Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок \~ в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.06.2015 року він звернувся до Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: с.Володимирівка, вул. Центральна, 3, Томаківського району Дніпропетровської області, що належав його батьку [PERSON], який помер 04 березня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 634783. Державний нотаріус Марганецької ДНК в.о. Томаківської державної нотаріальної контори, постановою від 24.06.2015 року, відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як у позивача відсутній правовстановлюючий документ на будинок і місцезнаходження його невідоме, та запропонував звернутися до суду для вирішення питання реалізації спадкових прав. Зазначений будинок, згідно даних державної реєстрації, належав батьку і він в ньому проживав до дня своєї смерті, а після смерті батька позивач вступив у фактичне управління спадковим майном. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою наданою [PERSON] сільською радою № 444 від 23.06.2015 року, в якій зазначено, що зазначений будинок зареєстровано за батьком позивача і він відповідно являвся головою господарства. Відповідно до даних експлікації технічного паспорту, виготовленого КП «Томаківське БТІ» ДОР за станом на 26.06.2015 року, загальна площа житлового будинку складає 68,20 кв.м. Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що проти даного позову не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 634783, виданого 23.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер 04.03.1991 року /актовий запис № 6 /. Ступінь родинного звязку [PERSON], який є позивачем у справі, зі спадкодавцем [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЦЗ № 510428, де батьком позивача записано [PERSON]. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вихідним № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з висновком КП «Томаківське БТІ» ДОР» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 10.05.2015 року складає 50 596,00 гривень. Факт володіння зазначеним житловим будинком підтверджується наступними письмовими доказами: копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок №293 від 23.07.1988 р., довідкою виданою [PERSON] сільською радою від 23.06.02.2015 р. за вих. № 444; довідкою наданою КП «Томаківське БТІ» ДОР»; технічним паспортом на будинок. КП «Томаківське БТІ» ДОР, на запит адвоката [PERSON], який представляє інтереси позивача, надало довідку від 30.06.2015 року за вих. № 54, з якої вбачається, що право власності на будинок розташований за адресою: с. Урожайне вул. Центральна буд. № 3, Томаківського району Дніпропетровської області, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності від 30.10.1988 року. Відповідно до довідки, наданої [PERSON] сільською радою 23.06.2015 року за вихідним № 444, згідно із записами погосподарських книг, головою домогосподарства і власником житлового будинку, розташованого за адресою: с. Урожайне вул. Центральна буд. № 3, Томаківського району Дніпропетровської області був [PERSON]. З наданої в.о. державного нотаріуса Томаківської ДНК державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори від 27.07.2015 р. копії спадкової справи № 132/1991 року, заведеної після смерті [PERSON], померлого 04.03.1991 року, вбачається, що інші спадкоємці першої черги за законом відсутні. Як вбачається із обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2015 року, позивачу отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно не є можливим, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний спірний житловий будинок. Відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно є дійсно перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.4.12 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.18. вказаного Порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що батько позивача [PERSON] фактично являвся власником зазначеного житлового будинку. Оскільки він мав право на отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок, а після його смерті має місце перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців, то в порядку правонаступництва позивач має право на отримання спадщини навіть при тих обставинах, що за свого життя спадкодавець не встиг отримати свідоцтво про право власності на належне йому майно. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім вказаного позивача не претендує на спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved