Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що 27.11.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано 22.07.2014 року. Під час перебування в шлюбі згідно договору купівлі-продажу від 04.11.2007р. ними була придбана квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, з 22.07.2014р. відповідач забрав свої речі, виїхав з квартири та фактично перестав користуватися даним житловим приміщенням. Реєстрація відповідача порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто створює обмеження у здійсненні права власності, також позивач зазнає додаткових витрат на оплату комунальних послуг. В судове засідання позивач не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, в наданій суду заяві від 24.02.2017р. просила розглядати справу без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та дату судового засідання за адресою реєстрації. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 04.12.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 6284. (а.с.5,6) Відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як член сім'ї, але з 22.07.2014р. по сьогоднішній час не проживає в спірній квартирі, що підтверджується актом складений комісією ЖЕК-310 від 08.06.2016р. (а.с.9) Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 107 ч.2 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою №27 по вул. Каштанова, 8-б в м. Києві. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved