Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Укргазпромбанк», в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31.03.2015 р. та заяви про збільшення позовних вимог від 15.04.2015 р., розірвати договір банківського вкладу «Свята наближаються» №F-USD-2783/5 від 09.01.2015 р., стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором банківського вкладу у розмірі 6567,02 доларів США, державне мито за вчинення нотаріальних дій за посвідчення довіреності НАМ №026001 від 17.02.2015 р. в сумі 220 грн., втрачену вигоду у розмірі 42 813, 67 грн., 121, 80 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову та відшкодування моральної шкоди в розмірі 65 772 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.01.2015 р. між ним та ПАТ «Укргазпромбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» №F-USD-2783/5. Відповідно до умов вказаного договору позивачем на депозитний рахунок №263020581413 було внесено 6430 доларів США з процентною ставкою по вкладу в розмірі 12% річних, із щомісячною виплатою таких, строком з 09.01.2015 р. по 09.04.2015 р. 10.02.2015 р. та 25.02.2015 р. звертався до відділення ПАТ «Укргазпромбанк», що у м. Львові по вул. Рубчака, 27 з вимогою отримання щомісячних процентів за користування депозитними коштами в сумі 36,06 доларів США, однак, банком для повернення вказаних коштів був встановлений курс, нижчий від міжбанківського. У зв'язку з невиконанням умов вказаного договору, 26.02.2015 р. у відділення ПАТ «Укргазпромбанк» у м. Львові подав заяву про дострокове повернення коштів за договором банківського вкладу. 14.04.2015 р. отримав виписку з рахунку, відповідно до якої вихідний залишок нарахованих процентів за договором банківського вкладу становить 137,02 доларів США. Оскільки, кошти за вказаним договором не повернуті, відтак, заборгованість становить 6 567, 02 доларів США. Крім цього, у зв'язку з тим, що відповідач не повернув суми депозитного вкладу, позивачем понесені витрати для відновлення свого порушеного права. Так, на підставі договору доручення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в усній формі, приватним нотаріусом ЛМНО Юрчук І.А. посвідчена довіреність НАМ №026001 від 17.02.2015 р. про представлення інтересів позивача в суді. Оскільки позивачем була проведена оплата державного мита за вчинення нотаріальних дій у розмірі 220 грн., тому вважає, що така сума коштів підлягає стягненню з відповідача. У зв'язку з невиконанням ПАТ «Укргазпромбанк» умов договору та коливанням курсу національної валюти відносно долара США, позивач поніс збитки у вигляді втраченої вигоди у розмірі 42 813, 67 грн. Крім цього, ним при поданні до суду заяви про забезпечення позову сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Також вказав, що у зв'язку з відмовою відповідача достроково повернути вкладені кошти, зазнав сильних душевних хвилювань, стан його здоров'я погіршився, сім'я знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а тому просив стягнути з ПАТ «Укргазпромбанк» відшкодування моральної шкоди у розмірі 65 770 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення, аналогічні заяві про уточнення позовних вимог, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вирішив здійснювати заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог мотивуючи тим, що відповідно до п. 9 постанови правління НБУ від 01.12.2014 р. № 785 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка діяла на дату звернення позивача із вимогою про повернення суми депозиту, банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Таким чином, виконання вимог позивача щодо повернення суми депозиту готівкою в заявленому ним обсязі могло бути здійснено лише всупереч нормативно-правовим актам НБУ. Крім того, вважає, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є підставою для заявлення позивачем претензій про відшкодування збитків. 07.04.2015 р. постановою правління НБУ № 217 ПАТ «Укргазпромбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням №70 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 08.04.2015 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Укргазпромбанк» із ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Відповідно до п.п. 3 п. 5 ст. 36 Закону України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Крім того, норми законодавства, що регулюють відносини, які виникли з приводу банківського вкладу, а також договір, укладений між сторонами, відшкодування моральної шкоди не передбачають. Також зазначив, що вимогу про дострокове розірвання договору та повернення депозиту позивачем заявлено лише 26.02.2015 р., а довіреність, видана [PERSON] на представництво інтересів позивача, посвідчена нотаріусом 17.02.2015 р., тому оформлення такої ніяк не пов'язано з веденням вказаної справи. Відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 121, 80 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову не підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Із змісту статей 1060, 1061 ЦК України випливає, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Встановлено, що 09.01.2015 р. між [PERSON] та ПАТ «Укргазпромбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» №F-USD-2783/5 з процентною ставкою 12 %, із щомісячною виплатою таких, строком з 09.01.2015 р. по 09.04.2015 р./а.с. 7-9/. Відповідно до умов договору позивачем було внесено на вкладний (депозитний рахунок) 6 430 доларів США, про що свідчать меморіальний ордер №495 та платіжне доручення №495 від 09.01.2015 р. /а.с. 14, 15/. Крім цього, судом встановлено, що 26.02.2015 р. [PERSON] звернувся із письмовою заявою та претензією до відділення ПАТ «Укргазпромбанк» у м. Львові про дострокове повернення суми вкладу та нарахованих процентів за таким відповідно до умов, встановлених вказаним договором, однак, відповіді на такі не отримав /а.с. 10-11, 12-13/. Згідно з випискою з особового рахунку від 09.01.2015 р., вихідний залишок вкладу становить 6 430 доларів США /а.с. 30/. З виписки з поточного рахунку від 14.04.2015 р. видно, що за договором банківського вкладу вихідний залишок відсотків становить 137, 02 доларів США /а.с. 75/. Станом на 27.05.2015 р. відповідач не повернув позивачу суму банківського вкладу та нараховані проценти по такому, а тому, беручи до уваги факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором банківського вкладу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на його користь суми вкладу та нарахованих процентів за таким у загальному розмірі 6567,02 доларів США. Позовна вимога щодо розірвання договору не може бути судом задоволена, оскільки договір на даний час припинив свою дію у зв'язку з закінченням терміну. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Із наданих позивачем розрахунків щодо втраченої вигоди в розмірі 42813, 67 грн. за період з 26.02.2015 р. по 30.03.2015 р. випливає, що понесені ним збитки пов'язані зі зміною курсу національної валюти щодо долара США. Разом з тим, позивачем не доведено, що останній дійсно мав намір обміняти долари США на гривні та отримати дохід, тобто не надано суду належних доказів того, що його наміри могли створити реальні юридичні наслідки, а єдиною причиною неможливості отримати прибуток були лише неправомірні дії відповідача. При цьому, суд бере до уваги також ту обставину, що договір банківського вкладу укладений в доларах США, у зв'язку з чим позивач повинен був усвідомлювати можливий ризик, пов'язаний з коливанням курсу національної валюти гривні до долара США. Таким чином, вимоги позивача щодо відшкодування втраченої вигоди є необґрунтованими та задоволенню не можуть бути судом задоволені. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки ні чинним законодавством, ні договором банківського вкладу не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з неповерненням банківського вкладу, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути судом задоволені. Крім цього, не може бути судом задоволена позовна вимога про стягнення розміру державного мита, сплаченого за посвідчення довіреності на представництво інтересів в суді, оскільки фізична особа має право, а не обов'язок мати представника в суді, або брати участь в судовому засіданні особисто. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач, не повернувши позивачу належну йому суму вкладу та проценти по такому, належно не виконав взятих за договором зобов'язань, а відтак, з нього слід стягнути заборгованість за договором банківського вкладу у розмірі 6567, 02 доларів США, що станом на 27.05.2015 р. становить 140 688,37 грн. Крім цього, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 120,80 грн. судового збору, сплачених позивачем за подання заяви про забезпечення позову, яка судом задоволена. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1406,88 грн., від сплати якого позивач звільнений, з огляду на звернення до суду з позовом про захист прав споживача. При цьому, необґрунтованими є доводи сторони відповідача, що викладені в письмових запереченнях проти позову про те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору, оскільки судом розглянуто не позов уповноваженої особи ФГВФО, а фізичної особи до банку, та стягнення судового збору в даному випадку здійснюється судом не з уповноваженої особи ФГВФО, а з юридичної особи ПАТ «Укргазпромбанк», яка на даний час не ліквідована.

Outcome: partial