Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з первинним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по вул.Молодіжна, 48 в с.Велика Хайча Овруцького району Житомирської області; розділити між сторонами спільно нажите майно подружжя предмети домашнього вжитку, виділити позивачу на праві приватної власності: 1.мякий куточок вартістю 1300 грн., 2.стіл розсувний вартістю 200 грн., 3.підлогове покриття вартістю 350 грн., 4.гардини тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 5.покривало на диван вартістю 150 грн., 6.скатертину вартістю 100 грн., 7.журнальний столик вартістю 50 грн., 8.трюмо вартістю 150 грн.; 9.покливало для ліжка вартістю 150 грн., 10.килим розміром 2*3м вартістю 150 грн., 11.карнизи віконні 5 шт. вартістю 250 грн., 12.штори віконні вартістю 150 грн., 13.сервант книжковий вартістю 300 грн., 14.доріжку підлогову розміром 2*3,5м вартістю 100 грн., стіл саморобний 2шт. вартістю 150 грн. (всього на суму 3800 грн.); інше майно - 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по вул.Молодіжна, 48 в с.Велика Хайча Овруцького району Житомирської області та предмети домашнього вжитку виділити на праві власності відповідачу, а саме: 1.меблеву стінку «Вікторія» вартістю 700 грн., 2.карнизи віконні 4 шт. вартістю 200 грн., 3.сервіз чайний 2 шт. вартістю 350 грн., 4.ліжко двоспальне вартістю 400 грн., 5.стіл вартістю 100 грн., 6.шафу трьохдверну вартістю 200 грн., 7.стільці 5 шт. вартістю 250 грн., 8.полицю книжкову вартістю 50 грн., 9.диван вартістю 250 грн., 10.килим розміром 3*4м вартістю 150 грн., 11.підлогове покриття розміром 3,5*2,5м вартістю 200 грн., 12.штори тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 13.стіл кухонний вартістю 50 грн., 14.табуретки кухонні вартістю 100 грн., 15.електродуховку вартістю 100 грн., 16.буфет кухонний вартістю 100 грн. (всього на суму 3450 грн.); стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 640 грн. Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.08.1987 року по 20.10.2014 року; в період шлюбу відповідно до рішення виконкому Овруцької районної ради № 163 від 15.07.1988 року про надання відповідачу дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та на виділеній відповідачу в установленому на той час порядку земельній ділянці сторонами спільними зусиллями та за спільні кошти було споруджено житловий будинок, 1991 року побудови, що стверджується копіями будівельного паспорта та інших документів, а також нажито рухоме майно предмети домашнього вжитку, перераховане в акті опису та оцінки майна від 16.03.2017 року, всього на загальну суму 7250 грн., яке відповідно ст.ст.60, 70, 71 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між ними, виходячи із рівності часток подружжя у спільному майні. Відповідач за первинним позовом [PERSON] подав зустрічний позов до позивача [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить розділити між сторонами спільно придбане майно, додатково вказане в цьому позові, а саме: 1.ліжко деревяне односпальне вартістю 500 грн., 2.диван вартістю 700 грн. 3.швейна машинка вартістю 1000 грн., 4.кришталева чаша вартістю 600 грн., 5.штори віконні вартістю 500 грн., 6. килими 2 шт. вартістю 1500 грн. (всього на суму 4800 грн.), залишивши його [PERSON], стягнути з останньої на користь [PERSON] грошову компенсацію на суму вартості майна 4800 грн., мотивуючи тим, що у первинному позові позивачем вказано неповний обсяг спільно нажитого майна подружжя. В судовому засіданні позивач вимоги та доводи первинного позову підтримала, просила його задоволити в повному обсязі, з мотивів у ньому наведених, зустрічного позову не визнала, просить у його задоволенні відмовити повністю, покликаючись на те, що переліченого у зустрічному позові майна не існує. В судовому засіданні відповідач підтримав вимоги та доводи зустрічного позову, просив його задоволити, первинний позов визнав частково, просив відступити від рівності часток подружжя та визнати за ним право власності на 3/4 житлового будинку, що знаходиться по вул.Молодіжна, 48 в с.Велика Хайча Овруцького району Житомирської області, а за позивачем на 1/4 частину цього житлового будинку, розподілити між сторонами спільно нажите майно - предмети домашнього вжитку, перелічені у первинному та зустрічному позовах, у варіантах у них наведених, проте з врахуванням його зауважень щодо вартості цього майна, яка по деяких позиціях є завищеною позивачем, покликаючись на те, що житловий будинок будувався на сімю і у ньому весь час проживають, крім відповідача, ще й їх із позивачем спільні діти дві доньки, які на даний час є повнолітніми, і їх потреба у житлі також повинна бути врахована; а перелічене у зустрічному позові майно подружжя позивач забрала собі, коли покинула сімю у 2012 році. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 01.08.1987 року по 20.10.2014 року, що стверджується рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 02.10.2014 року у справі № 286/3884/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 20.10.2014 року, копія якого знаходиться у матеріалах справи. Як визнано сторонами в судовому засіданні та вбачається із копій матеріалів будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON], довідки виконкому Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 28.11.2016 року № 1717, протягом 1988-1991 років сторонами спільними зусиллями та за спільні кошти було побудовано житловий будинок по вул.Молодіжна, 48 в с.Велика Хайча Овруцького району Житомирської області, забудовником та власником якого за документами виступає відповідач. Згідно із звітом про оцінку майна від 10.02.2017 року, вартість цього житлового будинку становить 38133 грн., що сторонами не заперечується. Крім того, як стверджує позивач в первинному позові, сторонами в шлюбі було придбано рухоме майно речі домашнього вжитку: 1.мякий куточок вартістю 1300 грн., 2.стіл розсувний вартістю 200 грн., 3.підлогове покриття вартістю 350 грн., 4.гардини тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 5.покривало на диван вартістю 150 грн., 6.скатертину вартістю 100 грн., 7.журнальний столик вартістю 50 грн., 8.трюмо вартістю 150 грн.; 9.покливало для ліжка вартістю 150 грн., 10.клилим розміром 2*3м вартістю 150 грн., 11.карнизи віконні 5 шт. вартістю 250 грн., 12.штори віконні вартістю 150 грн., 13.сервант книжковий вартістю 300 грн., 14.доріжку підлогову розміром 2*3,5м вартістю 100 грн., 15.стіл саморобний 2 шт. вартістю 150 грн.; 16.меблеву стінку «Вікторія» вартістю 700 грн., 17.карнизи віконні 4 шт. вартістю 200 грн., 18.сервіз чайний 2 шт. вартістю 350 грн., 19.ліжко двоспальне вартістю 400 грн., 20.стіл вартістю 100 грн., 21.шафу трьохдверну вартістю 200 грн., 22.стільці 5 шт. вартістю 250 грн., 23.полицю книжкову вартістю 50 грн., 24.диван вартістю 250 грн., 25.килим розміром 3*4м вартістю 150 грн., 26.підлогове покриття розміром 3,5*2,5м вартістю 200 грн., 27.штори тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 28.стіл кухонний вартістю 50 грн., 29.табуретки кухонні вартістю 100 грн., 30.електродуховку вартістю 100 грн., 31.буфет кухонний вартістю 100 грн. (всього на суму 7250 грн.). В судовому засіданні відповідач визнав наявність перелічених позивачем в первинному позові предметів домашнього вжитку та обставину придбання їх в часі шлюбу з позивачем, проте із визначеною позивачем вартістю їх придбання погодився частково, наголосивши, що: 13.сервант книжковий вартує не 300 грн., а 600 грн., 18.сервіз чайний 2 шт. вартує не 350 грн., а 200 грн.; 24.диван вартує не 250 грн., а 150 грн.; 30.електродуховка вартує не 100 грн., а 50 грн.; 31.буфет кухонний вартує не 100 грн., а 50 грн.; зазначив, що до складу спільно нажитого майна подружжя входить також наступні предмети: 1.ліжко деревяне односпальне вартістю 500 грн., 2.диван вартістю 700 грн. 3.швейна машинка вартістю 1000 грн., 4.кришталева чаша вартістю 600 грн., 5.штори віконні вартістю 500 грн., 6. килими 2 шт. вартістю 1500 грн. (всього на суму 4800 грн.), які позивач забрала у 2012 році, коли покинула сімю, і у переліку майна, зазначеного в первинному позові, не врахувала. Згідно з ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, набуті за час шлюбу спірні обєкти нерухомого та рухомого майна належать сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Із статті 69 СК України випливає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У відповідності до ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно з ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. В пунктах постанови 22, 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» законодавець розяснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Нормами, закріпленими в ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У первинному позові позивач просить поділити між нею та відповідачем набутий ними за час шлюбу житловий будинок, виходячи з рівності часток майна подружжя, не в натурі, а в ідеальних частинах, визнавши за нею право власності на 1/2 його частину та виділивши відповідачу іншу його 1/2 частину, що не суперечить закону та ним не заборонено, узгоджується з нормами ч.1 ст.70 СК України. Водночас відповідач проти цього заперечує та просить відступити від засади рівності часток майна подружжя, збільшивши частку чоловіка у спільному житловому будинку до 3/4 його частин, оскільки з ним проживають спільні діти сторін. Суд не вбачає підстав для відступу від засади рівності часток майна дружини і чоловіка при поділі майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та збільшення частки майна чоловіка, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч.ч.2,3 ст.70 СК України, з якими закон повязує такий відступ та збільшення частки майна одного з подружжя, тим більше, що, як визнано сторонами в судовому засіданні, спільні доньки сторін є повнолітніми та працездатними. Відтак, в цій частині первинний позов підлягає задоволенню. У первинному позові позивач також просить поділити рухоме майно подружжя предмети домашнього вжитку. У підтвердження обсягу та вартості спільно нажитого рухомого майна позивачем долучено до позову акт опису і оцінки майна подружжя від 16.03.2017 року, згідно з яким сторони в шлюбі набули рухоме майно загальною вартістю 7250 грн. Однак цей акт не може бути покладений в основу рішення, оскільки він в повному обсязі не визнаний відповідачем та ним не підписаний. В судовому засіданні сторони в усному порядку погодили наступний перелік майна подружжя, час його придбання в період шлюбу між сторонами та вартість: 1.мякий куточок вартістю 1300 грн., 2.стіл розсувний вартістю 200 грн., 3.підлогове покриття вартістю 350 грн., 4.гардини тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 5.покривало на диван вартістю 150 грн., 6.скатертину вартістю 100 грн., 7.журнальний столик вартістю 50 грн., 8.трюмо вартістю 150 грн.; 9.покливало для ліжка вартістю 150 грн., 10.килим розміром 2*3м вартістю 150 грн., 11.карнизи віконні 5 шт. вартістю 250 грн., 12.штори віконні вартістю 150 грн., 13.сервант книжковий вартістю 600 грн., 14.доріжку підлогову розміром 2*3,5м вартістю 100 грн., 15.стіл саморобний 2шт. вартістю 150 грн.; 16.меблеву стінку «Вікторія» вартістю 700 грн., 17.карнизи віконні 4 шт. вартістю 200 грн., 18.сервіз чайний 2 шт. вартістю 200 грн., 19.ліжко двоспальне вартістю 400 грн., 20.стіл вартістю 100 грн., 21.шафу трьохдверну вартістю 200 грн., 22.стільці 5 шт. вартістю 250 грн., 23.полицю книжкову вартістю 50 грн., 24.диван вартістю 150 грн., 25.килим розміром 3*4м вартістю 150 грн., 26.підлогове покриття розміром 3,5*2,5м вартістю 200 грн., 27.штори тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 28.стіл кухонний вартістю 50 грн., 29.табуретки кухонні вартістю 100 грн., 30.електродуховку вартістю 50 грн., 31.буфет кухонний вартістю 50 грн. (всього на суму 7200 грн.). Відтак, вказане майно суд враховує у обсяг спільного рухомого майна подружжя. Зазначене відповідачем у зустрічному позові майно, а саме: 1.ліжко деревяне односпальне вартістю 500 грн., 2.диван вартістю 700 грн. 3.швейна машинка вартістю 1000 грн., 4.кришталева чаша вартістю 600 грн., 5.штори віконні вартістю 500 грн., 6. килими 2 шт. вартістю 1500 грн. (всього на суму 4800 грн.), суд не враховує в обсяг спільного майна подружжя, оскільки позивач заперечує проти існування вказаного майна і відповідачем не надано суду документальних доказів його придбання. Тому, виходячи з рівності часток подружжя у спільному майні та врахувавши побажання обох сторін щодо виділення їм конкретних одиниць рухомого майна у запронованих позивачем варіантах його поділу виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про поділ спільного рухомого майна подружжя загальною вартістю 7200 грн. (3600 грн.*2) наступним чином: позивачу виділити 1.мякий куточок вартістю 1300 грн., 2.стіл розсувний вартістю 200 грн., 3.підлогове покриття вартістю 350 грн., 4.гардини тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 5.покривало на диван вартістю 150 грн., 6.скатертину вартістю 100 грн., 7.журнальний столик вартістю 50 грн., 8.трюмо вартістю 150 грн.; 9.покливало для ліжка вартістю 150 грн., 10.килим розміром 2*3м вартістю 150 грн., 11.сервант книжковий вартістю 600 грн., 12.стіл саморобний 2 шт. вартістю 150 грн. (всього на суму 3600 грн.).; відповідачу виділити 1.меблеву стінку «Вікторія» вартістю 700 грн., 2.карнизи віконні 4 шт. вартістю 200 грн., 3.сервіз чайний 2 шт. вартістю 200 грн., 4.ліжко двоспальне вартістю 400 грн., 5.стіл вартістю 100 грн., 6.шафу трьохдверну вартістю 200 грн., 7.стільці 5 шт. вартістю 250 грн., 8.полицю книжкову вартістю 50 грн., 9.диван вартістю 150 грн., 10.килим розміром 3*4м вартістю 150 грн., 11.підлогове покриття розміром 3,5*2,5м вартістю 200 грн., 12.штори тюлеві 3 шт. вартістю 250 грн., 13.стіл кухонний вартістю 50 грн., 14.табуретки кухонні вартістю 100 грн., 15.електродуховку вартістю 50 грн., 16.буфет кухонний вартістю 50 грн.; 17.карнизи віконні 5 шт. вартістю 250 грн., 18.штори віконні вартістю 150 грн., 19.доріжку підлогову розміром 2*3,5м вартістю 100 грн. (всього на суму 3600 грн.). Відтак, суд вважає первинні позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. Відповідачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. Тому

Outcome: approved