Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кременецького комбінату хлібопродуктів ДП ДАК «Хліб України» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював на посаді охоронника Кременецького комбінату хлібопродуктів. З займаної посади позивача звільнили за власним бажанням 01 грудня 2015 року. Після видачі трудової книжки з позивачем не проведено повного розрахунку, в тому числі і заборгованості по заробітній платі за період з червня 2015 року по 08 вересня 2015 року, листопад 2015 року, компенсації за невикористану відпустку, а також вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. На підставі вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 15342 гривні 73 копійки. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 169 та частини 1 статті 224 ЦПК України, оскільки відповідачка належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи і не повідомила про причини неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З наказу № 43-К від 27 листопада 2015 року, виданого ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» вбачається, що [PERSON] звільнений з роботи 01 грудня 2015 року за власним бажанням. Як вбачається із трудової книжки серії БТ-ІІ № 5428037, [PERSON] з 01 січня 2011 року прийнятий на посаду охоронника ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» та 01 грудня 2015 року звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно вимог частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з вимогами статті 116 Кодексу законів про працю, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 15342 гривні 73 копійки, а тому позов підлягає до задоволення. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судові витрати, а саме 551 гривні 20 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved