Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] ,звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що 11 серпня 2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецькій області, актовий запис № 26. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у них не має. Шлюбні відносини з початку листопада 2019 року припинені. Спільне господарство разом не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дівоче « [PERSON] ». Ухвалою суду від 13 січня 2020 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання, призначено на 23 січня 2020 року. Крім того сторонами запропоновано надати пояснення по суті справи та усі наявні в них докази. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. \~ \~ \~ \~Відповідач у\~підготовче судове\~засідання не\~з`явився,\~надав заяву\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~не заперечує\~проти задоволення\~позовної заяви\~та розірвання\~шлюбу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч4.ст 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами загального провадження. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 11 серпня 2017 року, виконавчим комітетом Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 26 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після одруження дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки\~\~у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.24\~Сімейного кодексу\~України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК). Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки примирення між сторонами не можливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене, на підставі статей 104, 105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved