Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що по [ADDRESS] одиноко проживала 88-річна [PERSON]. На протязі останніх п'яти років [PERSON] тяжко хворіла і, тому щодня до неї 2-3 рази приїжджала швидка допомога, щоб вколоти їй кілька обезболюючих препаратів, так як у неї був рак молочної залози і, крім того, [PERSON] по рецепту лікаря сама приймала пігулки та краплі. Сама [PERSON] в аптеку ходити не могла. Вперше у 2007 році в лютому місяці вона прийшла до нього в кабінет і розповіла, що у неї сусід по під'їзду відібрав квартиру шляхом укладення договору довічного утримання і ніякої допомоги їй не надає та погрожує, що скине її з четвертого поверху. Вона звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, як їй порадив прокурор м. Умань, проте суд розглянув справу і відмовив їй у задоволенні позову. Вона попросила його допомоги повернути їй квартиру і надалі не видати її, так як вона потребує щодня сторонньої допомоги. Ознайомившись із рішенням суду, який принесла йому [PERSON] та договором довічного утримання, дійшов висновку, що договір продовжуваним і право пред'явлення позову до суду, знову з тих же підстав у [PERSON] є, оскільки договір не виконується, підготував [PERSON] новий позов до суду. Уманський міськрайонний суд 21 листопада 2007 року ухвалив рішення про розірвання договору довічного утримання і [PERSON] знову стала власником квартири. За період судової тяганини [PERSON] комунальних послуг не сплачувала, як і не платив їх набувач майна по договору довічного утримання і сума комунальних послуг за газ, теплопостачання, водопостачання при відсутності лічильників була досить значною, а [PERSON] отримувала мінімальну пенсію і погасити сама борги не могла, а тому вона видала йому довіреність і він уклав договори від її імені про реструктуризацію боргів, які фактично сплатив за свої кошти, оскільки коли за рішенням суду квартира була у листопаді 2007 року повернута [PERSON], то у січні 2008 року вона попросила, щоб він її не покидав, як одиноку і вона зробила 09 січня 2008 року на його ім'я заповіт на квартиру, проти чого він не заперечував, оскільки на цей час уже багато потратив коштів по квартирі [PERSON], а саме: встановив лічильник води. Провів радіоточку в квартиру, встановив нові металеві вхідні двері у квартиру, так як неодноразово вночі хтось ключами пробував відчинити старі дерев'яні двері, тому [PERSON] боялася, що її можуть вночі задушити. Щодня, в тому числі у вихідні дні, він зранку заходив до [PERSON] і приносив із аптеки необхідні ліки, а із магазину та ринку продукти харчування, тому за усіма обставинами справи [PERSON] потребувала сторонньої допомоги. У автопідприємстві швидкої допомоги охоронцем працював [PERSON], а його мати начальником відділу кадрів і знала про маршрути виїздів автомобілів швидкої допомоги. Від працівників швидкої, які приїздили щодня до [PERSON] [PERSON] стало відомо, що [PERSON] має похилий вік, у квартирі проживає одна і у неї можна забрати квартиру, а її вивезти у село, оскільки у нього з дружиною житла немає і вони з дитиною проживають на приватній квартирі. У лютому 2011 року [PERSON] із своєю дружиною [PERSON] прийшли до [PERSON] в квартиру [ADDRESS] під виглядом товариша внука [PERSON], який шість років назад помер від передозування наркотиків і при цьому стали пропонувати всілякий догляд та допомогу, а [PERSON] розповіла, що квартира їм не потрібна, так як у них є своя, але поцікавилася чи є у [PERSON] документи на квартиру, на що [PERSON] відповіла, що документи у неї відсутні, так як вони залишилися у сусіда, з яким у неї був укладений договір довічного утримання і вона договір розірвала в судовому порядку, а документи залишилися у нього. [PERSON] стала на коліна перед [PERSON] і заявила, що вона віруюча жінка і при цьому стала хреститися та завірила, що документи вона може відновити, але треба щоб [PERSON] дала їй нотаріально посвідчену довіреність на відновлення документів. [PERSON] погодилася дати довіреність на ім'я [PERSON], яка швидко відновила документи на квартиру і, навіть, виготовити [PERSON] новий паспорт, хоча паспорт громадянина у неї був і вона його не втрачала. Виготовивши усі документи на квартиру та паспорт [PERSON], [PERSON] їх [PERSON] не передала, а по довіреності без відома [PERSON] виписала із квартири [PERSON], а квартиру 10 червня 2011 року продала за 19000 доларів США і при цьому жодної копійки за квартиру [PERSON] не дала, а розпорядилася грошовими коштами на свій розсуд. Через шість днів після продажу квартири [PERSON] від сусідів дізналася, що її квартира продана [PERSON] шляхом шахрайства і у цей же день звернулася до прокурора м. Умань про порушення кримінальної справі відносно [PERSON], яка відібрала ключі від квартири у [PERSON], а її саму за допопомгою чоловіка [PERSON] із застосуванням фізичної сили вивезли в [ADDRESS] в хату матері [PERSON], де у одній із кімнат закрили на замок. [PERSON] стала сильно стукати у вікна і на її стук прийшли сусіди, після чого її випустили у двір. На подвір'ї [PERSON] розповіла сусідам, що у неї забрали квартиру, а її силою привезли в село за 85 км від м. Умань. Сусіди одразу запропонували [PERSON], який за час, протягом якого вона була закрита у кімнаті, встиг на таксі з'їздити в м. Умань у квартиру [PERSON] і викрав 3700 гривень, відвезти її назад в м. Умань інакше вони викличуть міліцію. [PERSON] викликав таксі і привіз [PERSON] в [ADDRESS], де знову закрив у своїй квартирі. [PERSON] стала бити у двері і [PERSON] вимушений був на таксі привезти [PERSON] близько 22 години у двір по [ADDRESS], але у свою квартиру [PERSON] попасти не могла, так як у неї не було ключів від квартири і вона переночувала у сусідки в [ADDRESS], а на ранок із сусідкою вона викликала наряд міліції і невідомий їй молодий чоловік, який, як пізніше з'ясувалося, син [PERSON], прийшов із ключами, відкрив двері, а сам зник. За допомогою міліції [PERSON] вселилася у квартиру, замінила замки у дверях і стала проживати. Подавши заяву до Уманського відділу ЧООБТІ про відсутність реєстрації договору купівлі-продажу квартири, оскільки вона подала до суду заяву про недійсність договору купівлі-продажу квартири, так як договір вчинено шляхом обману. Повернувшись у свою квартиру 17 червня 2011 року після примусового вивезення її в [ADDRESS] [PERSON] відмовилася передавати квартиру по договору купівлі-продажу [PERSON], як покупцю квартири і проживаючи в квартирі сама повністю сплачувала комунальні послуги, оскільки вона згоди на продану квартиру не давала, а давала лише довіреність на відновлення документів на квартиру, істотних умов договору не з'ясовувала і не знала кому продана квартира і за яку ціну, з квартири не виписувалася, грошових коштів за квартиру не отримувала і проживала у квартирі до дня смерті [INFO] року, атому відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 2013 цього Кодексу, саме на момент вчинення правочину, який відповідає волевиявленню [PERSON] та вчинений під впливом обману. За продаж квартири [PERSON] за 19000 доларів США шляхом шахрайства [PERSON] засуджена за ч. 3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі Уманським міськрайонний судом 09 грудня 2013 року, а квартира знаходиться під арештом. Після смерті [PERSON] [INFO] року він фактично прийняв спадщину і квартира знаходилася у його користуванні до 25 серпня 2012 року, а 25 серпня 2012 року у його відсутність у квартирі син [PERSON] шляхом райдерства зламав вхідні двері в квартирі і поставив другі, позбавивши його права доступу у квартиру протиправними діями, хоча квартира знаходиться під арештом за його клопотанням до суду. [PERSON] будь-яких умов договору не з'ясовувала, а про продаж квартири дізналася від сусідів 17 червня 2011 року, тобто через 6 днів і в цей же день пішла в прокуратуру, щоб заявити про чинене шахрайство з її квартирою, оскільки вона квартиру не продавала, так як іншого житла не мала. Просить суд постановити рішення про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 10 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним, привівши сторони у попередній стан, застосувавши реституцію як наслідок недійсності договору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та пояснив, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS]. Проживала одиноко, але ніколи не мала наміру продавати цю квартиру, тим більше нікого не уповноважувала на таку дію та ніколи не отримувала будь-яких коштів за цю квартиру. Про те, що її квартира продана дізналася від сусідів і, так як договір купівлі-продажу був укладений без її відома, одразу звернулася до прокуратури та до міліції. Також [PERSON] звернулася до ЧООБТІ про не реєстрацію договору купівлі-продажу, так як відсутня згода за всіма істотними умовами договору. Просить суд позов задоволити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають позов безпідставним та необґрунтованим. На їх думку позивач [PERSON] взагалі не має ніякого відношення до спірної квартири, але при цьому не заперечують, що мав місце заповіт, складений від імені власника квартири на користь [PERSON] Договір купівлі-продажу був укладений у відповідності до чинного законодавства, посвідчений нотаріально, що підтверджує, усвідомлення сторонами своїх дій. За вказаних обставин, просять суд відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була знайома з [PERSON], оскільки проживала з нею по-сусідству по вулиці Радянській. Вона іноді заходила до [PERSON] в гості, заносила їжу тощо і тоді вона розповідала, що якісь незнайомі люди завезли її у село, де примусили підписати якісь документи, але ніяких грошей вона не отримувала за це. У зв'язку з цим вона зверталася до суду, оскільки таким чином квартиру у неї забирали вдруге. Вважає, що [PERSON] жила бідно, у квартирі було брудно та неохайно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що допомагав при транспортуванні [PERSON] до суду. Під час спілкування остання розповідала, що звернулася до суду, оскільки у неї шахрайськими засобами відібрали квартиру, при цьому ніхто ніяких коштів за квартиру їй не давав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була знайома з [PERSON] тривалий час. Раніше вона проживала з сином, але потім син помер і [PERSON] залишилася одна. Вони з нею часто спілкувалися, вона купувала останній ліки та продукти харчування, допомагала в побуті. У 2012 році [PERSON] повідомила, що шахраї забрали у неї квартиру, відвезли її в село в одних тапках та халаті, забрали ключі від квартири. Але вона, за допомогою правоохоронних органів, повернулася назад. Жалілася, що квартиру забрали, коштів не давали, з цього приводу зверталася до суду. Вона часто хворіла, навіть в суд її возила швидка. Останній раз вона купала її у 2013 році, а потім її забрали до лікарні де вона померла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що познайомилася із [PERSON] у 2008 році коли їхали з нею в поїзді до м. Черкаси. Під час бесід з'ясувалося, що обоє їдуть до апеляційного суду на розгляд справ. Вона розповідала, що у неї шахрайським шляхом відібрали квартиру. Після вказаної поїздки вони спілкування не припинили, вона її навідувала приблизно двічі на місяць. У 2012 році [PERSON] розповіла, що у неї забрали квартиру, а гроші не дали. Вона дуже боялася [PERSON], оскільки саме він вперше забрав у неї квартиру. З травня 2012 року [PERSON] проживала у себе в квартирі. Вона жила бідно, на одну пенсію і з її слів їй відомо, що квартиру вона нікому не продавала. Згідно постанови старшого слідчого Уманського МВ УМВС України в Черкаській області від 17 листопада 2011 року [PERSON] було визнано потерпілою по кримінальній справі, порушеній у зв'язку із заволодінням чужим майном, а саме квартирою [ADDRESS], належній [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] померла [INFO] року. Актовий запис № 423. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТК № 575676, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори 09 січня 2008 року, зареєстрованого у реєстрі за № 36, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є [PERSON], [INFO]. Спадкова справа № 44/2012, зареєстровано у реєстрі за № 1914. Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2013 року [PERSON] визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] невстановленого досудовим слідством точного часу, перебуваючи в приміщенні агентства нерухомості по вулиці Р.Чорного, 20 м. Умань Черкаської області, з метою заволодіння грішми після продажу квартири [ADDRESS], шляхом обману та зловживання довірою [PERSON], заволоділа грішми у суму 151496,5 гривень. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2013 року було встановлено, що відбувалося істотне порушення умов договору, а саме власник квартири [ADDRESS] [PERSON] не отримала коштів за продаж квартири та продовжувала проживати у вищевказаній квартирі. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була власником квартири [ADDRESS]. За життя вона склала заповіт, яким зазначену квартиру заповіла позивачу по справі [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 10 червня 2011 року вказана квартира була продана відповідачу по справі - [PERSON] Остання, передала кошти за квартиру [PERSON], що підтверджується розпискою, написаною [PERSON] 10 червня 2011 року і в подальшому кошти так і не були передані власнику квартири [PERSON], яка після укладення договору і до дня смерті проживала у цій квартирі, користуватися нею за призначенням та сплачувала кошти за комунальні послуги. Покупець [PERSON] у квартиру так і не вселилася, що було встановлено під час судового слідства, згідно винесеного Уманським міськрайонний судом судового рішення від 20 вересня 2013 року. [PERSON] за неповернення [PERSON] отриманих коштів за продаж квартири була засуджена Уманським міськрайонний судом Черкаської області за ч. 3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочиу є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визначається судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На думку суду, в судовому засіданні було доведено, що власник [PERSON] не мала наміру продавати квартиру [ADDRESS], кошти за вартість квартири не отримала, не звільнила приміщення квартири, продовжувала користуватися нею, сплачуючи витрати за комунальні послуги та не передала квартиру у власність іншій стороні договору купівлі-продажу [PERSON], а тому істотні умови договору, укладеного 10 червня 2011 року виконані не були, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Outcome: approved