Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у здійсненні права власності земельною ділянкою, посилаючись на те, що 27.07.2005 року рішенням Червономотовилівської сільської ради йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. На земельній ділянці розташований житловий будинок, який був придбаний позивачем в 1988 році. 28.12.1992 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і 29 липня 1995 року йому була передана у власність земельна ділянка площею 0,3132 га. При обмірах земельних ділянок позивача та його сина [PERSON] геодезистами була допущена технічна помилка, внаслідок чого будинок позивача згідно державних актів розташований на суміжній земельній ділянці. 1 жовтня 2005 року [PERSON] продав належну йому частину житлового будинку та земельну ділянку відповідачу [PERSON] В 2010-2011 роках відповідач здійснив в своєму будинку самовільні прибудови, що призвело до порушення прав позивача щодо користування земельною ділянкою. Відповідач зруйнував ворота на земельну ділянку позивача та встановив паркан. Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд визнати незаконними рішення виконавчого комітету Червономотовилівської сільської ради про оформлення технічної документації [PERSON] на самовільну забудову та про оформлення права власності на добудови, визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на землю серії ЯЖ № 025779 від 20.02.2008 року, зобов'язати відповідача знести самочинно збудоване майно, установити зруйновані ворота, не чинити перешкод у здійсненні права власністю земельною ділянкою, встановити на земельній ділянці відповідача сервітут - право проїзду на транспортному засобі між будинками та покласти на відповідача понесені судові витрати. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до позивача та Червономотовилівської сільської ради із об»єднаним позовом про визнання незаконним рішення Червономотивилівської сільської ради, визнання недійсним державного акту серії ЯИ № 508520 від 05.11.2009 року, встановлення способу користування суміжними земельними ділянками, зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні права власністю земельною ділянкою та сприяти відновленню меж суміжних земельних ділянок та встановленню твердих меж. Звернення до суду мотивував тим, що при фактичних обмірах земельної ділянки [PERSON] були допущені технічні помилки. [PERSON] не погоджується на відновлення меж та руйнує тверді межі, порушуючи правила добросусідства. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини, проте в судових дебатах просив суд залишити позов без розгляду. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та суду пояснив, що відповідач [PERSON] чинить протиправні дії, які виражаються в незаконному встановленні паркану та в»їздних воріт, здійснив самовільні прибудови, які зменшили відстань між будинками сторін та постійно чинить перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою, якою він користується з моменту купівлі будинку. Проте, в судових дебатах просив залишити позов без розгляду. Проти задоволення уточненого позову [PERSON] не заперечив. Відповідач за первісним позовом (позивач за об'єднаним) [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності за участю представників [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] частково заперечувала, наголосивши лише на тому, що визнає позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акту, а обставини, викладені в позові повністю підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача (позивача за об'єднаним позовом) [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] частково заперечувала та суду пояснила, що законними є лише позовні вимоги про визнання державного акту недійсним, оскільки при його виготовленні були допущені технічні помилки. Уточнені позовні вимоги [PERSON] повністю підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві та проведену в судовому засіданні земельно-технічну експертизу. Заперечуючи проти позовних вимог [PERSON], представник відповідача наголосила на тому, що [PERSON] не вчинив жодної добудови чи перебудови, яка могла б вплинути на права позивача [PERSON], оскільки добудови здійснені з іншої сторони будинку на належній відповідачеві на праві власності земельній ділянці і рішенням виконавчого комітету будівництво було узаконене. Представник відповідача за первісним та об'єднаними позовами Червономотовилівської сільської ради частково визнала позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним державного акту на землю [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] щодо скасування державного акту на право власності на землю [PERSON], зазначивши при цьому, що геодезистами була допущена технічна помилка і у разі досягнення згоди між сторонами на її усунення можливе внесення змін до технічної документації без скасування державних актів. Представник третьої особи реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа [PERSON] вирішення спору по справі залишила на розсуд суду, але погодилась, що при виготовленні технічної документації із землеустрою на виготовлення державних актів сторонам були допущені помилки при виконанні геодезичних робіт, разом з тим наголосила, що вона геодезичні роботи не виконувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів та їх представників, третю особу, вивчивши письмові матеріали справи, висновок судової земельно-технічної експертизи дійшов висновку, що позовну заяву [PERSON] слід залишити без розгляду, а [PERSON] підлягають частково задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами у справі виник спір з приводу здійснення права власності суміжними земельними ділянками та встановлення твердих межових знаків. 20.03.2009 року рішенням Червономотовилівської сільської ради затверджено технічну документацію із землеустрою по виготовленню державного акту на право власності на землю на ім'я [PERSON] 05.11.2009 року [PERSON] отримав державний акт серії ЯИ № 508520 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в [ADDRESS] В свою чергу право власності на земельну ділянку за адресою: Фастівський район, [ADDRESS] належить [PERSON], відповідно до договору купівлі продажу укладеного 01.10.2005 року з [PERSON] та державного акту на право власності на землю серії ЯЖ № 025779 від 20.02.2008 року. Державною інспекцією сільського господарства у Київські області в ході розгляду звернення [PERSON] встановлено, що по межі земельної ділянки, яка належить [PERSON], знаходиться сусідній будинок по [ADDRESS], який належить [PERSON] і займає 0,0109 га площі земельної ділянки [PERSON] З документів перевірки встановлено, що будинок знаходився на вказаному місці до приватизації ділянки, отже геодезистами при фактичних обмірах допущена технічна помилка, яка може бути виправлена в судовому порядку шляхом скасування державних актів . Під час розгляду справи була проведена судова земельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта № 1-09/10 від 09 жовтня 2014 року технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) не відповідають п.п. 3.25 ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині землекористування та землеустрою, а саме відсутності відстані не менше 1 м. від межі земельної ділянки [PERSON] до зовнішньої стіни будинку, що належить [PERSON] Згідно даних візуального-інструментального обстеження, правовстановлюючих документів та вимог нормативно-правових актів, порушення меж та накладання сусідніх земельних ділянок, що належать [PERSON] та [PERSON] відсутнє. Землекористування не відповідає вимогам п.п. 3.25 ДБН 360-92 **» Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Більша частина будинку № 33, що належить [PERSON], знаходиться на земельній ділянці [NUMBER]. Варіант розподілу суміжних земельних ділянок за адресою: [ADDRESS],[NUMBER], що належать сторонам відповідно до правовстановлюючих документів, згідно нормативних документів в галузі будівництва та землекористування, з урахуванням фактичного використання будівлями та необхідним відступом від будинку [PERSON], з зазначенням меж поділу та їх розмірів, викладено в дослідницькій частині та зображено на Схемі 2 додатку № 3 до висновку. Експерт пропонує земельну ділянку площею 2645 кв.м., що має форму неправильного багатокутника 1-2-3-4-5-6-7-л-м-н-о-п-с-т-ф-к-8-1; виділити [PERSON] земельну ділянку площею 2351 кв.м., що має форму неправильного багатокутника 1-8-к-ф-т-с-р-н-м-л-7-4-5-6-7-8-9-1; виділити [PERSON] з правом земельного сервітуту (для обслуговування будівель та споруд) для [PERSON] земельну ділянку площею 4 кв.м., що має форму неправильного багатокутника с-п-о-н-р-с. Межі розподілу покласти по лініям: відрізки 7-л, 1-8, 8-к покласти згідно меж, зазначених в правовстановлюючих документах; відрізок л-м, довжиною 8,96 м, покласти з точки л, на відстані 1 м від фасаду будинку;відрізок м-н, довжиною 5,88 м, покласти з точки м, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок н-о, довжиною 1 м, покласти з точки н, перпендикулярно до фасаду будинку; відрізок н-р, довжиною 4,05 м, покласти з точки н, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок с-р, довжиною 1 м, покласти з точки р, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок с-п, довжиною 1 м, покласти з точки с, перпендикулярно до фасаду будинку; відрізок п-о покласти по лінії фасаду будинку; відрізок с-т, довжиною 1,31 м, покласти з точки с, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок т-ф довжиною 8,73 м, покласти з точки т, на відстані 1,5 м від фасаду будинку; відрізок ф-к, довжиною 6,91 м, покласти з точки ф, на відстані 1,5 м від фасаду будинку. У висновку експерта також зазначено, що можливість сплати грішми різниці за використання більшої частини землі [PERSON], [PERSON] існує, а саме згідно зазначеного варіанту поділу частина земельної ділянки площею 145 кв.м., що належить [PERSON] переходить до [PERSON] В ході виїзного судового засідання для роз'яснення та доповнення висновку експерту були поставлені питання відповідно до вимог ст. 189 ЦПК України. Експерт Лісниченко С.В. безпосередньо на місці в [ADDRESS],[NUMBER]) суду пояснив, що можливі й інші варіанти розподілу суміжних земельних ділянок, але вони грубо порушували б право [PERSON] на землю, яке він набув правомірно згідно правовстановлюючих документів. Експерт повідомив, що можливі інші варіанти суміжного землекористування у разі досягнення згоди між сторонами. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи з відповідними роз'ясненнями та доповненнями та зведений кадастровий план земельних ділянок, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями. В силу приписів ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Абзац 2 ч.2 ст.373 ЦК України передбачає, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки сторонами [PERSON] та [PERSON] набуте правомірно, а тому вони не можуть бути позбавлені цього права. Разом з цим, при виготовленні технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки допущено порушення вимог п.п. 3.25 ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині землекористування та землеустрою, а саме відсутності відстані не менше 1 м. від межі земельної ділянки [PERSON] до зовнішньої стіни будинку, що належить [PERSON], що позбавляє сторони можливості в повній мірі здійснювати належне їм право власності земельними ділянками та встановити на межі земельних ділянок межові знаки, враховуючи відсутність спільної думки щодо розподілу землі, а тому суд приходить до висновку про необхідність поділу суміжних земельних ділянок в судовому порядку відповідно до варіанту, зазначеного у висновку судової земельно-технічної експертизи за зовнішніми межами та відповідно зведеного кадастрового плану за внутрішніми межами. Відповідно до ч.8 ст. 8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи відсутність в ЗК Україні норми, яка передбачає розподіл суміжних земельних ділянок, то суд при вирішенні питання про встановлення порядку розподілу суміжних земельних ділянок керується ст.ст. 86-89 ЗК України, які надають суду можливість встановити порядок володіння, користування та розпорядження земельними ділянками у разі недосягнення згоди між землевласниками. При вирішенні даного спору суд також керується ст. 107 ЗК України, яка передбачає, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розмірами частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. В свою чергу ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачає, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Вивченням письмових доказів встановлено, що після виготовлення технічних документацій із землеустрою та державних актів, була здійснена державна реєстрація земельних ділянок, які належать на праві власності сторонам і саме по собі визнання недійсними державних актів на право власності на землю та скасування їх державної реєстрації не призведе до наслідків у вигляді зміни конфігурації земельних ділянок, оскільки п.10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» містить виключні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок, а саме у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Враховуючи викладені норми законодавства та те, що сторонами не надано доказів неправомірності набуття права власності на земельні ділянки, а лише встановлено невідповідність меж, зазначених в земельно-кадастровій документації фактичним межам, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання недійсним державного акту серії ЯЖ №025779 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданого [PERSON] 20.02.2008 року та скасування його державної реєстрації та позовних вимог [PERSON] щодо визнання незаконним рішення Червономотивилівської сільської ради № 8.2ХХІ-V від 20.03.2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім'я [PERSON] та визнання недійсним державного акту серії ЯИ №508520 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданого [PERSON] 05.11.2009 року та скасування його державної реєстрації. Враховуючи зміни, які були внесені до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України суд вважає, що зміна конфігурації земельних ділянок, які належать на праві власності сторонам, можлива без визнання недійсними державних актів на право власності на землю, оскільки діючим на час розгляду справи законодавством не передбачена видача державних актів, а позовні вимоги про скасування державної реєстрації земельних ділянок сторонами не заявлялись. Відповідно до вимог ст.ст. 106, 107 ЗК України суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] щодо відновлення меж суміжних земельних ділянок відповідно до варіанту поділу, зазначеного у висновку судової земельно-технічної експертизи та зведеному плані земельних ділянок. Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки сторонами [PERSON] та [PERSON] набуте правомірно, а тому вони не можуть бути позбавлені цього права. Разом з цим, при виготовленні технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, допущено порушення вимог п.п. 3.25 ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині землекористування та землеустрою, а саме відсутності відстані не менше 1 м. від межі земельної ділянки [PERSON] до зовнішньої стіни будинку, що належить [PERSON], що позбавляє сторони можливості в повній мірі здійснювати належне їм право власності земельними ділянками та встановити на межі земельних ділянок межові знаки, враховуючи відсутність спільної думки щодо розподілу землі, а тому суд приходить до висновку про необхідність поділу суміжних земельних ділянок в судовому порядку. Залишаючи без розгляду позовні вимоги [PERSON] суд виходив з його заявленої позиції судових дебатах , проте зазначає щодо визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Червономотовилівської сільської ради № 7 від 08.04.2011 року № 3 від 12.08.2011 року «Про оформлення технічної документації [PERSON] на самовільну добудову та переобладнання» та рішення Червномотовилівської сільської ради № 4 від 07.10.2011 року «Про оформлення права власності на переобладнане майно», а також вимоги про зобов'язання [PERSON] знести (перебудувати) самочинно збудоване майно - прибудову, слід керуватись ст. 376 ЦК України, відповідно до якої самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Згідно з п. 23 вказаної Постанови при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Допитаний експерт [PERSON] на питання представника позивача [PERSON], оглянувши технічний паспорт на будинок [ADDRESS] та будинок, повідомив, що будь-які самовільні забудови згідно наявної технічної документації відсутні. Разом з тим, суд вважає, що підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання сторін відновити межі суміжних земельних ділянок та встановити тверді межові знаки. Так, статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 1 ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід залишити без розгляду, а позовні вимоги [PERSON] частково задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial