Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.01.2016р. о 17 год. 20 хв. [PERSON] на 168км.+150м автодороги М І9 (Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче) на території Луцького району, керуючи автомобілем Фольксваген-Кадді д.н.з.[NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], власником якого є позивач, який рухався по головній дорозі в напрямку м. Дубно, в результаті чого відбулось зіткнення, після чого автомобіль БМВ з'їхав в кювет. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 08.02.2016р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 26.01.2016р. страховиком - приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було видано поліс №АІ/9123665 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (забезпечений транспортний засіб - Фольксваген - Кадді д.н.з.[NUMBER]), згідно якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. 26.01.2016 р. додатково з відповідачем було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті, згідно якого страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн. На підставі наведеного, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на його користь 150 000 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся. Попередньо представник відповідача в судовому засіданні визнав факт укладення 26.01.2016р. страховиком - приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» поліс №АІ/9123665 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (забезпечений транспортний засіб - Фольксваген - Кадді д.н.з.[NUMBER]), згідно якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. та додаткового договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від нещасного випадку на транспорті від 26.01.2016 р., згідно якого страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, роз'яснення експерта [PERSON], дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2016р. о 17 год. 20 хв. [PERSON] на 168км.+150м автодороги М І9 (Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче) на території Луцького району, керуючи автомобілем Фольксваген-Кадді д.н.з. [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], власником якого є позивач, який рухався по головній дорозі в напрямку м. Дубно, в результаті чого відбулось зіткнення, після чого автомобіль БМВ з'їхав в кювет. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 4, 6 ). Постановою Луцького міськрайонного суду від 08.02.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 4 ), а тому, у відповідності до ст. 61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають. При цьому судом встановлено, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9123665 від 26.01.2016 р., цивільно-правова відповідальність автомобіля Фольксваген-Кадді д.н.з.[NUMBER] застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПЗУ Україна». Ліміт відповідальності, встановлений за шкоду, заподіну майну, становить 50 000 грн. (а.с. 2 ). 26.01.2016 р. додатково з страховиком - приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті, згідно якого страхова сума за шкоду заподіяну майну збільшилася на 100 000 грн. (а.с. 3). Зазначені обставини не оспорювалися сторонами, а тому суд вважає їх достовірними. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого». У відповідності зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування); до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим. Згідно ст. 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 9 вказаного Закону, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Правовідносини, що випливають із обов'язкового страхування, регулюються нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Згідно зі ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до п. 4 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україна з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.15 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україна з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україна з розгляду цивільних і кримінальних справ, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Згідно ст. 1192 та 1166 ЦК України, особа відповідальна за завдані збитки повинна відшкодувати витрати, саме, на відновлювальний ремонт автомобіля. Відповідно п.27 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.ч.1, 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як слідує із звіту №PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу БМВ 530D, д.н.з.[NUMBER] становить 250 135,28 грн., тобто його вартості до пошкодження. Вартість відновлювального ремонту становить 482 069,43 грн. (а.с. 197-206). Разом з тим, як вбачається із договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09.02.2016 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON], ціна транспортного засобу БМВ 530D, д.н.з.[NUMBER] становить 100 000,00 грн. (а.с. 217-218). Суд критично оцінює висновок №0154 від 29.02.2016 року інженерно - технічного дослідження спеціаліста [PERSON] обставин утворення пошкоджень автомобілю [NUMBER] та Фольксваген-Кадді д.н.з. [NUMBER] (а.с.95-100), оскільки він не узгоджується з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: постановою Луцького міськрайонного суду від 08.02.2016 року, що набрала законної сили, висновку судової транспортно - трасологічної експертизи від 14.02.2017 року та роз'ясненням експерта [PERSON], в судовому засіданні про невідповідність фактичним обставинам масштабного співставлення автомобілів, щодо невідповідності розташування пошкоджень автомобілів по висоті (а.с. 99 зв.ст.), оскільки, як їм було досліджено з фотографій з місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль [NUMBER] не мав пошкоджень з правої сторони на які вказує спеціаліст [PERSON] На підставі наведеного, враховуючи звіт про оцінку вартості збитків (а.с.197), як єдиний доказ заподіяного розміру збитків автомобіля [NUMBER], що був зроблений на замовлення відповідача, ціну відчуженого фізично знищеного автомобіля позивача (відповідно до договору купівлі продажу транспортного засобу від 09.02.2016 року(а.с.217-219)) - єдиного доказу вартості автомобілю [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди - як залишкову вартість пошкодженого автомобіля позивача, граничний розмір виплати за страховим полісом з врахуванням договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки розмір збитків позивача 150 135,28 грн.(250 135,28 грн.-100 000 грн.) перевищує загальну суму страхового відшкодування. Таким чином, аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» взяті на себе зобов'язання належним чином не виконало, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування у розмірі в максимальному розмирі страхової суми - 150 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved