Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 01 грудня 1999 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, із вересня 2015 року сторони спільно не проживають, фактично сім'я розпалась, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в установленому порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України не пізніше ніж за три дні до судового засідання - в матеріалах справи є розписка про вручення відповідачу виклику до суду. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомити суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання, без поважної причини. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], будучи повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суду не повідомила, своїм процесуальним правом відповідача на подання заперечення на позов не скористалась, таким чином причин для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 169 ЦПК України, не встановлено. Тому суд, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ч.1 ст. 224 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 01 грудня 1999 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.12.1999 року (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved