Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем з 28 лютого 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає в добровільному порядку. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з,явились. Від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява, згідно якої вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на стягненні аліментів саме в розмірі ? частки заробітку, доходу відповідача, а також просила суд розглянути справу в її відсутність та відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився, надав до суду заперечення проти позову. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що заявлений позов є частково безпідставним та необгрунтованим. Просить суд звернути увагу на те, що він офіційно не працевлаштований, має періодичні підробітки, дохід в нього нерегулярний та складає приблизно 1000-1500 гривень на місяць. Вважає, що на підставі ч.1 ст.184 СК України аліменти необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Виходячи з заявлених вимог позивачка намагається перекласти обов,язок щодо утримання дитини цілком на нього, відповідача, перешкоджаючи реалізовувати права щодо дитини. Хоча саме батьки зобов,язані утримувати дитини, а не лише батько. Відповідач також зазначив, що не заперечує та ніколи не заперечував проти утримання свої дитини. Просить позов задовольнити частково, визначивши до стягнення в якості аліментів тверду грошову суму в розмірі 600 грн. на утримання їх з позивачкою доньки, розглянути справу у його відсутність. (а.с. 24-25) . Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28.02.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.05.2016р. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають дитину - неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Неповнолітня дочка сторін по справі [PERSON] проживає разом з матір,ю [PERSON] Відповідач [PERSON] проживає окремо. Зазначені обставини сторонами не оспорювались. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Згідно до частин 1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Представник позивача в своїй заяві на адресу суду зазначила, що наполягає на стягненні з відповідача аліментів саме в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів, але вважає, що суд повинен визначити аліменти не в частці від його доходу, а у твердій грошовій сумі у відповідності до ст.184 СК України, посилаючись на те, що він офіційно не працевлаштований, має періодичний, нерегулярний дохід, який складає приблизно 1000-1500 грн. на місяць. При цьому, відповідачем не надано доказів на підтвердження статусу безробітного, того, що він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також на підтвердження інших обставин, що мають істотне значення, для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Суд зазначає, що законом не передбачено обов'язкового визначення аліментів у твердій грошовій сумі у разі, якщо платник аліментів офіційно не працевлаштований. Отже, відповідачем не надано доказів наявності обставин, вказаних в ч. 1 ст.184 СК України, які були б підставою для визначення аліментів, що підлягають стягненню з нього, у твердій грошовій сумі. Відповідач також не зазначив будь-яких суттєвих обставин, які суд мав би врахувати при визначенні частки доходів для стягнення аліментів. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON],ї підлягають стягненню саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. У відповідності зі ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved