Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом та просив визнати за ним право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 гектара, розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:02:055:0086, мотивуючи позовні вимоги тим, що у інший спосіб (у позасудовому, нотаріальному порядку) оформити спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] неможливо. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; витребувано з Першої вінницької державної нотаріальної належним чином засвідчену копію спадкової справи № 435/2015, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про його дату, час та місце, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 2105021090470. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, у тому числі, матеріали спадкової справи № 435/2015, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.12.2012 року серії ЯО № 681588560529, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 02.10.2012 року № 951, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051010001004546, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510100000:02:055:0086), розташована по [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] та померлому [PERSON] (без визначення часток) (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2015 року (актовий запис № 571). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.12.1961 року (а.с. 13). Так, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 435/2015, позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом та відмовився від спадщини за законом, подавши до Першої вінницької державної нотаріальної контори 26 травня 2015 року відповідну заяву з № 2096. Інший спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] - [PERSON] прийняв іншу частину спадщини за законом та за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 435/2015. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спірної земельної ділянки після смерті [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної земельної ділянки на праві спільної сумісної власності (без визначення часток) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.12.2012 року серії ЯО № 681588560529, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 02.10.2012 року № 951, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051010001004546 (а.с. 9). Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2019 року № 1080/02-31 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Мартинюк І.В. було відмовлено у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510100000:02:055:0086), розташовану по [ADDRESS] , оскільки не визначено його частку у спільному сумісному майні (а.с. 5). Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом; у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку; співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. При цьому, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності; позивач не позбавлена права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку. Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за ним права у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на ідеальну частку (1/3) у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510100000:02:055:0086), розташовану по [ADDRESS] , оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо (дії нотаріуса є правовірними, а тому підстави для їх оскарженні відсутні). При цьому, суд наголошує, що неможливим є як визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим (спадкодавцем), так і визнання за спадкоємцем права спільної сумісної власності без визначення частки, оскільки відповідно до ст. 1226 ЦК України, на загальних підставах спадкується саме частка у праві спільної сумісної власності, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial