Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 22.12.2015 року о 07:45 год. на 82 км автодороги Київ-Знам»янка ІПР ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Київскій області старшим сержантом поліції, [PERSON] в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], відповідно до ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» було затримано та вилучено автомобіль, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], яким він керував, оскільки даний автомобіль зареєстрований в Білоцерківському МРЕВ на імя [PERSON], а відповідно до виконавчого листа № 1-кп/357/26/15 від 10.06.2015 року на майно відповідача накладено арешт та оголошено заборону відчуження. Позивач стверджує, що [PERSON] продала названий автомобіль 30.06.2006 року [PERSON], надавши йому довіреність на право розпорядження даним автомобілем, в тому числі виїзд за кордон, право передоручення та відчуження, який в свою чергу, 23.09.2006 року продав вказаний автомобіль позивачу. Позивач стверджує, що придбав спірний автомобіль, заплативши [PERSON] 32 000 грн., і що автомобіль належить йому, а не відповідачу по справі. Позивач просить суд визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана 24.09.2009 року [PERSON], йому [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрована в реєстрі № 3579 удаваним правочином; визнати між ним [PERSON] та [PERSON], укладений договір купівлі-продажу легкового автомобіля, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі WFOAXXGAGAJA24323; визнати за ним, [PERSON] право власності на автомобіль, марки Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі WFOAXXGAGAJA24323; звільнити з під арешту автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі WFOAXXGAGAJA24323; звільнити його від сплати судового збору. Позивач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає у повному обсязі. В подальшому направила до суду письмове пояснення, де вказала, що позов визнає в повному обсязі, що дійсно спірний автомобіль в 2006 році продала [PERSON], а той в свою чергу продав автомобіль [PERSON]. За проданий автомобіль отримала кошти, і не вважає його своїм, хоча він перебуває на обліку в Білоцерківському МРЕВ на її ім»я. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] до суду не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду лист, в якому просить розглянути справу без її участі, а рішення прийняти відповідно до вимог законодавства. Третя особа [PERSON] про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не зявився, направив до суду пояснення, в якому вказав, що спірний автомобіль в 2006 році придбав у [PERSON], і через деякий час продав його [PERSON]. Стверджує про те, що він дійсно заплатив [PERSON] кошти за автомобіль, а йому за даний автомобіль сплатив кошти [PERSON], і на даний час автомобіль належить [PERSON]. Позов підтримує. Оглянувши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином. Судом встановлено, що автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] зареєстровано за [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 22.12.2015 року о 07 год. 45 хв., на 82 км автодороги Київ-Знам»янка ІПР ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції, [PERSON], відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було тимчасово затримано автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач. Даний автомобіль було затримано, оскільки він зареєстрований в Білоцерківському МРЕВ на імя [PERSON], а відповідно до виконавчого листа № 1-кп/357/26/15 від 10.06.2015 року на майно відповідача накладено арешт та оголошено заборону відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ 23.07.2015 року. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст.207 ЦК України договір між фізичними особами укладається в письмовій формі. Правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. В ході розгляду справи підтвердилася та обставина, що [PERSON] продала названий автомобіль 30.06.2006 року [PERSON], надавши йому довіреність на право розпорядження даним автомобілем, в тому числі з правом передоручення та відчуження, що підтверджується копією відповідної довіреності. Як зазначає [PERSON] у поданих суду письмових поясненнях, на спірний автомобіль вона не претендує, так як фактично продала його [PERSON] ще в 2006 році. [PERSON] зазначила, що отримала кошти за названий автомобіль, і тому не вважає його своїм, хоча і не знімала його з реєстрації в органах МРЕВ. [PERSON], в свою чергу, 23.09.2006 року продав вказаний автомобіль позивачу, надавши йому довіреність на право розпорядження даним автомобілем, в тому числі з правом передоручення та відчуження, що підтверджується копією відповідної довіреності. В поданих суду письмових поясненнях зазначив, що придбавши спірний автомобіль у [PERSON], згодом продав його [PERSON], та отримав за нього гроші. В звязку з цим, [PERSON] вважає, що спірний автомобіль Ford Scorpio належить саме [PERSON]. Позивач [PERSON] стверджує, що придбав спірний автомобіль, заплативши [PERSON] 32 000,00 грн.. Названі обставини підтвердилися сторонами. 24.09.2009 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність на право розпорядження даним автомобілем в тому числі з правом передоручення та відчуження, що підтверджується копією відповідної довіреності. Як зазначив позивач в позові, після закінчення терміну дії довіреності, він звернувся до відповідача особисто для отримання нової довіреності, так як автомобіль був зареєстрованимй на ім»я відповідача. Позивач вказує на те, що придбав спірний автомобіль за довіреністю. Таким чином, вказані обставини однозначно свідчать про те, що сторони правочину досягли згоди по всіх істотних умовах договору, та фактично вчинили дії на виконання умов правочину, що полягало у передачі майна (автомобіля) позивачу, а останній за нього сплатив обумовлену суму коштів. Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюється правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачено правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо задля якоїсь цілі документально оформлюють один правочин, але між ними реально встановлюються інші правовідносини. Відповідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Стосовно довіреності, яку слід розглядати, як односторонній правочин, то суд приходить до висновку, що вона є удаваним правочином, адже сторони насправді уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинивши дії спрямовані на його виконання, про що вказувалося вище. Воля сторін була направлена саме на укладення договору-купівлі продажу, а не на представництво інтересів. Довіреність видана з метою приховування договору купівлі-продажу. Тому, вимога про визнання довіреності удаваним правочином та визнання укладеним саме договору купівлі-продажу є обґрунтованими. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача на майно за договором виникає з моменту передачі майна,якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Зважаючи, що фактично між сторонами та третьою особою були укладені договора купівлі-продажу транспортного засобу, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набув право власності на автомобіль. Дане право не визнається іншими особами, оскільки оформлення відбулося на підставі удаваної угоди, тому його право підлягає захисту шляхом визнання права власності. Згідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На окрему увагу заслуговує та обставина, що 22.12.2015 року ІПР ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції, [PERSON] було затримане та вилучено автомобіль марки Ford Scorpio, 1989 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], саме у позивача [PERSON], що в сукупності з іншими доказами, підтверджує ту обставину, що саме він, а не будь-яка інша особа є власником вказаного транспортного засобу. Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що автомобіль Ford Scorpio, 1989 року випуску синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі WFOAXXGAGAJA24323 належить позивачу [PERSON], а не боржнику у ВП № 47913279 [PERSON], то названий автомобіль слід звільнити з під арешту. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. В матеріалах справи достатньо доказів, які дають можливість суду дійти висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог позивача. Таким чином, позов підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved