Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Йосипівської сільської ради Благовіщенського району про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . На обґрунтування позову вказав, що вказаний житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] . 04.12.2003 року [PERSON] купив вище зазначений житловий будинок у [PERSON] за 2000 ( дві тисячі ) гривень, після чого остання передала документи та ключі від будинку. Нотаріально договір купівлі-продажу будинку не оформляли, так як [PERSON] обіцяла оформити договір в нотаріальному порядку до кінця 2004 року. [INFO] [PERSON] помер.ла Спадкоємці, на вказане нерухоме майно відсутні. [PERSON] фактично володіє з часу купівлі даним будинком до теперішнього часу, здійснює поточні та капітальні ремонти будинку, сплачує податок за користування земельною ділянкою, безперервно та відкрито володіє та користується ним. Вважаючи, що добросовісно заволодів вказаним будинком, володіє ним відкрито і безперервно з 2003 року, посилаючись на ст.344 ЦК України позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач подав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Йосипівської сільської ради представник до суду не з`явився. Від ради надійшов лист про визнання позовних вимог та клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: Відповідно до довідки Йосипівської сільської ради від 28.09.2020 року № 739/02-15 житловий будинок по [ADDRESS] належав на праві приватної власності померлій 15.01.2004 року [PERSON] . [PERSON] придбав даний будинок у без нотаріального оформлення у [PERSON] та користується даним будинком ( а.с.11). [PERSON] 04.12.2003 року продала [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] за 2000 грн., про що написала власноручно розписку ( а.с.10) Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до змісту ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до змісту ч.4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що будинок, що є предметом спору, був власністю [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач добросовісно заволодів вказаним будинком 04.12.2003року і з тих під відкрито, безперервно володіє ним протягом періоду більшого, ніж десять років. Тому він має право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю.

Outcome: approved