Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 11.03.2011 по 16.06.2020 перебував у трудових відносинах з відповідачем та 16.06.2020 був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. 22.07.2020 він звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості по заробітній платі та надання довідок про заборгованість по заробітній платі на час звернення та про розмір середньоденної заробітної плати, але вказана вимога була проігнорована. Тому, посилаючись на відомості управління Пенсійного фонду України за формою ОК-5, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 91225 грн 25 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.06.2020 по 11.09.2020 (по день подання позовної заяви) в сумі 42726 грн 84 коп., виходячи із розрахунку його середньоденного заробітку 700 грн 44 коп., помноженого на 61 робочий день, та понесені ним судові витрати в сумі 840 грн 80 коп. У заяві\~про збільшення\~позовних вимог\~ [PERSON] \~вказав,\~що згідно\~з довідками\~відповідача,\~доданими до\~відзиву на\~позов,\~заборгованість по\~його заробітній\~платі складає\~70792\~грн 72\~коп.,\~а його\~середньоденний заробіток\~-848\~грн 00\~коп.\~В день\~звільнення він\~не працював,\~вимогу про\~розрахунок ним\~було направлено\~відповідачу 22.07.2020,\~Тому просить\~суд стягнути\~з відповідача\~ заборгованість по заробітній платі в сумі 70792 грн 72 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.07.2020 по 12.11.2020 (день ухвалення рішення) в сумі 65299 грн 08 коп., виходячи із розрахунку його середньоденного заробітку 848 грн 00 коп., помноженого на 77 робочих днів. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнав, оскільки при звільненні [PERSON] було нараховано 70792 грн 72 коп., ця сума зазначена після утримання підприємством обов`язкових податків та зборів. Позивач в день звільнення не працював, знаходився у простої. Оскільки з дня звільнення позивач не звертався з вимогою про проведення з ним розрахунку, підстави для задоволення вимог позивача відсутні. Період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з дня отримання ним копії позовної заяви 23.06.2020. Крім того на підприємстві з 19.12.2019 через складну економічно-фінансову ситуацію запроваджено простій, а оголошення карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу додатково погіршило ситуацію. Ці обставини виключають вину підприємства у невиконанні вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України, тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою судді від 16.09.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , у період з 11.03.2011 по 16.06.2020 знаходився у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працюючи на різних посадах з повним підземним робочим днем в шахті, 16.06.2020 за наказом № 846/к від 16.06.2020 його був звільнений згідно з ч.1 ст.38 КЗпП за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.6-7). Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 07.10.2020 підприємство має перед [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати за: грудень 2019 року в сумі 6654 грн 73 коп.; січень 2020 року 11895 грн 51 коп.; лютий 2020 року 10449 грн 26 коп.; березень 2020 року 10195 грн 12 коп.; квітень 2020 року 9607 грн 89 коп., травень 2020 року 10577 грн 53 коп., червень 2020 року 11412 грн 68 коп, а всього 70792 грн 72 коп. Ця сума вказана після утримання обов`язкових податків і зборів (а.с.11). Відповідно до довідки відповідача від 07.10.2020 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 848 грн 04 коп. Згідно з наказом № 875 від 19.12.2019 по ДП «ВК «Краснолиманська» з 19.12.2019 на підприємстві встановлено режим простою (а.с.25). Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося у повному обсязі з позивачем, заборгованість із заробітної плати в сумі 70792 грн 72 коп., з якої вже утримані обов`язкові податки і збори, підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, -наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи\~по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~ст.233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями ст.ст.117, 237-1\~цього\~Кодексу. Судом встановлено, що позивач в день звільнення 16.06.2020 не працював (а.с.26). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі\~ст.117 КЗпП України\~наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Згідно з заявою [PERSON] від 22.07.2020, яка отримана відповідачем 24.07.2020, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та опис вкладення, позивач звернувся до роботодавця з проханням в найкоротший термін погасити йому заборгованість по заробітній платі. При цьому позивач послався на ст.116 КЗпП України, вказуючи на те, що при звільненні виплата всіх сум, що підлягає до виплати, проводиться в день звільнення, що несвоєчасна виплата належних йому при звільненні сум приводить його в скрутне матеріальне становище (а.с.8-11). Отже вказану заяву слід вважати пред`явленням позивачем вимоги про розрахунок, яка передбачена\~ст.116 КЗпП України, а позицію відповідача щодо неотримання підприємством цієї вимоги такою, що не приймається судом до уваги через наявність доказів зворотнього. Остаточний розрахунок з позивачем на час ухвалення цього рішення не проведено. Таким чином, час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з наступного дня, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача, а саме: отримання підприємством 24.07.2020 заяви [PERSON] від 22.07.2020, до моменту ухвалення цього рішення. Тобто час затримки розрахунку при звільненні позивача рахується з 25.07.2020 по 12.11.2020. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27.01.2020 у справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18), яку суд згідно з ч.4 ст.263 ЦПК враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Згідно з довідкою відповідача від 07.10.2020 заробіток позивача за два останні місяці праці перед звільненням склав: у квітні 2020 року за 9 робочих днів 6924 грн 12 коп., у травні 2020 року за 14 робочих днів 12580 грн 91 коп., отже середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 848 грн 04 коп. ((6924,12 грн + 12580,03 грн) : (9 день + 14 днів)), що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Кількість робочих днів за період з 25.07.2020 по 12.11.2020 з урахуванням додатку до листа Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік № 1133/0/206-19 від 29.07.2019 становить: за липень 2020 року 5 днів, за серпень 2020 року 20 днів, за вересень 2020 року - 22 дні, за жовтень 2020 року - 21 день, за листопад 2020 року 9 днів, а всього 77 днів. Таким \~чином,\~ сума\~ середнього\~ заробітку\~ позивача\~ за\~ затримку\~ розрахунку\~ при\~ звільненні\~ \~ за\~ період\~ з\~ 25.07.2020\~ по\~12.11.2020\~ буде\~ дорівнювати:\~ 65299\~грн\~08\~ коп.,\~ із\~ розрахунку:\~77 робочих дні х 848 грн 04 коп. Незадовільне фінансове становище, на яке у своєму запереченні звертає увагу відповідач, не виключає відповідальності підприємства. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Така позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні у справі «Кечко проти України». Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (70792 грн 72 коп. з утриманням податків і зборів), період затримки виплати такої заборгованості, яка ще не виплачена, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача у сумі 65299 грн 08 коп. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які розумно можна було би передбачити. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. з огляду на те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved