Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 1995 року по даний час проживає у домоволодінні [ADDRESS], що належав на праві власності [PERSON] [INFO] остання померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вказане домоволодіння. З часу смерті [PERSON] жоден з її можливих спадкоємців не заявив про вступ у спадщину. Вона продовжує проживати в даному домоволодінні і в даний час, що свідчить про безперервність, добросовісність та відкритість користування нерухомим майном та земельною ділянкою з 1995 року по даний час. Позивач доглядає за будинком, утримує його, робить в ньому постійні та капітальні ремонти, здійснює оплату комунальних послуг. А тому, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на вищевказане будинковолодіння [ADDRESS] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю та суду пояснив, що\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\- померла [PERSON] була його рідною сестрою. Позивач по справі [PERSON] є його племінницею. Вона проживала разом з його сестрою у спірному будинку, доглядала її, оскільки сестра хворіла. Крім того, здійснила її поховання і з часу її смерті - 1995 року постійно проживає в будинку, який належав його сестрі. Позивач за власні кошти проводила ремонтні роботи, як постійні так і капітальні, і він особисто допомагав їй їх проводити. Стверджував, що наслідки визнання позову йому відомі і він не заперечує проти визнання права власності за набувальною давністю на даний будинок за [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, її представника, думку відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20.06.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Пліщинської сільської ради народних депутатів № 26 від 16.06.1989 року, будинковолодіння [ADDRESS] Хмельницької області належало [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла в с.Плесна Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02.01.1995 року Плесенською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Згідно довідки № 370 від 03.07.2015 року, виданої виконкомом Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, з даних погосподарського обліку слідує, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON], яка [INFO] померла. З 1995 року по даний час в даному будинку проживає [PERSON], 1944 року народження, без реєстрації. З наданого позивачем у судовому засіданні розрахунку по особовому рахунку [NUMBER], заведеному по абоненту [PERSON] за адресою [ADDRESS], у ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі Шепетівського РЕМ за період з січня 2009 року по липень 2015 року вбачається, що саме позивач [PERSON] проживає за вищевказаною адресою, саме вона отримує надані послуги з постачання електричної енергії, вчасно і в належному розмірі сплачує плату за отриманні послуги. Як вбачається з повідомлення Шепетівської міської державної нотаріальної контори № 1362/01-16 від 18.07.2015 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] Шепетівською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Вказане підтверджується, крім того, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 18.07.2015 року, сформованою нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач [PERSON] з 1995 року по даний час проживає у будинковолодінні [ADDRESS] та ствердили, що остання добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним будинком, постійно проводить в ньому ремонтні роботи, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Запевнили, що після смерті [PERSON], ніхто, крім позивача в будинку не проживав. Таким чином, судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що починаючи з 1995 року по даний час позивач [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіла будинковолодінням [ADDRESS] Хмельницької області, яке належало на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого 20.06.1989 року покійній [PERSON] і, відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно в порядку набувальної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив про визнання позовних вимог, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. З положень ст. 174 ЦПК України вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову у суду не має, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 328, 344 Цивільного кодексу України, п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved