Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 27 травня 1994 року [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було придбано квартиру [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2011 року [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Ѕ частки квартири [ADDRESS] . 13 липня 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області, в якому зробила таке заповітне розпорядження, що все майно, належне їй на день її смерті, де б воно не знаходилося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, в тому числі все належне їй рухоме та нерухоме майно заповідає йому, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на усе належне їй майно, яке складається із квартири за [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , відповідно до т. 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину, так як подав до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, а відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на його користь. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , однак у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом його звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, у видачі йому свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв`язку з цим просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, що складається із квартири за [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої позов визнав повністю, також просив розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом встановлені наступні обставини справи. Згідно наявного у справі договору купівлі - продажу, посвідченого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 27 травня 1994 року № 3-627, зареєстрованого у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 29 листопада 1995 року за р.№ 3196, [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2011 року [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Ѕ частки квартири [ADDRESS] , що також підтверджено копією витягу про державну реєстрацію прав № 29672640 від 14.04.2011 року. 13 липня 2011 року державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П., було посвідчено заповіт [PERSON] , згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується те, що [PERSON] померла [INFO] . Заявою [PERSON] , поданою Володимир-Волинській державній нотаріальній конторі 06.05.2019 року, підтверджено, що позивач подав нотаріусу у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини. Відтак право на спадкування майна по смерті [PERSON] має [PERSON] , оскільки був визначений заповітом, прийняв спадщину у визначеному законом порядку і строки. Судом встановлено, що крім позивача по справі є й інший спадкоємець за заповітом, а саме відповідач [PERSON] , який від своєї частки в спадковому майні відмовився на користь позивача, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори, а також до суду про визнання позову. Ч.1 ст.1274 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Визнання позову відповідачем є свідченням того, що він добровільно відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, а відтак прийняття рішення на користь позивача не порушить його прав та інтересів. Згідно постанови Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 2019/02-31 від 09 жовтня 2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1217-1218, 1233-1234, 1268 ЦК України,

Outcome: approved