Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та просить суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , встановити спосіб участі позивача у спілкуванні з дитиною шляхом побачення без присутності матері, а саме: першого та третього вихідних кожного місяця з 19.00 години п`ятниці до 19.00 години неділі; у літній період за місцем реєстрації позивача: 3 неділі підряд (цілодобово) та першу половину днів осінніх, зимових та весняних канікул цілодобово за попередньою домовленістю з відповідачем; щорічно [INFO] на день народження позивача, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.07.2016 року Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя з відповідачем у подальшому не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач та відповідач зрозуміли, що вони зовсім різні люди, і не тільки за характерами, але й за інтересами та поглядами на життя, практично не розуміють один одного, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. При цьому між сторонами не досягнуто згоди щодо участі позивача у спілкуванні з дитиною, що є підставою його звернення з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, в частині вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні заяву повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року скасовано в частині повернення вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні. 08 квітня 2019 року в підготовчому засіданні представником позивача Мусійченком М.Г. надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами, зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та встановити спосіб участі позивача [PERSON] у спілкуванні з дитиною шляхом побачення в присутності відповідача [PERSON] у місцях громадського відпочинку (у межах с.м.т. Нова Ушиця Хмельницької області ) у першу та четверту суботу щомісяця з 09.30 до 12.30, а також позивач просить судові витрати покласти на відповідача, з підстав, що містить зміст первісної позовної заяви. (а.с. 108-110) Представник позивача адвокат Мусійченко М.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням уточненої позовної заяви з підстав, що містить зміст уточненої позовної заяви. Представник відповідача адвокат Дмітрієва В.В. в судовому засіданні позовну заяву підтримала частково з підстав, що містить письмовий відзив на первісний позов та на уточнену позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнала позов частково, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] »; відмовити у задоволенні вимоги про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною; відмовити у задоволенні вимоги про встановлення спілкування з дитиною за відсутності матері; встановити порядок побачень позивача з сином: у першу та четверту суботу щомісяця з 09.00 год. до 12.30 год. у місцях громадського відпочинку у межах с.м.т . Нова Ушиця у присутності матері дитини; відмовити у задоволенні вимог про покладення судових витрат на відповідача; та відповідач просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу відповідачу у розмірі 6 000,00 грн. Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької областів судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] , 16 липня 2016 року зареєстрували шлюб у Новоушицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюбу, виданим Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 31 серпня 2018 року, актовий запис № 50. (а.с. 10) Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28 липня 2017 року, актовий запис № 2117 (а.с. 11). Згідно Характеристики, виданої директором Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, [PERSON] працює на посаді фельдшера з медицини невідкладнеих станів в Центрі з 2017 року. За час роботи проявив себе дисциплінованим, грамотним, працелюбним працівником; ввічливий, уважний та чуйний до пацієнтів, їх родичів, оточуючих; дисциплінарних стягнень не має; користується заслуженою повагою серед працівників відділення. (а.с. 12, 17) За даними Довідок про заробітну плату [PERSON] , завірених директором Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року сума доходу [PERSON] становить 104 317,69 грн.; за період з січня 2018 року по серпень 2018 року сума доходу [PERSON] становить 77 264,95 грн. (а.с. 13, 14) Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну малолітню дитину, сімейне життя позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, протягом тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюб між позивачем та відповідачем носить лише формальний характер, за даних обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно змісту позовної заяви, сторони займають категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечують будь-яку можливість для примирення. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сторони проживають окремо за обопільною згодою, що не пов`язана з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми чи інших поважних причин. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, при цьому судом ураховано право відповідача щодо відновлення свого дошлюбного прізвища. В частині позову щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, суд дійшов наступних висновків. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною першою статті 151 Сімейного кодексу України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області від 25.01.2019 року № 12/2019-р, встановлено такий порядок побачення [PERSON] , [INFO] , з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : у першу та четверту суботу щомісяця з 09.30 до 12.30 у місцях громадського відпочинку (у межах с.м. т. Нова Ушиця) в присутності матері дитини. Дане Розпорядження прийнято за наслідками розгляду заяви [PERSON] . про встановлення порядку побачення з дитиною, враховуючи висновок служби у справах дітей райдержадміністрації від 23 січня 2019 року № 2. (а.с. 98) Відповідно до статті 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з сином, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог в частині предмету спору щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, зобов`язавши відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , установивши наступний спосіб у спілкуванні позивача з дитиною: у першу та четверту суботу щомісяця з 09.30 до 12.30 у місцях громадського відпочинку (у межах с.м.т . Нова Ушиця ) в присутності матері дитини. При цьому судом ураховано, що аналогічний спосіб у спілкуванні позивача з дитиною було встановлено Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області від 25.01.2019 року № 12/2019-р, прийнятим за наслідками розгляду заяви позивача [PERSON] про встановлення порядку побачення з дитиною, із урахуванням висновку служби у справах дітей райдержадміністрації від 23 січня 2019 року № 2, та, погоджуючи із даним порядком спілкування позивача з дитиною, судом ураховано вік дитини (1 рік та 8 місяців) та, відповідно, прив`язаність дитини до її матері, визначений спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином не зашкодить дитині, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. В порядку положення ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням визнання відповідачем позову в частині вимог про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у розмірі 352,40 грн. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимог сторін спірних правовідносин щодо розподілу судових витрат з правничої допомоги, з огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів сплати сторонами таких коштів та у розмірі, що має відповідати як договору про правничу допомогу так і актів виконаних адвокатом робіт, які відсутні в матеріалах справи.

Outcome: partial