Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що працював в ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на посаді електрогазозварника 6 розряду з 11.12.2012 року. Під час роботи на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг»21.11.2015 року о 22:30 годині, з [PERSON], стався нещасний випадок: виникло раптове непередбачуване руйнування стропа № 406 і падаючим листом метала [PERSON] було завдано ковзного удару, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу, при цьому отримав згідно діагнозу: проникаючу відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку ІІ ст., з мілко крапковими контузійними вогнищами в лівій скроневій ділянці. Субарахноідальний крововилив. Перелом потиличної кістки праворуч з переходом на основу черепа. Забій мяких тканин голови. Пневмоцефалію. Судомний синдром. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК № 531 від 06.04.2016 року, з 06.04.2016 року по 01.05.2017 року, встановлено 65% втрати професійної працездатності, наступний переогляд призначено на 01.05.2017 року. Причина втрати працездатності - трудове каліцтво. Встановлено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП, відновлювальному лікуванні у реабілітаційних закладах, палиця. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 06.04.2016 року, [PERSON], встановлена друга група інвалідності з 06.04.2016 року, на строк до 01.05.2017 року, з причини трудового каліцтва. Висновок про умови та характер праці: непрацездатний в умовах звичайного виробництва на період активного лікування. Внаслідок отриманої травми [PERSON], 06.04.2016 року був звільнений по п. 2 ст. 40 КЗпП України, в звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи. Від нещасного випадку та наслідків, викликаних нещасним випадком, він переносить моральні страждання та переживання, так як це каліцтво змінило життя [PERSON] назавжди, повне одужання неможливе і перспектива в майбутньому переносити болі і постійно лікуватись спричиняє йому моральних страждань. [PERSON] став інвалідом, не має змоги вести звичайне життя, змушений постійно приймати ліки, так як без них його стан значно погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя, це завдає йому моральних страждань. Працювати [PERSON] не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги, бо відчуває сильні головні болі, головокружіння та запаморочення в голові, втрату координації, хиткість при ходьбі, загальну слабкість. Крім цього, він скаржиться на втрату памяті та не чує на праве вухо. [PERSON], фактично був головним годувальником своєї сімї, тепер же за станом здоровя він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації йдуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сімя [PERSON] тепер несе додаткові витрати на нього. В нещасному випадку вважає винним відповідача,оскільки вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства статті 13 ЗУ «Про охорону праці», підприємство зобовязано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 ЗУ несе безпосередню відповідальність. Оскільки [PERSON] втратив своє здоровя та працездатність з вини підприємства, позивач оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом, отриманим ним при виконанні трудових обовязків в розмірі 250 мінімальних заробітних плат, виходячи із розрахунку 1450 х 250 = 362 500 грн., де 1450 грн., мінімальний розмір заробітної плати, тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 362 500,00 гривень. Позивач та представник позивача, кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили задовольнити їх судом. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці на імя [PERSON], вказано, трудову діяльність в період з 11.12.2012 року по 06.04.2016 року за професією електрогазозварник 6 розряду на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Відповідно до [PERSON] форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 21.11.2015 року о 22:30 годині, який було затверджено в.о. директора департаменту з охорони праці ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» 23.03.2016 року, нещасний випадок який стався у спеціалізованому ремонтному цеху коксохімічного виробництва ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з електрогазозварником 6-го розряду [PERSON] визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом. Згідно з актом № 7 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який було складено за результатами розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем [PERSON], який було затверджено в.о. директора департаменту з охорони праці ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» 23.03.2016 року. Причинами нещасного випадку у [PERSON] № 7 форми Н-1 зазначено: основна організаційна - невиконання посадових обовязків, супутні організаційна невиконання вимог інструкцій з охорони праці. В пункті №9 Акту… встановлено діагноз: проникаючу відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку ІІ ст., з мілко крапковими контузійними вогнищами в лівій скроневій ділянці. Субарахноідальний крововилив. Перелом потиличної кістки праворуч з переходом на основу черепа. Забій мяких тканин голови. Пневмоцефалію. Судомний синдром. В пункті 10 [PERSON] встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: 1) змінний майстер по ремонту устаткування спеціалізованого ремонтного цеху [PERSON] коксохімічного виробництва ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», який особисто не керував роботами, які виконувались із застосуванням кранів при підійманні вантажів, на які не розроблені схеми їх стропування, та не забезпечив безпечну організацію і проведення робіт підлеглим персоналом згідно з вимогами правил, інструкцій. Притягнений до відповідальності; 2) [PERSON], електрогазозварник спеціалізованого ремонтного цеху коксохімічного виробництва ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», знаходився під піднятим вантажем крана, в негабаритній зоні. Не притягнений до відповідальності; 3) [PERSON], слюсар ремонтник (стропальник) спеціалізованого ремонтного цеху коксохімічного виробництва ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», підйом вантажів на які не розроблені схеми стропування та обвязки, не виробляв під керівництвом працівника, відповідального за безпечне проведення робіт ГПМ та при виконанні робіт не підклав спеціальні підкладки для захисту стропів від пошкодження. Притягнений до відповідальності. Як вбачається з виписки з акту огляду МСЕК № 531 від 06.04.2016 року, з 06.04.2016 року по 01.05.2017 року, встановлено 65% втрати професійної працездатності, наступний переогляд призначено на 01.05.2017 року. Причина втрати працездатності - трудове каліцтво. Встановлено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП, відновлювальному лікуванні у реабілітаційних закладах, палиця. Відповідно до довідки до акту огляду медико соціальної експертної комісії № 424843 від 06.04.2016 року, з 06.04.2016 року по 01.05.2017 року [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності з 06.04.2016 року, наступний переогляд призначено на 01.05.2017 року. Причиною інвалідності зазначено - трудове каліцтво. Встановлено потребу в лікуванні. Згідно виписок із історії хвороби доданих до справи встановлено, що позивач протягом останнього часу, після нещасного випадку постійно звертався за лікарською допомогою та постійно лікувався в лікувальних закладах м. Кривого Рогу від наслідків викликаних нещасним випадком. Доводи відповідача про те,що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обовязків, а ст.. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої трудовим каліцтвом, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного \~звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи, що дії, виконання трудових обовязків [PERSON] являються такими, що виконувалися в інтересах відповідача, суд розцінює їх як такі, що виконувалися потерпілим внаслідок сумлінного ставлення до своєї роботи та вчинювалися внаслідок добросовісної помилки, щодо сприймання потерпілим в першу чергу інтересів виробництва та своїх обов'язків, ніж своєї безпеки. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати саме відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. В судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу була заподіяна шкода, він був тяжко травмований, йому було заподіяно чисельні травми внаслідок нещасного випадку, який з ним стався, в результаті втратив працездатність в розмірі 65 відсотків, являється інвалідом 2 групи, щоденно за рекомендаціями лікарів, [PERSON] вимушений лікуватися за місцем проживання, проходити обстеження у невропатолога та лора, приймати медикаменти, що також негативно впливають на стан його здоров'я. Позивач у зв'язку зі станом свого здоров'я переносить щоденні моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності в звязку з трудовим каліцтвом, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 50\~000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. При визначенні суми компенсації за спричинену моральну шкоду позивачу в звязку із нещасним випадком суд врахував і вину самого позивача в нещасному випадку. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial