Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2017 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, в подальшому розмір аліментів було змінено згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2018року, вирішено стягувати із [PERSON] , в користь [PERSON] , аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення сином повноліття. Позов мотивує тією обставиною, що на даний час змінилося матеріальне становище платника аліментів, розмір отримуваної ним пенсії складає 7480,98грн., крім того він одержує мінливий дохід працюючи неофіційно, а стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини, оскільки рівень життя змінився, крім того дитина хворіє, та потребує значних грошових коштів на лікування. Також звертає увагу на те, що вона отримує мінімальну заробітну плату, при цьому піклується не лише про сина, а й про своїх батьків, які є пенсіонерами та потребує медичного лікування. Просить збільшити розмір аліментів, визначивши його в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн., щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: З 18 травня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31 січня 2003 року Відділом РАГСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] Ці обставини встановленні рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2017 року, яким стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 06.03.2017 року, до досягнення дитиною повноліття. В подальшому розмір аліментів було змінено згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2018року, вирішено змінити розмір аліментів та стягувати із [PERSON] , в користь [PERSON] , аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення сином повноліття. Припинити, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2017 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На обґрунтування обставин, викладених в позові, [PERSON] , зазначає, що потреби та відповідно витрати дитини значно зросли, крім того стан здоров`я дитини погіршився, щопотребує значних грошових коштів. На підтвердження вказаних обставин надано наступні докази: рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.01.2018року; виписку з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] від 28.03.2018 року, видану Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею; витяг з ф. 112 виданий Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею; довідку №14 від 28.03.2019 року Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні для одержання [PERSON] путівки на санаторно-курортне лікування; направлення [PERSON] на комісію ЛКК від 28.03.2019 року; виписний епікриз виданий Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею, відповідно до якого [PERSON] поставлений клінічний діагноз: «Вегето-судинна дисфункція пубертатного періоду за змішаним типом. Функціональний розлад жовчного міхура за гіпокунетичним типом. Викривлення переділки носа без ПНД. Носові кровотечі. Сколіотична постава. Плоскостопість»; направлення Тернопільської міської дитячої поліклініки [PERSON] на лікування в стаціонар. Також позивачем долучено документи, що підтверджують необхідність у її медичному лікуванні, а саме: довідку про стан здоров`я №409 від 21.03.2019 року, видану КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги»; виписку із медичної карти стаціонарного хворого №0093, видану поліклінічним відділенням Тернопільської комунальної лікарні №2; направлення від 13.02.2019 року на обстеження в кабінет МРТ; висновки магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта від 04.06.2018 року, відповідно до якого у [PERSON] діагностовано: дегенеративні зміни поперекового відділу хребта. Хондроз, спондилоартроз. Дегенеративна компремація дурального мішка в сегментах 1.3-4, 1.4-5. 1.5-SI, епідуральних просторів в 1.2-3. Протрузії м/дисків 1.3-4, 1.4-5. 1.5-SI. Лінійний набряк кісткового мозку тіля 1.5. Антелістез тіла 1.4-1 ст. Хрящовий вузол тіля 1.2 Лівобічний сколіоз - 1 ст.; довідку №161 від 01.03.2019року видану Микулинецькою обласною фізіотерапевтичною лікарнею реабілітації. Окрім цього, на підтвердження майнового становища відповідача, представник позивача надав копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з наявною інформацією про розмір пенсії відповідача В`юк В.М . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд не може оминути увагою, той факт, що дитина сторін спору [PERSON] , [INFO] росте та потребує більших витрат, а стан його здоров'я не є задовільним, крім того є загальновідомою та обставина, що рівень споживчих цін в Україні зріс, й не потребує доказування за правилами ст. 82 ч.3 ЦПК України. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст. 182, 192 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, матеріальне становище позивача та відповідача, виходить з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, стан здоров`я дитини, суд вважає, позов підлягає до частково задоволення шляхом збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , встановивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial