Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Теребовлянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ, у якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати факт батьківства, визнавши [PERSON] , який помер [INFO] батьком позивача та внести зміни у актовий запис про народження [PERSON] № 14 від 05 серпня 1957 року колишнього виконкому Залав`євської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області: а саме: у відомостях про дитину змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; у відомостях про батька, доповнити ім`я « [PERSON] » прізвищем та по батькові « [PERSON] », « [PERSON] »; у відомостях про матір, змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », оскільки вказана невідповідність в подальшому впливатиме на оформлення спадщини та має значення для встановлення істини. В обґрунтування позову вказано про те, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , однак ні свідоцтво про народження позивача ні відповідний актовий запис не збереглися. Разом з тим, наявний актовий запис №14 від 05 серпня 1957 року про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого вказано [PERSON] , а батька - [PERSON] . Позивач вказує на те, що [PERSON] за життя визначав себе його батьком, батько і мати позивача проживали однією сім`єю, зареєстрували шлюб. В актовому записі про народження позивача його мати вказала своє дівоче прізвище, що стало підставою для зазначення прізвища позивача [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду для визнання факту батьківства та внесення змін у актовий запис про народження за рішенням суду. Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху. Після усунення позивачем у встановлений судом строк недоліків позовної заяви ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2021 року по даній справі призначено підготовче судове засідання для розгляду справи на 17 червня 2021 року, яке в подальшому було відкладено на 29 червня 2021 року. Ухвалою суду від 29 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 липня 2021 року. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Стройванс В.Л. підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача Теребовлянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься копія запису акта про народження №14, виданого виконавчим комітетом Залав`євської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області на ім`я [PERSON] , [INFO] , де у відомостях про батька зазначено - [PERSON] , у відомостях про матір вказано - [PERSON] , які проживали у с.Залав`є Тербовлянського району Тернопільської області (а.с. 26). Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію із зазначенням відомостей про другого з подружжя, виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ від 17 лютого 2021 року за № 00029603000, [PERSON] та [PERSON] одружились 28 лютого 1959 року (а.с. 7). Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану, виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ від 17 лютого 2021 року за № 00029603799, актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] у с. Залав`є Тербовлянського району Тернопільської області відсутній (а.с.8). [PERSON] , 1934 року народження та [PERSON] , 1935 року народження проживали однією сім`єю з 1958 року, разом з сином [PERSON] , 1957 року народження, згідно записів з погосподарської книги Залав`євської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області №1 за 1958-1960 роки та 1961-1963 роки, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 18 лютого 2021 року за № 09-04/05/50 (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.9). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 1999 року Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] , народився [INFO] у с. Залав`є Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.4-5). Згідно копії картки платника податків реєстраційний номер присвоєно [PERSON] (а.с.6). У позовній заяві позивач вказує, що він з батьками [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. [PERSON] визначав себе батьком позивача. Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, [PERSON] вказала, що вона є рідною сестрою позивача, з самого народження позивач, вона та їх спільні батьки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, спільно вели господарство, батько визначав себе їх із позивачем спільним батьком. [PERSON] вказала, що є рідною племінницею позивача, пам`ятає, що за життя її дідусь (батько позивача [PERSON] ) завжди визначав себе рідним батьком позивача, жодних питань з цього приводу не виникало. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Положенням частини першої статті 130 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Положеннями статті 128 СК України визначені підстави визнання батьківства за рішенням суду. Однак, СК України не визначено положення щодо чинності норм сімейного законодавства в часі. Але згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Так, за змістом статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15. Верховний Суд України, аналізуючи практику судів при вирішенні питань про встановлення фактів вважав, що заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами у зазначеній справі, регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР від 20 червня 1969 року. Відповідно до статті 7 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР (далі - КпШС), законодавство про шлюб та сім`ю складається з цього Кодексу та інших законодавчих актів України, що приймаються відповідно до нього. Положенням статті 51 КпШС визначено, що взаємні права та обов`язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Статтею 53 КпШС визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання батьківства відповідачем. Згідно положення статті 55 КпШС якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про батька і матір дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті163 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 13 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» № 16 від 12 вересня 1998 року, відповідно до статті 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства відповідачем. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Аналізуючи надані роз`яснення у сукупності з положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю, суд приймає до уваги надані позивачем докази на підтвердження факту батьківства, з яких вбачається, що [PERSON] визнавав своє батьківство відносно [PERSON] , а саме у актовому записі про народження позивача зазначено ім`я батька [PERSON] , місце проживання обох батьків вказано за однією адресою, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання батьків та позивача однією сім`єю, ведення ними спільного господарства, між батьками позивача було зареєстровано шлюб, всі інші офіційні документи позивача видано йому на прізвище [PERSON] . Підсумовуючи наведені обставини у їх сукупності, суд зазначає, що позивачем доведено перед судом визнання [PERSON] свого батьківства відносно [PERSON] за життя належними та допустимими доказами, його участь у вихованні та утриманні цієї дитини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 14 вищезазначеної постанови пленуму Верховного Суду України, рішення про встановлення батьківства, факту батьківства, факту визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина повинна містити відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАГС (прізвище, ім`я, по батькові батька, число, місяць, рік його народження, національність, громадянство, місце постійного проживання й роботи, номер запису акта про народження дитини, коли та яким органом його складено). Відповідно до статті 134 Сімейного Кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Підпунктом 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зазначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. У відповідності до вимог статтей 76,77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до переконання, що у ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] , тому приймаючи до уваги усі зібрані докази та обставини справи, а також інтереси позивача, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити та визнати [PERSON] , який помер [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим слід внести зміни у актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , за № 14 від 05 серпня 1957 року, виданого колишнім виконкомом Залав`євської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, а саме: у відомостях про дитину змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; у відомостях про батька, доповнити ім`я « [PERSON] » прізвищем та по батькові « [PERSON] » « [PERSON] »; у відомостях про матір, змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ».

Outcome: approved