Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 12.08.2006 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №28. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем та знаходиться на їх спільному утриманні. Позивач посилається на те, що їх сімейне життя не склалось. Причиною розпаду сімї є те, що вони не могли найти спільної думки між собою, перестали розуміти один одного, через що між ними виникали сварки та скандали. В них різні характери, різні погляди на життя. Протягом останніх 5 років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-яких стосунків не підтримують. Крім того, і в нього, і у відповідача є намір створити іншу сімю. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.08.2006 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №014127 від 12.08.2006 року (а.с.6). В шлюбі у сторін, 24.03.2007 року народився син [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-МИ №044469 від 04.04.2007 року (а.с. 9). Останній проживає з відповідачем. Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникали сварки та скандали, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Протягом останніх 5 років шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо та кожен з них має намір створити іншу сімю. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved