Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 28 серпня 2012 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу у них з відповідачкою народився син [PERSON], [INFO]. Вказує, що починаючи з дня реєстрації прожили всього чотири місяці, а з січня 2013 року по серпень 2017 року вони з відповідачкою проживали окремо одне від одного, не вели спільного господарства та не мали спільний сімейний бюджет. Після народження сини ним передавались кошти на утримання сина. На грунті взаємних підозр, ревнощів одне до одного, постійно виникали не порозуміння стосовно сумісного проживання, які переходи у сварки. Перестали поважати та розуміти один одного, втратили вміння порозумітися в складних сімейних побутових ситуаціях та відносинах. З серпня 2017 року сімейні стосунки з відповідачкою остаточно розпались. Спільно не живуть як чоловік та жінка вже більше року. Подружні стосунки припинили і не підтримують по даний час. Категорично не згідний на примирення, оскільки подружнє життя з відповідачкою неможливе і це буде суперечити його моральним принципам і поглядам на сімейне життя. А також вказав, що має намір утворити нову сім'ю. Їх стосунки з відповідачкою носять формальний характер, зберегти їх неможливо. Претензій щодо місця проживання дитини немає. У разі виникнення спору щодо поділу спільного майна, буде вирішуватись окремим позовом. Просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, спрямував на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Судові витрати по справі покласти на нього. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, спрямувала на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов про розірвання шлюбу визнає повністю та просить ухвалити рішення, яким розірвати їх з позивачем шлюб. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач позов визнала повністю, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі на підготовчому провадженні слід ухвалити рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1218, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що причиною розпаду сім'ї стало, не підтримання подружжям шлюбних відносин, окреме проживання та не ведення спільного господарства протягом тривалого часу. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сім'ї є неможливим. Шлюб існує формально. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, а відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved