Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтував тим, що є власником квартири №32 у будинку №4 на м-н. Ювілейний, в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2012 посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1980. В квартирі зареєстровані його онук [PERSON], донька [PERSON], зять [PERSON] та [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON], з 01.01.2016 забрали свої речі та пішли з дому. З того часу і по сьогоднішній день відповідачі не мешкають у вищевказаній квартирі, їх речі відсутні, фактичне місце мешкання не відоме. Позивач змушений сплачувати комунальні платежі, які нараховуються також і на відповідачів та якими вони не користуються і не сплачують. Відповідачі є зареєстрованим в цій квартирі, чим чинять перешкоди позивачу у здійсненні свого законного права, як власника квартири, на вільне користування, володіння та розпорядження. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтриманням позову в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та прийняттям рішення на розсуд суду. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про виклик. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомили. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідачів за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог з таких підстав. Позивач по справі є власником квартири № 32 у будинку № 4 на м-ні Ювілейному в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2012 посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1980 (а.с. 5-6). Згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби № 61 від 31.10.2016 у вказаній квартирі зареєстровані: донька позивача [PERSON], онук [PERSON], зять [PERSON]І, та [PERSON] (а.с. 8). Однак, на сьогоднішній день відповідачі [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають, їх речей в квартирі немає. Факт непроживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується Актом про непроживання мешканців будинку № 4 на м-ні Ювілейному, в м. Кривому Розі від 08.11.2016, засвідченого печаткою ТОВ «Житлосервіс КР», відповідно до якого відповідачі з 01.01.2016 в квартирі не мешкають (а.с. 9). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є колишніми членами сім'ї позивача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членами його сімї, у звязку з чим регулюються ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в належному позивачеві житловому приміщенні, розташованому за адресою: мкр-н Ювілейний[ADDRESS], м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, дійсно зареєстровані, але фактично не проживають з 01.01.2016 по теперішній час, їх особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується актом з місця проживання від 08.11.2016, посвідченим начальником дільниці № 3 ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.9). Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі в належному позивачеві житлі не проживають понад один рік, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, а їх реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], через що він вимушений сплачувати за відповідачів додатково комунальні послуги, що негативно впливає на його матеріальний стан, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №32 в буд. №4 на мкр-ні Ювілейному в м. Кривому Розі Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Згідно викладеного, ст. ст. 319 ЦК України та

Outcome: approved