Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] та ТзДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» про стягнення моральної шкоди, спричиненої злочином. На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 26 липня 2012 року по вул. Гагаріна в смт.Солоне Солонянського району Дніпропетровської області сталося ДТП з вини водія автомобіля ВАЗ-21074 державний номер [NUMBER] [PERSON], який, проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки та її змін, при виконанні маневру повороту вліво не переконався, що це буде безпечно і своїм маневром він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу дороги та допустив зіткнення з мотоциклом «Ява-350/634» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] [PERSON] вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2013 року був визнаний винним за ч.1 ст.286 КК України, тобто у вчиненні ДТП, в результаті якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки із зміщенням уламків, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до середніх тілесних ушкоджень, а також зазнав моральних страждань у зв'язку з каліцтвом та ушкодженням здоров'я, оскільки втратив спокій, у нього погіршився сон, після ДТП не відчуває себе безпечно в транспортних засобах, повністю змінився його спосіб життя, який він мав до отримання тілесних ушкоджень, внаслідок яких йому було встановлено другу групу інвалідності. Він тривалий час страждав від фізичного болю та змушений був проходити лікування як стаціонарно, так і амбулаторно, в період якого йому було проведено декілька операцій, замість того, щоб жити повноцінним життям як його однолітки, назавжди втратив можливість грати у футбол, яким регулярно займався до отримання травми та був гравцем команди «Темп», переніс багато болючих процедур, які спричиняють до даного часу йому фізичний біль, та яким не має кінця, оскільки він повинен ще перенести послідуючі операції, що спричиняє йому неймовірні моральні страждання, так як він є дуже вразливою людиною, в силу чого дуже важко переносить будь-які стреси, хвилювання, наслідки яких він переносить до даного часу у виді головних болей, почуття безпричинного страху, безсоння. Додаткові моральні страждання йому спричиняє поведінка відповідача [PERSON], який не з'являвся до нього в лікарню, не виявив бажання в добровільному порядку відшкодувати спричинену йому моральну шкоду, не цікавиться станом його здоров'я, проявляючи своєю поведінкою повну байдужість до його долі. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 200 000 гривень, з яких просить 197 450 гривень стягнути з [PERSON], а 2 550 гривень з ТзДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро», оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час скоєння ДТП відповідно до договору (полісу) серія АВ1331389 була застрахована саме цією організацією, так як згідно п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України в розмірі не більше 5 % ліміту, визначеному у п.9.3 ст. 9 цього Закону, при цьому різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року за згодою позивача та його представника було частково задоволено клопотання ТзДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» про заміну первісного відповідача на належного та в якості співвідповідача залучено ПрАТ СК «Енергорезерв» (а.с.78). 24 квітня 2014 року позивачем [PERSON] до суду подано заяву про збільшення позовних вимог до відповідачів - товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Союз - Дніпро», за якою він прохав стягнути зі страхової компанії спричинену пошкодженням здоров'я моральну шкоду в сумі 5000 гривень, тобто в розмірі 5% від встановленого страховим полісом ліміту щодо відшкодування спричиненої шкоди здоров'ю, який за страховим полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено в розмірі 100000 гривень, та про зменшення розміру позовних вимог про стягнення моральної шкоди з [PERSON], з якого прохав стягнути моральну шкоду в розмірі 195000 гривень (а.с.126). Позивач [PERSON], який був належним чином повідомлений про час та місце розгулу справи (а.с.108) в судове засідання 24 квітня 2014 року не з'явився, оскільки знаходиться на лікуванні в лікарні, але заяви щодо перенесення розгляду справи в зв'язку з цими обставинами суду не надав, в зв'язку з чим суд ухвалив проводити розгляд справи за його відсутності, так як його інтереси в судовому засіданні представляє його представник на підставі нотаріально посвідченої довіреності з усіма повноваженнями сторони у справі (а.с.47- 49). Представник позивача - [PERSON] (а.с.47- 49) в судовому засіданні 24 квітня 2014 року позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, при цьому пояснила, що внаслідок скоєної з вини відповідача [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди її син - позивач [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, в зв'язку з чим з дня ДТП по даний час проходить періодично як стаціонарно, так і амбулаторно лікування, на що приходиться витрачати значні кошти. Внаслідок пошкодження здоров'я він переніс неймовірні фізичні та моральні страждання і до даного часу продовжує їх переносити, оскільки на день розгляду справи судом йому проводять чергову операцію. Внаслідок отриманого пошкодження здоров'я сину було встановлено спочатку 2-гу групу інвалідності, а з 01 грудня 2013 року - третю групу інвалідності строком до 10 листопада 2014 року, в зв'язку з чим він був змушений змінювати усталений спосіб його життя, так як не зміг працевлаштуватися за спеціальністю, не має можливості займатися спортом, в тому числі футболом, яким займався тривалий час, при цьому споглядання того, коли його друзі грають в команді на футбольному полі, спричиняє йому додаткові страждання, а відповідач [PERSON], з вини якого сталося ДТП, навіть не відвідав його в лікарні, не поцікавився жодного разу його здоров'ям, в добровільному порядку не надав жодних коштів на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Батьки відповідача [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди надали 4 000 гривень, в той час як вона на даний період вже витратила майже 30 000 гривень. Просила стягнути з відповідачів моральну шкоду в загальному розмірі 200 000 гривень, що буде як компенсація відповідати тривалості та тяжкості моральних страждань позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 24 квітня 2014 року позов визнав частково на суму 3 000 гривень, пояснив, що факт ДТП не оспорює, як і той факт, що саме його за вироком суду визнали винним в його скоєнні, хоча вважає, що є вина і позивача [PERSON] В процесі досудового слідства його батьки надавали матеріальну допомогу на лікування позивача в розмір 5 000 гривень. В послідуючому пропонували надати ще допомогу в розмірі 10 000 гривень в замін на розписку, що позивач не матиме до них будь-яких матеріальних претензій. Мати позивача відмовилась надати таку розписку та прохала, щоб вони відшкодували їм шкоду в розмірі 20 000 гривень, але вони таких коштів не мають. На даний час він офіційно не працює, отримує прибутки від періодичної роботи, має на утриманні неповнолітню дитину. Представник відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро», який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.112), в судове засідання не з'явився, надавши заяву (а.с.113-114), за якою просив розглядати справу без участі їхнього представника, а також зазначив, що ТзДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» не є належним відповідачем по справі, оскільки відповідальність по полісу АВ 1331389 несе ПрАТ СК «Енергорезерв», яким здійснювалась виплата страхового відшкодування. У задоволенні позовних вимог до ТзДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» просили відмовити. Представник відповідача ПрАТ СК «Енергорезерв», який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.111), в судове засідання не з'явився, надавши заяву (а.с.84) просив розглядати справу без участі їхнього представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 квітня 2014 року пояснив, що позивач [PERSON], якого він знає тривалий час, багато років займався спортом, був капітаном футбольної команди «Темп». Після ДТП у нього пошкоджена нога, в зв'язку з чим він не може грати в футбол, з приводу чого дуже страждає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 квітня 2014 року пояснила, що позивач [PERSON] є її сином, який потрапив в аварію, яка відбулась з вини [PERSON] та в результаті якої він тривалий час лікується по різних лікувальних установах, оскільки отримав ушкодження здоров'я, в тому числі йому здійснили ряд операцій, через що він дуже страждав від фізичного болю. Він не міг самостійно рухатись, в зв'язку з чим наймали автомобіль, щоб привозити та відвозити його до лікарні для проведення реабілітації. Лікування продовжується до даного часу, оскільки тільки вчора йому зробили чергову операцію. Наслідки травми на думку лікарів син буде відчувати все життя, а це привело до вимушених змін в його долі, так як він не зміг після закінчення технікуму влаштуватися за професією, не може грати в футбол, яким він займався тривалий час. Сину спочатку було встановлено другу групу інвалідності, а з грудня 2013 року - третю групу терміном на один рік. Син весь цей час дуже страждає, втратив сон, у нього постійні головні болі, що відбувається тривалий час і спричиняє моральну шкоду. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. У відповідності до ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України, відповідно до ч.4 якої передбачено, що вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26 липня 2012 року близько 10 годин, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21074», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], рухаючись по автодорозі по вул.Гагаріна в смт.Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки та її змін, при виконанні маневру розвороту вліво не переконався, що це буде небезпечно і своїм маневром він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу дороги та допустив зіткнення з мотоциклом ЯВА-350/634, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, чим грубо порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху України. Згідно вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2013 року, який набрав законної сили, (а.с.39-40,91-92,115-116) [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.286 КК України за скоєння 26 липня 2012 року ДТП, в результаті якого позивачу [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритого перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки із зміщенням уламків, струсу головного мозку. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень було встановлено висновком фахівця судово-медичної експертизи №131Е від 21 грудня 2012 року (а.с.118-119). Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до положень ст.ст.22,23 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, в тому числі і відшкодування моральної шкоди, а відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, при цьому згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово чи шляхом здійснення місячних платежів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що винними діями відповідача [PERSON] позивачеві [PERSON] внаслідок пошкодження його здоров'я спричинена і моральна шкода, розмір якої суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та інших обставин, що мають значення для вирішення даного позову, при цьому суд враховує, що внаслідок пошкодження здоров'я позивач тривалий час проходив як стаціонарне, так і амбулаторне лікування, яке не закінчилось і на день розгляду справи судом (а.с.16-38) було встановлено спочатку 2-гу групу інвалідності, а з 12 листопада 2013 року - 3-тю групу інвалідності (а.с.8-15) за якими позивачеві встановлено обмеження в працездатності та визначено план реабілітації. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд з урахуванням вимог ст.23, ст.1167 ЦК України щодо характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, їх тривалості, стану здоров'я позивача, істотних вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та інших негативних наслідків, а також засад розумності, справедливості, виваженості та об'єктивності, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, тривалості періоду з дня вчинення протиправних дій відповідачем, приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в загальному розмірі 30 000 гривень, оскільки саме така сума буде необхідною та достатньою адекватною компенсацією спричиненої моральної шкоди, в тому числі з відповідача [PERSON], який офіційно не працює та має на утриманні неповнолітню дитину, як з винної в скоєнні ДТП особи, необхідно стягнути моральну шкоду в сумі 25 000 гривень, а 5 000 гривень моральної шкоди необхідно стягнути за судовим рішенням з відповідача ПАТ СК «Енергорезерв», якого згідно ухвали суду від 21 лютого 2014 року за згодою позивача було залучено до участі у справі в якості співвідповідача (а.с.78), так як в процесі розгляду справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за страховим полісом №АВ/1331389 від 20 червня 2012 року строком до 20 червня 2013 року (а.с.72,89), який було укладено товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Союз - Дніпро» відповідно до договору доручення №08/01-2009 від 08 січня 2009 року зі страхувальником [PERSON], а забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21074 номерний знак [NUMBER], 2000 року випуску. ТДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» виконувала агентські функції щодо укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені та за дорученням страховика - ЗАТ СК «Енергорезерв», яка і є страховиком за страховим полісом №АВ/1331389 по відношенню до транспортного засобу ВАЗ 21074, держаний номер [NUMBER], тобто був дійсним на момент ДТП - 26 липня 2012 року (а.с.54-55,72,89). За даним страховим полісом встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду , заподіяну життю, в розмірі 100 000 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 50 000 гривень. Відповідно до ст.ст.979-982 ЦК України за договором страхування одна особа (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначені у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, при цьому договір страхування укладається в письмовій формі, в тому числі може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Предметом договору страхування можуть бути в тому числі і відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності - п.3 ч.1 ст.980 ЦК України). Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування), при цьому до відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства, а одним із таких актів цивільного законодавства є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п.1.3 ст.1, ст.6 якого потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використання транспортного засобу, а страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, застрахованої за цим договором. Положеннями п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до ліміту відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 26-1 даного Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір якої встановлено п. 9.3 ст. 9 цього Закону на рівні 100 000 гривень, а аналогічні положення зазначені в п.4 страхового полісу №АВ/1331389 від 20 червня 2012 року. Згідно наданих суду відповідачем ПрАТ СК «Енергорезерв» матеріалів справи про виплату страхового відшкодування [PERSON], за заявою останнього йому було здійснено часткове відшкодування матеріальної шкоди, в той же час спричинена внаслідок пошкодження здоров'я моральна шкода відшкодована в межах ліміту відповідальності (100 000 гривень) не була (а.с.84-106), при цьому питання відшкодування моральної шкоди взагалі страховою компанією не вирішувалось, хоча вона зобов'язана за законом таку шкоду відшкодувати. Страховиком за полісом №АВ/1331389 по відношенню до транспортного засобу ВАЗ 21074, держаний номер [NUMBER], що був дійсним на 26 липня 2012 року (а.с.72), є відповідач ПрАТ СК «Енергорезерв» (а.с.54-55,89), а тому саме з нього необхідно стягнути 5 000 гривень моральної шкоди на користь позивача в межах встановленого ліміту відповідальності страховика. Щодо частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ТДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро», суд зазначає, що відповідно до договору доручення №08/01-2009 від 08 січня 2009 року ТДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» виконувало агентські функції щодо укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені та за дорученням страховика - ЗАТ СК «Енергорезерв», яка і є страховиком за страховим полісом №АВ/1331389 по відношенню до транспортного засобу ВАЗ 21074, держаний номер [NUMBER], що є дійсним на 26 липня 2012 року (а.с.72), тому відповідач ТДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» не є страховиком і на нього не може бути покладено відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди до ТДВ «Страхова компанія «Союз - Дніпро» необхідно відмовити як заявлені до неналежного відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з відповідачів [PERSON], ПрАТ СК «Енергорезерв» необхідно стягнути понесені позивачем при зверненні з позовом до суду витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.9,23,26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.22,23,979-982,999,1167,1168 ЦК України,

Outcome: partial