Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 23.05.2007 року та свідоцтва про право власності за законом від 23.05.2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 23.05.2007 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2007 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Одринською О.В., позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON] є донькою позивача, тобто членом її сім'ї відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України та ч.2 ст.3 СК України. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] з листопада 2013 року до цього дня не проживає у будинку, якій належить позивачу праві приватної власності, не бере участі в оплаті комунальних послуг та проведенні поточного ремонту, не має жодних особистих речей в будинку. Ніяких домовленостей між позивачем і відповідачем про збереження за нею права користування житловим будинком не було. Поважних причин її відсутності за місцем паспортної реєстрації, як відомо позивачу, немає. Позивач не чинила жодних перешкод відповідачу в користуванні її нерухомістю, рішення відповідача виїхати з будинку позивача було добровільним та самостійним. [PERSON] пропонувала [PERSON] знятися з паспортної реєстрації за адресою її нерухомості. В телефонній розмові відповідач вказала, що вона не заперечує про зняття її з паспортної реєстрації в нерухомості позивача, але займатися цим вона не хоче. Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. 19.06.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву позивача [PERSON] про виклик свідків задоволено, викликано в судове засідання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.08.2018 року також задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у даній цивільній справі: зобов'язано Новобаварське районне управління праці та соціального захисту населення (місцезнаходження: м. Харків, вул. Різдвяна, буд. 1) надати суду наступну інформацію: чи перебуває [PERSON], [INFO], на обліку як непрацездатна особа та чи знаходиться вона на утриманні у соціально-медичних установах та інших закладах соціальної підтримки (догляду). В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала вступне слово, посилаючись на обставини, викладені в позові та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, у зв'язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.08.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2007 року р №2-714 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2007 року р №2-712, посвідчених державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Одринською О.В. (а.с.6-7), що також відповідає відомостям із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.62-63). Відповідач [PERSON] народилася 28.07.1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.09.1995 року, актовий запис №540. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Таким чином, відповідач [PERSON] доводиться позивачу [PERSON] донькою. З копії довідки, наданої майстром приватного сектору ділянки №21 Новобаварського району м. Харкова, вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає та зареєстрована [ADDRESS] та має такий склад сім`ї - [PERSON], [INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], 15.06.2003 року (прийомний син), [PERSON], [INFO] (прийомний син), [PERSON], [INFO] (прийомний син) та [PERSON], [INFO] (прийомний син) (а.с.13). Зазначені дані про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] відповідають інформаційній довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації, наданої 29.05.2018 року на запит суду та інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 02.05.2018 року (а.с.15,19). Разом з тим, відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного майстром приватного сектору ділянки №21 Новобаварського району м. Харкова та підписаного сусідами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] з листопада 2013 року та на теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] та не підтримує жодних відноси н з мамою [PERSON] (а.с.14). На адвокатський запит представника позивача адвоката [PERSON] начальник Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області у своєму листі від 02.08.2018 року повідомив, що згідно з даними інтегрованої підсистеми Національної поліції громадянка [PERSON] із заявами до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області не зверталась.Також повідомлено, що у Новобаварському ВП не ведуться обліки щодо обрання особам запобіжного заходу, чи перебування у місцях позбавлення волі (а.с.39). Відповідно до інформації, наданої на ухвалу суду, начальник Управління праці та соціального захисту населення від 16.08.2018 року повідомив про те, що [PERSON], [INFO] на обліку в Управлінні, як одержувач державних соціальних допомог, не перебуває (а.с.60). В судовому засіданні свідки [PERSON]., які є сусідами позивача [PERSON], та свідок [PERSON], дочці якої позивач доводиться хрещеною матір'ю, підтвердили, що дійсно понад 1 рік, а точніше з листопада 2013 року не бачили відповідача [PERSON] за адресою її реєстрації у домоволодінні, де проживає її матір позивач [PERSON] Як пояснили свідки, дочка позивача пішла з дому та проживає окремо. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що власник квартири позивач [PERSON] має певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження домоволодінням [ADDRESS], її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання її доньки відповідача [PERSON] за даною адресою, за якою вона не проживає близько п'яти років, тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання домоволодіння. При цьому [PERSON] не має права власності на вищевказане домоволодіння, в судове засідання не з'явилася, відзиву не надавала та не довела в судовому засіданні протилежних обставин, поважності причин її не проживання за адресою реєстрації або факту відповідної домовленості з власником житла. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. У зв'язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved