Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненою позовом до Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до якого позивач просить : визнати втраченим Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрований 16 грудня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №342, який був виданий на ім`я [PERSON] та визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податку: [NUMBER] , право власності на спадкове майно, а саме на: право на земельну частку (пай), площею 5,09 умовних кадастрових гектара, КСГП «Знамя Леніна», що розташована на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого 16 грудня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №342. Адвокат Холудєєв Б.Є., який діє в інтересах позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, слухати справу в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судове засідання представник відповідача - Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, однак надав до суду заяву, згідно якої просив, рішення суду винести згідно чинного законодавства та слухати справу в його відсутність. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. [INFO] померла бабуся позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим повторно Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №02. (а.с.7). Після смерті бабусі [PERSON] , [PERSON] , який є сином спадкодавця та батьком позивача, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, прийняв на зберігання свідоцтво про смерть та інші документи бабці, сплачував податки. На день смерті спадкодавцеві належало майно, а саме: земельна частка (пай), площею 5,09 умовних кадастрових гектара, КСГП «Знамя Леніна», що розташована на території Семенівської сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого 16 грудня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №342. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №142. (а.с.8) Той факт, що [PERSON] була бабусею позивача підтверджується наступними документами:витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , виданого 22.10.2018 року, у графі «мати» вказана [PERSON] ;витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, виданого 22.10.2016 року, у графі «відомості про дружину» вказана прізвище до розірвання шлюбу як « [PERSON] », після розірвання шлюбу прізвище вказано як, « [PERSON] », свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 20.02.1988 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис за №04.(Копії додаються) У зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , був втрачений, Білгород-Дністровська районна державна нотаріальна контора не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом та не може вирішити питання про спадкування вказаної земельної ділянки в нотаріальному порядку. Також, позивач усно звертався до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, про видачу мені дублікату Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , але йому було відмовлено. Інших спадкоємців на спадщину не має. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимогст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормамиЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно п. 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] дійсно був втрачений, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, то в даному випадку доцільним буде визнати його втраченим, а отже позовні вимоги в частині визнання правовстановлюючого документа втраченим є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем 1 черги за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , який звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини, не відмовився від неї, тобто фактично прийняв спадщину після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в повному обсязі.

Outcome: approved