Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В позові вказала, що є вона є донькою [PERSON] , який сплачував аліменти на її утримання до повноліття. В даний час вона є студентом Полтавського юридичного коледжу Національного університету ім.Ярослава Мудрого, денної форми навчання, термін навчання 4 роки. Незважаючи на те, що вона перебуває на державному забезпеченні, навчання та проживання в іншому місті потребує значних витрат коштів. Усі витрати щодо її навчання покладені на її маму - [PERSON] , яка в даний час тимчасово не працює, тому вони перебувають у скрутному матеріальному становищі. Її батько працездатний, інших стягувачів не має, тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на період її навчання. Позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду на весь час її навчання або до досягнення 23-х річного віку, тобто до [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, при цьому від останнього до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, оскільки викликався за місцем реєстрації, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до норм ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічні роз`яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судом встановлено, що позивач народилась [INFO] , її батьком є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.4). Позивач є студентом 3 курсу Полтавського юридичного коледжу Національного університету ім.Ярослава Мудрого, денної форми навчання, термін навчання - 4 роки, що підтверджується відповідною довідкою №125-40-219 від 10.08.2020 року (а.с.5). Суд погоджується з доводами позивача про те, що проживання в іншому місті потребує додаткових витрат на проживання, проїзд, харчування, а також необхідністю придбавати канцелярські прилади. Право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення повнолітньою дитиною навчання. З урахуванням наведеного, відсутністю заперечення з боку відповідача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved