Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити місце проживання його сина [PERSON], [INFO] з ним за адресою: м.Харків, пр.-т Перемоги, 76, кв.558. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22.07.2005р., який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.04.2016р.. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON]. До червня 2016 року син мешкав разом із матір*ю, яка працює до 17.00, але ключі від квартири дитині не надавала, тому дитина вимушена була ходити по вулицям, своєчасно не харчувалась або харчуватись не корисною їжею, шкільне домашнє завдання не виконувала. Позивач також вказав, що перевів дитину до ліцею № 149 м.Харкова, де дитина й навчається, зі школи забирає його бабуся, якій належить квартира, де вони зараз утрьох проживають. Бабуся слідкує за своєчасним харчування онука, контролює виконання домашнього завдання. Оскільки згоди матері на проживання разом із сином позивач не отримав, тому вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та вказав, що він не заперечує проти спілкування дитини із матір*ю. Крім того, позивач зазначив, що дитина кожні вихідні проводить із відповідачкою за її місцем проживання, і він не перешкоджає спілкуватись матері з сином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та не заперечувала, щоб дитина мешкала з батьком, оскільки сама дитина підтвердила своє бажання проживати з батьком і на засіданні опікунської ради та в суді. Але відповідач просила, щоб дитина мешкала з нею з п*ятниці по неділю, так як вважає, що інакше, позивач звернеться до суду із позовом до неї про стягнення аліментів на утримання дитини. Представник третьої особи не з*явився, надав письмову заяву з проханням слухати справу за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що з 22.07.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.04.2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкав разом з матір'ю [PERSON]. Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.09.2006 року з позивача стягнуто аліменти в розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.07.2011 року зменшено встановлений рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05.02.2007 року розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З червня 2016 року позивач [PERSON] змінив місце проживання дитини. Станом на час розгляду справи дитина проживає разом з батьком за адресою: м.Харків, пр.-т Перемоги,76,кВ.558, але відповідач заперечує з підстав того, що школа, в яку зараз ходить її син має нижчий рейтинг, чим та школа, яку він відвідував, коли мешкав разом із нею. Таким чином, сторони у добровільному порядку згоди щодо місця проживання дитини не дійшли. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ч.2, 3, ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Суд вважає за необхідне врахувати інтереси малолітньої дитини, а також дотриматись розумного балансу участі кожного з батьків у вихованні дитини. В судовому засіданні було допитано малолітнього [PERSON], який підтвердив своє бажання проживати разом із батьком та навчатись у школі за місцем проживання батька. Також, малолітній [PERSON] вказав, що не заперечує спілкуватись із матір*ю у вихідні дня, а також підтвердив, що зараз кожні вихідні приїздить до матері та проводить з нею час. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Під час розгляду справи встановлено, що кожен з батьків належним чином виконує покладені на нього обов'язки щодо участі у вихованні дитини. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, де зараз мешкає дитина від 27.09.2016 року встановлено, що дитині надані всі необхідні умови для належного розвитку і виховання. Згідно із відповіддю директора Харківського ліцею № 149, [PERSON], [INFO] зарахований до 5-Б класу ліцею. До школьного закладу дитину оформив батько, який бере участь у батьківських зборах. Дитина завжди виглядає охайною, доглянутою, здоровою, домашні завдання завжди виконує. Також, судом була доглянута характеристика малолітнього зі ХЗОШ № 151. Із вказаної характеристики вбачається, що дитина домашні завдання виконує не кожного дня, невитриманий, схильний до правопорушень, батьки не завжди контролювали дитину. Судом також встановлено, що позивач працює в НПК «Форпост», з місця роботи характеризується позитивно. Крім того, позивач [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку стосовно того, що кожний з батьків належним чином піклується про дитину, має можливість створення належних умов для її виховання, забезпечувати необхідні потреби та належний розвиток, кожен з них належним чином виконує батьківські обов'язки щодо піклування за дитиною. Підстави, які б створювали переваги одного із батьків над іншим щодо місця проживання дитини відсутні.\~\~ Проте, що стосується місця постійного проживання дитини, то суд, виходячи з принципів рівності прав і обов'язків обох батьків, вважає більш доцільним її проживання з батьком, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, її духовного та морального розвитку, створення найбільш сприятливих умов для виховання дитини. Суд також враховує бажання малолітнього [PERSON] проживати разом з батьком, з огляду на вік дитини, її потреби та можливість кожного з батьків здійснювати ефективний догляд та обслуговування цієї дитини. Також, суд бере до уваги і згоду матері на проживання малолітнього разом із батьком протягом тижня за виключенням п*ятниці, суботи на неділі, але відповідач [PERSON] з позовними вимогами про визначення порядку та способу участі у вихованні дитини не зверталась. Крім того, згідно висновку департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], управління як представника органу опіки та піклування за доцільне визначити місце проживання малолітнього разом із батьком [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved