Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням в малосімейному гуртожитку по вулиці В. Сухомлинського (П. Тольятті)[ADDRESS], в місті Кременчуці; зобовязати відділ ведення реєстру Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: вулиця [PERSON], (П. Тольятті)[ADDRESS], в місті Кременчуці; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач мотивував тим, що квартира [ADDRESS] (П.Тольятті) (даний гуртожиток належить на праві власності ПАТ «КВБЗ») була отримана ним на підставі ордеру №4 від 06 січня 2004 року відповідно до спільного рішення адміністрації ПАТ «КВБЗ» та профспілкового комітету на сімю з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON] (відповідача), [PERSON] та [PERSON] (діти відповідача). Відповідно до отриманого ордера відповідач, [PERSON], була зареєстрована у вказаній квартирі. Судовим рішенням від 09 грудня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Окрім того, судовим рішенням від 20 квітня 2017 року, діти відповідача [PERSON] та [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою та зняті з реєстрації. [PERSON] вказує, що після розірвання шлюбу відповідач зареєстрована, але фактично не проживає у вказаній квартирі з кінця грудня 2016 року і по теперішній час; особисті речі відповідача в квартирі відсутні. У звязку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутись до суду. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Представник третьої особи, ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його представником [PERSON] надано до суду заяву, згідно якої остання просила розглянути справу без участі представника ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». Представник третьої особи, Відділу ведення реєстру Крюківського районної адміністрації Кременчуцької міської ради в Полтавській області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва №141 про право власності, виданого 25 жовтня 2002 року на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №1070 від 18 жовтня 2002 року, будівля гуртожитку, яка розташована в місті Кременчуці по вулиці П. Тольятті, будинок 6, належить ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на праві колективної власності. 06 січня 2004 року [PERSON] отримав ордер на житлову площу у гуртожитку №4, на сімю із чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на зайняття житлової площі квартири [ADDRESS]. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 03 січня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію, виданої ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» 16 червня 2017 року за вих..№152, по вулиці В.Сухомлинського (П. Тольятті)[ADDRESS], зареєстровано дві особи: [PERSON], [INFO], як наймач, [PERSON], [INFO], як колишня дружина. Факт реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: вулиця [PERSON] (П. Тольятті)[ADDRESS], підтверджується також відповіддю Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полавської області за вих..№3136/01-27 від 19 липня 2017 року. Як вбачається із актів Житлово-побутового відділу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 11 січня 2017 року та від 14 червня 2017 року, засвідчених головним інженером [PERSON], інженером технічного обслуговування [PERSON], старшими черговими гуртожитків №№36, 36 [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON], за адресою: вулиця [PERSON] (П. Тольятті)[ADDRESS], за вказаною адресою тривалий час не проживає. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності її реєстрації у помешканні, наймачем якого є позивач, порушено право останнього на користування своїм майном; [PERSON], будучи зареєстрованою в квартирі, наймачем якої є позивач, порушує його права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає. Вимогами частини 1 статті 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 163 Житлового кодексу Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач, [PERSON], яка не є членом сімї позивача, зареєстрована в [INFO] (П. Тольятті) в місті Кременчуці Полтавської області, наймачем якої є позивач. Однак, згідно актів про не проживання від 11 січня 2017 року та від 14 червня 2017 року, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні понад шість місяців, по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вона відсутні у вказаному будинку більше шести місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача, [PERSON], в помешканні, наймачем якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як наймачу квартири, в повній мірі користуватися належними йому правами в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у звязку з чим вони підлягають задоволенню. Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору в розмірі по 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду, а також витрати, повязані із публікацією оголошення в пресі в розмірі 630 грн. 00 коп. про виклик позивача в судове засідання.

Outcome: approved