Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Зварювальна лабораторія» про скасування наказу про оголошення догани, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1996 року позивач працює у КП «Зварювальна лабораторія» на посаді інженера-дефектоскопіста. 10.02.2016 року голова правління КП «Зварювальна лабораторія» видав наказ №9-к про оголошення позивачу догани за порушення трудової дисципліни, а саме за невиконання наказу №33 від 13.08.2015 року, за яким позивача було призначено відповідальним за безпечну експлуатацію таля електричного (кранбалки). Проте, позивач вважає, що наказ №9к від 10.02.2016 року про оголошення позивачу догани має бути скасований, оскільки винесений із порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки пунктом 6 наказу №33 від 13.08.2015 року встановлено термін виконання пунктів 2, 3 цього наказу у 20 днів, пункту 4 у 15 робочих днів. Таким чином, через 20 днів з моменту винесення наказу №33, тобто станом на 02.09.2015 року, позивач повинен був вважатись таким, що порушив трудову дисципліну, і протягом місяця керівник мав право накласти на позивача дисциплінарне стягнення. Окрім того, зазначає, що стосується суті самого наказу №33 від 13.08.2015 року, то останній є неправомірним і в будь-якому разі не може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки даним наказом позивача зобовязано виконати ряд робіт, які відповідно до посади позивача останній вчиняти не зобовязаний, більше того, не має права. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив скасувати як незаконний наказ голови правління КП «Зварювальна лабораторія» про оголошення [PERSON] догани №9к від 10.02.2016 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представники відповідача за довіреностями [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється, що з 1996 року позивач був прийнятий на роботу у колективне підприємство «Зварювальна лабораторія» на посаду інженера-дефектоскопіста ренгено-гаммограмування. Проте, протягом 2013-2015 років позивач виконував роботи безпосередньо за основними трудовими обовязками лише в обсязі, що не перевищує 3% від нормованого робочого часу, у звязку з відсутністю достатніх обємів робіт (замовлень), що підтверджується змістом довідки КП «Зварювальна лабораторія» від 13.04.2016 року №45 (а.с.80). А тому, за згоди позивача, з метою забезпечення необхідним обсягом роботи та розміру заробітної плати, на останнього було покладено виконання додаткових трудових функцій, в якості технічного експерта з промислової безпеки. З цією метою позивач пройшов відповідні навчання, склав іспити та 05.08.2015 року отримав відповідне посвідчення №54-03-1 з правом на проведення технічного огляду та/або експертного обстеження вантажопідіймальних кранів і підйомників строком на три роки (до 05.08.2018 року) (а.с.82). 13.08.2015 року відповідачем було придбано для власних потреб вантажно-підіймальний механізм, а саме електроталь трасову з вантажопідйомністю до двох тон, що підтверджується видатковою накладною ПП «Науково-виробнича фірма «Малад» №ПМ-07.1 від 13.07.2015 року (а.с.81). Як стверджували представники відповідачів в судовому засіданні вищезазначене обладнання було придбане відповідачем без необхідної паперової технічної (експлуатаційної) документації заводу виробника, зокрема, паспорта механізму, оскільки остання була втрачена та підлягала в подальшому відновленню, що було враховано сторонами під час визначення ціни її купівлі-продажу. Однак, попри відсутність паперової технічної документації придбана електроталь містила на своєму корпусі металевий паспорт заводу виробника зі всіма необхідними (обовязковими) технічними характеристиками щодо неї. Придбаний таль електричний є знімним обладнанням, яке монтується на металеву конструкцію мостового типу, яка є у власність відповідача та розташована на його території. Згідно п.1.1. Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, затверджених наказом Державного комітету України з питань промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.06.2007 року №132 (надалі Правила), які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, ці Правила встановлюють вимоги до будови, виготовлення, установлення, монтажу, демонтажу, налагодження, експлуатації, ремонту, реконструкції та модернізації вантажопідіймальних кранів і машин, їх складових частин, а також вантажозахоплювальних органів, пристроїв, тари та колисок. Так, з метою відновлення експлуатаційних документів електроталя, проведення його огляду та обстеження, налагодження, введення в експлуатацію та подальшого безпечного використання і обліку, відповідач на виконання вимог Правил, зокрема п.7.4.1., наказом №33 від 13.08.2015 року призначив позивача відповідальним за безпечною експлуатацією вантажопідіймальних кранів (придбаного підприємством таля електричного) та встановив даним наказом відповідні робочі завдання (трудові обовязки) для позивача, зокрема позивачу наказано розробити згідно вимог «Типової інструкції для осіб відповідальних за утримання вантажопідіймальних кранів у справному стані…» необхідні документи (інструкції, схеми кріплення вантажів, тощо) (п.2 наказу); провести необхідні обстеження та випробування вантажопідіймального обладнання та засобів для забезпечення надійності в процесі експлуатації, при необхідності організувати ремонт, регулювання з залученням відповідних фахівців (п.3 наказу); придбати (виготовити) необхідні інформаційні засоби для розміщення їх в зоні проведення робіт для забезпечення безпечних умов праці (п.4 наказу); провести на протязі 5 робочих днів необхідні інструктажі працівників задіяних експлуатацією вантажопідіймальних засобів (п.5 наказу); та встановлено терміни виконання пунктів 2, 3 20 робочих днів, пункту 4 15 робочих днів (а.с.4). Зі змістом наказу №33 від 13.08.2015 року позивач був ознайомлений 13.08.2015 року, про що свідчить відповідний запис та особистий підпис позивача на даному наказі (а.с.4). Суд звертає увагу, що покладення наказом №33 від 13.08.2015 року на позивача вищезазначених робочих завдань відповідає змісту його додаткових трудових обовязків, як атестованого технічного експерта з промислової безпеки, не суперечить нормам КЗпП України, іншим нормативно-правовим актам у сфері трудових відносин. Будучи одночасно відповідальною особою власника крана за відомчий нагляд та технічним експертом з промислової безпеки спеціалізованої (експертної) організації з питань проведення огляду і обстеження кранів, позивач повинен виконувати покладені на нього обовязки (робочі завдання) відповідно до вимог Типової інструкції для інженерно-технічних працівників, які здійснюють нагляд за утриманням та безпечною експлуатацією вантажопідіймальних кранів, затвердженої наказом Держнаглядохоронпраці від 20.10.1994 року №107, Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, затверджених наказом Державного комітету України з питань промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.06.2007 року №132, Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №687, тощо. Разом з тим, вищезазначені робочі завдання та вимоги наведених норм позивач неодноразово (систематично) не виконував, про що свідчать акти відповідачів від 29.01.2016 року, 15.12.2015 року (а.с.84, 87). Більше того, у грудні 2015 року за невиконання розпоряджень згідно наказу №33 від 13.08.2015 року позивачу було зменшено розмір виробничої премії (додаткової заробітної плати) на 50%, що підтверджується змістом протоколу №12 від 31.12.2015 року (а.с.85) та наказом відповідача від 31.12.2015 року №12-з (а.с.86). Спір з даного приводу між сторонами був предметом судового розгляду, про що свідчить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2016 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2016 року залишено без змін, у цивільній справі №127/1207/16-ц за позовом [PERSON] до колективного підприємства «Зварювальна лабораторія» про стягнення недоплаченої заробітної плати, яким в задоволенні позову було відмовлено (а.с.88-92). 04.02.2016 року відповідачем було повторно проведено перевірку виконання позивачем робочих завдань згідно наказу №33 від 13.08.2015 року та встановлено чергове його невиконання, про що 04.02.2016 року відповідачем було складено відповідний акт (а.с.93), що стало підставою для винесення відповідачем наказу №9к про оголошення позивачу догани за порушення трудової дисципліни (а.с.5). Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.2 ст.140 КЗпП України у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана;\~2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. А тому, зважаючи на вищевикладене, є всі достатні підстави вважати, що відповідачем правомірно оголошено догану позивачу згідно наказу №9к від 10.02.2016 року, більше того, в межах строку для застосування дисциплінарного стягнення, визначеного статтею 148 КЗпП України, тобто не пізніше одного місяця з дня його виявлення, а також з дотримання порядку, визначеного статтею 149 КЗпП України. Що ж стосується думок та тверджень позивача як на підставу свої вимог про задоволення позову, що позивачу не було відомо про наявність у відповідача тала електричного, оскільки відповідачем не надано йому технічного паспорта на вказане обладнання, то суд вражає останні безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у своїй діяльності є експертною, спеціалізованою організацією з правом проведення технічного огляду та експертного обстеження вантажопідіймальних кранів мостового типу, про що свідчить дозвіл Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №4243.10.30-74.30.0 (а.с.83), а позивач є його кваліфікованим і атестованим працівником з проведення таких робіт. Окрім того, позивачу було відомо про придбання відповідачем таля електричного, про місце його зберігання та розташування металоконструкцій мостового типу, на яку мав встановлюватись зазначений таль. Також, позивач не пояснив та не довів, яким саме чином відсутність паперового паспорта на таль перешкоджала йому здійснити фактичний огляд/обстеження останнього, задокументувати технічні дані про таль із металевого паспорта заводу виробника, скласти відповідний акт, відновити паперовий паспорт, розробити необхідні інструкції щодо експлуатації, взяти на облік таль, розробити графічні (інформаційні) опереджувальні знаки з правил безпеки експлуатації, виконати інші вимоги наказу №33 від 13.08.2015 року. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ч.4 ст.88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed