Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі за текстом ПАТ «ШУ «Покровське») про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що він з 2004 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірничим робітником очисного вибою, після виходу на пенсію у грудні 2010 року повторно був прийнятий гірничим робітником очисного вибою п'ятого розряду підземним з повним робочим днем у шахті. Має стаж за гірничою професією понад 29 років. 12.08.2014 року, працюючі у першу зміну, о 10.20 годині при виконанні отриманого наряду у 7-ій південній лаві блоку № 10 шахти з ремонту та перетяжки секцій він попав під спалах метано-повітряної суміші, через що все його тіло обпалила вогнева куля, а вибуховою хвилею його відкинуло на секції. Втрачаючи свідомість, він пробирався до вентиляційного штреку. Пам'ятає, що його ще тричі накривала електрична дуга та газові спалахи й дим. Загалом у загазованій атмосфері він знаходився близько години. Після надання у підземному медпункті первинної допомоги його було транспортовано до Димитровської центральної міської лікарні, а звідки о 17-й год. вечора його доставили до опікового центру інституту невідкладної і відновлюваної хірургії ім.В.К.Гусака в м.Донецьк (далі за тестом ІНВХ ім. В.К.Гусака м.Донецьк), де він лікувався з 12.08.2014 року по 30.09.2014 року. Йому було встановлено діагноз: опік полум'ям вибуху 1-2-3 ступеня голови, шиї, тулуба, рук на площі 80% тіла, ІТП середньої тяжкості; тяжка опікова хвороба; отруєння продуктами горіння; ускладнення: пневмонія, цистит, обширі патологічні рубці тулубу та кінцівок, згинова контрактура лівого передпліччя 1-го ступеню, приводящі контрактури плечей 2-го ступеню. Під час лікування в опіковому центрі йому було зроблено три операції: дермабразія, ксенопластика, нефректомія з ауто дермо-трансплантаціями (пересадженням шкіри). Далі він перебував на амбулаторному, а з 23.10.2014 року по 04.11.2014 року стаціонарному лікуванні в Красноармійській центральній районній лікарні у хірургічному та неврологічному відділеннях. З 18.11.2014 року по 02.12.2014 року - у Донецькій обласній клінічній лікарні профзахворювань, був змушений постійно приймати антибіотики та гормональні препарати. 28.11.2014 року лікарсько-експертною комісією спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» (далі за текстом ОКЛП) йому встановлено наявність професійного захворювання: гостре отруєння продуктами горіння тяжкого ступеня тяжкості; стан після перенесеного гострого отруєння продуктами горіння тяжкого ступеня тяжкості внаслідок спалаху метано-повітрянної суміші - токсико-гіпоксична енцефалопатія з двобічною рефлекторною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, дісметаболічною кардіоміопатією, вестибулопатією, паркінсонічним, астено-невротичним синдромами; термоінгаляційне ураження, ускладнене пневмонією з виходом у обструктивний бронхіт; легенева недостатність першого-другого ступеню. Встановлено, що захворювання пов'язане з нещасним випадком не виробництві. У зв'язку з чим підприємством були видані акти за формою Н-5 та Н-1 від 22.12.2014 року та 23.12.2014 року відповідно. За результатами огляду обласної профпатологічної МСЕК м.Донецьк від 10.12.2014 року йому встановлено 100% втрати професійної працездатності та перша група інвалідності. Після проходження МСЕКу він продовжує лікування і виконує призначення лікарів. В результаті нещасного випадку на виробництві, що стався 12.08.2014 року, завдана непоправна шкода його здоров'ю, через що він вже не зможе повноцінно працювати та, навіть. Тяжкі наслідки опіків полум'ям вибуху та отруєння продуктами горіння призвели до радикальних змін усього його життєвого укладу та завдали йому значного морального збитку, який, передусім, виражається у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав. До травми він був здоровою людиною, протягом останніх років мав престижну роботу у ПАТ «ШУ «Покровське» та стабільний заробіток близько 15000 грн. на місяць, міг подбати про родину, був упевнений у своїх силах та будував плани на майбутнє. На його утриманні знаходилися дружина [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, також він мав змогу допомагати своїм дітям, яким виповнилося 19 та 24 років, син ще навчається. Зараз він є безпорадним інвалідом, що не обходиться без стороннього догляду, навіть, у побуті. Його дружина змушена допомагати йому одягатися, взуватися, їсти, бо в нього обмежена рухливість обох рук, зовсім не гнеться спина, він не може нахилятися, підносити до очей будь-які предмети. 80% його тіла покривають потворні рубці, які з часом стають все жорстокіші та мають більш неприємний вигляд, шкіра в місцях опіку змінила пігментацію. З цього приводу йому соромно роздягтися, навіть, в лікарні, аби не шокувати своїм виглядом оточуючих. Він переніс кілька операцій з видалення тканин тіла, пересадки шкіри, також не виключені подальші хірургічні втручання. Його турбують постійні гострі болі в спині, руках та ногах, голові. Він не може в повному обсязі, як господар, поратися по господарству, через що він впадає у відчай. Він постійно відчує тривогу та страх за своє майбутнє, маю подавлений настрій, порушення сну, змушений приймати снодійні препарати та антидепресанти. Він швидко втомлюється, не може позбавитися страху перед темним та замкненим простором, шумом, вогнем, гучними звуками, відчуває себе втраченим для суспільства, боїться назавжди стати тягарем для своїх рідних. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 200000 грн., виходячи із тривалості та глибини моральних страждань, чисельних негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок захворювання, а також ступеня втрати працездатності. Тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача у відшкодування моральної шкоди визначену ним суму, а також понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., які складається із консультації з питань цивільно-процесуального законодавства - 50 грн., складання позову - 600 грн. та участі у розгляді справи в суді - 350 грн. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на своїх вимогах у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя у повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «ШУ «Покровське» до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність, звернувшись до суду з проханням врахувати при постановленні рішення вимоги розумності та справедливості, а також загальну практику судів України по справам з аналогічних питань. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійську Донецької області до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 05.05.2004 року по 10.12.2014 року працював у ПАТ «ШУ «Покровське» в якості гірника очисного вибою п'ятого розряду з повним робочим днем у шахті, звільнившись з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.6-7). 12.08.2014 року при виконанні трудових обов'язків з позивачем трапився нещасний випадок, а саме: о 10.20 годині він потрапив під спалах метано-повітряної суміші на своєму робочому місці у сьомій південній лаві блоку № 10 шахти, внаслідок чого отримав опік полум'ям вибуху ІІ-ІІІ ступеню голови, шиї, тулуба, рук, загальною площею ураження 60%; термоінгаляційне ураження середнього ступеня тяжкості, отруєння СО і продуктами горіння, важкий опіковий шок, про що було складено акт спеціального розслідування аварії з груповим нещасним випадком за формою Н-5 від 23.12.2014 року, та акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 23.12.2014 року № 115 (а.с.8-27, 28-34). З тексту актів вбачається, що причинами настання нещасного випадку з позивачем є незадовільний стан технічного середовища (перевищення гранічно-допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів), незадовільний технічний стан засобів виробництва, порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, порушення трудової та виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов'язків , вимог інструкцій з охорони праці. Прізвище позивача серед осіб, дії яких привели до настання нещасного випадку, відсутнє (а.с.23-24). Через вибух метану [PERSON] з 12.08.2014 року по 30.09.2014 року знаходився на лікуванні в опіковому центрі ІНВХ ім. В.К.Гусака м.Донецьк, де йому було встановлено діагноз: опік полум'ям вибуху І-П-Ш ст. голови, шиї, тулуба, рук на площі 80(10)% тіла, ІТП середньої тяжкості; тяжка опікова хвороба; отруєння продуктами горіння; ускладнення: пневмонія, цистит, обширі патологічні рубці тулубу та кінцівок, згинова контрактура лівого передпліччя І-го ступеню, приводящі контрактури плечей 2-го ступеню. Позивачу проведено три оперативних втручання: дермабразія, ксенопластика, нефректомія з аутодермо-трансплантаціями (пересадженням шкіри). На момент виписки у позивача зафіксовано, зокрема, гіпертрофічні рубці, відведення плечей до 100 градусів, розгинання лівого передпліччя до 130 градусів (а.с.36). З 02.10.2014 року позивач отримував амбулаторне лікування у Красноармійської центральної районної лікарні у хірурга та профпатолога; у зв'язку з погіршенням стану здоров'я позивач був госпіталізований у неврологічне відділення даної лікарні, де знаходився з 23.10.2014 року по 04.11.2014 року (а.с.37). З 18.11.2014 року по 02.12.2014 року [PERSON] перебував на лікуванні у невралгічному відділенні Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань через гостре отруєння продуктами горіння тяжкого ступеню тяжкості (а.с.38-39). За медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу - Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань від 28.11.2014 року [PERSON] встановлено діагноз: гостре отруєння продуктами горіння тяжкого ступеню тяжкості. Стан після перенесеного гострого отруєння продуктами горіння тяжкого ступеню тяжкості (12.08.2014) внаслідок спалаху метано-повітряної суміші - токсико-гипоксична енцефалопатія з двобічною рефлекторною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, дісметаболічною кардіоміопатією, вестібулопатією, паркінсонічним, астено-невротичним синдромом; термоінгаляційне ураження, ускладнене пневмонією з виходом у обструктивний бронхіт, легенева недостатність першого-другого ступеню. Опік полум'ям спалаху П-Ш ст. голови, обличчя, шиї, тулуба, рук на площі 80(10)% тіла у вигляді гіпертрофічних опікових рубців, згинальна контрактура передплічій другого ступеню, контрактури, що приводять плечей, другого-третього ступеню, гранулюючи рана лівого передпліччя (0,17 площі тіла), сверблячий дерматит, тяжка опікова хвороба. Вперше встановлено, що захворювання пов'язане з нещасним випадком на виробництві, є професійним. Позивачу протипоказана робота у підземних умовах, важка фізична праця, з токсичними газами та речовинами, на висоті, з механізмами, що рухаються (а.с.40). Згідно за довідкою до акту огляду обласної профпатологічної МСЕК від 10.12.2014 року позивачу у зв'язку з виробничою травмою вперше встановлено 100% втрати професійної працездатності та перша група інвалідності строком до 01.01.2017 року, з потребою медикаментозного, санаторно-курортного та реабілітаційного лікування, компресійної білизни. Згідно висновку МСЕК [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, йому рекомендовано нагляд хірурга, невропатолога, терапевта (а.с.35). Відповідно до ст.46 Конституції України право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно до ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001 року. Згідно за ст.14 Закону № 1105-ХIV нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Відповідно за ст.ст.13, 21, 28 Закону № 1105-ХIV при настанні страхового випадку, а саме ушкодження здоров'яна виробництві, потерпілий - застрахована особа - має право на різні види відшкодування шкоди за наявності факту спричинення цієї шкоди потерпілому. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. За отриманим професійним захворюванням позивачу вперше була встановлена втрата професійної працездатності 10.12.2014 року, тому суд керується законодавством, діючим у зазначений період часу, тобто на час виникнення спірних правовідносин, бо це регламентовано ст.5 ЦК України, згідно якої акти цивільного законодавства, до яких відноситься Закон № 1105-ХIV, регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки Фонд на час виникнення спірних правовідносин не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.2371 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизму і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов'язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов'язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання нещасного випадку. Наявність небезпечних і шкідливих умов праці у відповідача встановлена актом розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався з [PERSON] Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого ним трудового каліцтва, а висновок МСЭК від 10.12.2014 року підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров'ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача. Як зазначено вище, [PERSON] неодноразово звертався за медичною допомогою до медичних установ через каліцтво, яке визнано професійним. У виписках із амбулаторної карти та історіях його хвороб зафіксовано: важка опікова хвороба, гостре отруєння продуктами горіння тяжкого ступеню тяжкості з багатьма ускладненнями: пневмонія, цистит, значні патологічні рубці тіла та кінцівок; скарги на виражений головний біль, дзвін у вухах, запаморочення, слабкість при ходьбі, тремор у руках, слабкість та заніміння в руках та ногах, ускладнення руху при пересуванні, в плечах, тулубі, ускладнення дихання, безсоння, роздратованість, тривогу з приводу подальшого матеріального забезпечення сім'ї, свого стану здоров'я. Наведене свідчать про те, що позивач тривалий час зазнавав і по теперішній час зазнає фізичну біль і психічні страждання, внаслідок чого порушилися його нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні суми відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди суд враховує характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоров'я, розмір і строковий характер втрати працездатності, а саме те, що позивач у віці 47 років втратив 100% своєї працездатності на підприємстві відповідача, те, що отримане ним ушкодження здоров'я заважає йому вести повноцінний спосіб життя, він не може виконувати не тільки тяжку фізичну працю, якою до травми заробляв собі та сім'ї на достатній рівень життя, а й будь-яку іншу роботу, мало того, сам потребує постійного стороннього догляду, він визнаний інвалідом першої групи, за станом здоров'я він вимушений був звільнитися з роботи, за наслідками травми йому рекомендовано продовжувати лікування у декількох лікарів. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 200000 грн., є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим визначити позивачу розмір відшкодування моральної шкоди у 45000 грн., які підлягає стягненню з відповідача. Позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом [PERSON] від 17.01.2015 року, за п.2.1 якого адвокат представляє інтереси клієнта як позивача по цивільній справі, надає допомогу з питань підготовки документів, консультації з правових питань (а.с.41). Відповідно до довідки, виданої 20.01.2015 року адвокатом [PERSON], останній прийняв від [PERSON] на підставі договору 1000 грн. (а.с.44). Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01.01.2012 року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. З огляду на приведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь понесених ним витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 350 грн. за участь адвоката у розгляді справи в суді. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.46 Конституції України, ст.ст.153, 2371 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: partial