Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту. Мотивує вимоги позову тим, що 24.12.2019 року при отриманні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження суб`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, він дізнався, що постановою державного виконавця відділу ДВС Деснянського УЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АЕ 879670 від 20.11.2007 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-4469, виданого Шевченківським райсудом м. Києва від 30.10.2007 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Банк Руский Стандарт» боргу у розмірі 3 446.66 грн. накладено арешт на все майно, що належить йому. Він звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна. Структуру державної виконавчої служби з 2007 року було декілька разів реорганізовано та на даний час Деснянський РВ ДВС у м. Києві є правонаступником відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. У лютому 2020 року він отримав відповідь з Деснянського РВ ДВС у м. Києві за вих. №Д/9 від 04.02.2020 року з роз`ясненнями про те, що виконавче провадження знищено, тому йому необхідно звернутися до суду з позовом про скасування арешту з майна. Оскільки він не є боржником в жодному виконавчому провадженні, тому був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив суд про скасування арешту, що був накладений на все його майно згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ в м. Києві від 20.11.2007 року. Ухвалою від 27.02.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, подавши до суду письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі підтримав вимоги позовної заяви та просив суд про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Позивачу [PERSON] та [PERSON] на праві власності (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS] . Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що 24.12.2019 року при отриманні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження суб`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, він дізнався, що постановою державного виконавця відділу ДВС Деснянського УЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АЕ 879670 від 20.11.2007 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-4469, виданого Шевченківським райсудом м. Києва від 30.10.2007 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Банк Руский Стандарт» боргу у розмірі 3 446.66 грн. накладено арешт на все майно, що належить йому. 04.02.2020 року позивач звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з його майна. Оскільки структуру державної виконавчої служби з 2007 року було декілька разів реорганізовано та на даний час Деснянський РВ ДВС у м. Києві є правонаступником відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. У лютому 2020 року позивач отримав відповідь з Деснянського РВ ДВС у м. Києві за вих. №Д/9 від 04.02.2020 року з роз`ясненнями про те, що виконавче провадження знищено, тому йому необхідно звернутися до суду з позовом про скасування арешту з майна. Крім того було проінформовано про те, що згідно даних АСВП виконавчий лист повторно до відділу а виконання не надходив та на виконанні не перебуває. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Постанова про арешт та заборону на відчуження всього рухомого та не рухомого майна від 20.11.2007 року, що належить позивачу порушує його право на розпорядження своєю власністю, а тому підлягає захисту судом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved