Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визначити частку співвласника [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0466 га кадастровий номер 5610100000:01:049:0396, розташовану в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у розмірі 2/3 частини, від загальної площі земельної ділянки, а саме 310,7 кв.м. та визнати за нею право власності на 2/3 частини, від загальної площі земельної ділянки, а саме 310,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5610100000:01:049:0396, як на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] подала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Ухвалою суду від 31 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження усправі № 569/14073/19, підготовче судове засідання призначено на 02 жовтня 2019 року, надано строк для сторін для подання відзиву та заперечень. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №40740264 виданого 16 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,0466 га, кадастровий номер 5610100000:01:049:0396, розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 02 березня 2017 року [PERSON] (тітка позивача) померла. [PERSON] є спадкоємцем померлої по заповіту. До спадкового майна [PERSON] належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] , та право на частку вищевказаної земельної ділянки. 21 листопада 2017 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Оскільки, у праві приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначені частки співвласників, 21 листопада 2017 року нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Оскільки, у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначені частки співвласників, позивач не може належним чином реалізувати свої права спадкоємця Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Судом встановлено, що частки співвласників земельної ділянки, яка знаходиться на [ADDRESS] , не є рівними, проте співвласники досягли домовленості щодо поділу. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 86 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Крім того, положення ч. 4 та 5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачають, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Частиною 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю власників або законом. У ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України у поєднанні зі ст. 125 ЗК України, визначено що до особи, яка набула право власності на будівлю або її частину, переходять права на земельну ділянку на тих самих умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому володільцю або власнику. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У абзацах 5 та 6 п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належить 2/3 частини квартири № 1 , яка знаходиться на спірній земельній ділянці , а [PERSON] 1/3 частини квартири, відповідно [PERSON] належить 2/3 частини земельної ділянки, а [PERSON] - 1/3 частина земельної ділянки по [ADDRESS] . Вpаховуючи, що позивач [PERSON] . внаслiдок успадкування, а саме за заповітом, одеpжала належну спадкодавцю [PERSON] 2/3 частини земельної ділянки на [ADDRESS] , пpийняла спадщину та коpистується цим спадковим майном, є достатнi пiдстави для визнання за нею пpава власностi на це спадкове майно. Звернення до суду [PERSON] з позовом про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку викликане необхідністю оформлення спадщини після смерті її тітки, що у інший спосіб визначити неможливо. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На пiдставi ст.ст. 11, 15, 16, 328, 357, 368, 377, 1225, 1226 Цивільного кодексу України, ст.ст. 86, 89, 120 Земельного кодексу України, кеpуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved