Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Буцнівської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] . Позивач [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька, він, як син, залишився єдиним спадкоємцем за законом і у визначений законом термін звернувся до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва та про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А. за поданими документами заведено спадкову, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що є предметом спадкування. Позивач вказав, що в ході з`ясування обставин встановлено наявність майна після смерті [PERSON] , зокрема: згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №61531605 від 15.06.2016 року за померлим [PERSON] зареєстровано право власності реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області на садовий будинок та земельну ділянку в с. Буцнів Тернопільського району на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки №31/19-1832 від 10 червня 2016 року виданої Регіональним сервісним центром в Тернопільській області за померлим [PERSON] зареєстровано легковий автомобіль марки DAEWO, модель LANOS, 2005 року впуску, номерний знак [NUMBER] . Позивач [PERSON] вказав, що неможливість оформити право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі, є підставою для звернення до суду за захистом його прав, а тому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку, передану для індивідуального садівництва, що розташована в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125280900:01:001:2031 та легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] після смерті [PERSON] . В ході розгляду справи по суті позивач [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог згідно якої зменшив позовні вимоги лише в частині прав на автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] після смерті [PERSON] вказавши, що просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 легкового автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] після смерті [PERSON] , оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/10694/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно - визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (половину) транспортного засобу марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] . Третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.12.2018 року в цивільній справі № 607/10694/16-ц, котре набрало законної сили, встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однієї сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 31 жовтня 2015 року. З час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут та господарство, набували власність майно, піклувалися та підтримували один одного. [INFO] [PERSON] помер. При цьому, смерті [PERSON] передувала його важка хвороба саме вірусний гепатит «С» з трансформацією в цироз печінки, наслідком якої у [PERSON] було діагностовано декомпенсовану портальну гіпертензію, асцит, гепаторенальний синдром, лівобічний гідроторакс, метаболічну кардіоміопатію, фібриляцію передсердь, енцефалопатію із вираженою загальною мозковою симптоматикою, церебральну кому ІІ-ІІІ ст., та печінково-ниркову недостатність, котра й спричинила смерть. Позивач вказала, що хвороба та її важкий перебіг спричиняли необхідність складного, вартісного та тривалого лікування [PERSON] , як амбулаторно так і стаціонарно, та постійної опіки над [PERSON] , надання йому нематеріальних послуг (спілкування та підтримка), матеріального забезпечення [PERSON] та надання йому іншої допомоги, яка має матеріальне вираження, - участь у лікуванні та забезпечення хворого необхідними медикаментами, догляд за хворим, приготування йому їжі, з огляду на викликаний тяжкою хворобою безпорадний стан [PERSON] , під час якого останній був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби. Такий постійний догляд, матеріальне забезпечення хворого, забезпечення побутових потреб [PERSON] здійснювала [PERSON] за власний кошт та своїми силами. Так, [PERSON] брала безпосередню участь у організації лікування хворого, контактувала з лікарями та іншим медичним персоналом, забезпечувала хворого необхідними ліками, організовувала проходження хворим діагностичних процедур, госпіталізацію хворого тощо. Крім того, [PERSON] здійснювала постійний догляд за хворим, готувала йому їжу, забезпечувала його чистим змінним одягом та пильнувала за його гігієною. Позивач вказала, що саме вона постійно спілкувалася з хворим та морально його підтримувала, перебувала із хворим у постійному та цілодобовому контакті. Після смерті [PERSON] вона займалася його похованням, організовувала похоронно -церемоніальну процедуру, в т.ч. поминальні обіди. Надалі, саме вона за власний кошт облаштовувала могилу покійного [PERSON] надгробним пам`ятником та до сьогодні доглядає його могилу. Позивач зазначила, що для здійснення догляду за хворим [PERSON] , забезпечення його належного лікування та життєдіяльності загалом, вона віддавала увесь свій час, усі свої сили та кошти. Позивач вказала, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданому Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 23.03.2016 р. Спадкоємцем (померлого) першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є син померлого - [PERSON] . В той же час вона, [PERSON] , котра, як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.12.2018 р. в цивільній справі № 607/10694/16-ц, спільно проживала із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по [INFO] , у відповідності до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем (померлого) четвертої черги за законом. З огляду на наведене та враховуючи, що [PERSON] тривалий час до дня смерті перебував у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, не міг забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та піклування, які отримував від неї, [PERSON] , проживав із нею більше одинадцяти років однією сім`єю без реєстрації шлюбу і вона забезпечувала його догляд і надавала іншу допомогу, яку він потребував, а тому до спірних правовідносин, на думку [PERSON] , підлягають застосуванню положення ч.2 ст. 1259 ЦК України та за нею слід визнати право па спадкування після смерті [PERSON] разом зі спадкоємцем першої черги за законом, і таке її право підлягає встановленню та захисту судом. Позивач [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] у якому вказав, що [PERSON] не перебував у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, не потребував допомоги для забезпечення умов свого проживання, оскільки вчиняв юридично значимі дії та мав власні кошти на своє утримання. Вказав, що [PERSON] був доцентом і кандидатом наук, що свідчить про його належну оплату праці та його дохід становив більше 100 тисяч гривень в рік, в той час як доходи [PERSON] за період із 2008 року до 2012 року становили орієнтовно 20 тисяч гривень, що свідчить про те, що [PERSON] не могла матеріально забезпечувати [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - адвокат Козак Н.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просять відмовити у понвому обсязі. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] - адвокат Фльорків О.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечив. Представник Буцнівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання у якому просить розглядати справу у його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є товаришем померлого [PERSON] . Знайомі з ним із 1973 року. [PERSON] був його викладачем в університеті. Після 1996 року, [PERSON] повернувся зі служби в армії працювати в університет, де з [PERSON] стали частіше спілкуватись, дружити. В серпні 2015 року померлий мав останнього свого студента [PERSON] в якого він був керівником магістерської роботи. Він захистився в кінці серпня. В цей час [PERSON] не раз приїжджав до університету, вони зустрічалися, спілкувалися. Свідок вказав, що на останніх місяцях життя він із померлим часто спілкувались по телефону, зустрічались, їздили разом на дачу. Він неодноразово приходив до [PERSON] додому як на одну квартиру, так і на другу, допомагав із ремонтом. Приходив до нього в лікарню. Після того як його виписали перший раз з лікарні він до нього довідувався додому. Це було приблизно в кінці вересня. [PERSON] передав йому ключ від сейфу і звернувся із проханням принести йому документи, які знаходились у сейфі в університеті. На цей момент він знаходився в гіршому фізичному стані, було видно що він хворіє. Коли він до нього прийшов, [PERSON] був в лежачому положенні, ходити не ходив, проте сидів і міг перевернутися. При спілкуванні був адекватною людиною. Вони спілкувались на різні теми: особисті і робочі. Думки висловлював послідовно. Те, що [PERSON] хворіє, він ще замітив влітку, в червні, коли [PERSON] приїжджав до нього на день народження. Він трохи поповнішав, однак за саму хворобу та діагноз він не знав, це були його припущення. Приблизно з лютого місяця 2015 року [PERSON] почав поправлятися, змінюватися зовні. На його запитання що з ним, він не відповідав. Про хворобу він дізнався коли [PERSON] попав перший раз до лікарні. До цього часу він із ним та із колегами про своє самопочуття не ділився, не жалівся. Свідок [PERSON] показала, що вона товаришувала із сім`єю [PERSON] . Цю сім`ю вона знає давно. З часу, як [PERSON] і [PERSON] придбали дачу, вони почали ходити один до одного в гості, спілкуватися. [PERSON] були її сусідами по дачі. [PERSON] , сина [PERSON] знає і бачила. Свідок вказала, що [PERSON] захворів приблизно у січні-лютому 2015 року. Коли він захворів, вони продовжували спілкування, але не часто бачились, оскільки [PERSON] не хотів, пояснював це тим, що йому важко. [PERSON] , жінка [PERSON] , розказувала, що вони лікуються, їздять на консультацію. [PERSON] сам розказував, що він погано себе почуває, має слабкість, що хворий. Весь цей час з ним поряд знаходилась його жінка [PERSON] . Вона йому допомагала, купляла ліки, разом була з ним, коли він знаходився в лікарні, разом вони їздили на обстеження. В травні або червні, коли вона бачилась із [PERSON] і [PERSON] , на дачі було видно, що [PERSON] похудав, що стан його здоров`я погіршився. Його розмова була не така як раніше, ослаблена. У жовтні місяці [PERSON] лежав другий раз в лікарні. Про це вона дізналася від [PERSON] , його дружини. Чи позичала [PERSON] гроші на лікування чоловіка вона не знаю, однак неодноразово чула від неї, що їй потрібні гроші, щоб платити лікарям і що вона мала намір в когось позичити. Свідок вказала, що декілька разів також давала їй гроші, в яких сумах не пам`ятає. Останній раз вона бачила [PERSON] у вересні 2015 року, коли вони з [PERSON] приїжджали на дачу і заїжджали до неї з чоловіком. [PERSON] ходив самостійно, був таким, що не потребував сторонньої допомоги. Свідок [PERSON] показав, що доводиться померлому [PERSON] співробітником. У вересні 2015 року він з [PERSON] зустрічались, спілкувалися. Про діагноз його хвороби він не знав. В серпні [PERSON] йому повідомив, що хворий і що з цього приводу звертався до лікарів. На вигляд він трохи поправився і відчував якийсь дискомфорт. У жовтні місяці, коли [PERSON] лежав в лікарні, він з ним спілкувався по телефону декілька разів. У розмові із ним він знаходився в нормальному, адекватному стані. Його фізичний стан він охарактеризувати не може. З другою жінкою, [PERSON] , [PERSON] жив добре, сином пишався, любив його і завжди за нього пам`ятав. Свідок [PERSON] показав, що у 2015 році лежав в лікарні разом із [PERSON] в одній палаті. Раніше із ним не був знайомий. Знає, що він працював в інституті викладачем. До нього постійно приходила жінка, яка, як я пізніше він дізнався, є його дружиною. Вона приносила йому їжу, кросворди, годувала його. [PERSON] міг сидіти, трохи ходити по палаті, піднятися із ліжка. Інколи самостійно піднімався із ліжка, інколи за допомогою жінки. Інколи їжу приймав самостійно, інколи його годувала жінка [PERSON] . Свідок вказав, що не пам`ятає, чи [PERSON] самостійно відвідував туалет. Фізично він був ослаблений. Свідок [PERSON] додав, що в палату до [PERSON] приходив нотаріус, також був присутній працівник лікарні. [PERSON] підписував документи. Вказав, що можливо він при цьому сам сидів за столом. Крім жінки, медичного персоналу і нотаріуса до померлого ніхто, за його присутності, не приходив. Свідок [PERSON] показала, що вона із [PERSON] були сусідами по дачі. Вони часто бачились на дачі, спілкувались з [PERSON] і [PERSON] . Про те, що [PERSON] хворий і лежить в лікарні вона дізналась від доньки, яка проходила практику в обласній лікарні. Там вона побачила [PERSON] , яка знаходилась поряд з [PERSON] . Це був перший раз коли його поклали до лікарні. Влітку 2015 року вона часто бачила, як померлий приїжджав на дачу машиною. На той момент вона не підозрювала, що він хворіє. У вересні, коли вона із чоловіком побачили [PERSON] , він був за кермом автомобіля. Коли він вийшов із машини, вона з чоловіком помітили, що виглядав він втомленим і хворобливим. Коли [PERSON] поклали в другий раз в лікарню, вона з чоловіком хотіли провідати його та зателефонували до його жінки [PERSON] , однак вона повідомила, що [PERSON] погано себе почуває. На наступний день, ранком, вона зателефонувала і повідомила, що [PERSON] помер. Свідок [PERSON] , показав, що є рідним сином померлого [PERSON] . Із своїм батькомвін перебував в хороших відносинах. Вони часто телефонували один одному, на вихідних він постійно приїжджав із [PERSON] . Хоча його батьки розлучились, він із татом проводили дуже багато часу разом. Проводили багато часу на дачі. Разом з батьком виконували господарські роботи: косили траву, збирали сміття. Він допомагав батькові з ремонтом, який і планувався і виконувався ще у вересні 2015 року, перед тим як батько ліг у лікарню. Свідок вказав, що його батько [PERSON] був у хорошій фізичній формі. Постійно займався спортом. Ніколи не хворів, постійно був в гарному настрої. До останніх місяців працював в університеті, брав участь у змаганнях із шахів. Знаходячись в лікарні на лікуванні, до нього на підпис приносили документи, тобто до останнього часу він обіймав свою посаду, здійснював свої трудові функції. До 20 вересня 2015 року його батько [PERSON] працював і виходив на роботу. Останні місяці він почав себе погано почувати, замітив що почав збільшуватись живіт, почав набирати вагу, змінився колір обличчя. У вересні 2015 року батько звернувся до нього за порадою щодо свого стану здоров`я. Свідок вказав, що порадив йому звернутися до лікарів, так як перед цим він пробував сидіти на дієті, що не допомогло. В кінці вересня 2015 року він звернувся до лікарів і його поклали до лікарні. Раніше батько про своє захворювання йому нічого не розказував. Коли він відвідував його у лікарні, стан батька був досить задовільний. Він вільно пересувався по коридору лікарні, міг обходитись без сторонньої допомоги, він із батьком часто виходив прогулюватись на коридор, спілкувались з медсестрами. До батька часто приходили колеги по роботі, студенти дипломники, він постійно був на звязку. Також, свідок пояснив, що він та його мама, друзі батька запитували у нього чи потрібна йому допомога. Він та інші люди допомагали батькові чим могли. Співробітники допомагали грошима, також приносили їжу, фрукти. Університет виділяв кошти його татові на лікування, про що є відповідна довідка. Свідок додав, що останні два-три дні до смерті його батько [PERSON] дійсно почував себе погано. Свідок [PERSON] показала, що вона є співробітником померлого [PERSON] . Пояснила, що влітку 2015 року [PERSON] працював, їздив за кермом автомобіля. На початку серпня 2015 року вони разом з колегами святкували День народження [PERSON] . Увесь 2015 рік для своїх років [PERSON] знаходився в гарному фізичному стані. Любив працювати на дачі. Завжди був енергійним. 1 вересня 2015 року [PERSON] був на роботі, в університеті, працював. Останній раз вона його бачила 15 вересня 2015 року. Разом з колегами вона замітила, що він трохи похудав, однак живіт у нього був збільшений. Вони не підозрювали, що у нього таке важке захворювання. Ще у червні 2015 році він хвалився, що сам обробляв грядки на дачі. Про його діагноз вона дізналась після того, як його поклали у лікарню в кінці вересня 2015 року. Свідок вказала, що на роботі не раз збирали кошти і передавали [PERSON] . Особисто вона хотіла його провідати в лікарні, але він відмовлявся, не хотів щоб хтось до нього приходив. По телефону вони спілкувались майже кожного вечора. Додала, що [PERSON] мав надію вилікуватись і побачитись з усіма на роботі. [PERSON] , будучи на лікуванні в лікарні, приїжджав в університет. Те, що [PERSON] проживає з жінкою, ніхто з колег не знав. Офіційно свою жінку він ніколи не представляв. Свідок пояснила, що у 2014 році, коли [PERSON] потрапив до лікарні з мікроінсультом, вона побачили там [PERSON] . Усі цінні папери, гроші, золоті вироби [PERSON] тримав у сейфі на роботі. Дуже любив свого сина [PERSON] , завжди хвалився ним, їздив до нього в Чернівці. Він не раз говорив, що будує дачу для [PERSON] , планував, що син буде приїжджати разом із сім`єю та відпочивати. Практично усі гроші, що він заробляв, він вкладав у дачу, робив із неї житловий будинок. Додала, що поминальний обід на 9 день після поховання [PERSON] оплачував університет. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22.03.2016 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 31 жовтня 2015 року - [PERSON] помер [INFO] . Згідно постанови державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Боберської О.А. від 15 вересня 2016 року - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку, передану для індивідуального садівництва, що розташована в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125280900:01:001:2031 та легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] . 23.03.2016 року, [PERSON] звернувся до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою в якій вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] та на день смерті якого залишилось спадкове майно, яке він приймає. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу від 28.03.2016 року - приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 29 жовтня 2015 року по реєстру №4674 посвідчено заповіт від імені [PERSON] , 1951 року народження, згідно якого все його майно, де б воно не було і з чого в воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] . 07.04.2016 року, [PERSON] звернулась до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року, яке ухвалено в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , тертя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Наталії Миколаївни про визнання заповіту недійсним - у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON] , який складений в користь [PERSON] та посвідчений 29.10.2015 року приватним нотаріусом Мартюк Н.М. - відмовлено. Згідно вказаного рішення судом встановлено, нікчемність правочину - заповіту, який складений від імені [PERSON] в користь [PERSON] та посвідчений 29.10.2015 року приватним нотаріусом із дати його вчинення - 29.10.2015 року, тобто є таким, що за його умовами юридичні наслідки не настають. Із наявної у справі медичної документації щодо [PERSON] вбачається, що останньому був встановлений діагноз - вірусний гепатит «С» з трансформацією в цироз печінки, наслідком якої у [PERSON] було діагностовано декомпенсовану портальну гіпертензію, асцит, гепаторенальний синдром, лівобічний гідроторакс, метаболічну кардіоміопатію, фібриляцію передсердь, енцефалопатію із вираженою загальною мозковою симптоматикою, церебральну кому ІІ-ІІІ ст., печінково-ниркову недостатність. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2019 року, яке ухвалено в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно - позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до 31 жовтня 2015 року. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (половину) транспортного засобу DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , котрий зареєстрований за [PERSON] . У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Згідно вказаного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2019 року судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за ним було зареєстровано: -легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 07 жовтня 2005 року: -садовий будинок [ADDRESS] в садівничому товаристві «Трудове літо», загальною площею 115,1 кв.м., в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 29 жовтня 2015 року, виданим Адміністратором центру надання адміністративних послуг Тернопільської РДА та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКК №052143 від 29 жовтня 2015 року, виданого Адміністратором центру надання адміністративних послуг Тернопільської РДА; -земельна ділянка для індивідуального садівництва, площею 0,0604 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125280900:01:001:2031, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №00015, виданого 25 жовтня 1993 року головою Буцнівської сільської Ради народних депутатів та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6101945002015 від 13.10.2015 року. Крім цього, у вказаному рішенні суд дійшов до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 (половину) транспортного засобу DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки вказаний автомобіль був придбаний у 2005 році, за час коли [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, однак не перебували у шлюбі, а тому суд в порядку поділу вказаного автомобіля визнав за [PERSON] право власності на 1/2 (половину) зазначеного транспортного засобу. За результатами розгляду справи по суті, проаналізувавши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання свідків суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] слід відмовити у повному обсязі виходячи із наступного. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вказаних обставин справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законні та обґрунтовані, оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину після його смерті, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, а тому вправі вимагати визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на майно, яке належало на праві власності його батькові на час його смерті, а саме на: садовий будинок [ADDRESS] в садівничому товаристві «Трудове літо», загальною площею 115,1 кв.м., в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0604 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125280900:01:001:2031 та на 1/2 частину легкового автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] слід відмовити виходячи із наступного. В судовому засіданні [PERSON] довела, що вона спільно проживала із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року до 31 жовтня 2015 року, що встановлено судовим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2018 року. Відповідно до положень ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом встановлено, що померлому [PERSON] був встановлений діагноз вірусний гепатит «С» (цироз печінки). Через вказане захворювання він двічі госпіталізувався. Остання госпіталізація мала місце всередині вересня 2015 року. Суд вважає, що третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] не вправі претендувати на одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги - сином померлого [PERSON] - [PERSON] , оскільки, на думку суду, нею не доведено, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцеві [PERSON] який через важку хворобу був у безпорадному стані. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу через тяжку хворобу був у безпорадному стані суд вважає недоведеним, оскільки суд погоджується, що [PERSON] хворів на важке захворювання - вірусний гепатит «С» (цироз печінки), однак суд вважає, що померлий [PERSON] через вказане захворювання не перебував протягом тривалого часу у безпорадному стану, оскільки судом встановлено, що [PERSON] , будучи госпіталізованим для лікування орієнтовано в середині вересня 2015 року, до цього часу не знаходився у безпорадному стані, так як відвідував роботу, працював на дачі, водив автомобіль, спілкувався із друзями, колегами по роботі, що доводиться показаннями свідків, які допитані судом в ході розгляду справи по суті. Більше того, будучи госпіталізованим в середині вересня 2015 року, [PERSON] міг самостійно пересуватись у медичному закладі, приймати їжу, спілкуватись, підписувати документи, що також доводиться показаннями свідків, враховуючи те, що факт смерті [PERSON] мав місце 31 жовтня 2015 року. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] не був спроможний протягом тривалого періоду часу самостійно забезпечувати свої життєві потреби та потребував сторонньої допомоги, суд вважає голослівними. Посилання [PERSON] на те, що вона оплачувала витрати пов`язані із похованням [PERSON] , організацією поминальних обідів, облаштуванням надгробного пам`ятника судом до уваги не беруться, оскільки понесення вказаних витрат не дає права [PERSON] на одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, відповідно до положень ч.2 ст. 1259 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved