Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив протягом підготовчого провадження, до Головного Управління Держгеокадастру Донецької області про скасування реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 вересня 2007 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В., реєстраційний номер 2835 [PERSON] подарувала йому жилий будинок [ADDRESS] . До того, як він став власником зазначеного домоволодіння, 11 січня 2002 року на підставі договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] будинок [ADDRESS] . У той час коли [PERSON] була власницею цього будинку, рішенням Маріупольської міської ради від 09.06.2005 року № 1144 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 601 кв.м., кадастровий номер 1412300000:01:011:0168 за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення [PERSON] 08.09.2006 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який було зареєстровано 08.09.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01.06.162,00972. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.08.2007 року договір дарування будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , визнано недійсним; сторони приведено у первісний стан; за [PERSON] визнано право власності на жилий будинок [ADDRESS] . Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27 травня 2011 року по справі №2-а-157/11 визнано нечинним рішення Маріупольської міської ради № 1144 від 09.06.2005 року в частині 1.1.13 щодо передачі [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 1412300000:01:011:0168 за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2011 року постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполь від 27 травня 2011 року залишено без змін. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 08 травня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання державного акту на землю задоволено. Визнано державний акт, серія ЯГ №358190, на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 1412300000:01:011:0168 , площею 0,0601, виданий на ім`я [PERSON] , недійсним. Мати [PERSON] державний акт на цю земельну ділянку не отримувала. Посилаючись на ст. ст. 78, 90, 120, 125, Закон України «Про державний земельний кадастр», Порядок ведення державного земельного кадастру, вважає, що внаслідок визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним не відбулося скасування, виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, відомості про земельну ділянку та її кадастровий номер постійно зберігаються в Державному земельному кадастрі, незалежно від скасування державної реєстрації, належним способом захисту інтересів держави є скасування записів про державну реєстрацію об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 1412300000:01:011:0168 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Поземельній книзі. На підставі вищевикладеного просив суд скасувати запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.162.00972 від 08 вересня 2006 року про реєстрацію акту на право власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення Маріупольської міської ради від 09.06.2005 року № 1144 [PERSON] для будівництва та обслуговування жилих будинкові, господарських будівель та споруд площею 0,0601 га, кадастровий номер 1412300000:01:011:0168 за адресою: [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та закрити поземельну книгу і скасувати кадастровий номер 1412300000:01:011:0168. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькі області надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги, просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву на позов посилається на те, що земельні ділянка, розташована за адресою [ADDRESS] , зареєстрована в Національній кадастровій системі, площа складає 0,0601 га. Цільове призначення земельної ділянки в ДЗК «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Державна реєстрація земельної ділянки 08.09.2006 року. У 2005 році ТОВ «ПЕФ» «Землі Приазов`я» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку громадянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] . Державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 вересня 2006 року № 01.06.162,00972 серія ЯГ № 358190. Відповідно до п. 116 Порядку ведення Державного земельного кадастру внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку ( серед іншого, інформація про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) здійснюється шляхом внесення таких відомостей та відповідної Поземельної книги. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав. Пунктом 1 ст. 5 даного Закону України передбачено, що в Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі сатини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачено, що відомості(зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до п.113 цього Порядку. Таким чином законодавством встановлено чітких алгоритм дій відносно державної реєстрації земельної ділянки, тому після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права. Посилаючись на ст. 120 ЗК України вважає, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельної ділянкою, на якій цей об`єкт розташовано. За цими нормами визначення прав на земельну ділянку перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, стає власником (користувачем) відповідного права на земельну ділянку на тих самих умовах, на якій вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі. У судове засідання представник відповідача не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 11 січня 2002 року на підставі договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] будинок [ADDRESS] . Рішенням Маріупольської міської ради від 09.06.2005 року № 1144 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 601 кв.м., кадастровий номер 1412300000:01:011:0168 за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення [PERSON] 08.09.2006 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який було зареєстровано 08.09.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01.06.162.00972. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.08.2007 року договір дарування будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним; сторони приведено у первісний стан; за [PERSON] визнано право власності на жилий будинок [ADDRESS] . 25 вересня 2007 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В., реєстраційний номер 2835 [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок [ADDRESS] . Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27 травня 2011 року по справі №2-а-157/11 визнано не чинним рішення Маріупольської міської ради № 1144 від 09.06.2005 року в частині 1,1,13 щодо передачі [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 1412300000:01:011:0168 за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2011 року постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполь від 27 травня 2011 року залишено без змін. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 08 травня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання державного акту на землю задоволено. Визнано державний акт, серія ЯГ №358190, на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 1412300000:01:011:0168 , площею 0,0601, виданий на ім`я [PERSON] , недійсним. Мати [PERSON] державний акт на цю земельну ділянку не отримувала. Згідно\~ст.2 ЗК України\~земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4\~ст.79-1 ЗК України\~формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Згідно ч.ч. 9, 10\~ст.79-1 ЗК України\~земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч.ч. 1, 5\~ ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього\~Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру. Згідно\~ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Статтею 24 цього Закону\~визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ч.10\~ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями ст.25 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення державного земельного кадастру,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року. В ч..ч. 2,4 ст. 25 Закону України « Про державний земельний кадастр визначено, що поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до п.п. 60 , 61 Порядком ведення державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Стаття 152 ЗК України\~визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.ч.1, 3, 5\~ ст.158 ЗК України\~земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Враховуючи, що внаслідок визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним не відбулося скасування, виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, відомості про земельну ділянку та її кадастровий номер постійно зберігаються в Державному земельному кадастрі, незалежно від скасування державної реєстрації, належним способом захисту інтересів держави є скасування записів про державну реєстрацію об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 1412300000:01:011:0168 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Поземельній книзі. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] , внаслідок чого задовольняє його позовні вимоги. При цьому суд при вирішення спору по суті відхиляє позицію відповідача що особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, стає власником (користувачем) відповідного права на земельну ділянку на тих самих умовах, на якій вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі, оскільки [PERSON] , яка подарувала будинок [ADDRESS] позивачу, державний акт на цю земельну ділянку не отримувала, дана земельна ділянка не була власністю [PERSON] , державний акт на земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] , визнано недійсним, відповідно у позивача виникло право на отримання Державного акту на цю земельну ділянку, перешкодою чому є наявність реєстрації державного акту на право власності на землю виданого на ім`я [PERSON] , скасування якої відносить права позивача на отримання та оформлення законних прав на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved