Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 19000 грн, як безпідставно набутих коштів. Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. У його власності перебуває земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 10,53 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 002227 від 10.08.2004 року. Наразі зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні [PERSON] на підставі договору оренди землі укладеного 22.09.2010 року терміном на 10 років. 23.05.2013 року та 27.05.2013 року відповідач [PERSON], без попередження позивача, без будь-якої домовленості між ними, без погодження, одержала від ПП [PERSON] в рахунок орендної плати, за договором оренди землі укладеним між позивачем та ПП [PERSON], 10000,00 грн. Так само, без погодження між позивачем та відповідачем [PERSON], останній одержав від ПП [PERSON] в рахунок орендної плати, за договором оренди землі укладеним між позивачем та ПП [PERSON], 9000,00 грн. У звязку із тим, що в добровільно відповідачі відмовляються повертати отримані кошти, а звернення позивача до правоохоронних органів не дали позитивного для нього результату, позивач [PERSON] вирішив звернутися до суду, із в примусовому порядку повернути його кошти, які відповідачі отримали безпідставно. Позивач в судове засідання не зявився, по час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи суду не надавав, його інтереси в судовому засідання представляв [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, повторно. Хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які маються в матеріалах справи, поважних причин своєї неявки суду не повідомили. Попередні судові засідання були відкладені саме за клопотаннями відповідачів ( заява [PERSON] від 22.04.2015 року, заява [PERSON] від 22.04.2015 року, клопотання відповідача [PERSON] в судовому засіданні 18.06.2015 року, заява [PERSON] від 16.07.2015 року, заява [PERSON] від 17.07.2015 року, заява [PERSON] від 23.09.2015 року, клопотання відповідача [PERSON] в судовому засіданні 23.09.2015 року, заява [PERSON] від 06.11.2015 року ), однак ними не буди надані суду жодного разу підтвердження поважності неявки до суду, а лише загальні посилання на сімейні обставини, що свідчить про свідоме затягування строків розгляду даної справи. А тому, суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 2002227 від 10.08.2004 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 10,53 га, яка розташована в межах Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області ( а.с.7). На підставі договору оренди землі від 22.09.2010 року позивач [PERSON] передав зазначену ділянку в користування ПП [PERSON] строком на 10 років, із сплатою щороку орендної плати у сумі 3403. грн. ( а.с.8-9) Як пояснював відповідач [PERSON] в судовому засіданні 01.12.2014 року , а також у своїх поясненнях до Новобузького РВ УМВС України Миколаївської області ( а.с.12 висновку № 11/СВ-оп про припинення розгляду повідомлення) він дійсно неодноразово отримував від [PERSON] кошти, за договором оренди земельної ділянки яка належить позивачу по справі. Також він отримував кошти і у травні 2013 року. Крім того, в судовому засіданні 01.12.2014 року відповідачі по справі пояснили, що був випадок, коли відповідач [PERSON] не мав змоги отримати кошти, а тому попросив свою матір зробити це. У період, коли відповідач [PERSON] отримував від [PERSON] кошти за оренду земельної ділянки позивача, він перебував у шлюбі із донькою позивача [PERSON] [PERSON], на лікування якої відповідач [PERSON] і витрачав вказані кошти. Однак після розірвання шлюбу позивач по справі почав безпідставно вимагати повернення коштів. Як видно із відомості нарахування та виплати орендної плати ( а.с.10) [PERSON] було видано 23.05.2013 року та 27.05.2013 року по 5000,00 грн, а 23.05.2013 року ще чотири суми_ 5000,0 грн, 4500,00 грн, 1500,00 грн та 3000,00 грн які, як стверджує позивач у своєму позові, та представник позивача отримала відповідач [PERSON] Відповідачі не подавали заяв про виключення такого доказу з числа письмових доказів на підставі ст. 185 ЦПК України і відповідного клопотання в порядку ч.2 ст. 64 ЦПК України не подавав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. \~ Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Враховуючи те, що відносини, які склалися між сторонами не є договірними, до цих правовідносин можуть бути застосовані положення ст. 1212 ЦК України, кошти можуть бути стягнуті, як безпідставно набуті. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. З урахуванням зазначеного, а також враховуючи те, що відповідачами не надано жодних доказів на спростування позовних вимог, зокрема, не надано доказів на підтвердження того, що вони мали повноваження щодо отримання орендної плати за договором оренди укладеним між позивачем та ПП [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню . У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесений останнім судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved