Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що позивачкою [PERSON] 21 квітня 1990 року було укладено шлюб з відповідачем [PERSON], який зареєстрований у Бюро записів актів цивільного стану Саратовської області, актовий запис № 518 від 21.04.1990 р. Від шлюбу є повнолітній син (24 роки). Протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та життя в цілому. Між ними постійно виникали сварки, що спричиняло обом душевні страждання. Ці обставини унеможливили спільне проживання. Це в кінцевому результаті призвело до фактичного розпаду сім'ї, яка на сьогоднішній день існує лише формально. Позивачка не проживає разом з відповідачем та не підтримує стосунки з ним вже тривалий час, спільного господарства також не ведуть. За час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем за спільні коши було придбане наступне майно: будинок, з господарською будівлею за адресою [ADDRESS], житловою площею 15,9 кв.м, за договором купівлі-продажу, 2-5209 від 21.12.2004 року, який зареєстрований 25.01.2005 року, вартість якого на даний час становить 50.000, 00 грн.; житловий будинок, загальною площею 152,5 м.кв., житлова площа 106,6 кв.м., за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1271, виданий 16.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В.; земельна ділянка під вказаним будинком, за адресою [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], реєстраційний номер: 680502532224, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0399 га, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1272, від 16.09.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24492618 від 16.09.2015 року. Вказаний будинок із земельною ділянкою під ним позивачка оцінює в 2.500.000, 00 грн.; однокімнатна квартира, загальною площею 34,1 м.кв., житлова площа 17,1 м.кв., за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: р.2690, від 27.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком 3.3., який пройшов державну реєстрацію 06.03.2013 року; Вказану квартиру позивачка оцінює в 625.000, 00 грн.; на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2013 року легковий автомобіль КІА MOHAVE, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], об'єм двигуна 2959 куб.см., який позивачка оцінює в 500.000, 00 грн. Все вище перелічене майно за згодою позивачки було записане на відповідача. Крім того, відповідач в добровільному порядку поділити майно відмовляється. Знаючи, що майно формально записано за ним, постійно погрожує позивачці, що продасть його без її згоди, а виручені кошти приховає. Тому позивач просила поділити спільне сумісне майно подружжя шляхом визнання за [PERSON] при поділі спільного майна подружжя право власності на частку в розмірі 1/2 (одна друга) наступного майна: будинку з господарською будівлею за адресою: [ADDRESS], житловою площею 15,9 кв.м, придбаного за договором купівлі-продажу 2-5209 від 21.12.2004 року, який зареєстрований 25.01.2005 року; житлового будинку, загальною площею 152,5 м.кв., житлова площа 106,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0399 га.; однокімнатної квартири, загальною площею 34,1 м.кв., житлова площа 17,1 м.кв., за адресою: [ADDRESS]; легкового автомобіля КІА MOHAVE, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], об'єм двигуна 2959 куб.см., зареєстрованого за [PERSON] 12.10.2013 року. Визнати за відповідачем право власності на іншу половину переліченого майна. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В подальшому [PERSON] подано до суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої остання просила поділити спільне сумісне майно подружжя шляхом визнання за [PERSON] при поділі спільного майна подружжя права власності на частку в розмірі 1/2 (одна друга) наступного майна: будинку з господарською будівлею за адресою: [ADDRESS], житловою площею 15,9 кв.м, придбаного за договором купівлі-продажу 2-5209 від 21.12.2004 року, який зареєстрований 25.01.2005 року; житлового будинку, загальною площею 152,5 м.кв., житлова площа 106,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0399 га. Визнати за [PERSON] при поділі спільного майна подружжя право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 34,1 м.кв., житлова площа 17,1 м.кв., за адресою: [ADDRESS]. Визнати за відповідачем право власності на легковий автомобіль КІА MOHAVE, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], об'єм двигуна 2959 куб.см., зареєстрованого 12.10.2013 року, а також право власності на частку в розмірі 1/2 (одна друга) іншого наступного майна: будинку з господарською будівлею за адресою: [ADDRESS], житловою площею 15,9 кв.м, придбаного за договором купівлі-продажу 2-5209 від 21.12.2004 року, який зареєстрований 25.01.2005 року; житлового будинку, загальною площею 152,5 м.кв., житлова площа 106,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0399 га. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 21 квітня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Егельському міському бюро РАЦС, актовий запис № 518 від 21.04.1990 р. Під час перебування сторін у шлюбі, відповідачем [PERSON] було набуто у власність наступне нерухоме майно: житловий будинок за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1271, виданий 16.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В.; земельну ділянку що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0399 га, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1272, від 16.09.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В.; квартиру загальною площею за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: р.2690, від 27.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З.; будинок, з господарською будівлею за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, 2-5209 від 21.12.2004 року посвідченого Баришівською державною нотаріальною конторою. Також 12.10.2013 року на праві власності за відповідачем [PERSON] був зареєстрований легковий автомобіль КІА MOHAVE, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], об'єм двигуна 2959 куб.см. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Суд, приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто у власність спірні житлові будинки, земельна ділянка, квартира та легковий автомобіль. В силу ст. 60 СК України дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності та відповідно підлягає поділу між ними. А отже кожному з них, враховуючи рівність часток, належить по 1/2 частині даного майна. Спірний транспортний засіб легковий автомобіль КІА MOHAVE, є спільною власністю подружжя, однак дане майно є неподільною річчю, та враховуючи те, що згідно аналітичного звіту про ймовірну вартість майна від 08.11.2017 р. ринкова вартість даного транспортного засобу становить 555 500 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вартість 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 277 750 грн. З наведеного суд приходить, до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, та розподілу нерухомого майна між сторонами у відповідності до 70-71 СК України по 1/2 частині кожному, та стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію 1/2 частини вартості спільного рухомого майна що є неподільною річчю. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: partial