Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. У будинку зареєстровані її діти - [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає у будинку з 2015 року, а відповідач [PERSON] - з 2009 року. Відповідачі чинять перешкоди у отриманні позивачем житлової субсидії. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечує. Відповідачі в судові засідання 03.09.2018 року, 20.09.2018 року не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, відзиви на позов не надали. В зв'язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності від 25.03.1984 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.12.2012 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2018 року. У належному позивачу житловому будинку зареєстровані її син [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується витягом з будинкової книги, довідкою комітету мікрорайону «Лівобережний» від 26.07.2018 №88, довідками про реєстрацію місця проживання особи від 30.07.2018 №10-06/2792, 10-06/2793. Факт родинних відносин сторін підтверджується довідками комітету мікрорайону «Лівобережний». Відповідач [PERSON] не проживає у будинку за місцем реєстрації з 2015 року, а відповідач [PERSON] - з 2009 року, що підтверджується довідками комітету мікрорайону «Лівобережний» від 29.05.2018 №58, 59. В зв'язку з тим, що відповідачі не знялись з реєстрації місця проживання, позивач не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім'ї права користування помешканням. Суд встановив, що відповідачі, які є членом сім'ї позивача, відсутні за адресою житлового будинку понад 1 рік, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved