Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідачки [PERSON] у якому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмір 1000,00 грн, щомісячно починаючи з 05 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що позивачка є опікуном неповнолітньої дитини, яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідачка позбавлена батьківських прав відносно дитини. Попри те, така обставина не є підставою для звільнення останньої від сплати аліментів на утримання дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний і моральний розвиток, а також враховуючи матеріальний і фізичний стан відповідачки, відсутність інших утриманців у неї, просить у відповідності до ст. ст. 150, 180 -184 СК України позов задовольнити. Відповідачка не подала відзив, який містив би заперечення проти позову. 05 квітня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено справу до підготовчого засідання. 06 серпня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Просить такий задовольнити повністю. Не заперечує проти заочного вирішення справи. Надав усні пояснення, які аналогічні змісті письмових обставин, що викладені у заяві по суті. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив на позовну заяву,а відтак, враховуючи що сторона позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд встановив, що батьками дитини [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження від 20.10.2001 [NUMBER] /арк. спр. 6/. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 серпня 2010 року № 2-2567/2010 р. відповідачка [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON]. Надалі, встановлено опіку над дитиною [PERSON], яка позбавлена батьківського піклування та призначено опікуна [PERSON], що підтверджено розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.09.2010 № 504 /арк. спр. 10/. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які стосуються обов'язку батьків утримання дитини та його виконання, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 166 цього Кодексу особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом. Так, у положеннях ст.182 цього ж кодексу визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до зазначених вище положень ст.ст.180-182 СК України та роз'яснень, що містяться у п.п.15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття й способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. У разі недосягнення такої домовленості, той із батьків, з яким проживає дитина, має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів в користь дитини, які присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька чи матері або у твердій грошовій сумі й виплачуються щомісячно. У зв'язку із вищевикладеного, суд прийшов переконання, що позовна заява підставна та обґрунтована, оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, яка навчається у школі та яку утримує позивачка; матеріальне становище відповідачки, що в свою чергу не звільняє її від обов'язку утримування дитини, до досягнення нею повноліття, суд прийшов висновку, що з відповідачки на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 05.03.2018 та до досягнення нею повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, а позов задовольнити. Таким чином, суд враховує аргументи позивача щодо призначення аліментів, адже такі підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи, дослідженні та оцінені судом. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. Суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статтях 150, 166, 180-182, 191 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у поданому позові. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із позовом з даної категорії звільнений від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн в користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved