Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 02.11.2016 року по 18.05.2020 року він працював на Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська». 18.05.2020 року його було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідач в день звільнення виплату належних йому сум не провів. 08.02.2021 року він звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості та надання довідок. На момент звільнення його заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2019 року по травень 2020 року складала 50305,36 грн. Згідно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 621,50 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 19.05.2020 року по день ухвалення судом рішення, який станом на 11.03.2021 року становить 127407,05 грн. із розрахунку 621,50 грн. х 205 кількість робочих днів за час затримки розрахунку станом на 11.03.2021. Просив суд стягнути з відповідача на його користь несплачені йому суми при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі в сумі 50305,36 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.05.2020 по день ухвалення судового рішення та сплачені ним судові витрати. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що звільнення позивача за власним бажанням було здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства. Позивачу в якості сум, що підлягають при звільненні, було нараховано за 12.2019 року заробітна плата, яка після обов`язкових утримань становить 5433,79 грн., за 01.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 6632,68 грн., за 02.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 10624,76 грн., за 03.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 4421,79 грн., за 04.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 7891,18 грн., за 05.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 15301,15 грн., що разом становить 50305,36 грн. Довідки видані ними позивачу в якості доказу невиплати заробітної плати свідчать лише про нараховані розміри заробітної плати та не несуть в собі будь-якого доказового значення щодо їх виплати чи невиплати. В день звільнення 18.05.2020 року позивач не працював,знаходився у простої. В день звільнення позивач отримав трудову книжку, але в бухгалтерію не звернувся з письмовою заявою про розрахунок з ним. Представником відповідача 10.02.2021 року поштою отримано вимогу позивача про проведення повного розрахунку при звільненні від 08.02.2021 року. Середньоденний заробіток позивача складає 621,50 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної: в постанові від 31.10.2018 по цивільній справі № 756/10824/15-ц (провадження № 61-7694зпв18), в постанові від 26.06.2019 по цивільній справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14- 623цс18), в постанові від 09.09.2020 по цивільній справі № 212/5797/15-ц (провадження № 61-2578св19) та оскільки позивач звернувся до суду 11.03.2021 року, тобто через десять місяців після звільнення, вважає доцільним зменшення стягнення суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям. Право цієї вимоги у позивача виникло лише з 11.02.2021 року (з наступного дня після отримання позовної заяви відповідачем), тому вказані вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими в частині періоду стягнення середнього заробітку. Право суду на зменшення розміру за затримку розрахунку при звільненні, передбаченого статтею 117 КЗпП України, є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Право повинно насолоджуватися справедливістю, прагнути до досконалості. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 02.11.2016 року по 18.05.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював гірничим робітником підземним 3 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, гірничим майстром підземним з повним підземним робочим днем у шахті, був звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 8-9). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 621,50 грн. (а.с. 10). Згідно довідки відповідача [PERSON] була нарахована заробітна плата за грудень 2019 року - 5433,79 грн., за січень 2020 року - 6632,68 грн., за лютий 2020 року - 10624,76 грн., за березень 2020 року - 4421,79 грн., за квітень 2020 року - 7891,18 грн., за травень 2020 року - 15301,16 грн., а загалом 50305,36 грн., яка вказана після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.11). Згідно довідки про відмітки таб.№ [NUMBER] [PERSON] , в день звільнення 18.05.2020 року позивач не працював, згідно наказу по ДП «ВК «Краснолиманська» від 19.12.2019 підприємство перебуває у простої (а.с. 25-27). Позивачем 08.02.2021 рекомендованим поштовим відправленням була подана заява відповідачу з вимогою виплатити йому всі належні при звільненні суми, ця заява отримана відповідачем 10.02.2021 року (а.с. 12). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки відповідачем на теперішній час не виплачена позивачу заробітна плата в повному обсязі та інші належні при звільненні суми, вони підлягають примусовому стягненню з відповідача. Судом встановлено, що відповідачем позивачу не в повному обсязі сплачена заробітна плата та інші належні при звільненні суми за період з грудня 2019 року по травень 2020 року в загальній сумі 50305,36 грн. після утримання обов`язкових податків і зборів. Судом встановлено, що в день звільнення позивач не працював, 08.02.2021 він здав на пошту заяву з вимогою до відповідача про проведення з ним повного розрахунку, яка отримана відповідачем 10.02.2021 року. Враховуючи, що в день звільнення позивач не працював та відповідач отримав від позивача вимогу про здійснення з ним повного розрахунку тільки 10.02.2021 року (а.с.12-зворотня сторона), що відповідач також визнає і у відзиві на позовну заяву, тому відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.02.2021 (наступний день після пред`явлення позивачем вимоги про розрахунок) по день винесення по справі судового рішення, тобто по 21.05.2021, в сумі 42262,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів, виходячи із розрахунку: 621,50 грн. х 68 робочих днів за період з 11.02.2021 по 21.05.2021. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволенню позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Таким чином, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі після утримання податків та інших обов`язкових платежів в сумі 50305,36 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та інших обов`язкових платежів за період з 11.02.2021 по 21.05.2021 в сумі 42262,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1274,08 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні в сумі 422,62 грн. (42262,00 грн. х 1274,08 грн. : 127407,50 грн. = 422,62 грн.). Крім того, оскільки судом з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial