Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, розташованого по вул. Новгородській, 74 у м. Кропивницькому. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про народження ГД № 422575 від 21.11.1955 року її прізвище, імя та по батькові були [PERSON], а батьками зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. 22.01.1977 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище «Шутенко». 30.11.1956 року помер її дід [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на будинок № 74 по вул. Новгородська в м. Кіровограді. Відповідачі по справі спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали до Першої нотаріальної контори м. Кіровограда заяви про прийняття спадщини. 30.01.1993 року помер її батько [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2012 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], вона після смерті своєї сестри [PERSON] стала власником 2/5 часток житлового будинку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2013 року, вона після смерті свого батька [PERSON] стала власником 3/20 часток житлового будинку. Згідно паспорту, з 19.05.1999 року вона постійно зареєстрована та проживає у будинку. В зазначеному будинку вона виросла та постійно мешкала всі ці роки, постійно була зареєстрована з батьками з 30.01.1959 року. В звязку з одруженням виписана з будинку 08.02.1977 року та знов зареєстрована 14.11.1978 року, виписана 28.12.1993 року та знов була зареєстрована 19.05.1999 року. На протязі останніх 18 років вона відкрито, безперервно володіє будинком як нерухомим майном (понад 10 років), проводить ремонти, сплачує комунальні платежі, відповідачі жодним чином не проявляють інтересу до вказаного будинку, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України та через газету «Народне слово». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України \~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п'яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом.Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому в п. 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України встановлено, що правила ст.\~344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст.\~344\~ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно копії свідоцтва про смерть, серії ЯС № 841822, виданого 30.11.1956 року видно, що [PERSON] помер 27.11.1956 року (а.с. 21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинок № 74 по вул. Новгородська в м. Кіровограді. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до Першої нотаріальної контори м. Кіровограда заяви про прийняття спадщини (а.с. 32, 33, 34). Відповідно до довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 07.08.2015 року № 12880 вбачається, що архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ», станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою: м. Кіровоград, вул. Новгородська, 74 зареєстровано за: - [PERSON] 2/5 частина (приватна спільна часткова ) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.05.2012 року; - [PERSON] - 3/20 частин (приватна спільна часткова) на підставі свідоцтва про право власності від 15.03.1950 року (а.с. 22). 29.07.2013 року державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 30.01.1993 року. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 3/20 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді, по вул. Новгородська, 74, що належала [PERSON], який помер 27.11.1956 року спадкоємцем якого був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 7). З ксерокопії паспорту позивача вбачається, що [PERSON], [INFO] за адресою: м. Кіровоград, вул. Новгородська, 74 зареєстрована з 19.05.1999 року (а.с. 5). Суд, з огляду на вищевикладені норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, відкрито та безперервнокористується всім будинком на протязі останніх 19 років, жодних претензій чи вимог з боку інших осіб щодо оспорювання права власності на 9/20 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. Кропивницький (Кіровоград), вул. Новгородська, 74 не було, отже визнання права власності за позивачем в порядку набувальної давності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 2\~289,20 грн., які позивач не просила стягувати з відповідачів, тому суд вважає їх фактично понесеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved