Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просить поновити його на посаді старшого редактора відділу інформації творчого об'єднання інформаційних, розважальних та спортивних програм у Львівській обласній державній телерадіокомпанії та стягнути в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у 2000.00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що починаючи з 1966 року працює у сфері журналістики та Указом Президента України від 30.05.2001 року №712 за вагомий внесок у розвиток вітчизняної журналістики йому присвоєно почесне звання «Заслужений журналіст». Починаючи з липня 2002 року працює у Львівській обласній державній телерадіокомпанії. Наказом №59-к від 02.06.2011 року прийнятий на посаду завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм з 01.06.2011 року на час лікарняного по вагітності і пологах основного працівника з посадовим окладом та доплатою за ранг згідно штатного розпису у сумі 2423.00 грн. в місяць, щомісячною надбавкою за вислугу років у розмірі 40% до посадового окладу та надбавкою за почесне звання «Заслужений журналіст» у розмірі 5% до посадового окладу. Надалі, наказом №108-к від 30.08.2011 року вважався таким, котрий працює на посаді завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм на час лікарняного по вагітності і пологах основного працівника, з 30.08.2011 року. В квітні 2013 року довідався про те, що у зв'язку з оптимізацією структури телерадіокомпанії посаду, яку обіймав буде скорочено з 01.07.2013 року. В період з 03.06.2013 року по 08.07.2013 року перебував у щорічній основній відпустці тривалістю 36 днів, по закінченню якої продовжував виконувати свої посадові обов'язки. Згодом, 30.07.2013 року до його відома доведено те, що є наказ №96-к від 27.06.2013 року про звільнення з посади на підставі п.1 ст.40КЗпП України з 30.06.2013 року, який прийнятий фактично місяць тому. На виконання цього наказу передав матеріальні цінності, що були за ним закріплені, підписав обхідний лист, та отримав неналежно оформлену трудову книжку. Вважає, що наказ про його звільнення є безпідставним та незаконним, оскільки зміни в організації виробництва і праці у Львівській обласній державній телерадіокомпанії, які надають можливість для скорочення штату працівників, не відбувались. Разом з тим, при скороченні займаної ним посади йому не запропоновано іншої роботи, в супереч тому, що в штатний розпис введено дві нові посади, які міг ми обійняти, враховуючи його високу кваліфікацію, наприклад, старшого редактора. Стверджує, що питання про згоду на його звільнення профкомом не розглядалось. До того ж, єдиний раз коли був запрошений на це засідання не прибув з поважних причин, у зв'язку з похороном дружини, про що повідомив представників профкому по телефонному зв'язку. З оспорюваним наказом про звільнення №96-к від 27.06.2013 року його не ознайомлено і копію не вручено. Натомість надано витяг про скорочення чисельності працівників Львівської обласної державної телерадіокомпанії, де не зазначено про конкретно його звільнення. Наголосив, що звільнення відбулось в період перебування у щорічній основній відпустці, а трудову книжку оформлено з порушеннями, оскільки не розшифровано підстави звільнення. Крім того, відповідачем Львівською обласною державною телерадіокомпанією не проведено йому виплати допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, яка повинна була передувати початку щорічної основної відпустки. Даним звільненням йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась у психічних та моральних переживаннях, втрати душевного спокою, роздратованого стану, погіршення сну та здоров'я. Пояснив, що у зв'язку з гіпертонічним кризом перебував на стаціонарному лікуванні в період з 06.08.2013 року по 16.08.2013 року, тому моральну шкоду оцінює у 2000.00 грн. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та уточненнях до нього. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Львівської обласної державної телерадіокомпанії Яслик М.Я. в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи зайнятістю в іншому судовому процесі. Суд, дослідивши клопотання, прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача Львівської обласної державної телерадіокомпанії, у порядку ст. 169 ч.2 ЦПК України, оскільки жодних доказів у підтвердження таких доводів суду не надано. Більше того, представник відповідача у попередніх судових засіданнях висловив свої заперечення по суті позову, що дає суду можливість чітко встановити правовідносини, які склались між сторонами , іх права та обовязки. Представник відповідача позов заперечив та пояснив, що дійсно позивач [PERSON], відповідно до Наказу №59-к від 02.06.2011 року прийнятий на посаду завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм з 01.06.2011 року на час лікарняного по вагітності і пологах основного працівника з посадовим окладом та доплатою за ранг згідно штатного розпису у сумі 2423 грн. в місяць, щомісячною надбавкою за вислугу років у розмірі 40% до посадового окладу та надбавкою за почесне звання «Заслужений журналіст» у розмірі 5% до посадового окладу. Надалі, наказом №108-к від 30.08.2011 року вважався таким, котрий працює на посаді завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм на час лікарняного по вагітності і пологах основного працівника, з 30.08.2011 року. На виконання рішення колегії Держкомтелерадіо від 24.01.2013 року №1/1 «Про заходи з оптимізації діяльності та забезпечення ефективної роботи державних телерадіоорганізацій у 2013 році», яким рекомендовано вжити заходів щодо скорочення бюджетних видатків на виробництво і трансляцію телепрограм, вироблених для державних потреб шляхом оптимізації структури і чисельності компаній та затвердженого штатного розпису №225/6-2 від 02.04.2013 року на 01.07.2013 року Головою Держкомтелерадіо України Курдіновичем О.В. прийнято рішення скоротити посади і вивести зі штатного розпису 70 посад, в тому числі й посаду завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм Львівської обласної державної телерадіокомпанії, яку обіймав [PERSON], про що останнього 29.04.2013 року було повідомлено під особистий розпис. На виконання зазначеного рішення позивача [PERSON] було запрошено на засідання профкому Львівської обласної державної телерадіокомпанії, яке призначалось на 01.06.2013 року об 10.00 год., на яке він не з'явився. Вірним є й те, що Наказом від 27.06.2013 року №96-к генерального директора Львівської обласної телерадіокомпанії вирішено скоротити посади і вивести зі штатного розпису раніше погоджених 70 посад, в тому числі й посаду завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм Львівської обласної державної телерадіокомпанії, яку обіймав [PERSON] Під час розгляду справи в суді, на запит суду від 25.12.2013 року, профком Львівської обласної державної телерадіокомпанії на порядку денному встановив, що посада завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм, у зв'язку з оптимізацією Львівської обласної державної телерадіокомпанії - відсутня. З огляду на те дають згоду адміністрації Львівської обласної державної телерадіокомпанії на звільнення [PERSON] Ствердив, що оспорюваний наказ про звільнення №96-к від 27.06.2013р. прийнятий у відповідності з вимогами чинного законодавства, відтак у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю вимог. В судове засідання третя особа, директор Львівської обласної державної телерадіокомпанії Шевчук М.М. чи його представник не з'явилися, причину неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю, з наступних мотивів. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] починаючи з 17.02.1966 року працює у сфері журналістики та Указом Президента України від 30.05.2001 року №712 за вагомий внесок у розвиток вітчизняної журналістики йому присвоєно почесне звання «Заслужений журналіст». (а.с.29). За високу професійну майстерність та значні трудові досягнення позивач [PERSON], будучи працівником Львівської обласної телерадіокомпанії, в період з 2004 року по 2011 рік нагороджений рядом дипломів та грамот й золотою медаллю. (а.с.24-30). Встановлено, що відповідно до Наказу №59-к від 02.06.2011 року генерального директора Львівської обласної державної телерадіокомпанії, позивач [PERSON] прийнятий на посаду завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм з 01.06.2011 року на час лікарняного по вагітності і пологах основного працівника з посадовим окладом та доплатою за ранг згідно штатного розпису у сумі 2423 грн. в місяць, щомісячною надбавкою за вислугу років у розмірі 40% до посадового окладу та надбавкою за почесне звання «Заслужений журналіст» у розмірі 5% до посадового окладу. (а.с. 42). Надалі, згідно з наказом №108-к від 30.08.2011 року в.о. генерального директора Львівської обласної державної телерадіокомпанії позивач [PERSON] вважався таким, котрий працює на посаді завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм на час лікарняного по вагітності і пологах основного працівника, з 30.08.2011 року. (а.с. 43). Рішенням колегії державного комітету телебачення і радіомовлення України від 24 січня 2013 року №1/1 «Про заходи з оптимізації діяльності та забезпечення ефективної роботи державних телерадіоорганізацій у 2013 році» схвалено План заходів з оптимізації діяльності державних телерадіоорганізацій на 2013 рік. Пунктом 7 цього Плану визначено у строк до 01.05.2013 року внести пропозиції щодо оптимізації структури та штатної чисельності працівників державних телерадіоорганізацій шляхом їх скорочення. (а.с.72). Про скорочення займаної [PERSON] посади, останнього повідомлено 29.04.2013 року письмово під особистий розпис. (а.с. 41). На виконання Рішення колегії державного комітету телебачення і радіомовлення України від 24 січня 2013 року №1/1, 01.06.2013 року на порядку денному засідання профкому Львівської обласної державної телерадіокомпанії, за наслідками обговорення оптимізації діяльності прийнято рішення про надання дозволу на звільнення, згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України - скорочення штату 55 працівників. Зазначено, що позивач [PERSON], будучи повідомленим про засідання профкому не з'явився, заяви про розгляд подання у його відсутності не подавав, відтак профком немає можливості розглянути подання роботодавця і прийняти рішення по суті. (а.с. 35-37). Судом встановлено, що наказом генерального директора Львівської обласної державної телерадіокомпанії №96-к від 27.06.2013 року, на виконання рішення колегії державного комітету телебачення і радіомовлення України від 24 січня 2013 року №1/1 вирішено скоротити 70 посад, в тому числі й посаду завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм, яку обіймав [PERSON] з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. (а.с. 38-40). Суд погоджується й приймає до уваги доводи позивача [PERSON] про те, що його звільнення з займаної посади здійснене з порушенням встановленого законодавством порядку, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 40 п.7 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, серед інших ч.7 ст. 40 КЗпП, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Так, судом достовірно встановлено, що при звільненні 27.06.2013 року позивача [PERSON] з займаної ним посади завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм відповідач Львівська обласна державна телерадіокомпанія обов'язкової згоди профкому на це не отримала. Більше того, всупереч положенням ст. 47 КЗпП України з оспорюваним наказом Львівської обласної державної телерадіокомпанії №96-к від 27.06.2013 року позивача [PERSON] у день звільнення не ознайомлено і копію йому не вручено. Незважаючи на те, що рішення профкомом Львівської обласної державної телерадіокомпанії не прийнято у зв'язку з неявкою позивача [PERSON] на засідання 01.06.2013 року, суд приймає до уваги те, що останній не з'явився на засідання з поважних та об'єктивних причин - у зв'язку з похороном дружини (а.с.101). До того ж, відповідач Львівська обласна державна телерадіокомпанія не надала суду жодних доказів, які б свідчили, що позивача [PERSON] було викликано на засідання профкому повторно, для прийняття рішення про надання згоди на його звільнення. Лише під час розгляду справи у суді, на запит суду від 09.12.2013 року, вже після звільнення позивача [PERSON], що і є предметом даного спору, профком Львівської обласної державної телерадіокомпанії скерував суду витяг з протоколу №1 засідання від 17.01.2014 року, яким надав згоду адміністрації Львівської обласної державної телерадіокомпанії на звільнення [PERSON] Також зазначили, що станом на 17.01.2014 року посада завідувача корпунктом дирекції інформаційних, розважальних та спортивних програм відсутня, у зв'язку з оптимізацією Львівської обласної державної телерадіокомпанії (а.с. 118). Суд критично оцінює такі висновки відповідача Львівської обласної державної телерадіокомпанії та вважає такими, що суперечать колективному договору, прийнятому 18.10.2011 року на загальних зборах колективу Львівської обласної державної телерадіокомпанії, згідно з п.4.1.3. якого, рішення про зміни в організації виробництва і праці, реорганізації підприємства, що можуть призвести до скорочення чисельності або штату працівників, узгоджуються профспілковим комітетом. Відповідно до п.4.2.6. цього Колективного договору, адміністрація зобов'язалась вживати заходів щодо недопущення масових вивільнень працюючих у зв'язку з змінами в організації виробництва в праці (пункт 1 статті 40 КЗпП України) більше 3 відсотків від загальної чисельності протягом календарного року. (а.с. 79-92). Заслуговують на увагу суду й доводи позивача [PERSON] про те, що у відповідності до вимог ст.49-2 КЗпП України, при вивільненні у випадку змін в організації виробництва і праці він має переважне право на залишення на роботі та отримати пропозицію роботи за його ж професією, спеціальністю та кваліфікацією. Судом встановлено, що встановленої ст.49-2 КЗпП України обов'язкової пропозиції іншої роботи позивачу [PERSON] надано не було. Так, зважаючи на високу кваліфікацію позивача [PERSON] у сфері журналістики та високі досягнення у трудовій діяльності, за які неодноразово був нагороджений грамотами, дипломами, відзнакою, золотою медаллю й почесним званням, згідно Указу Президента України від 30.05.2011 року №712 «Заслужений журналіст», його рівню посади повинно було бути запропоновано передбачену штатним розписом Львівської обласної телерадіокомпанії за 2013 рік нововведену посаду старшого редактора дирекції програм інформаційного мовлення, в відділі якого власне й працював позивач [PERSON] до моменту звільнення. (а.с. 56-71). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд визнає та приймає до уваги, що внаслідок звільнення відповідачем Львівською обласною телерадіокомпанією позивача [PERSON] з займаної посади з порушенням встановленого законодавством порядку йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась у порушенні його права на гарантовану Конституцією України можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обрав, якій присвятив тривалий період життя та за добросовісне ставлення до виконання посадових обов'язків й за значні заслуги був неодноразово відзначений. Відтак, сума моральної шкоди, яку позивач [PERSON] оцінив у 2000.00 грн. знайшла своє ствердження у судовому засіданні. З огляду на те, що належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України в підтвердження правомірності дій під час звільнення позивача [PERSON] з роботи, відповідачем Львівською обласною телерадіокомпанією суду не надано, на переконання суду позов підставний та підлягає задоволенню. Крім того, згідно з вимогами ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Так, судом встановлено, що згідно з довідкою про доходи №127, виданою 14.08.2013 року Львівською обласною телерадіокомпанією, середній місячний заробіток позивача [PERSON] за останні два місяці - травень та червень 2013 року складає 3280,73 грн. (3513,35 грн. + 3048,11 грн./2 = 3280,73 грн.). Отже, за час вимушеного прогулу в період з 30.06.2013 року по 14.02.2013 року в користь позивача [PERSON] належить стягнути з Львівської обласної телерадіокомпанії 24605,47 грн. Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України, з Львівської обласної телерадіокомпанії належить стягнути у дохід держави 246,05 грн. судового збору.

Outcome: approved