Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю члена сім'ї. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він переносить моральні страждання та переживання по вині підприємства - відповідача, в зв'язку зі смертю батька - [PERSON], який помер [INFO] року, висновком МСЕК встановлено причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням. І з смертю батька позивач втратив саме найцінніше, любов, турботу та підтримку. Саме працюючи на підприємстві - відповідача отримав професійне захворювання, що в результаті призвело до його смерті. З моменту смерті [PERSON] по теперішній час він, як син, померлого, переносить моральні страждання та переживання. До сих пір не може повірити та усвідомити в те що трапилося з його батьком, для позивача це є самою значною втратою у житті та горем. Усвідомлення того, що він ніколи більше в своєму житті не зможе побачити батька спричиняє додаткових моральних страждань та переживань. Моральних страждань та переживань спричиняє те, що порушений привичний спосіб його сімейного життя, втрата одного із членів сім'ї вимагає додаткових зусиль для організації життя. Все вищевказане спричиняє великі моральні страждання та переживання, які вимушений переносити. Причинена моральна шкода оцінюється розмірі 50 000,00 гривень, яку просить стягнути з підприємства - відповідача на їх користь. Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач - представник Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Павлова Н.Ф. у судовому засіданні позов не визнала просила суд у його задоволенні відмовити, з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту моральних страждань, та те, що саме з вини відповідача завдано моральної шкоди. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що батько позивача - [PERSON] [INFO], працював у рудоуправлінні XX партз'їзду - правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» з 1967 року до 2008 року підземним кріпильником, поверхового електрослюсаря чергового та по ремонту. У 2003 році він отримав професійне захворювання у вигляді пилетоксічного бронхіту першої ст., емфіземи легень першої-другої ст. ДН першої-другої ст., про що свідчить акт розслідування професійного захворювання форми ІІ-4 від 18 травня 2003 року № 13 та довідка МСЕК про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 31 травня 2005 року. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від [INFO] року, Серії [NUMBER] видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Згідно Довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням Серії ДНА-03 № 000240 від 12 грудня 2008 року, встановлений причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. У зв'язку із смертю [PERSON], позивачу заподіяні тяжкі моральні та фізичні страждання. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області на користь позивача моральна шкода не відшкодовувалась. Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов повинен бути задоволений частково. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію у різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коди були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до пунктів 1, 4 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи. Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, то вони підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167,1168 ЦК України. Зазначеним висновок був викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, та в силу положень ст. 214, 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є сином померлого. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Позовні вимоги [PERSON] підтверджені наступними письмовими доказами копією свідоцтва про народження, свідоцтвом про смерть [PERSON], Акт розслідування професійного захворювання форми ІІ-4 від 18 травня 2003 року № 13 та довідка МСЕК про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 31 травня 2005 року, довідкою про причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням Серії ДНА-03 № 000240 від 12 грудня 2008 року, та іншими матеріалами справи. Тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, але сума, яку віна вимагає до відшкодування є на думку суду завищеною, у повному обсязі не обґрунтованою та не доведеною. Тому суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача в справі у відшкодування заподіяної моральної шкоди, - 40000, 00 гривень. Таким чином, на думку суду, суми відшкодування шкоди життю та здоров'ю, зокрема сума відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю працівника внаслідок професійного захворювання, яка виплачується членам його сім'ї за рахунок коштів юридичної особи, з чиєї вини сталася виникнення професійного захворювання, що призвело до смерті, не вважається об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб згідно з нормами Податкового кодексу України. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: partial