Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2015 року по 22.11.2015 року в сумі 29784,45 грн.. В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 року по справі № 645/6217/15-ц, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.12.2015 року, частково задоволено його позов до ПАТ «Укрсоцбанк», та визнано його звільнення з посади Начальника відділення № 859 центру приватного банкінгу в м. Харків департаменту приватного банкінгу центру корпоративного бізнесу та інвестиційного банкінгу ПАТ «Укрсоцбанк» незаконним; поновлено його на вказаній посаді; стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 4789,95 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.. Позивач наголосив, що відповідач до цього часу не сплатив йому заробітну плату за час вимушеного прогулу як за вищевказаним рішенням суду, так і за період, який не був врахований в ньому у звязку з довготривалим розглядом справи № 645/6217/15-ц. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Позивач та його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що 11.11.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по справі № 645/6217/15-ц з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, та вимогу [PERSON] про стягнення середньомісячної заробітної плати у період з 06.07.2015 року по дату винесення рішення задоволено, у звязку з чим вважав, що даний позов не підлягає задоволенню. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, суд встановив наступне. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 року по справі № 645/6217/15-ц, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.12.2015 року, частково задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», визнано звільнення [PERSON] з посади Начальника відділення № 859 центру приватного банкінгу в м. Харків департаменту приватного банкінгу центру корпоративного бізнесу та інвестиційного банкінгу ПАТ «Укрсоцбанк» незаконним; поновлено [PERSON] на посаді Начальника відділення № 859 центру приватного банкінгу в м. Харків департаменту приватного банкінгу центру корпоративного бізнесу та інвестиційного банкінгу ПАТ «Укрсоцбанк»; стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 4789,95 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. При цьому, виходячи зі змісту ст.ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, не зважаючи на допуск Фрунзенським районним судом м. Харкова до негайного виконання рішення суду від 11.11.2015 року в частині поновлення відповідачем позивача на роботі на посаді Начальника відділення № 859 центру приватного банкінгу в м. Харкові департаменту приватного банкінгу центру корпоративного бізнесу та інвестиційного банкінгу ПАТ «Укрсоцбанк» , фактично його виконання було здійснено лише 23.11.2015 року, що підтверджується наказом ПАТ «Укрсоцбанк» № 2810-П від 23.11.2015 року, яким [PERSON] поновлено на вказаній посаді з 07.07.2015 року (а.с. 71). Фактично до виконання своїх обовязків [PERSON] приступив 23.11.2015 року, та за його твердженням з цього часу він одержував заробітну плату. При цьому, відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (Порядок). Так, абз. 3 п. 2 Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Згідно з розрахунковими листками, наданими ПАТ «Укрсоцбанк» до матеріалів справи, за травень 2015 року [PERSON] нараховано дохід у розмірі 6371,09 грн., за червень 2015 року нараховано дохід у розмірі 6639,06 грн. (а.с. 119, 120). З урахуванням Переліку святкових та неробочих днів, професійних, міжнародних та традиційних свят на 2015 рік, вихідними днями у травні 2015 року є дати 1, 4 та 11 травня. Таким чином у травні 2015 року, з відрахуванням субот та неділь, було 18 робочих днів. У червні 2015 року з урахуванням Переліку святкових та неробочих днів, професійних, міжнародних та традиційних свят на 2015 рік, вихідними днями були дати 1 та 29 червня. Таким чином у червні 2015 року, з відрахуванням субот та неділь, було 20 робочих днів. Позивачем у заяві про зменшення позовних вимог наведений розрахунок середньоденної заробітної плати за травень та червень 2015 року, в якому ним вказано суму його доходу за травень 2015 року у розмірі, меншому, ніж вказано в розрахунковому листку, наданому ПАТ «Укрсоцбанк» за цей місяці, а саме 6370,39 грн., як було зазначено у довідці ПАТ «Укрсоцбанк» про доходи [PERSON] за №111-235/1721 від 14.07.2015 року (а.с. 6). Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За наданим позивачем розрахунком, середньоденна зарплата за травень та червень 2015 року становить 342,35 грн. (6370,39 грн. + 6639,06 грн. / 38 днів), та сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2015 року по 22.11.2015 року становить 29784,45 грн. (342,35 х 87 днів). При цьому, вказаний період визначений позивачем з урахуванням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 року, яким стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2015 року по 20.07.2015 року. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] був поновлений на роботі на підставі наказу ПАТ «Укрсоцбанк» № 2810-П від 23.11.2015 року, з 07.07.2015 року, та фактично приступив до виконання своїх обовязків 23.11.2015 року, та з цього часу одержував заробітну плату, у звязку з чим позивачем вірно визначено кінцеву дату обчислення строків для нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу 22.11.2015 року включно. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] про стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2015 року по 22.11.2015 року в сумі 29784,45 грн. є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. При цьому судом відхиляються заперечення представника відповідача, оскільки вони ґрунтуються на довільному та помилковому тлумаченні приписів чинного законодавства та позбавлені правового та фактичного обґрунтування. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved