Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та звільнення від сплати аліментів на утримання сина [PERSON]. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 березня 2014 р. з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень на кожну дитину. На момент розгляду справи діти проживали з матір'ю. На підставі вказаного рішення суду 06.03.2014 року був виданий виконавчий лист №308/20307/13-ц про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.11.2013 року і до досягнення ними повноліття та постановою державного виконавця від 19.08.2014 року відкрито виконавче провадження про стягнення з нього аліментів. На його думку, заборгованість по аліментам не існує, вона виникла з вини відповідача, оскільки виконавчий лист був пред'явлений стягувачем до виконання через п'ять місяців з дня ухвалення рішення суду. Зазначає, що після розірвання шлюбу діти проживали як у нього так і у відповідача, він бере участь у повному утриманні та вихованні дітей. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам виданому РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 17.09.2014 року №3-774/14, заборгованість по аліментам починаючи з 15.11.2013 року по 01.09.2014 року складає 13300,00 грн. Крім того, його син [PERSON] виразив побажання проживати з ним і на даний час він проживає з ним. Оскільки аліменти на утримання дитини мають використовуватися за цільовим призначенням, та враховуючи, що у теперішній час син [PERSON] проживає з ним, та на нього повністю покладено обов'язки щодо утримання сина [PERSON], а тому вважає , що відпали підстави для стягнення аліментів матір'ю з нього, як батька на утримання сина [PERSON]. З посиланням на викладене, на норми ст.ст.197,273 СК України, просить суд ухвалити рішення яким звільнити його від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому листу №308/20307/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом 06.03.2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд ухвалити рішення яким звільнити позивача від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 700 гривень, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2014 року, починаючи з 01.09.2014 року та звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому листу № 308/20307/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом 06.03.2014 року, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] яка виникла починаючи з 01.09.2014 року. Зазначає, що син [PERSON] досяг 14-ти років та виразив побажання проживати з батьком, позивачем по справі . Починаючи з 01.09.2014 року син [PERSON] проживає постійно з батьком та перебуває на повному його утриманні. Крім того, позивач забезпечував дітей одягом. Крім того зазначив, що позивач частково погасив заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом , в зв'язку з чим заборгованість зменшилась. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала. Визнала, що неповнолітній [PERSON] з 01.09.2014 року проживає разом з батьком, а тому вона вважає можливим звільнити позивача від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 700 гривень, починаючи з 01.09.2014 року та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому листу № 308/20307/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом 06.03.2014 року, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] яка виникла починаючи з 01.09.2014 року. Визнала, що батьком неповнолітніх дітей були придбані деякі речі, але зауважила, що це його право. Представник РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, подала на адресу суду заяву датовану 18.02.2015 року згідно якої просила суд розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника. Заслухавши пояснення позивача , представника позивача, представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2014 року з [PERSON] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , з 15.11.2013 року на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісяця. /а.с. 5-6/ На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2014 року, Ужгородським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист №308/20307/13-ц та постановою від 19.08.2014 року головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадженння з виконання виконавчого листа №308/20307/13-ц. /а.с. 7-8/ Оскільки [PERSON], не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 13300,00 грн. за період з листопада 2013 року до 01.09.2014, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 17.09.2014 року за №3-774/14./а.с.9/ Згідно довідки РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 16.03.2015 року № 3-637/15 , [PERSON] сплатив аліменти на користь [PERSON] згідно з виконавчим листом №308/20307/13-ц від 06.03.2014 року на утримання сина [PERSON] в сумі 4500 гривень та на утримання сина [PERSON] в сумі 4500 гривень станом на 01.03.2015 року. /а.с. 59/ Суд встановив, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з батьком з 01.09.2014 року і з того часу перебуває повністю на його утриманні і дані обставини визнані в судовому засіданні представником відповідача , а тому в силу приписів ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Неповнолітній [PERSON], [INFO] , після досягнення ним 14 років, перейшов жити до свого батька-позивача у справі, що встановлено з матеріалів справи , пояснень позивача та пояснень представника відповідача у судовому засіданні, яка визнала той факт, що [PERSON] висловив побажання проживати з батьком, після досягнення 14 років неповнолітній з 01.09.2014 року сама обрав місце проживання з батьком, який його утримує. Факт проживання [PERSON] за адресою батька суд вважає встановленим також письмовими доказами: Актом обстеження матеріально - побутових умов сім'ї [PERSON] від 18.09.2014 року, довідкою про проживання від 19.12.2015 р. виданої Великодобронською сільською Радою, (а.с.10,54). Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Таким чином, оскільки [PERSON], [INFO] , після досягнення ним 14 років проживає у батька з початку вересня 2014 р., то змінилися матеріальне та сімейне положення неповнолітнього та його батька, зобов'язаного рішенням суду від 06.03.2014 року сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] на користь матері, а відтак , враховуючи і те, що аліменти на утримання дитини мають використовуватися за цільовим призначенням, суд приходить до висновку, що відпали підстави для одержання матір'ю аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , починаючи з 01.09.2014 року та відповідно відпали підстави одержання заборгованості за аліментами на користь матері [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] по виконавчому листу № 308/20307/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом 06.03.2014 року, яка виникла починаючи з 01.09.2014 року. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи, що визнання уточненого позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, оскільки аліменти стягуються на користь матері, але для задоволення необхідних життєвих потреб та належних умов виховання та утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги є підставними і обгрунтованими оскільки позивачем доведено в судовому засіданні ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому уточнені позовні вимоги як обгрунтовані підлягають до задоволення.

Outcome: approved