Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до суду, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Посилаючись на те, що позивач є наймачем житлового приміщення квартири [ADDRESS] , зареєстрований та проживає у вказаній квартирі. Разом із ним в даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , 1972 року народження, який з 2017 року і до теперішнього часу не проживає у квартирі [ADDRESS] . Особистих його речей в квартирі не має, витрати по комунальних послугах відповідач не сплачує, квартирою не цікавляться, але при цьому з реєстраційного обліку не знімається, що змушує його звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Відповідачу було встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. (а.с.24). У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Ухвалою Дніпровського районного суду від 16 січня 2019 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 35). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обгрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки в суд не повідомив. Направив до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Підтвердив, що у квартирі [ADDRESS] не проживає. (а.с.59). Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі ордеру № [NUMBER] була надана [PERSON] та членам його сім`ї - дружині - [PERSON] , та сину [PERSON] (а.с. 5) Згідно Витягу з наказу № 118 від 19.05.1998 року ,,Про зміну договору найму житлового приміщення» у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] було внесено зміни в договір найму двокімнатної квартири [ADDRESS] , та заключено договір найму з [PERSON] . Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволено. Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . За даними відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 13.11.2018 року № 64802/1 відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с. 17). Крім відповідача у квартирі [ADDRESS] також зареєстровані позивач та малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою довідкою Центру Комунального сервісу № 826 від 17.03.2017 року та не заперечується сторонами, що не викликає у суду обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Відповідно до Акта від 13 січня 2020 року складеного адвокатом позивача [PERSON] , в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , - відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але в квартирі не проживає з 2016 року по теперішній час, квартирою не цікавиться, вибув на інше місце проживання, забравши всі свої речі. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача в квартирі з 2016 року. Згідно із ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача знаходять своє підтвердження матеріалами справи і відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] понад шість місяців. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи, що відповідачами не надано доказів поважності причин його відсутності у вказаній квартирі понад шість місяців, інших домовленостей між наймачем житла і відповідачем на користування цим житлом у разі його відсутності понад шість місяців, судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання позову до суду судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved