Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Раніше житло належало [PERSON] , який після укладення вказаного договору запевнив позивача, що всі особи, які користуються житлом, звільнять його та знімуться з реєстраційного обліку. [PERSON] , його дружина та діти звільнили житло, проте відповідачі, всупереч домовленостей, свої зобов`язання не виконали та продовжують без будь-яких правових підстав користуватись будинком, незважаючи на неодноразові вимоги позивача звільнити житло. Крім того, відповідачі користуються комунальними послугами, за які не сплачують, а заборгованість за них сплачує позивач самостійно. Також, відповідачі не вживають ніяких заходів по належному утриманню житлового будинку, який, на даний час, починає руйнуватись. Тому позивач була вимушена звернутись до суду для захисту свого порушеного права. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що усе своє життя прожила в даному будинку, а її син без її згоди продав житловий будинок. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 10.10.2012 року, копії витягу х Державного реєстру правочинів №11951109 від 10.10.2012 року, копії витягу про держану реєстрацію прав №32869675 від 16.10.2012 року, копії технічного паспорту від 18.10.2012 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] [PERSON] та [PERSON] без будь-яких правових підстав фактично проживають в належному будинку позивача, не вживають ніяких заходів по належному утриманню житла, користуються комунальними послугами, які не сплачують самостійно, що підтверджується копіями платіжних доручень, сплачених [PERSON] , копією акту припинення постачання природного газу від 21.03.2018 року, розрахунком заборгованості за користування природним газом від 04.06.2018 року. Крім того, [PERSON] неодноразово зверталась до [PERSON] та [PERSON] з проханням добровільно покинути житлове приміщення, що підтверджується копією пропозиції про добровільне звільнення житла від 10.07.2018 року. Також, [PERSON] неодноразово зверталась до Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області щодо створення їй відповідачами незаконних перешкод у користуванні її власністю, але їй було повідомлено, що вказані правовідносини не містять ознак злочину і мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства, що підтверджується копіями повідомлень, складених Генічеським ВП ГУНП в Херсонській області №9032/01/38-2018 від 21.07.2018 року та №9023/01/38-2018 від 30.07.2018 року. Ст. 41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідачі не були та не є членом сім`ї власника - позивача у справі, тому правовідносини між ними не регулюються ст. 156 ЖК України. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] помер, а тому суд на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України закриває провадження відносно [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача процесу, встановив, що позивачем надано суду достатньо доказів для визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] шляхом виселення.

Outcome: approved