Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просив усунути перешкоди в користування власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою за № 14 у будинку № 12-а, по вулиці Лесі Українки, в місті Татарбунари Одеської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], яку прийняв у спадщину , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом 02.12.2016 року. Окрім нього в зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON], сестра позивача, яка більше року не проживає в зазначеній квартирі, з реєстраційного обліку не знімається. Реєстрація відповідача в спірній квартирі порушує права позивача щодо розпорядження квартирою, тому позивач просить захистити його права шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Позивач [PERSON] та його представник про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому законом порядку, до судового засідання не зявились, позивачем надано письмову заяву в який він просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою просить не здійснювати (а.с. 41). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, у судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду електронне повідомлення № 11582/18 від 11.12.2018 року в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, перебуває за межами України (а.с. 38-40). Представник відповідача [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою просить не здійснювати.2018 року в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, перебуває за межами України (а.с. 38-40). Ухвалою суду від 27.11.2018 року відкрито провадження по справі. Тому, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши письмові пояснення сторін, дослідивши письмові докази додані до позову, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за № 1511 від 02.11.2016 року, виданого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], витягу з Державного реєстру речових прав за № 72436798 від 07.11.2016 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], розмір частки складає 1/1, загальна площа квартири складає 81,2 кв.м. (а.с. 5-6). З довідки за № 1506 від 02.11.2018 року виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області, акту обстеження житлово-побутових умов за № 260 від 08.11.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] [INFO], зареєстрована в [INFO], в якій не проживає більше трьох років (а.с. 7-8). Виходячи із змісту ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], разом із ним в спірній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], яка в зазначеному житлі не проживає більше трьох років, позовні вимоги позивача визнала повністю, просила їх задовольнити, зазначивши, що перебуває за межами України, поважних причин відсутності в спірному житлі не навела (а.с. 20-25). Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на зазначене суд вважає, доведеним факт відсутності відповідача в спірній квартирі позивача, без наявності поважних причин, понад один рік, відтак позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою за № 14 у будинку № 12-а, по вулиці Лесі Українки, в місті Татарбунари Одеської області є ґрунтовними та підлягають задоволенню в повному обсязі з ухваленням рішення у підготовчому провадженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved