Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця на її утримання до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають п'ятеро дітей: дочку - [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] [INFO], дочку - [PERSON] [INFO], дочку-[PERSON] [INFO], дочку- [PERSON] [INFO],які проживають разом зі мною і перебувають на моєму утриманні. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, вони розлучились. Угоди з відповідачем, про добровільну сплату аліментів на утримання своїх чотирьох неповнолітніх дітей між ними не досягнуто. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку своїм дітям не надає матеріальної допомоги, яка необхідна для повноцінного харчування, оплати комунальних послуг та інших потреб. Зазначає, що ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці і не має доходу. Весь тягар обов'язку по утриманню п'ятьох дітей лежить виключно на ній. Відповідач, хоча офіційно ніде не працює, є працездатний, фізично здоровий, має достатньо коштів і можливість надавати грошову допомогу. Також, інших дітей у відповідача немає, стягненням за виконавчими документами не обтяжений. Просить на підставі ст. ст. 84,180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України позов задоволити. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 04.04.2018 року відкрито провадження в справі, призначене підготовче засідання на 24.05.2018 року. 21.05.2018 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на дітей: сина - [PERSON] [INFO], дочку - [PERSON] [INFO], дочку-[PERSON] [INFO], однак просить відмовити позивачу у позові у частині стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] та сплаті аліментів на колишню дружину в розмірі 500 грн. Стверджує, що відсутні підстави для стягнення аліментів, оскільки дитина народилася після спливу 19 місяців після розірвання шлюбу, відтак позивач не надала суду жодних доказів того, що він являється батьком [PERSON]. (а.с. 22) Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 03.07.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 12.07.2018 року. Сторони та їх представники - в судове засідання не з'явились, 12.07.2018 року подали суду заяви за вх. № 3368 та № 3367 про розгля справи за їх відсутності. (а.с. 42,43) Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області 23.01.2009 року вбачається, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач - [PERSON](а.с. 7) Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Славською селищною радою Сколівського району Львівської області 12.12.2008 року вбачається, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач - [PERSON](а.с. 8) Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Славською селищною радою Сколівського району Львівської області 08.02.2011 року вбачається, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач - [PERSON](а.с. 9) Таким чином, беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [PERSON], [PERSON] і на нього покладений обов'язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч. 2 ст. 179 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров'я та те, що інших утриманців немає, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на кожну дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], суд вважаає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно з рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 15.06.2015 року (справа № 453/81/15-ц) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.11.1998 року виконавчим комітетом Славської селищною ради Сколівського району Львівської області, актовий запис № 19, після розірвання шлюбу залишено відповідачу прізвище - [PERSON]. Дане рішення 26.06.2015 року набрало законної сили. (а.с. 5) [PERSON] народилась після спливу 10 місяців після розірвання шлюбу, а отже, не вважається такою, в силу ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, що походить від подружжя. Доказів на підтвердження батьківства відповідача щодо [PERSON] позивачем не надано. З аналогічних підстав суд не вбачає підстав і для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: dismissed