Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3152 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 31.12.2004 року, друга, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2621 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 31.12.2004 року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її матір [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від [INFO] року. Своїм майном на випадок смерті матір не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшов, чоловік спадкодавця [PERSON] та діти померлої [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач стверджує, що вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - державний акт на право приватної власності серії серія [NUMBER] від 31.12.2004 року та серія [NUMBER] від 31.12.2004 року були втрачені. У судове засідання позивач не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали до суду заяву у якій зазначили, що позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просять здійснювати у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [INFO] року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від [INFO] року До складу спадкової маси після її смерті, у відповідності до ст.. 1218 ЦКУ України, увійшло право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3152 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 31.12.2004 року, друга, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2621 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 31.12.2004 року. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст..1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.04.1964 року та копією паспорта громадянина України, позивач [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками зазначається [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки №¬791¬¬¬¬ від 03.10.2016 року виданою Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, на момент смерті [PERSON], [PERSON] постійно проживала разом із нею в [ADDRESS], окрім цього до дня смерті матері вела спільне господарство, доглядала за її майном та організовувала поховання. На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 31.12.2004 року та серія [NUMBER] від 31.12.2004 року були втрачені спадкодавцем та не можуть бути відновлені. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Outcome: approved