Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період шлюбних стосунків між її сином - [PERSON] (відповідачем по справі) та [PERSON] (відповідачкою по справі), [INFO] народилася дочка - [PERSON] , яка проживала разом з батьками; після припинення шлюбних стосунків між відповідачами, останні з 2016 року самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини не займаються, не спілкуються із нею, про її фізичний і духовний розвиток не піклуються, моральної підтримки та матеріального забезпечення не надають; вона (позивач) є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає в її сім`ї і знаходиться на повному її утриманні; тому звертається до суду з позовом в інтересах онуки, про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що відповідачі свідомо ухиляються від виховання малолітньої дитини, не забезпечують їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають матеріального утримання, якого потребує дитина, свідомо нехтують своїми обов`язками. Вона змушена вирішувати питання позбавлення відповідачів батьківських прав оскільки не має юридичних прав представляти інтереси дитини і захищати її права, не може звернутися в державні органи для оформлення соціальної допомоги на дитину, стягнення аліментів. Батьки в добровільному порядку будь-якої допомоги дитині не надають. Вважає, що за вказаних підстав відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Просить призначити її опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши службу у справах дітей П`ятихатської районної державної адміністрації надати висновки щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідачів та призначення її опікуном. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження; до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено орган опіки та піклування П`ятихатської районної державної адміністрації, залучену третю особу зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору (а.с.30-31). В підготовчому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала заявлені вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , визнала в повному обсязі, не заперечує щодо призначення опікуном її малолітньої дитини, бабусю дитини - [PERSON] , - позивача по справі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , визнав в повному обсязі, не заперечує щодо призначення опікуном його малолітньої дитини, бабусю дитини - [PERSON] , - позивача по справі. В підготовче судове засідання представником органу опіки та піклування П`ятихатської районної державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , та висновок про доцільність призначення опікуном малолітньої - позивача по справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] і її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 142 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про шлюб, - [PERSON] одружилася з [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] , актовий запис №58 від 14.12.2015 року (а.с.9) Згідно характеристики з місця роботи, - позивач [PERSON] характеризується позитивно (а.с.17). Відповідно до пояснень [PERSON] , які були надані голові П`ятихатської райдержадміністрації, остання пояснила, що свідомо відмовляється від своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , правові наслідки такої відмови їй роз`яснені. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.10.2020 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого умови проживання за вищевказаною адресою задовільні, для малолітньої [PERSON] , [INFO] , створені належні умови для проживання, виховання, навчання та розвитку. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що орган опіки та піклування П`ятихатської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відношенні до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку про доцільність призначення опікуном, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] . У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачі, кожен окремо, ухиляються від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконують своїх батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачів відносно своєї дитини наявні в матеріалах справи. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклуються про свою малолітнью доньку, не цікавляться про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально свою доньку не утримують, з дитиною взагалі не спілкуються. При розгляді даної справи судом також враховано, що з аналізу рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» вбачається, що національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу. З положень ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, зі змінами схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, вбачається, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Однак, відповідачі по справі - батько та мати дитини не виявляють інтересу до дитини, не підтримують з нею особисті відносини протягом тривалого часу, матеріально та морально не підтримують. Таким чином, на думку суду, позбавлення відповідачів батьківських прав, не завдасть шкоди інтересам дитини. Як встановлено при розгляді справи, інтересами малолітньої [PERSON] , [INFO] піклується бабуся [PERSON] , матеріально забезпечує та докладає зусиль щодо духовного розвитку дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами позивача, про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , і вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України, - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Зважаючи на викладене, суд приймає рішення про стягнення з відповідачів на користь опікуна аліментів на утримання дитини. Крім того, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved