Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2017 року Виноградівським районним судом ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 131646,99 грн. боргу та 1600,00 грн. відшкодування судового збору, а всього 133246,99 грн., яке набуло законної сили 10.11.2017 року. Вказує, що втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням\~ відповідачем вчасно добровільно судового рішення за період з листопада 2017 року по листопад 2019 року склали 22262,39 грн. Крім того, за прострочення боргу з 11.11.2017 по 18.12.2019 року нараховані 3% річних у сумі 8410,99 грн. У березні 2019 року відповідачем частково компенсовані втрати від інфляції та 3% річних у загальній сумі 13400,00 грн. відтак, станом на 18.12.2019 року невідшкодована відповідачем сума втрат він інфляції складає 13067,59 грн., а невідшкодована відповідачем сума 3% складає 4205,79 грн., що сукупно складає ціну позову у розмірі 17273,38 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги та просив суд такі задовольнити із підстав, які наведені у позові. Відповідач повністю заперечив відносно заявлених до нього позовних вимог та просив суд у задоволенні таких відмовити. Пояснив, що ним повернуто позивачу 13400,00 грн. Жодних підписок про повернення процентів за прострочення виконання рішення суду він не підписував, а про саме судове рішення йому не було відомо. Крім того, належну допомогу адвоката він не отримував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, як окремо, так і в цілому з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як встановлено у судовому засіданні 30.10.2017 року Виноградівським районним судом Закарпатської області у справі №299/1004/17 ухвалене рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 131646,99 гривень боргу та 1600,00 гривень відшкодування судового збору, всього 133246,99 гривень, яке набуло законної сили 10.11.2017 року. Вказана сума була стягнута за період прострочення по 16.09.2017 року. Згідно приписів ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Частиною 2 ст.625 ЦПК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Статтею 611 ЦКУ передбачені наслідки порушення зобов`язання, які визначаються законом або договором. Також за період існування заборгованості мали місце інфляційні процеси та відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦКУ на суму боргу нараховуються також 3% річних та борг підлягає до сплати з урахуванням інфляції. Індекс інфляції за період з листопада 2017 по листопад 2019 року включно склав: 116,707614% (100,9 за листопад 17*101,0, за грудень 17*109,8; за 2018 рік*104,3 за січень- листопад 2019 року). Відтак втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням відповідачем вчасно добровільно судового рішення згідно статті 625 ЦК за період з листопада 2017 року по листопад 2019 року склали (133246,99*116,707614%)-133246,99=155509,38-133246,99= 22262,39 гривень. Таким чином, за період прострочення боргу з 11.11.2017 по 18.12.2019 року (768 днів) нараховані 3% річних (0,008219178% в день) у сумі (133246,99*768*0,008219178)/100 = 8410,99 гривень. У березні 2019 року відносно відповідача застосовувались заходи досудового урегулювання спору, у результаті чого відповідачем частково компенсовані втрати від інфляції та три проценти річних у загальній сумі 13400,00 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі грошових коштів від 23.03.2019 року. Ця отримана сума коштів пропорційно (як на вказану дату співвідносилися суми трьох процентів річних 3,86% до втрат від інфляції 12,3%) за прямою пропорцією погасила 4205,20 гривень трьох процентів річних та 9194,80 гривень втрат від інфляції. Отже 23.03.2019 року відповідачем частково сплачено 4205,20 гривень трьох процентів річних та 9194,80 гривень втрат від інфляції. Відтак станом на 18.12.2019 року невідшкодована відповідачем сума втрат від інфляції складає 22262,39-9194,80 = 13067,59 гривень, а невідшкодована відповідачем сума трьох процентів річних відповідно складає 8410,99-4205,20=4205,79 гривень - що сукупно 13067,59+4205,79 складає ціну позову у розмірі 17273,38 гривень. Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного суду, викладеним у постановах: від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 17273,38 грн., з них: 13067,59 грн. - втрати від інфляції, 4205,79 грн. - три проценти річних. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно змісту ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку із задоволенням позовних вимог до відповідача [PERSON] , з нього на користь позивача стягуються понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved