Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свою позовну заяву позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі, котрі не є членами його сім`ї, зареєстровані в зазначеному будинку, проте з лютого 2010 року не проживають, комунальні послуги не сплачують та їхніх особистих речей в будинку немає, а тому вважає, що останні втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримує та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку посвідченого 17 лютого 2010 року Білик О.Г. , державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-520, та Витягом з Державного реєстру прав: номер витягу: 35259951; дата 22.08.2012; реєстраційний номер: 6262637. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 17 лютого 2010 року Білик О.Г. , державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-526, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,250 га, розташована в [ADDRESS] , надана для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 3221483601:01:024:0008, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, № витягу 8251290, дата видачі 17.02.2010. Відповідно до Довідки № 305 форма №3 від 12 листопада 2020 року, виданої Ковалівською сільською радою Васильківського району Київської області, за адресою: [ADDRESS] , власником якого являється [PERSON] , зареєстровані з 01.06.2006 року відповідачі у справі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , однак, відповідно до довідкивід 11 листопада 2020 року, виданої Ковалівською сільською радою Васильківського району Київської області, не проживають в зазначеному будинку з 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 ЖКУ, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування ним зберігається на протязі шести місяців. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім того, положення ч. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] , суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивача, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним вищезазначеним житловим приміщенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved