Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Електротермометрія» про стягнення 5\~442,00 грн. грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та 5\~000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив від 08.11.2019р. Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві від 01.11.2019 року позовні вимоги визнав частково в частині стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 5\~442,00грн. Водночас, просила відмовити у стягненні моральної шкоди у розмірі 5\~000,00грн, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у ПАТ «Електротермометрія» на посаді слюсаря з механоскладальних робіт, що стверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] (а.с. 6-7). 30 травня 2019 року [PERSON] був звільнений із вказаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, що стверджується копією наказу ПАТ «Електротермометрія» від 30.05.2019р. №25-к (а.с. 8). Відповідно до довідки від 18.09.2019 року заборгованість по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки перед [PERSON] \~ становить 5\~442,00 (а.с.9). Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного\~ розрахунку. При наявності\~ спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково,\~ то\~ розмір\~ відшкодування за\~ час\~ затримки визначає орган,\~ який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку зі звільненим працівником - виплати всіх сум, що належать йому, а у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Оскільки обов`язок проведення повного розрахунку покладається саме на власника підприємства або уповноваженого ним органу, тому суд вважає, що саме роботодавець повинен доводити ту обставину, що заборгованість у нього перед працівником відсутня. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №622/1626/17 від 03 квітня 2019 року. Враховуючи вищенаведене,\~та визнання\~відповідачем позову\~в цій\~частині,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимога\~в частині\~стягнення\~ з\~Публічного акціонерного\~товариства «Електротермометрія»\~ на користь [PERSON] грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 5 442,00грн. підлягає до задоволення. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5\~000,00грн. суд зазначає таке. Статтею \~237-1 КУпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~ст.\~237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є підставною, та полягає у порушенні його законних прав, що виразилось у невиплаті належних їй грошових сум. Наявність такого порушення призвело до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, суд враховує період часу, протягом якого грошові кошти позивачеві не виплачено. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує встановлені обставини справи, характер порушення прав позивача, ступінь моральних страждань, зміни у житті та зусилля, вжиті для відновлення трудових прав, а також принципи розумності та справедливості, а тому вважає за необхідне задовольнити вимоги у розмірі 1\~000,00 грн. Суд не приймає до уваги заперечення щодо стягнення моральної шкоди у звязку з пропуском позовної давності, як такі, що спростовуються фактичними обставинами, зокрема, про факт порушення свої прав позивач дізнався 18.09.2019 року, коли отримав довідку про доходи. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволенню частково, то з врахування п. 3 ч. 2 ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір у розмірі 514,82грн. підлягає до стягненню з відповідача на користь держави у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial