Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування заподіяної моральної шкоди. В позові зазначив, що згідно наказу №Мі/К-526 від 06.08.2010 року Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ», його було зараховано на роботу електрозварювальником ручного зварювання 4-го розряду. Наказом за №Мі/К-530 від 10.09.2012 року Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» він був переведений монтажником будівельним 4-го розряду. Згідно наказу №Мі/К-456 від 27.08.2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» його було звільнено з вищевказаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні [PERSON] з роботи, відповідач не провів з ним повний розрахунок у день його звільнення. Керівництво підприємства відмовляється виплатити заборгованість по заробітній платі у добровільному порядку, заподіяло йому моральні страждання, що призвело до погіршення стану здоров'я, втрати нормальних життєвих зв'язків, загострення взаємовідносин у сім'ї. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь існуючу заборгованість по заробітній платі у сумі 19801 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот одна) грн. 98 коп. та заподіяну моральну шкоду у сумі 10000 (десять тисяч) грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» у судове засідання на розгляд справи 09.10., 23.10. та 12.11.2014 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причину неявки, суду не повідомив. Тому суд ухвалив заочне рішення за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань. У ст. 3 Цивільного кодексу України зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» №Мі/К-526 від 06.08.2010 року [PERSON] було зараховано на роботу електрозварювальником ручного зварювання 4-го розряду. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» за №Мі/К-530 від 10.09.2012 року позивач був переведений монтажником будівельним 4-го розряду. Як вбачається з наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» за №Мі/К-456 від 27.08.2013 року [PERSON] було звільнено з посади монтажника будівельного 4 розряду на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується даними його трудової книжки (а.с. 6). У відповідності до довідки вих. №МК/198 від 05.08.2014 року, виданої ТзОВ «МІКОЛ», [PERSON] дійсно працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» з 06.08.2010 року по 27.08.2013 року. Заборгованість по заробітній платі станом на 05.08.2014 року складає 19801 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот одна) грн. 98 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вимог ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України відповідачем в день розрахунку [PERSON] не було виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі, що складає 19801 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот одна) грн. 98 коп. та підтверджується довідкою вих. №МК/198 від 05.08.2014 року, виданою ТзОВ «МІКОЛ». Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з порушенням відповідачем прав позивача, а саме невиплатою заборгованості по заробітній платі, [PERSON] зазнав моральної шкоди. Моральні страждання спричинили погіршення загального стану здоров'я. У зв'язку з невиплатою заборгованості по заробітній платі були порушені нормальні життєві зв'язки, оскільки невиплата заборгованості по заробітній платі поставила позивача в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 2000 (дві тисячі) грн. В зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Встановлене судом стверджується: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії СК №054072, виданого 11 жовтня 1995 року; - ксерокопією трудової книжки [PERSON]; - ксерокопією довідки вих. №МК/198 від 05.08.2014 року; - іншими матеріалами справи. А тому, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 19801 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот одна) грн. 98 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн. Так як позов задоволено, то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. за розгляд справи в суді.

Outcome: partial