Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши предявлені вимоги, просить суд: визнати протиправною відмову відповідача у знятті з реєстраційного обліку місця проживання [PERSON], [INFO], померлої 07.01.2012 року, за адресою: вул. Гірничорятувальна 10/1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область; зобовязати відповідача вчинити дії щодо зняття вказаної особи з реєстраційного обліку місця проживання у звязку зі смертю. Вимоги позову мотивовано тим, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку А-1, що становить квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 16.02.2015 року, посвідченого нотаріально. В зазначеному житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання дружини позивача [PERSON] та доньок [PERSON] та [PERSON]. Окрім них в квартирі значиться зареєстрованою [PERSON], [INFO], яка померла 07.01.2012 року, однак у звязку зі смертю з реєстраційного обліку її не знято. Про вказані обставини від дізнався в жовтні 2018 року при зверненні до КОМ ДІС «НОВА-КОМ» для отримання довідки про склад сімї. З проханням зняти з реєстраційного обліку померлу [PERSON] він звернувся до онуки останньої колишньої власниці житла [PERSON], проте остання відмовилась вчиняти такі дії, посилаючись на брак часу. У Відділі реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради зняти померлу особу з реєстраційного обліку позивачеві також відмовили у звязку з ненаданням ним свідоцтва про смерть. На його переконання, доведеність факту смерті особи є достатньою підставою для зняття її з реєстраційного обліку місця проживання, а відтак дії відповідача є протиправними та порушують його права як власника квартира, які він просить захистити обраним способом. Ухвалою суду від 04.03.2019 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач предявлені вимоги підтримав, представник відповідача [PERSON] при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Крім того, представник відповідача подала відзив на позов з викладенням позиції щодо предявлених вимог. Представник зазначила, що при вирішенні питань про зняття осіб з реєстраційного обліку відповідач керується приписами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Статтею 7 цього Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі свідоцтва про смерть особи. Дійсно, за адресою: вул. Гірничорятувальна 10/1, м. Кривий Ріг з 31.08.1973 року та по теперішній час значиться зареєстрованою [PERSON]. Оскільки при зверненні дружини позивача [PERSON] із заявою про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку не було надано всіх необхідних документів, а саме свідоцтва про смерть [PERSON] та квитанції про сплату адміністративного збору, відповідачем відмовлено в зняття [PERSON] з реєстраційного обліку згідно з вимогами чинного законодавства. Третя особа в судове засідання не зявилась, викликалась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, подання сторонами заяв про розгляд справи без їх участі з викладенням позиції по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності учасників справи. У відповідності з ч.2 ст.247\~ЦПК Українирозгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку А-1 з підвалом Ап/д житловою площею 156,4 кв.м., загальною площею 73,2 кв.м., сараю Б, замощення І, №1, огорожі, а саме квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 16.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.4-5, 7-8). Право власності на зазначене житлове приміщення зареєстроване за [PERSON] у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). Як слідує з довідки №7 від 31.10.2018 року КОМ ДІС «НОВА-КОМ», в житловому приміщенні, розташованому за адресою: вул. Гірничорятувальна 10/1, м. Кривий Ріг значиться зареєстрованим місце проживання таких осіб: [PERSON], [INFO] (донька), [PERSON], [INFO] (донька), [PERSON], [INFO] (дружина), [PERSON], [INFO] інші (а.с.9). Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 23.05.2018 року (а.с.10-11) [PERSON] померла 07.01.2012 року, актовий запис про смерть №46 від 10.01.2012 року, складений Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказував на те, що [PERSON] не є його родичкою, а відтак отримати дублікат свідоцтва про її смерть він не може. При цьому доведеність факту смерті [PERSON] є достатньою підставою для зняття її з реєстраційного обліку місця проживання, в чому відповідачем відмовлено. Зазначені обставини визначили підстави для його звернення до суду. Частинами 2, 4 ст.41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів обєктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Судовим розглядом встановлено, що у знятті [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [INFO] відмовлено 29.10.2018 року у звязку з ненаданням заявником свідоцтва про її смерть та квитанції про сплату адміністративного збору (а.с.12-зворот). У відзиві на позов представник відповідача акцентує, що ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» містить імперативний припис обовязковості надання свідоцтва про смерть особи для зняття з реєстраційного обліку. Згідно з ч.2 ст.19, ст.92 Конституції України,\~права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, а також основні обов'язки громадянина визначаються виключно законами України. Органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та іншими законами України. Як встановлено ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи\~здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі - орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до\~ст.7,\~ст.17\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання здійснюється\~протягом 7\~днів на\~підставі заяви\~особи,\~запиту органу\~реєстрації за\~новим місцем\~проживання особи,\~остаточного рішення\~суду (про\~позбавлення права\~власності на\~житлове приміщення\~або права\~користування житловим\~приміщенням,\~визнання особи\~безвісно відсутньою\~або померлою),\~свідоцтва про\~смерть,\~інших документів,\~які свідчать\~про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання. З нього вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавств України. Суд зауважує, що згідно з ч. 4 ст.24 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Положеннями ст.781 ЦК України визначено, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що [PERSON] померла 07.01.2012 року, а належні їй за життя особисті права та обовязки, повязані з реєстрацією її місця проживання в житловому приміщенні та користування ним в розумінні ст.1219 ЦК України не допускають правонаступництва, тому в момент смерті її право користування квартирою, належною позивачеві, припинилось. Поміж іншим,\~в розумінні\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~реєстрація місця\~проживання є\~похідним правом\~від права\~користування житлом:\~припинення права\~користування житлом\~визначає можливість\~зняття особи\~з реєстраційного\~обліку за наявності доказів в підтвердження цьому. В розумінні ч.2 ст.9, ч.1 ст.12, ст.17 Закону України \~«Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті особи проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документів, визначених ч.1 ст.17 цього Закону, шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях із видачею свідоцтва за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] 07.01.2012 року, який знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи та не оспорювався відповідачем. При цьому наявність відповідних даних в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про смерть останньої є ще одним підтвердженням припинення її права на користування житловим приміщенням, а ненадання позивачем свідоцтва про її смерть за наявності не скасованого чи анульованого актового запису про смерть [PERSON] та відповідних записів в електронному реєстрі не спростовує цього. Фактично відповідач не перевірив належним чином ці обставини та дійшов передчасного висновку щодо відмови в знятті [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання. Таким чином, оскільки під час відмови у знятті з реєстраційного обліку місця проживання [PERSON], померлої 07.01.2012 року, за адресою: вул. Гірничорятувальна 10/1, м. Кривий Ріг субєкт владних повноважень дійсно допустив протиправність в своїх діях, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення предявлених [PERSON] вимог із визнанням протиправною такої відмови та зобовязанням відповідача зняти померлу особу з реєстраційного обліку за цією адресою. Посилання відповідача на несплату позивачем адміністративного збору при зверненні із заявою суд вважає другорядним, оскільки дії відповідача в цій частині позивач не оспорює, в той час як фактично предметом розгляду є перевірка дійсних підстав для зняття особи з обліку на підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». До того ж повторне звернення позивача з вимогою зняти [PERSON] з реєстраційного обліку матиме місце вже на підставі ухваленого судом рішення по даній справі, а тому відповідач, діючи в межах дискреційних повноважень, перевірятиме дотримання процедури звернення позивача, у тому числі в аспекті необхідності сплати ним адміністративного збору, передбаченого відповідними нормативно-правовими актами.

Outcome: approved