Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2016 року помер його батько [PERSON], що постійно проживав за адресою: [INFO], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 9,93 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території [PERSON] селищної ради Брусилівського району Житомирської області та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 152899, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією Житомирської області 08.09.2004року. Крім нього спадкоємцем вказаного майна є його сестра [PERSON] Після смерті батька у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач не звернувся, так як на момент смерті батька проживав разом з ним. Тому вважав себе таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Втім, постановою нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як в паспорті місце його реєстрації та місце реєстрації та проживання померлого [PERSON] не співпадає. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 07 вересня 2016 року, а саме належну земельну ділянку площею 9,93 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, встановивши факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, яку просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Житомирської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти позовних вимог [PERSON], просила їх задовольнити. Пояснила, що спадщину після смерті батька не приймала. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач [PERSON] дійсно проживав разом з батьком в с. Водотиї до дня його смерті, разом з ним вів господарство. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 07.09.2016 року (а.с. 11). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 152899 від 08.09.2004 року, земельна ділянка площею 9,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на підставі розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 18.08.2004 року № 267), що розташована на території Водотийської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер 1820980300:02:000:0183, належить [PERSON] (а.с. 12). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на підставі розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 18.08.2004 року № 267), кадастровий номер 1820980300:02:000:0183, що розташована на території Водотийської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Також встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги після його смерті, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 10). При цьому згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Водотиївської сільської ради Житомирської області № 267 від 07.09.2016 року, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом зі своїм сином [PERSON], за адресою: с. Водотиї, вул. Квітнева, 55, по день смерті, тобто до 07.09.2016 року (а.с. 12). Відповідно до акта обстеження матеріально побутових умов проживання сімї [PERSON] був призначений опікуном по догляду за батьком [PERSON], який потребував постійної уваги та догляду (а.с. 14). Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на момент смерті останнього також підтвердили допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] Постановою приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Житомирської області від 21.08.2017 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті його батька [PERSON], оскільки [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 16). Також з інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 16). Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявника має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи у суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], з [PERSON] у будинку № 55 по вул. Квітнева в с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області по день смерті [PERSON], тобто по 07.09.2016 року, та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 9,93 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] селищної ради (в межах колишньої Водотиївської сільської ради) Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер 1820980300:02:000:0183, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07 вересня 2016 року. На підставі ст.ст. 1261, 1268, 1296, ч. 2 ст. 256, ст. 259 ЦПК України та

Outcome: approved