overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує слідуючим. У 1997р. шлюб між батьками позивача розірвано, позивач залишився проживати з матір'ю. У даний час позивач навчається за контрактом у Буковинському державному медичному університеті на першому курсі за спеціальністю «Стоматологія». Оскільки позивач навчається та витрачає кошти на навчання, а відповідач не надає матеріальну допомогу на сина, позивач звернувся до суду з даним позовом. Тому позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі по 1286 грн. щомісяця, до досягнення позивачем 23річного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги змінив, просить стягувати аліменти у розмірі по 900.00грн. щомісяця до досягнення позивачем 23річного віку. Відповідач в судовому засіданні змінений позов визнав. В судовому засіданні встановлено, що у 1997р. шлюб між батьками позивача розірвано, позивач залишився проживати з матір'ю. У даний час позивач навчається за контрактом у Буковинському державному медичному університеті на першому курсі за спеціальністю «Стоматологія». Відповідач у свідоцтві про народження сина записаний батьком. Вказані обставини підтверджуються дослідженими доказами. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з наступного: відповідно до ст.. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст..182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що відповідач змінений позов визнав, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON], 3-я особа [PERSON], після збільшення якого остаточно просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на повнолітню дочку до закінчення навчання, на малолітню до повноліття. Відповідач у судовому засіданні, фактично проти позову не заперечував. 3-я особа [PERSON], у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши \~матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимог задовольнити виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що сторони є батьками двох дітей - [PERSON], 01.08.1995р. народження та [PERSON], 23.10.2005р.н. Сторони мешкають окремо, разом із позивачкою проживають діти, що сторонами не оспорюється. Відповідно до довідки Національного технічного університету, [PERSON] навчається на денному факультеті, на пятому курсі вказаного університету, строк навчання терміном до 28.02.2018 року. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В зв'язку з навчанням \~на денній формі [PERSON]\~потребує матеріальної допомоги, оскільки не має власних доходів. Відповідач є працездатним, тобто може надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу. Між тим, має ще двох дітей [PERSON], 15.06.2010р.н. та [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.181 СК України \~за \~рішенням \~суду \~кошти \~на \~утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Таким чином, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, з врахуванням доходів відповідача, його стану здоровя, інших досліджені судом докази, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача\~ аліменти, на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення позивача у суд Також, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, з урахуванням усіх обставин справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача\~ аліменти, на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення позивача у суд до досягнення дитини повноліття. При цьому , суд не застосовує в даному випадку ч.2 ст. 183 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на двох і більше дітей в єдиній частці, оскільки вказана норма закону розповсюджується на неповнолітній дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , 3- я особа Київський РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщення , а саме [ADDRESS]. До суду позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач - [PERSON] у поданій заяві позовні вимоги визнала, її представник у судовому засіданні позовні вимоги також визнав, при цьому зазначив, що відповідачка рік не мешкає на території України за місцем реєстрації, однак не може самостійно знятися з реєстрації, оскільки згідно законодавства Португалії їй виданий паспорт із зазначенням подвійного прізвища , яке складається із дошлюбного прізвища - [PERSON] та прізвища у шлюбі - [PERSON], тоді як зареєстрована вона за адресою: [ADDRESS] як [PERSON]. 3- я особа Київський РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області - у судове засідання не з'явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, відповідачка перебуває у шлюбі з [PERSON] з 1981 року, дошлюбне її прізвище, згідно із свідоцтва про укладання шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] Відповідачка згідно паспорту є громадянкою Португалії та мешкає в Португалії , однак по теперішній час є зареєстрованою на території України за адресою: [ADDRESS] за прізвищем [PERSON] Як зазначено позивачем та визнано відповідачем рік у вказаній квартирі відповідачка не проживає, а постійно мешкає на території Португалії. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів перешкоджання відповідачці у проживанні в спірній квартирі, а також поважності не проживання, суду не надано. Враховуючи що відповідачка, без поважних причин понад рік не мешкає в [ADDRESS], позовні вимоги визнає, суд вважає за необхідне визнати її , такою що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON], 3-я особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним п. 7 договору позики укладеного 07 листопада 2014р. між сторонами, на підставі ст.ст. ЦК України . Відповідач [PERSON], проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що розмір неустойки може бути визначений договором, підписавши договір сторони підтвердили своє волевиявлення з усіх норм укладеного договору. 3-я особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявилась, заперечень проти позову не надала. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Між сторонами був укладений договір позики, посвідчений 07 листопада 2014 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], згідно якого позивач (позичальник) отримав у відповідача (позикодавець) грошову суму - 48000 (сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок. За умовами п.1 договору позивач зобовязався повертати кошти частинами за визначеним у договорі графіком, останній термін повернення позики 07.04.2015р. Згідно п. 7 договору за прострочення виконання своїх зобовязань позичальник повинен стати на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 5% (п'ять процентів) з усієї суми позики за кожен день прострочення починаючи з другого дня. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. За ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою у вигляді штрафу або пені є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи умови нарахування неустойки передбачені п.7 договору та положення ч.3 ст.549 ЦК України, нарахування 5% за кожен день прострочення, фактично за своєю правовою природою є пенею. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Між тим, п.7 договору містить умову, яка передбачає нарахування пені не від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, а від усієї суми позики, що суперечить положенню ч.3 ст. 549 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що 03.06.2000року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , сімейне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Ухвалою суду провадження у справі було відкрито. Позивач, в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просить справу розглядати без її участі. Відповідач, в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, після розірвання шлюбу, просить залишити прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.06.2000 року від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином,\~враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить\~інтересам\~позивача, що має\~вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що 05.06.2004року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу дітей не мають, сімейне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Ухвалою суду провадження у справі було відкрито. Позивач, в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просить справу розглядати без її участі, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідач, в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, надав відзив, в якому проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.06.2004року від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що 13.01.2006року року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , сімейне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Ухвалою суду провадження у справі було відкрито. Позивач, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, проти позовних вимог не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.01.2006 року від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином,\~враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить\~інтересам\~позивача, що має\~вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що 20.04.2019року між сторонами був зареєстрований шлюб, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] , спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені. Ухвалою суду провадження у справі було відкрито. Позивач, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, строк для примирення просить не надавати. Відповідач, в судове засідання не з`явилась, представником надано заяву про розгляд справи без участі представника та відповідача за наявними документами. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.04.2019року, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що між сторонами був укладений шлюб 15.03.2003, від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач вважає примирення неможливим. Ухвалою суду від 18.05.2020 року провадження у справі було відкрито. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує, строк для примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з`явився, надала заяву, в якій позовні вимоги визнає, справу просить слухати без її участі, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.03.2003 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені. Спільного господарства сторони не ведуть та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] в якому просить розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що між сторонами був укладений шлюб 26.11.2005р, від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Ухвалою суду провадження у справі було відкрито. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує. В позовній заяві зазначає, що після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином відповідно до положень ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.11.2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, сторони мешкають окремо. Спільного господарства не ведуть та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що між сторонами був укладений шлюб 30.12.1999р., від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони мешкають окремо, примирення позивач вважає неможливим. Ухвалою суду від 19.05.2020 року провадження у справі було відкрито. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує, строк для примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з`явився, надала заяву, в якій позовні вимоги визнає, справу просить слухати без її участі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.12.1999 року. Від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, сторони мешкають окремо. Спільного господарства не ведуть та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved