Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що 19 травня 2015 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 320312, виданим виконавчим комітетом Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 22 травня 2015 року, актовий запис №15. 14 вересня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав позивачу земельну ділянку площею 6,7304 га., що розташована на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Вказаний заповіт було посвідчено [PERSON] секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 14 вересня 2010 року, зареєстровано в реєстрі № 257. Позивач є єдиною спадкоємицею за цим заповітом. На теперішній час виправити помилку в заповіті є неможливим, оскільки [PERSON]Т, помер. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЗП №049873, виданим Пологівською районною державною адміністрацією Запорізької області 25 лютого 2005 року на підставі Розпорядження голови Пологівської райдержадміністрації від 10.06.2004 року № 510. 03 липня 2015 року позивач звернулась до [PERSON] приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області з питання оформлення спадщини за заповітом. Заява була прийнята, на підставі якої заведена спадкова справа, однак нотаріус попередив позивача, що не може видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після спливу шестимісячного строку тому, що у заповіті вказано, що батько заповідав Державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку, право власності на яку підтверджується вказаним державним актом та що заповіт підлягає тлумаченню. Таким чином, виникла необхідність в тлумаченні змісту заповіту. В судовому засіданні позивач підтримавши позов і давши пояснення по справі, просить позов задовольнити та дати тлумачення змісту заповіту. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, надали заяву про визнання позову, прохають справу розглянути без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї сторони або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Судом встановлено, що 19 травня 2015 року помер [PERSON], який є батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 320312, виданим виконавчим комітетом Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 22 травня 2015 року, актовий запис №15. 14 вересня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав позивачу земельну ділянку площею 6,7304 га., що розташована на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Вказаний заповіт було посвідчено [PERSON] секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 14 вересня 2010 року, зареєстровано в реєстрі № 257. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за цим заповітом. На теперішній час виправити помилку в заповіті є неможливим, оскільки [PERSON]Т, помер. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЗП №049873, виданим Пологівською районною державною адміністрацією Запорізької області 25 лютого 2005 року на підставі Розпорядження голови Пологівської райдержадміністрації від 10.06.2004 року № 510. 03 липня 2015 року позивач звернулась до [PERSON] приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області з питання оформлення спадщини за заповітом. Заява була прийнята, на підставі якої заведена спадкова справа, однак нотаріус попередив позивача, що не може видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після спливу шестимісячного строку тому, що у заповіті вказано, що батько заповідав Державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку, право власності на яку підтверджується вказаним державним актом та що заповіт підлягає тлумаченню. Відповідно до п.17 розділу Х „Перехідні положення Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.16 розділу Х „Перехідні положення Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про те, що спадкодавець [PERSON] за життя заповідав спадкоємцю [PERSON] не право на державній акт, а земельну ділянку площею 6,7304 га, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району, Запорізької області, якою володів на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №049873, який було видано 25.02.2005 року Пологівською райдержадміністрацією. На підставі викладеного,

Outcome: approved