Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Першого міського відділу Державної міграційної служби України, Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею та усунення перешкод в користуванні житлом та просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на житлову площу у квартирі [ADDRESS], та усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації у квартирі [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач повідомив, що він є власником ? частки квартири [ADDRESS] На даний час у квартирі зареєстровано 6 осіб: [PERSON], [INFO] (позивач), [PERSON], [INFO] (третя особа), [PERSON], [INFO] (третя особа), [PERSON], [INFO] (третя особа), [PERSON], [INFO] (відповідач), та [PERSON], [INFO] (відповідач). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі не проживають (та ніколи не проживали), своїх особистих речей у ній не зберігають, комунальні послуги не оплачують, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві [PERSON] як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2014 року було залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] та як третю особу Службу у справах дітей Вінницької міської ради. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який також є законним представником (батьком) співвідповідача [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав, оскільки вважає, що на даний час є власником ? частки квартири [ADDRESS] Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні 11.02.2014 року позов підтримав та просив його задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - УДМС України у Вінницькій області - Качановецький П.П. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання органу УДМС України у Вінницькій області знати особу з реєстрації, а у вирішенні іншої частини позовних вимог поклався на розсуд суду. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Марценюк Л.Є. у судовому засіданні 11.02.2014 року при вирішенні справи просила врахувати інтереси та захистити право на житло неповнолітньої [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі, показання свідка [PERSON], роз'яснення спеціаліста Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Журавського А.Т., оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 41 Конституції України, ст. ст. 349, 386, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частки квартири [ADDRESS] що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.05.2012 року, яке набуло законної сили, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2013 року. Так, як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.05.2012 року, яке набуло законної сили, було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] посвідчений 20.11.2009 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 3188, укладеним між [PERSON] та [PERSON]; поновлено сторони у попереднє становище щодо права власності на квартиру [ADDRESS] застосувавши двосторонню реституцію; визнано за [PERSON] право вланості на ? ідеальну частку квартири [ADDRESS] Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2012 року, яке набуло законної сили, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 239 700 грн., які були отримані [PERSON] на підставі правочину, визнаного судом недійсним. Таким чином, має місце двостороння реституція між сторонами правочину, а тому право власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (або її часткову) є припиненим. Посилання відповідача [PERSON] на наявність Витягу про реєстрацію виникнення у нього права власності на нерухоме майно від 10.12.2009 року та відсутність відповідного витягу про реєстрацію припинення права власності на спірне нерухоме майно є безпідставним з огляду на наступне. Згідно положень Глави 25 («Припинення права власності») ЦК України момент припинення права власності пов'язується з внесенням змін до державного реєстру лише у випадку припинення права власності внаслідок знищення майна (ст. 349 ЦПК України); у інших випадках момент припинення права власності не пов'язується з внесенням змін до державного реєстру. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, суд приходить до висновку, що право власності на ? частку квартири [ADDRESS], на даний час не зареєстроване ні за відповідачем [PERSON], ні за третьою особою [PERSON], оскільки момент саме виникнення, а не припинення права власності на нерухоме майно в силу положень ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» пов'язаний з його державною реєстрацією. На даний час у квартирі зареєстровано 6 осіб: [PERSON], [INFO] (позивач), [PERSON], [INFO] (третя особа), [PERSON], [INFO] (третя особа), [PERSON], [INFO] (третя особа), [PERSON], [INFO] (відповідач), та [PERSON], [INFO] (відповідач), що підтверджується Довідкою МКП «ЖЕК №12» від 16.10.2013 року (а.с. 13). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі не проживають (та ніколи не проживали), своїх особистих речей у ній не зберігають, комунальні послуги не оплачують, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві [PERSON] як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що підтверджується Актом обстеження житлових умов від 15.10.2013 року (а.с.14) та показаннями свідка [PERSON] Вказані обставини також не заперечувалися у судовому засіданні відповідачем [PERSON], а тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому винесення судом рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи за наявності рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням не є необхідним, тому позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд приходить до переконання, що таке рішення не порушує права та законні інтереси (зокрема, житлові) неповнолітньої [PERSON], [INFO], оскільки вона не проживає та ніколи не проживала у спірному житлі (мешкає з батьками за адресою: [ADDRESS]), що не заперечувалися у судовому засіданні відповідачем [PERSON], а тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 121,80 грн. судового збору, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial