overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є він. В листопаді 2015 року через суперечки та конфлікти вони з відповідачкою припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд шлюб з відповідачкою розірвати. В попередньому судовому засіданні, проведеному за згодою сторін з розглядом справи по суті, позивач підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і наполягав на розірванні шлюбу, доводячи суду неможливість відновлення шлюбно-сімейних стосунків та збереження сімї. Відповідачка позов визнала, підтвердивши суду факт припинення шлюбно-сімейних стосунків та неможливість їх відновлення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року. Їх шлюб зареєстровано у Димитровському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області за актовим записом № 489 (арк.спр.9). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO] (арк.спр.6). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Із пояснень сторін вбачається, що питання розірвання шлюбу вирішено ними за взаємною згодою, жодна із сторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідач вважають, що їх сімя розпалася остаточно, що подальше спільне життя неможливе та що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Досліджені докази у справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дітей та питання їх матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2003 року. [INFO] в них народився син [PERSON]. В січні 2015 року через відсутність взаєморозуміння та постійно виникаючі суперечки їх з дружиною стосунки припинені. Вказуючи на те, що відновлення шлюбно-сімейних стосунків неможливе, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. В попередньому судовому засіданні, проведеному за згодою сторін, позивач підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка позов визнала, підтвердивши суду факт припинення шлюбно-сімейних стосунків та неможливість їх відновлення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2003 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 273 (арк.спр.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр.11). Із пояснень сторін вбачається, що питання розірвання шлюбу вирішено ними за взаємною згодою, жодна із них відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідачка вважають, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка заявила про своє бажання надалі носити прізвище «[PERSON]», що є виключно її правом і не потребує згоди відповідача чи будь-якої іншої особи, тому її клопотання слід задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2009 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні відповідачки. Так як через відсутність взаєморозуміння їх спільне життя не склалося, вони з відповідачкою припинили сімейні стосунки і більше року проживають окремо. Вказуючи на те, що їх сім'я розпалась остаточно та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду. З заяви відповідачки слідує, що з розірванням шлюбу вона згодна, зберігати сімейні стосунки з позивачем не бажає. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2009 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 85 (арк.спр.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (арк.спр.6, 7). Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Згідно наданих суду письмових заяв обидві сторони відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажають. Оскільки досліджені судом докази та позиція сторін не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дітей та питання їх матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 2011 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], яка народилася [INFO] року під час їх перебування в фактичних шлюбних стосунках. В серпні 2016 року через суперечки і конфлікти, які негативно впливали на характер їх сімейних стосунків, вони з відповідачкою розлучились і стали жити окремо. Зазначаючи на тому, що їх сім'я розпалась остаточно та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не виключає судового розгляду. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 2011 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 198 (арк.спр.3). Сторони мають сумісну доньку [PERSON], [INFO] (арк.спр.4). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. З позовної заяви та заяв, надісланих на адресу суду, слідує, що жити разом та зберігати шлюб сторони не бажають. Оскільки досліджені судом докази та позиція сторін не дають підстав вважати про можливість відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу, їх шлюб підлягає розірванню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 4 листопада 1989 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] Сароєвну, [INFO]. У 2014 році вони з відповідачкою припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що їх сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, до судового засідання також не зявилася, причину неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслала, що є підставою для розгляду справи в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 4 листопада 1989 року. Їх шлюб зареєстровано селищною радою селища [PERSON] Наірійського району Вірменської ССР за актовим записом №60 (арк.спр.5). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Як випливає з досліджених судом доказів, підставою звернення позивача до суду з даним позовом є небажання жити разом та неможливість відновлення шлюбно-сімейних стосунків. Зазначених обставин відповідачкою не спростовано, а її неявка до судового засідання свідчить про байдуже ставлення до збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між сторонами, не дають підстав вважати, що збереження їх шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб підлягає розірванню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спору майнового характеру не заявлено. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в шлюбі з 20 грудня 2008 року. 09 червня 2009року в них народився син [PERSON]. В травні 2015року через відсутність взаєморозуміння вони з відповідачкою припинили шлюбно-сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають. Дитина знаходиться на вихованні відповідачки. Зазначаючи на тому, що примирення та відновлення сімейних стосунків між ними є неможливим, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, сторони в судове засідання не зявилися, надавши на адресу суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2008 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області за актовим записом № 567 (арк.спр. 3). Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 4). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Згідно письмової заяви відповідачки на адресу суду, позовні вимоги про розірвання шлюбу вона підтримує, так як вже має іншу сімю. Таким чином, підстав вважати можливим збереження шлюбу суд не знаходить. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 21.08.2009року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції. В шлюбі в них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2015 року вони з відповідачкою сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, так як та залишила сімю і виїхала з міста, а в подальшому рішенням суду була позбавлена батьківських прав відносно їх дітей. Вказуючи на те, що відповідачка родиною не опікується, що сімя розпалась остаточно і сімейні стосунки відновленню не підлягають, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. В судовому засіданні позивач і його представник вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити. Відповідачка, на адресу якої двічі направлялась рекомендована судова повістка, до судового засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, що є підставою вважати її неявку до судового засідання без поважних причин, з огляду на що суд за клопотанням позивача розглядає справу в заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2009 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 230 (арк.спр.5). Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з батьком, що підтверджується свідоцтвами про їх народження та довідкою з місця проживання (арк.спр.7,8,9). Рішенням Димитровського міського суду від 24.03.2017 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав (а.с.10-12). Рішення набрало законної сили 19.04.2017року. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені у справі докази, позиція позивача та байдужість відповідачки до сімейних стосунків і збереження шлюбу дають суду підстави для визнання обґрунтованими доводів позивача щодо неможливості відновлення сімейних стосунків та збереження сімї, тому суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в шлюбних стосунках з 16 лютого 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою, так як у травні 2015 року вони з дружиною припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. 22.12.2016року під час перебування в фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком відповідачка народила другу дитину, яка була зареєстрована на нього, так як їх шлюб не було розірвано, а рішенням суду від 27.03.2017 року відомості про його батьківство відносно другої дитини позивачки з актового запису про її народження були виключені. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно і збереження шлюбу є неможливим, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду. З письмової заяви відповідачки слідує, що позовні вимоги про розірвання шлюбу нею визнаються. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 34 (арк.спр.6). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.16). Під час перебування сторін у шлюбі 22.12.2016 року відповідачка народила другу дитину - [PERSON]. Рішенням Димитровського міського суду від 27.03.2017 року відомості про батьківство позивача [PERSON] з актового запису про народження дитини [PERSON] було виключено (а.с.7-8). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі та позиція сторін, які прибути до судового засідання не побажали, дає суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в шлюбних стосунках з 22 жовтня 2011 року. В шлюбі 07.03.2012 року в них народився син [PERSON]. В березні 2017 року через відсутність взаєморозуміння і спільних інтересів вони з дружиною припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно і сімейні стосунки відновленню не підлягають, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 286 (арк.спр. 4). В шлюбі 07.03.2012 року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 5). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Фактичні стосунки, які склалися між подружжям, та їх взаємна байдужість до збереження сімї дають суду підстави для висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру чи з приводу виховання дитини сторонами не заявлений. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в шлюбних стосунках з 26 серпня 2011 року. Від шлюбу мають доньку Поліну, [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння між собою, різні погляди на сімейне життя та неприязнь один до одного вони з дружиною припинили сімейні стосунки. Вказуючи на те, що відновлення шлюбно-сімейних стосунків неможливе, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Ухвалою суду від 11.03.2015 року за клопотанням відповідачки, яка висловила бажання зберегти сімю, сторонам було надано час на примирення, в звязку з чим провадження у справі було зупинено. Після поновлення провадження у справі та продовження судового розгляду сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких наполягали на розірванні шлюбу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2011 року. Їх шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 191 (арк.спр.6). Від шлюбу сторони мають доньку Поліну, [INFO], яка проживає з матірю. Як вбачається з письмових заяв сторін, сімейні стосунки після надання їм строку на примирення вони не відновили і продовжують жити окремо. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі та позиція сторін, які жити разом не бажають та висловили взаємну згоду на розірвання шлюбу, дають суду підстави для висновку про неможливість відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу, що є підставою для його розірвання. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений.

Outcome: approved