Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В своїй заяві позивач зазначив, що [INFO] померла його баба - [PERSON]. Він є спадкоємцем за заповітом. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка, площею 0,60 га, яка знаходиться на території Петрівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передана для ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Вказану земельну ділянку він не має можливості успадкувати через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно, у зв'язку з чим державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, площею 0,60 га, яка знаходиться на території Петрівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передана для ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 01.12.1999 року. У судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, [NUMBER], повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 26 жовтня 2012 року (а.с.9). [PERSON]була власником земельної ділянки, площею 0,60 га, розташованої на території Петрівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства,що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №60 від 01.12.1999 року (а.с. 13). Факт належності [PERSON] зазначеної земельної ділянки також підтверджується довідкою, виданою Відділом у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 77/104-17 від 10.05.2017 року (а.с.17). Зазначений державний акт було втрачено, про що в газеті «Зоря Придніпров'я», випуск від 12 травня 2017 року було опубліковано оголошення, в якому зазначено, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий Петрівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 01.12.1999 року на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с. 19). [PERSON], за життя - 21 січня 2000 року склала заповіт, яким все своє майно, заповідала онукові - [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Петрівської сільської Ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 2, на день смерті не змінений та не скасований (а.с. 12 ). Наявність чинного заповіту підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №48451693 від 18.07.2017 року ( а.с.48). Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні повідомлення Глобинської державної нотаріальної контори №606/01-16 від 02.07.2017 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася ( а.с.61). Згідно повідомлення Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області №903 від 02.08.2017 року за даними зі спадкового реєстру та даними з Алфавітної книг спадкових справ за 2000-2017 рр. спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася ( а.с. 62). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Петрівської сільської ради Глобинського району Полтавської області №87 від 03.03.2017 року, [PERSON], 1914 року була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті - [INFO] в наступному складі сім'ї: дочка - [PERSON], 1938 року народження, зять - [PERSON], 1937 року народження, онук - [PERSON], 1967 року народження (а.с. 11). [PERSON] (позивач) звернувся до Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 16). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Як зазначено в ст. 535 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивач на момент відкриття спадщини проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на момент смерті за однією адресою, отже є спадкоємцем за заповітом який фактично прийняв спадщину (а.с.11). Разом з тим, судом також встановлено, що на момент смерті разом з померлою була зареєстрована та проживала її дочка - [PERSON], 1938 року народження. (а.с.11) На момент смерті спадкодавця [PERSON] була особою пенсійного віку, тобто була непрацездатною дитиною спадкодавця, тому у відповідності до ст. 535 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року мала право на обов'язкову частку у спадщині. Як встановлено судом, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] ані згідно даний Алфавітних книг, ані згідно довідки зі Спадкового реєстру не заводилася, тому суд дійшов висновку, що [PERSON] заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині не подавала, отже прийняла її. Розрахунок обов'язкової частки: У разі успадкування спадкового майна за законом частка кожного зі спадкоємців складала б по 1/2 частці. (2/3 частки від 1/2 частки становить 1/3 частка). Отже обов'язкова частка, яку прийняла [PERSON] після померлої [PERSON] є 1/3. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на земельну ділянку, земельна ділянка, площею 0,60 га, яка знаходиться на території Петрівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передана для ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], позивач є спадкоємцем який фактично прийняв спадщину за заповітом, тому його позовні вимоги є законними та обґрунтованими, разом з тим підлягають частковому задоволенню, а саме суд визнає за ним право власності на 2/3 частки зазначеної земельної ділянки, за виключенням 1/3 обов'язкової частки у спадщині, яку прийняла [PERSON]

Outcome: partial