Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом та, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати недійсною заяву, подану нею до Першої Сумської нотаріальної контори про відмову від спадщини після померлої [PERSON], яка померла 12.08.2015 року; встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття після смерті дочки [PERSON]; встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.11.1994 року управлінням комунального майна і приватизації Сумського міськвиконкому на квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS], в спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], що належить [PERSON] Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано недійсною заяву, подану [PERSON] 24.09.2015 року до Першої Сумської нотаріальної контори про відмову від спадщини після померлої [PERSON], яка померла 12 серпня 2015 року, підпис на якій був посвідчений 23 вересня 2015 року за р№169 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] Визначено [PERSON] додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась 12 серпня 2015 року після смерті дочки [PERSON], тривалістю в три місяці з моменту вступу рішення суду по даній справі в законну силу. Встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 листопада 1994 року управлінням комунального майна і приватизації Сумського міськвиконкому на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в спільну сумісну власність на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12 жовтня 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2017 року залишено без змін (т. ІІ а.с.86-88). 30 жовтня 2017 року адвокат [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що при прийнятті вказаного судового рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. В судове засідання сторони, представник третьої особи не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, заяву про прийняття додаткового рішення підтримує в повному обсязі. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Звертаючись до суду з зазначеними позовними вимогами, позивач [PERSON] сплатила 826,80 грн. судового збору (т. І а.с.2). Крім того, позивачем [PERSON] було сплачено 275, 60 грн. судового збору при подачі заяви про забезпечення позову (т. І а.с.19). Як вбачається з рішення суду, при його постановленні не було вирішено питання стосовно стягнення з відповідача суми судового збору, а тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], на користь позивача [PERSON] 826,80 грн. судового збору. Що стосується судових витрат по оплаті заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що зазначені судові витати не підлягають стягненню, оскільки ухвалою суду від 11 березня 2016 року в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (т. І а.с.34). На підставі викладеного,

Outcome: approved