Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб у 2008 році розірвано. Подружжя має сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із матірю [PERSON] Відповідачем чиняться перешкоди щодо прийняття його участі у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Селидівської міської ради від 09.06.2010 року №104 йому визначено порядок у прийнятті участі у спілкуванні з сином [PERSON] та його вихованні. Просить суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; визначити способи його участі у вихованні сина, особисте спілкування, а саме: - побачення пять разів на тиждень, з понеділка по пятницю з 18.00 год. До 19.00 год. За місцем навчання сина або за місцем її проживання, перебування; - спільний відпочинок, першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - з ночівлею за адресою його мешкання ІІ, ІV тижня місяця на вихідних днях; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином, або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день його побачення з сином, він має право забирати сина з дому, школи особисто; зобовязати [PERSON] за два дні до його зустрічі з сином, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав викладені у заяві обставини, пояснив, що з відповідачкою вони не можуть дійти згоди щодо його спілкування з дитиною через особисті конфлікти. Раніше він спілкувався з сином. Потім через конфлікт, що стався з відповідачкою та її матір,ю, за порадою представника органу опіки, він утримувався від зустрічей з сином близько двох років. Вважає, що відповідачка настроює сина проти нього, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON].П. в судовому засіданні позовні позов не визнали. Відповідач [PERSON] зазначила, що з батьком дитини у неї неприязні стосунки через те, що він, на її думку, її переслідує з метою перешкодити їй влаштувати особисте життя. Одного разу, коли вона з дитиною виїжджала на море, він влаштував сварку, через що вона спізнилась на потяг. Вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні із дитиною, це дитина не хоче спілкуватись із батьком, оскільки спілкування з батьком негативно впливає на дитину. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Селидівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, а спосіб участі батька у вихованні сина, визначити з урахуванням рішення виконкому № 104 від 09.06.2010 року, зі змінами № 137 від 25.11.2015 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона не знає позивача та відповідача, але одного разу, коли у справах вона прийшла до Податкової інспекції, зустріла хлопчика, який сказав, що його переслідує батько. 28.01.2017 року вона знову прийшла у справах до Податкової та підписувала акт про те, що дитина не хоче спілкуватись з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона в дуже добрих стосунках з відповідачкою, характеризує її з позитивного боку та знає її дитину змалечку. Вважає, що батько налякав дитину, тому дитина не хоче з ним спілкуватись. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON]. з якою вона бачиться кожного дня, позивача не знає. Про факт перешкоди у спілкуванні батька з дитиною їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з відповідачкою вони разом працюють у Податковій інспекції. Одного разу він був свідком конфлікту між позивачем та відповідачкою, через що [PERSON] запізнилась на потяг. Також він був свідком конфлікту між [PERSON] на роботі. Йому не відомо щодо факту перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є сусідом позивача, бачив позивача два роки тому у дворі. Зазначав, що ніколи не бачив, щоб дитина тікала від батька, або щоб у дитини з батьком був якийсь конфлікт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON]. У 2005 році взимку познайомилась із позивачем, коли він йшов з дитиною, яка не хотіла йти до матері. Одного разу вона чула, як кричить дитина. Вона вважала, що це мати щось робить дитині та звернулась до виконкому з цього приводу. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2005 року, який 18.02.2008 року розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-НО №014220, виданого 25.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, та копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО №107425, виданого 19.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №060112, виданого 17.02.2006 року відділу реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] штучно чинить йому перешкоди із спілкування з дитиною, він позбавлений можливості брати участь у вихованні дитини та нормального спілкування з ним. Вирішуючи справи даної категорії, судом мають бути враховані інтереси кожного з батьків, направлені як на реалізацію їх прав, передбачених ст. ст. 151, 153 СК України, так і виконання обов'язків, визначених ст. 150 СК України, а також інтереси самої дитини відповідно до положень ст. 159 СК України. Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частини 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Частиною 3 зазначеної статті Закону визначено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно витягу з протоколу від 19.07.2007 року №14 опікунської ради при виконкомі Селидівської міської ради з питань встановлення днів зустрічей вбачається, що [PERSON] встановлено дні зустрічей з його малолітнім сином [PERSON],[INFO], у середу з 17 до 20 години, у суботу з 8 до 12 години. Рішенням виконавчого комітету Селидівської міської ради від 09.06.2010 року №104, [PERSON], який проживає окремо від малолітнього сина [PERSON], [INFO], встановлено ступінь участі у вигляді двох днів зустрічей кожного тижня у вихідні дні батька дитини (1 день з 16.00 до 20.00 години, 2 день з 9.00 до 8.00 години наступного дня), та зобовязано [PERSON] не перешкоджати батькові малолітнього у спілкуванні та прийнятті участі у його вихованні, виконуючи п. 1 даного рішення. Рішенням виконавчого комітету Селидівської міської ради від 25.11.2015 року №137 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради від 09.06.2010 року №104, та встановлено дні зустрічей - у виді двох днів зустрічей за бажанням дитини та за згодою сторін І, ІІІ, або ІІ, ІV тижня місяця з ночівлею (п,ятниця-субота з 16.00 до 20.00 години або субота-неділя з 09.00 до 16.00 години). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до\~\~ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право\~\~повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. Суд вважає, що постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 23.05.2010 року за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 129 КК України, висновок за результатом звернення [PERSON] від 31.12.2015 року, виданий Селидівським ВП Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області підтверджують наявність конфлікту між колишнім подружжям. Крім того, підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, поясненнями представника третьої особи [PERSON], та не заперечується сторонами наявність загостреного конфлікту сторін на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька з сином [PERSON], [INFO]. Таким напруженим відносинам, також сприяла і сама поведінка позивача, який намагається досягти будь-якого спілкування з дитиною. Позивач з метою врегулювання спору щодо встановлення порядку побачень із дитиною звертався до органу опіки та піклування. Рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради\~\~ № 104 від 09.06.2010 року, зі змінами № 137 від 25.11.2015 року, щодо спілкування батька, який проживає окремо та прийняття участі у вихованні дитини, у судовому порядку не оскаржувалось сторонами. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що дитина не бажає спілкуватись із батьком, та критично відноситься до наданих відповідачем інформацій, виданих Службою у справах дітей Селидівської міської ради, від 22.01.2016 року №25, від 12.03.2016 року №62, характеристик з місця навчання [PERSON], [INFO], висновку про результати психологічного дослідження, практичного психолога [PERSON] від 05.07.2016 року, оскільки вказане може свідчити тільки про непорозуміння та складнощі в спілкуванні між дитиною та її батьками. Крім того, суд визнає наданий позивачем у якості доказу акт, складений депутатом Селидівської міської ради від 28.01.2017 року, недопустимим, оскільки судом будь-яких процесуальних дій з приводу вказівок на проведення розмови з дитиною щодо спілкування з батьком, не приймалось. Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що батько має право приймати участь у вихованні свого сина і це не суперечить інтересам дитини. Разом з тим,суд вважає, що запропоновані батьком способи участі у вихованні дитини, з урахуванням того, що він тривалий час близько двох років не спілкувався з дитиною, є передчасними та такими, що можуть порушити нормальний режим життєдіяльності дитини, потреби в забезпеченні певного режиму, усталеного порядку харчування (з врахуванням вікових особливостей та стану здоров'я дитини), відпочинку, дотримання особистої гігієни, при цьому суд не визначає конкретного місця побачення батька та дитини. Відтак, враховуючи вік дитини, факт постійного проживання з матір'ю, поведінку обох батьків, те, що наявне рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради\~\~ № 104 від 09.06.2010 року, зі змінами № 137 від 25.11.2015 року, яке ніким не оскаржувалось та яким [PERSON] визначено час та спосіб спілкування з дитиною, суд дійшов до висновку, що саме шляхом встановлення у виді двох днів зустрічей за бажанням дитини та за згодою сторін І, ІІІ, або ІІ, ІV тижня місяця з ночівлею (п,ятниця-субота з 16.00 до 20.00 години або субота-неділя з 09.00 до 16.00 години) буде достатньо для визначення участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], такий спосіб є доцільним та забезпечить найвищі інтереси дитини і узгоджується із приписами ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, якими передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Всі побачення батька [PERSON] та сина [PERSON], [INFO], повинні проводитись за бажанням дитини та за згодою сторін. Суд вважає, що такий\~\~спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме\~\~можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати виховний та дошкільний графік дитини. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. Крім того, встановлення зазначеного способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не перешкоджає спілкуванню батька та дитини в інший період часу при досягненні такої згоди сторонами. Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з сином у подальшому, то враховуючи ступінь конфліктних відносин сторін, то такий спосіб захисту, на переконання суду, надасть можливість у подальшому уникнути судових спорів з приводу виконання відповідачем даного судового рішення та надасть можливість дисциплінувати сторін при його виконанні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вказаних вимог закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Outcome: partial