Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2016 року. Шлюб реєструвався Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №60. Від спільного життя мають сина - [PERSON] , 2016 року народження. Причиною розпаду сім`ї стала відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя. Вважає, що їх сім`я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливо. Спору про місце проживання дитини немає. Просить шлюб з відповідачем розірвати. До початку підготовчого судового засіданні від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.3,4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у підготовчому судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт реєстрації шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Факт наявності спільної дитини підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що існують законні підстави для прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 384 грн. 20 коп., та у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину витрат по сплаті судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved