Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що перебував з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2010 року по 25.07.2014 року, при цьому від шлюбу з останньою мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач, згідно рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014 року, на утримання вказаних дітей сплачує аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожного з дітей. Позивач посилається на те, що з часу ухвалення зазначеного рішення змінився його сімейний та матеріальний стан, а саме 06.09.2018 року він уклав шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) від якого також має двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , при цьому позивач є єдиним годувальником у родині , забезпечуючи її матеріальне утримання. При таких обставинах позивач вважає, що має правові підстави для зменшення розміру аліментів та посилаючись на ст. ст. 182, 192 СК України просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014 року на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] з 1/2 частини до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), відізвавши з виконання виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного рішення суду. В судове засідання представник позивача - адвокат Приходько М.М. не з`явився надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримав, просив такі задовольнити, залишивши судові витрати по справі за позивачем (ас.56,57,58,84). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги визнала частково, просила зменшити розмір аліментів з 1/2 до 1/3 частини з усіх видів заробітку позивача (ас.85). За викладених обставин суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності не з`явившихся сторін, на підставі наявних у ній письмових матеріалів, що не протиріче положенням ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд зауважує, що підстав для повернення позовної заяви позивачу чи пересилання такої до належного суду, як про те просить відповідачка в запереченнях на позов (ас.44,45), не вбачає, оскільки вказана справа за підсудністю надійшла з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області , з огляду на зареєстроване місце проживання сторін по справі саме на території Юр`ївського району (ас. 27,28) , а відповідно до положень ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються . В ході розгляду справи судом вчинені наступні процесуальні дії: - 27.11.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі (ас.35,36,37); - 10.02.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті (ас.63,64). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, згідно рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб, укладений між сторонами 04.06.2010 року розірвано (ас.10). Згідно рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 18.06.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на кожного з дітей (ас.11,12). 06.09.2018 позивач уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2018 року, виданого Юр`ївським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (ас.13). Від сумісного проживання з [PERSON] та шлюбу з останньою позивач має двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження останніх серії [NUMBER] від 28.09.2018 року та серії [NUMBER] від 10.02.2020 року відповідно (ас.14,15). На даний час позивач працює трактористом - машиністом в ТОВ » Агропромислова фірма »Прогрес-Агро», також отримує доходи з орендної плати за пай про що останнім надані відповідні довідки про доходи за 2020 рік в розмірі 31 773, 01 грв. та за 2019 рік в розмірі 48 447, 20 грв. (ас.16,17), з яких утримані податки та аліменти та до виплати позивачу видано 12 883,22 грв. та 19 500 грв. відповідно. Згідно довідки про розмір сплачених аліментів від 10.03.2021 року ( ас.69) вбачається, що виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку перебуває на виконані в Юр`ївському районному відділі державної виконавчої служби , заборгованості по аліментам не має. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Згідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального та сімейного стану батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні достовірно встановлено зміну сімейного стану позивача, а саме народження у нього двох інших дітей від іншого шлюбу. Оскільки у позивача після народження дітей в новому шлюбі з`явилися нові зобов`язання щодо утримання таких, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів. Відповідачкою доказів на спростування вимог позивача не надано, не доведено, що позивач в змозі сплачувати аліменти в раніше визначеному розмірі, а саме, що при наявності у позивача двох інших дітей він має такий дохід, що дозволяє йому сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі . Зважаючи, що наявні в матеріалах справи докази вказують, що позивач є офіційно працевлаштований, на даний час одружений, утримує дружину та двох дітей від іншого шлюбу, з огляду на що наявні підстави, передбачені статтею 192 СК України для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір на кожного з дітей складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А відтак, суд вважає доцільним змінити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] з 1/2 частини всіх видів заробітку до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідно віку на кожного з дітей. На думку суду сплата аліментів у такому розмірі не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Щодо законодавчо встановленого розміру аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку, суд зауважує, що положення вказаної статті - 161 ЦПК України, стосуються лише випадків звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. В порядку позовного провадження розмір аліментів встановлюється судом з урахуванням положень ст. 182 СК України і може бути як вищим, так і нижчим за встановлений у ст. 161 ЦПК України розмір аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. З огляду на вищенаведене позов підлягає задоволенню. Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати по справі залишити за останнім (ас.84). На підставі викладеного,

Outcome: approved