведення службового розслідування повідомити до Департаменту соціального захисту населення Запорізької державної адміністрації (а.с.45-47). Наказом заступника директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] № 25 від 31.03.2021 притягнуто [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, а саме - свідоме невиконання розпорядчих документів, внаслідок чого працівники інтернату отримали невірно нараховану заробітну плату за березень 2021 року (а.с.48). 29.03.2021 провідний бухгалтер [PERSON] надала заступнику директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] доповідну записку, якою повідомила, що нарахування по преміям у березні 2021 року не відповідають наказу від 24.03.2021 № 22, а саме: 1) не нарахована премія у розмірі 100% (5473,75 грн.) [PERSON] та 100% (4229,71 грн.) [PERSON] ; 2) нарахована премія 50 % (2570 грн.) Топаловій, хоча в наказі не зазначено; 3) нарахована премія 100% (9642,50 грн.) [PERSON] , в наказі зазначено 50% (а.с.49). 29.03.2021 заступник директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] повідомив голову комісії з проведення службового розслідування за фактом невідповідності чинному законодавству нарахування заробітної плати працівникам КУ «Преславський ПНІ» ЗОР Панченка О.В., що 29.03.2021 до нього звернулася особисто головний бухгалтер інтернату [PERSON] з проханням підписати проект наказу «Про преміювання працівників» від 24.03.2021 № 22. Але ним було відмовлено [PERSON] в її проханні, оскільки аналогічний за номером, датою та назвою наказ вже був підписаний та зареєстрований раніше, а наданий проект попередньому не відповідав за змістом (а.с.50). Згідно з висновком за матеріалами службового розслідування за фактом відсутності з невідомих причин на робочому місці 31.03.2021 головного бухгалтера КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] від 12.04.2021, відсутність на робочому місці 31.03.2021 з 08.00 години до 12.00 години, та з 14.00 години до 17.00 години головного бухгалтера КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON], відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України вважається прогулом без поважних причин. За допущений прогул, а саме - відсутність на роботі без поважних причин 12.04.2021 з 08.00 години до 12.00 години та з 14.00 години до 17.00 години, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, головний бухгалтер КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] заслуговує звільнення із займаної посади, але враховуючи те, що наказом заступника директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР від 31.03.2021 № 25 прийнято рішення щодо звільнення її з займаної посади за скоєння більш грубого порушення трудової дисципліни, а саме - свідоме невиконання розпорядчих документів, внаслідок чого працівники інтернату отримали невірно нараховану заробітну плату за березень 2021 року, обмежитись цим (а.с.53-55). Листом №3211/52-2021 від 04.06.2021 заступника начальника СВ ВП №2 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області Библіна Д.О. повідомлено заступника директора КУ «Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON], що матеріали щодо притягнення головного бухгалтера КУ«Преславський ПНІ» ЗОР [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та з приводу проведення перевірки щодо наявності в її діях ознак кримінального правопорушення, які надійшли до СВ ВП №2 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області були долучені до матеріалів кримінального провадження №42020081120000012, досудове розслідування, в якому здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. Рішення у кримінальному провадженні не прийнято. Досудове слідство триває (а.с.57). Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 08.04.2021 надано дозвіл заступнику начальника слідчого відділення ВП № 2 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області Библіну Дмитру Олеговичу, а також слідчим цього ж відділення Глінському Руслану Миколайовичу, Єльцовій Анастасії Володимирівні та Нечипорук Юрію Олександровичу на тимчасовий доступ до оригіналів документів, що перебувають у володінні Комунальної установи «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради адреса: Запорізька область, Приморська ОТГ, с. Преслав, вул. Центральна, буд. 137А), а саме: 1) оригіналів фінансових документів за період 2019-2021 роки, в яких містяться оригінали табелів обліку робочого часу, відомості про нарахування заробітної плати, рахункові-платіжні відомості щодо нарахування заробітної плати, відомості щодо обліку робочого часу працівників КУ ППНІ помісячно за період з 01.01.2019 по 31.03.2021; 2) матеріалів особових справ головного бухгалтера КУ ППНІ [PERSON], заступника директора КУ ППНІ [PERSON], в яких містяться їх посадові інструкції та відомості про ознайомлення з ними; 3) штатного розпису КУ ППНІ за період часу 01.01.2019 по 31.03.2021, з можливістю їх вилучення (здійснити їх виїмку) до СВ ВП № 2 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області з метою проведення судових експертиз на час проведення вказаних слідчих дій (а.с.58-59). 22.04.2021 протоколом тимчасового доступу до речей і документів вилучено документи, що перебувають у володінні Комунальної установи «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, вказані в ухвалі суду від 08.04.2021 (а.с.60-62). Актом Головного управління Держпраці у Запорізькій області № ЗП 4413/133/АВ від 22.06.2021 у КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР встановлено порушення трудового законодавства, а саме при звільненні установою проведені відрахування із заробітної плати [PERSON] у розмірі, що перевищує 20%. (а.с.71-79). Судом вивчені бухгалтерські документи касового та меморіального порядку зі всіма додатками за січень-березень 2021 року по КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР, серед яких містяться розрахунково-платіжні відомості по підрозділам за березень 2021 року, які підписані заступником директора [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] . Крім того наявні пропозиції щодо преміювання персоналу комунальної установи за березень 2021 року, які не містять в переліку прізвищ [PERSON] та [PERSON] , як осіб відносно яких вносяться пропозиції щодо преміювання (а.с.250-254,305-325). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ст. 147-1 КЗпП України). Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, нерахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно зі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків. Виходячи із засад ратифікованої Україною 04.02.1994 року Конвенції, положень Конституції України та чинного трудового законодавства, обов`язок доведення правомірності притягнення працівника до відповідальності покладається на роботодавця. Порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов`язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо за ці діяння не передбачається кримінальна відповідальність. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, суб`єкта, об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо), на чому акцентує увагу Верховний Суд в постановах від 18.04.2018 року по справі №359/3507/17 та від 11.04.2018 року по справі №804/8092/16. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 року по справі № 273/212/16-ц). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Крім того, згідно позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 20.06.2019 у справі № 759/105616-ц у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, суди з`ясовують, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі № 296/576/17, провадження № 61-46199св18 зазначений висновок про те, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Також, Верховний Суд зазначив про те, що вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не лише факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2018 року по справі № 661/1171/16-ц, провадження 61-1200св18). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. В судовому засіданні відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що позивачу надавався інший наказ від 24.03.2021 №22 «Про преміювання працівників», ніж той на який вона посилається (а.с.25) та виконувала, так як саме цей наказ повністю узгоджується з розрахунково-платіжними відомостями по підрозділам за березень 2021 року, які підписані заступником директора [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] (а.с.305-325) та пропозиціями щодо преміювання персоналу комунальної установи за березень 2021 року, які не містять в переліку прізвищ [PERSON] та [PERSON] , як осіб відносно яких вносяться пропозиції щодо преміювання (а.с.250-254). Таким чином відповідачем не доведено порушення трудових обов`язків позивачем. Крім того, як вбачається з наказу заступника директора КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради [PERSON] №20-к від 12.04.2021, відсутнє посилання на те, яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків було здійснено головним бухгалтером КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР, тому він є незаконним, безпідставним та винесеним з порушенням трудового законодавства. В п. 2 даного наказу йдеться про одноразове грубе порушення трудових обов`язків головним бухгалтером та не міститься конкретного формулювання самого одноразового грубого порушення, що є неприпустимим. Тому, суду не зрозуміло, за яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків головного бухгалтера [PERSON] звільнено наказом № 20-к від 12.04.2021. Як встановлено в ході судового розгляду, позивач з результатами службового розслідування не була ознайомлена, як із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивачем надано достатньо доказів того, що відповідачем при її звільненні допущено порушення вимог трудового законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки про доходи, яка видана КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» ЗОР за останні два повних місяці лютий-березень 2021 року нарахована заробітна плата складає 26 516,88 грн. (лютий 2021 р.) + 22859,04 (березень 2021 року), разом 49 375,92 грн. за два місяці. Згідно з положенням постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 зі змінами, сума середнього заробітку обчислюється шляхом ділення суми заробітної плати за останні два місяці, що передують звільненню та помножуються на кількість відпрацьованих днів за цей період. Таким чином, сума середньоденної заробітної плати складає 49 375,92 : 42 (відпрацьованих днів) = 1175,62 грн. Тобто, за час вимушеного прогулу з 13 квітня 2021 року по 24 листопада 2021 року (день винесення рішення) з розрахунку 1175,62 грн. за один робочий день, стягненню підлягає сума 182 221, 10 грн. У ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; спричинення працівникові моральних страждань, або втрата ним нормальних життєвих зв`язків, або виникнення у нього необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя; існування причинного зв`язку між вказаними цими двома умовами. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вирішуючи вимоги [PERSON] щодо відшкодування їй моральної шкоди, завданої відповідачем незаконним звільненням з роботи, суд враховує характер та обсяг душевних страждань і психологічних переживань позивача, той факт, що вона на час звільнення не мала іншого джерела доходу, тільки 05 червня 2021 року досягла пенсійного віку, не мала коштів на утримання себе та своєї родини, відчула переживання у зв`язку зі звільненням. Враховуючи тривалість і характер заподіяної позивачці шкоди внаслідок втрати нею роботи, обсяг перенесених нею переживань з приводу цього, з урахуванням роз`яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу буде 2000 грн. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: виходячи з розрахунку: (2000 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 908 грн. (розмір судових витрат) / 30 000 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 60,53 грн. (а.с.1). Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць та у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого.

Outcome: partial