Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 04.12.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис №5792 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в загальному розмірі 862578,13грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки у нотаріуса на час його вчинення були відсутні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості та були відсутні правові підстави для вчинення такої нотаріальної дії; зазначає, що 11 лютого 2008 року між ним та КБ «Надра», правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», був укладений кредитний договір на придбання автомобіля, із строком виконання зобов`язання до 11.02.2016р., заборгованість по якому вже було присуджено стягнути рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2012р. солідарно із нього та [PERSON] 237900грн.; згідно листа Самбірського ВДВС виконавче провадження за вказаним рішенням суду завершено, як таке, що виконане в повному обсязі. Відтак заборгованість по даному кредитному договору є погашеною, а тому не може бути повторно стягнуто за виконавчим написом нотаріуса. За таких обставин вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню; просить стягнути з відповідача також судові витрати. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; аналогічно не поступало пояснень щодо позову від третьої особи; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, - і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. Тому, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір кредиту №46/МБ-21 для купівлі автомобіля з кінцевим терміном погашення не пізніше 11.02.2016р. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2012р. із [PERSON] та [PERSON] присуджено стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 237900,76грн. Згідно листа Самбірського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) №808/19.8-09/4397 від 10.02.2021р. вбачається, що з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто в користь ПАТ КБ «Надра» за кредитними договорами заборгованість в сумі 237900,76грн.; виконавче провадження завершено 16.06.2016р. На підставі Договору відступлення вимоги за кредитними договорами від 26 серпня 2020 року правонаступником ПАТ КБ «Надра» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс»; вказані обставини підтверджуються виконавчим написом, копія якого долучена до матеріалів справи. 4 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис №5792, згідно з яким [PERSON] є боржником перед ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» за кредитним договором №46-МБ/21, укладеним 11 лютого 2008 року між ним та ПАТ КБ «Надра». Згідно Постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 17 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження №65433401. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно з пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»\~вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно із\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, відповідно до змісту наведених вище норм законодавства вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тобто відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню. При цьому слід зазначити, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі № 207/1587/16. Відтак, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки позивач стверджує, що заборгованість перед банком погашено та інших кредитних зобов`язань у нього перед відповідачем немає, що є істотною умовою для встановлення факту безспірності, а останній вказані твердження не спростував та не надав суду жодних доказів того, що такі існують; вказані обставини підтверджуються рішенням суду, яке вступило в законну силу та закінченням виконавчого провадження. Суд приймає до уваги зазначені позивачем обставини, а тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Із урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню; судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved