Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до неналежного відповідача [PERSON] державної реєстрації речових прав Пустомитівського районного управління юстиції, якого в процесі розгляду справи було замінено на належного відповідача [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а також до третіх осіб [PERSON], [PERSON], яких у процесі розгляду було залучено до участі у справі, в якому просить суд визнати недійсним, таким що не може бути підставою для реєстрації права власності свідоцтво про право власності на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, видане на імя [PERSON], а також просить скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, що зареєстрований 31.03.2004 року під №2333823 в книзі №3, номер запису 692, видане на імя [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2003 року [PERSON] та [PERSON], ввівши в оману нотаріуса ти використавши психічний стан матері позивача [PERSON], виробили генеральне доручення і посвідчили договір дарування житлового будинку №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, який належав останній на праві власності. Також обманним шляхом був посвідчений заповіт на земельну частку (пай), площею 0,61 га, яка розташована в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області та яка належала на праві власності [PERSON]. 31.03.2004 року [PERSON] переоформила та зареєструвала на своє імя право власності на вказаний вище будинок. 29.04.2011 року рішенням суду було визнано недієздатною матір позивача [PERSON], яка станом на серпень 2003 року не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а 21.03.2005 року остання померла. 18.08.2005 року позивач подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері. 01.06.2012 року померла [PERSON]. 19.04.2013 року рішенням суду було визнано недійсними вказані вище договір дарування житлового будинку та заповіт на земельний пай. У звязку із наведеним позов просить задовольнити. Крім того, в процесі розгляду справи третіми особами [PERSON] та [PERSON] було заявлено самостійні вимоги та подано в суд позовну заяву до [PERSON], із вимогами про визнання за ними, як за спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], права на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області та прилеглу земельну ділянку площею 0,4988 га., а також на земельний пай площею 0,61 га., що знаходиться в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Також просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Свої вимоги мотивують тим, що позовні вимоги [PERSON] задоволені бути не можуть, оскільки останнім пропущено строк позовної давності передбачений ч.3 ст.258 ЦК України, тривалістю у пять років, який підлягає застосуванню до вимог про визнання правочину недійсним складеного під впливом обману. Крім того зазначають, що позивач свої вимоги мотивовує тим, що рішенням суду першої інстанції [PERSON] була недієздатною, тому не могла усвідомлювати значення своїх дій на момент укладення договору дарування спірного будинку та складення заповіту. Однак зазначене рішення було скасовано рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили, та згідно якого рішення місцевого суду скасовано, а у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною відмовлено. Відтак, доводи про те, що [PERSON] була недієздатною та не могла розуміти значення своїх дій є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначають, що рішення місцевого суду від 19.04.2013 року, яким було визнано недійсними вказані вище договір дарування житлового будинку та заповіт на земельний пай втратило свої підстави і сенс, оскільки в його основі покладено скасоване рішення суду про визнання [PERSON] недієздатною. Відтак, беручи до уваги те, що відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили про визнання [PERSON] недієздатною, а тому укладаючи договір дарування будинку та вчиняючи заповіт остання в належний спосіб розпорядилась належним їй майном, а тому [PERSON] на законних підставах набула право власності на земельний пай та житловий будинок. Оскільки [PERSON] померла, а на випадок смерті своїм майном не розпорядилась, треті особи, які заявили самостійні вимоги просять суд, як за спадкоємцями першої черги спадкування, визнати за ними право на житловий будинок та земельний пай, а у задоволенні первісного позову відмовити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте зявились його представники [PERSON] та [PERSON], які первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, у задоволенні позовних вимог третіх осіб просили відмовити. Представник відповідача [PERSON] державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. У судове засідання зявились треті особи [PERSON], [PERSON], які заявили самостійні вимоги, а також їх представник [PERSON], первісні позовні вимоги [PERSON] заперечили та у задоволенні позову останнього просили відмовити, заявлені ними позовні вимоги підтримали, та просили такі задовольнити з підстав викладених у позовній заяві третіх осіб з самостійними вимогами. Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали цивільної справи №1316/272/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], про визнання недійсними правочинів, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково, а позовні вимоги третіх осіб [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.08.2003 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок та земельну ділянку площею 0,4988 га, на якій розташований цей житловий будинок у с. Сокільники по вул. Садовій 32 Пустомитівського району Львівської області, що стверджується Договором дарування посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за №2098. Встановлено, що 28.08.2003 року [PERSON], [INFO], складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2102, згідно якого [PERSON], на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності на підставі сертифікату на право приватної власності на землю, серії ЛВ № 1385, середню земельну частку (пай) площею 0,61 га, яка розміщена на території с. Сокільники Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, заповіла [PERSON]. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3227337 від 31.03.2004 року вбачається, що на підставі вказаного вище Договору дарування від 28.08.2003 року, [PERSON] зареєструвала право власності на житловий будинок по вул. Садовій, 32 у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, номер запису 692 в книзі №3. Судом встановлено, що 18.08.2005 року [PERSON] у нотаріальну контору подав заяву серії ВСІ №916199, зареєстровано в реєстрі №2426, про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 21.03.2005 року. [PERSON] заяви також вбачається, що у склад спадщини померлої увійшов житловий будинок по вул. Садовій, 32 у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.04.2013 року у справі № 1316/272/2012, за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], про визнання недійсними правочинів, заповіт [PERSON], [INFO], складений 28.08.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстрований в реєстрі №2102, а також Договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2098, визнано недійсними. Вказане рішення суду першої інстанції було оскаржене, проте рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.10.2013 року рішення місцевого суду в частині визнання недійсними заповіту та договору дарування залишено без змін. На зазначені рішення місцевого та апеляційного судів було двічі подано касаційні скарги, які ухвалами Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 14.03.2014 року та від 08.07.2014 року визнано неподаними та повернуто заявникам. З наведеного випливає висновок, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.04.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], про визнання недійсними правочинів, в частині визнання недійсними заповіту [PERSON], [INFO], складений 28.08.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстрований в реєстрі №2102 та Договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2098, набрало законної сили. Оскільки підставою для реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок по вул. Садовій, 32 у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області був договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладений 28.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2098, який рішенням суду, що набрало законної сили, визнано недійсним, то суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] в частині скасування реєстрації права власності за [PERSON] на будинок №32 по вул. Садова в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, реєстраційний № 2333823 від 31.03.2004 року, номер запису 692 в книзі №3, номер витягу 3227337, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому підлягають до задоволення. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема шляхом визнання правочину недійсним. Проте, ні ст. 16 ЦК України, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено такого способу захисту цивільного права, як визнання правовстановлюючого документу недійсним, таким, що не може бути підставою для реєстрації права власності. Відтак, беручи до уваги те, що свідоцтво про право власності не є правочином, суд прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] невірно обрано спосіб захисту цивільного права та інтересу, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним, таким що не може бути підставою для реєстрації права власності свідоцтво про право власності на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, видане на імя [PERSON], слід відмовити. Встановлено, що 03.06.2012 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть від 04.06.2012 року серії І-СГ №287505. Треті особи, які заявили самостійні вимоги [PERSON] та [PERSON], у своїй позовній заяві просять суд визнати за ними, як за спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], право на житловий будинок №32 по вул. Садовій в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області та прилеглу земельну ділянку площею 0,4988 га., а також на земельний пай площею 0,61 га., що знаходиться в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Однак, беручи до уваги те, що вказані вище заповіт та договір дарування визнані рішенням суду від 19.04.2013 року, яке набрало законної сили, не дійсними, то [PERSON] втратила право на спірне майно, а тому суд у задоволенні позовних вимог третіх осіб відмовляє у повному обсязі. Клопотання [PERSON] та [PERSON] про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] у звязку із пропуском пятирічного строку позовної давності передбаченого ч.3 ст.258 ЦК України, який підлягає застосуванню до вимог про визнання правочину недійсним складеного під впливом обману, задоволено бути не може виходячи з наступного. Позивач за первісним позовом дізнався про порушення свого права з моменту отримання листа Реєстраційної служби Пустомитівського РУЮ Львівської області від 28.10.2015 року № 02.2-04/562, згідно мотивів якого скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на будинок №32 по вул. Садова в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області є неможливою, оскільки як у рішенні місцевого суду від 19.04.2013 року, так і в рішенні суду апеляційної інстанції від 14.10.2013 року вказано лише про визнання договору дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою, що укладений 28.08.2003 року та зареєстрований за №2098, недійсним, проте жодної згадки про скасування рішення про державну реєстрацію або скасування державної реєстрації у вказаних вище рішеннях судів немає. А тому, з огляду на наведене, [PERSON] із цим позовом звернувся в суд 27.01.2016 року, тобто в межах строків загальної позовної давності. Більше того, норму, на яку посилають треті особи щодо застосування строків позовної давності, тобто ч. 3 ст. 258 виключено із ЦК України на підставі Закону № 4176-VI від 20.12.2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства».

Outcome: partial