overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.03.2009 року; від шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Причина звернення з позовом про розірвання шлюбу - різні характери, погляди на життя, на шлюб, внаслідок чого спільне життя не склалося. Як зазначає позивач у заяві, останнім часом все частіше мали місце непорозуміння, внаслідок чого з жовтня 2012 року і на даний час кожен з подружжя проживає окремо, а примирення, як і збереження шлюбу, є неможливим. Направивши до суду письмову заяву, представник позивача просив провести судове засідання у відсутність позивача і його представника, підтримав позов і просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач до початку розгляду справи також направила до суду письмову заяву, згідно якої визнала позов, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила провести судове засідання у її відсутність. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.03.2009 року, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №411. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок різних характерів, сторони з жовтня 2012 року і на даний час не ведуть спільного господарства, спільно не проживають, не підтримують шлюбних стосунків та не мають наміру зберігати існуючий шлюб, що ними визнається і не оспорюється. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась, а у сторін відсутня згода сторін на подальше проживання однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.09.2010 року; від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], причина розірвання шлюбу - різні характери, погляди на життя, внаслідок чого спільне життя не склалося. Як зазначив позивач у заяві, останнім часом все частіше мали місце непорозуміння, внаслідок чого на даний час кожен проживає окремо, а примирення, як і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. До початку розгляду справи сторони направили до суду спільну письмову заяву, згідно якої позивач підтримав позов, просив розірвати шлюб і провести судове засідання у його відсутність, а відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вивчивши заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.09.2010 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1478. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] народження. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок різних характерів, - сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків та не мають наміру зберігати існуючий шлюб, що ними визнається і не оспорюється. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась, а у сторін відсутня згода сторін на подальше проживання однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.12.1999 року; з вересня 2000 року шлюбні відносини між сторонами припинені, - кожен проживає окремо, спільне господарство не ведеться, примирення, як і збереження шлюбу, є неможливим. До початку розгляду справи сторони направили до суду спільну письмову заяву, згідно якої позивач просив розірвати шлюб, а відповідач позов про розірвання шлюбу визнала, не заперечуючи проти його задоволення. У письмовій заяві сторони зазначили, що за їх спільною згодою вони визначили місце проживання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON]. Вивчивши письмову заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.12.1999 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис № 730. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і не оспорюється. Спорів про визначення місця проживання дітей, про матеріальне їх утримання та про поділ спільного майна подружжя, між сторонами немає. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась , у сторін відсутня згода сторін на подальше спільне проживання однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.06.2000 року; від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], останнім часом мають місце сварки, непорозуміння, кожен проживає окремо, примирення, як і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. До початку розгляду справи сторони направили до суду письмові заяви, згідно яких позивач підтримав позов, просив розірвати шлюб і провести судове засідання у його відсутність, а відповідач направила до суду письмову заяву про визнання позову, в якій просила провести судове засідання у її відсутність, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.06.2000 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 524. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків та не мають наміру зберігати існуючий шлюб, що ними визнається і не оспорюється. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась, а у сторін відсутня згода сторін на подальше проживання однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] Свій позов мотивує тим, що у [PERSON] є син [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS], але не проживає. [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності № 101 виданого 11.03.1997 р. відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому. Відповідач не користується квартирою з 1995 року та не сплачує комунальні послуги, не витрачає кошти на благоустрій квартири, тому представник позивача просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстраційного обліку. В судове засідання представник позивача не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наданих суду документів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 101 виданого 11.03.1997 р. відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому. [PERSON], який є сином позивача, з 1995 р. не проживає у [ADDRESS], не сплачує комунальні послуги, не витрачає кошти на благоустрій квартири, особистих речей не має. Згідно довідкам житлово-будівельного кооперативу № 11 «Дзержинець» від 04.04.2014 за № 20, № 21 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з 1995 року, не проживає. З приводу вчинення йому перешкод у користуванні квартирою до суду не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], без поважних на те причин понад дев'ятнадцять років та втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом у суд до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю органу місцевого самоврядування. У зв»язку із складністю справи та відповідно до ч.3 ст. 209 ЦПК України повний текс рішення буде виготовлено на протязі п»яти діб.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 03 листопада 2007 року. Мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і поновити її неможливо. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на доводи аналогічні наведеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 03 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Вислухавши пояснення позивача та відповідача з'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 17 вересня 2004 року. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно і поновити її неможливо. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на доводи аналогічні наведеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 17 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Вислухавши пояснення позивача та відповідача з'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди посилаючись на те, що відповідно до вироку Чаплинського районного суду Херсонської області від 25.06.2014 року [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України та визнаний винним з призначенням покарання у вигляді штрафу та звільненням його від покарання на підставі акту амністії, а він у кримінальному провадженні є потерпілим. Позивач, як потерпілий у кримінальному провадженні, просить суд стягнути з відповідача 2744 гривні 43 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, надавши суду оригінали касових чеків на підтвердження своїх витрат на придбання ліків у аптечних закладах, а також просить суд стягнути з відповідача 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, отриманої ним від злочину, заявивши у судовому засіданні, що поніс моральну шкоду та інші витрати, пов'язані з лікуванням. Відповідач у справі [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з нього матеріальної шкоди визнав, в частині стягнення моральної шкоди просив суд зменшити розмір стягнення у зв'язку з його тяжким матеріальним станом, враховуючи, що він не працює, утримує трьох неповнолітніх дітей. Заслухавши у судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступного: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до вироку Чаплинського районного суду від 25.06.2014 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України та визнаний винним у спричиненні тілесних ушкоджень позивачу у справі [PERSON] з призначенням покарання у вигляді штрафу та звільненням його від покарання на підставі акту амністії. Під час розгляду кримінального провадження [PERSON] не звертався з позовом про відшкодування йому шкоди від злочину проти нього. Згідно з наданими позивачем доказами в порядку цивільного судочинства , він підтвердив, що дійсно витратив на лікування 2744 гривні 43 коп. від придбання лікувальних засобів, тому в цій частині позовні вимоги позивача є обґрунтованими. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково у сумі 1000 гривень, оскільки суд вважає, що злочинними діями [PERSON] дійсно спричинена моральна шкода потерпілому і він довів суду, що змушений докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, душевно страждав, погіршився стан його здоров'я. Саме з цих міркувань, суд вважає, що для відшкодування моральної шкоди з відповідача необхідно стягнути одну тисячу гривень на користь потерпілого, що є достатнім для відшкодування йому моральної шкоди. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України та ст.З Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із вимогами до ПАТ «Київенерго» і просить зобов'язати Відповідача врахувати пільгу з оплати послуг 50% за листопад 2014 року згідно з вимогами Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціального захисту» від 24.03.1998 № 203/98-ВР, Договору та оплаченої квитанції за вказаний період; зобов'язати Відповідача провести перерахунок плати за надання послуги з гарячого водопостачання за період з жовтня 2014 року до липня 2015 року згідно з Правилами, Договором з урахуванням пільги та показників засобів обліку відповідно до оплачених квитанцій за вказаний період та розрахунку оплати за постачання гарячої води (додаток 4); зобов'язати Відповідача привести у відповідність до вимог Правил форму квитанції на оплату житлово-комунальних послуг за постачання гарячої води у частині щодо внесення показань квартирних засобів обліку у платіжні документи Позивачем; стягнути з Відповідача на користь Позивача суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 01 червня 2014 року між Позивачем та Відповідачем,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся із даним позовом до суду, в якому вказує, що 09 квітня 2015 року померла його мати, [PERSON]. Спадкоємцем на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] є її син - позивач по справі. Протягом шести місяців із дня смерті матері, позивач направив заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак нотаріус заяву не отримував, а тому відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у його відсутність, а позов задовольнити. Представник відповідача, Кіровської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак сільський голова надав суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 квітня 2015 року померла [PERSON] (а.с.8), останнє місце проживання якої було в с. Перегонівка Кобеляцького району Полтавської області (а.с.12). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла синові [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Із постанови Кобеляцької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] у встановлений з дня смерті спадкодавця шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини не подавав (а.с.11). Оскільки суду надана заява [PERSON] про прийняття спадщини від 8 червня 2015 року, яку він подавав до Кіровської сільської ради Полтавської області у визначені законом строки (а.с.9), однак після направлення даної заяви поштою, до нотаріальної контори вона не надійшла, суд вважає визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до Кобеляцької державної нотаріальної контори.

Outcome: approved