Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 04.07.1998\~ року, про що\~ у відділі РАГС\~ Шосткинського виконкому Сумської області зроблено актовий запис за № 255. У шлюбі сторони народили двох дітей: син [PERSON] \~ [INFO] , який досяг повноліття та син\~ [PERSON] \~ [INFO] . Позивач зазначив, що на протязі останніх двох років спільного проживання із-за різних поглядів на життя, різних характерів, відносини в сім`ї погіршилися, сторони втратили\~ почуття любові та поваги один до одного і спільне поживання\~ стало суперечити інтересам\~ подружжя та інтересам неповнолітньої дитини. За таких обставин позивач прийшов до висновку про доцільність розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Позивач\~ в судове засідання не з`явився, ним до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує відносно заявлених вимог про розірвання шлюбу. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 04.07.1998 року, про що у відділі РАГС Шосткинського міськвиконкому\~ Сумської області\~ в книзі реєстрації акті про одруження зроблено актовий запис за № 255. У шлюбі\~ народилося двоє дітей:син [PERSON] \~ [INFO] та син [PERSON] \~ [INFO] Спір про місце проживання неповнолітнього сина, а також\~ майновий спір між сторонами відсутній. Встановлено, що одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, їхній шлюб носить формальний характер, сторони проживають окремо. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. У ч.2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням встановлених обставин щодо тривалості розладу в сім`ї сторін, заперечення позивача проти примирення з відповідачем, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved