Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» борг за договором позики у сумі 186 366, 25 грн., а також 3 % річних, пеню за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки та інфляційні збитки згідно статті 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто починаючи з 01 жовтня 2019 року і по день ухвалення судом рішення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.10.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір позики № 56-2/78/18, за умовами якого позивач надала відповідачу грошові кошти у сумі 186 366,25 гривень. Відповідно до цього договору відповідач зобов`язався повернути позивачу отримані у позику кошти у строк до 01.10.2019 року. На теперішній час, строк повернення позики сплинув, а ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» ухиляється від виконання своїх зобов`язань в частині своєчасного погашення заборгованості. 20 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали відповідачем отримано 12 грудня 2019 року. Відповідач у наданий судом строк та станом на день ухвалення судом рішення своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, що наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 25 жовтня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» укладено договір позики № 56-2/78/18, за умовами якого позивач в порядку і на умовах, визначених цим договором, надала відповідачу грошові кошти у сумі 186 366,25 гривень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Кошти за договором позики № 56-2/78/18 внесені позивачем на рахунок ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» 25 жовтня 2018 року, що підтверджується банківською квитанцією № 0.0.1169253113.1. В порядку ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 6 договору позики № 56-2/78/18 ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» зобов`язалось повернути [PERSON] отримані грошові кошти у строк до 01 жовтня 2019 року, у безготівковому порядку, або в іншій незаборонений чинним законодавством спосіб. Пунктом 5 договору позики № 56-2/78/18 визначено, що проценти за цим договором на суму позики не нараховуються та не сплачуються. Пунктом 9 договору позики № 56-2/78/18 визначено, що за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує виключну штрафну санкцію у вигляді пені у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики. На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно положення ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником не виконані, в передбачений договором строк позика не погашена. Будь яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору позики. Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти за договором позики № 56-2/78/18 від 25 жовтня 2018 року у розмірі 186 366,25 гривень, а також за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання 3 % річних, пеня за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики та інфляційні збитки згідно статті 625 ЦК України, починаючи з 01 жовтня 2019 року по день ухвалення судом рішення - 24 січня 2020 року, виходячи з наступних розрахунків. Як встановлено судом, відповідач станом на 24 січня 2020 року прострочив виконання грошового зобов`язання перед відповідачем на 116 днів (з 01 жовтня 2019 року), а тому з ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики у загальній сумі 2161,84 грн. (186 366,25 грн. ? 0,01% ? 116 днів) та 3 % річних за користування коштами у період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 776,86 грн. (186 366,25 грн. ? 3% / 365 днів ? 116 днів). Також, з урахуванням суми грошового зобов`язання у розмірі 186 366, 25 грн. та встановленого Національним банком України індексу інфляції, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення інфляційні втрати, що складають 1 118,20 грн. (100,7% (жовтень) х 100,1% (листопад) х 99,8% (грудень) = 1,006 х 186 366, 25 грн.) - 186 366, 25 грн.). Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» про стягнення заборгованості за договором позики. Крім цього, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 892,33 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved