Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. У ньому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 5'000 грн. щомісячно, на утримання їх спільного сина. В обґрунтування зазначених вимог вказує, що того розміру аліментів, котрі сплачує [PERSON] на даний момент, а це 450 грн. щомісячно, недостатньо для забезпечення дитини, його гармонійного розвитку. Зазначає, що при цьому слід врахувати факт відсутності за зареєстрованим місцем проживання позивача інших осіб, котрі зобовязані утримувати дитину, стан здоровя дитини, незначний розмір доходів позивача та витрати на лікування дитини. Вказує, що неспроможна самостійно забезпечувати сина. Відповідач добровільно не допомагає. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає, що позов визнає частково. Вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів, однак заперечує проти запропонованого нею розміру. Готовий сплачувати 1'000 грн. щомісячно. Окрім цього зазначає, що твердження позивача про ненадання ним фінансової допомоги їх сину у добровільному порядку не відповідають дійсності. Вказане спростовується роздруківками з карткового рахунку, наданою самою ж [PERSON] Також просить взяти до уваги, що на даний момент він вдруге уклав шлюб. Та разом з дружиною утримують сина від її першого шлюбу. Його щомісячний дохід наближений до мінімального розміру, а тому сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивач, він неспроможний. У відповіді на відзив представник позивача додатково зазначив, що необхідність у збільшенні розміру аліментів полягає в тому, що того їх розміру, котрий відповідач сплачує на даний момент недостатньо для належного утримання дитини, в тому числі, у звязку із збільшенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та знеціненням національної валюти (інфляцією). Окрім цього, позивач на даний момент, ніде не працює, проживає з сином та здійснює догляд за ним. У судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] вказані вимоги підтримали з викладених мотивів. Просили особливу увагу звернути на незадовільний стан здоровя дитини. Необхідність постійного лікування та реабілітації, що потребує значних коштів. Відповідач у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника, котрий позов визнав часткового, на суму вказану у відзиві на позовну заяву та з викладених у ньому мотивів. Суд, заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне: позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Вказаний факт, в силу частини 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, доказуванню не підлягає, оскільки встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ухваленим у цивільній справі № 2-3347/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Цим же рішенням з відповідача в корись позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 450 грн., щомісячно. Неповнолітній син сторін проживає з матірю [ADDRESS] і має статус дитини-інваліда. Причиною інвалідності є вроджений гіпотиреоз. Дитина потребує постійної реабілітації та забезпечення медичними препаратами. Дані факти визнані сторонами, у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому вони, в силу частини 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, доказуванню не підлягають. Відповідно до частини 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина 1 ст. 192 Сімейного кодексу України). Розмір соціальної допомоги, котру отримує позивач на сина складає 1'946,40 грн., щомісячно, що стверджується довідкою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 3468 від 10 серпня 2018 року. У червні 2018 року позивач здійснила оплату за користування комунальними послугам у квартирі в якій вона та син проживають, на загальну суму 1'086,02 грн. За серпень 2018 року такий платіж склав 1'677 грн. Ці обставини підтверджуються квитанціями № 12.06.0049 від 12 червня 2018 року та № 08.08.0015 від 08 серпня 2018 року, відповідно. Надавши правову оцінку поданим стороною позивача численним замовленням на проведення медичних обстежень та здачу аналізів, товарним і фіскальним чекам, суд вважає підставними посилання [PERSON] на систематичні фінансові витрати, спрямовані на покращення стану здоровя їх спільного з відповідачем сина. При цьому суд звертає увагу на те, що значна частина цих документів датована 2011 2016 роками, тобто більш ніж два роки до подачі позову про збільшення аліментів. Така обставина позбавляє суд можливості обєктивно визначити конкретний розмір витрат на лікування сина, яких щомісячно зазнає позивач на даний момент, коли і вирішується питання про збільшення аліментів. При цьому увагу [PERSON] слід звернути на те, що питання про компенсацію їй усіх додаткових витрати на покращення здоровя сина (як тих, яких вона зазнала у минулому так і майбутніх), може бути розглянуто в порядку статті 185 Сімейного кодексу України. Суд не бере до уваги довідки № 200 від 08 червня 2018 року та № 523 від 08 червня 2018 року, видані «СЕ Борднетце-Україна», згідно яких позивач працює на даному підприємстві та отримує там заробітну плату, як доказу, котрий характеризує рівень її доходів, оскільки як вказано у запереченнях на відзив, на даний момент [PERSON] не працює. Оцінюючи майновий стан відповідача суд бере до уваги таке: відповідно до податкової декларації платника єдиного податку «фізичної особи-підприємця» від 16 лютого 2018 року, загальна сума доходу відповідача за 2017 рік склала 48'900 грн. 29 вересня 2016 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 132559 від 29 вересня 2016 року, виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. [PERSON] є матір'ю [PERSON], що стверджується фотокопією свідоцтва про народження серії І-ИД № 284726, виданого повторно 17 квітня 2018 року, Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України на звернення 0-2120280141, у цьому реєстрі відсутня інформація про авто, зареєстровані за відповідачем. Суд сприймає критично посилання відповідача на те, що він утримує і дружину, з якою він проживає, і її сина від попереднього шлюбу, оскільки ним не надано належних доказів. Сам по собі той факт, що [PERSON] є чоловіком [PERSON], а у останньої є син не свідчить про утримання всіх їх відповідачем. Останній не надав доказів того, що вони проживають разом, відомостей про майновий стан дружини, документів щодо його витрат на нову сім'ю. Саме тому вказані обставини слід вважати недоведеними, всупереч частині 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає, що майновий стан одержувача аліментів змінився, зокрема стан його здоровя потребує постійного лікування та реабілітації, що в умовах зростання цін на послуги та лікарські засоби в Україні, що є загальновідомим фактом, створює необхідність у додатковій матеріальній допомозі і відповідач має можливість її надавати. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог статтей 182, 184 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, стан здоров'я та матеріальне становище дитини на яку призначаються аліменти, а також її матері, яка з ним проживає, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення із відповідача в користь позивача на утримання сина 2'000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в користь держави слід стягнути 704,8 грн. судового збору.

Outcome: partial