Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка по справі є його дочкою і має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення суду від 25.01.2017 року відповідачка позбавлена батьківських прав відносно дітей, а на підставі розпорядження адміністрації району його призначено опікуном неповнолітніх дітей. Оскільки відповідачка матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, дітьми не цікавиться, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 33 % від усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з подачі позову до суду і до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є дочкою позивача і має неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року відповідачка [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дітей. Згідно розпоряджень Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.03.2017 року № 133, 134 позивача [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми дітьми. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов′язку щодо утримання дитини. На даний час малолітні діти знаходяться на утриманні позивача, який не працює, є пенсіонером, отримує пенсію, іншого доходу не має. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні свого опікуна - позивача по справі, у добровільному порядку мати дітей не надає допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачки аліментів в частковому відношенні до її заробітку, а саме в розмірі 33 % від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved