Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] , в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 26.09.2015 року між ним та відповідачкою по справі був укладений шлюб, при цьому від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначав, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, постійні сварки , що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим , при цьому шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання припинені між сторонами з червня місяця 2018 року . Разом з тим, відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС. Посилаючись на ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою по справі 26.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Юр?ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області по актовому запису № 24. В підготовче засідання позивач по справі [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності в підготовчому засіданні, при цьому позовні вимоги повністю підтримав, зазначивши, що шлюбно - сімейні відносини та спільне проживання з відповідачкою припинено з червня 2018 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння , постійні сварки, при цьому спільних дітей від шлюбу не має, спір по майну відсутній. Окрім того, строк на примирення не потрібен. Судовий збір по справі позивач просив залишити за ним, вказавши, що йому роз`яснено, що в разі визнання відповідачкою позову судом може бути ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні (ас.19). Відповідачка по справі [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності в підготовчому засіданні та позовні вимоги повністю визнала по тим обставинам, що викладені в заяві позивача, зазначивши, що строк на примирення їй не потрібен , через органи РАЦС шлюб розривати не бажає та після розірвання шлюбу прізвище змінювати не буде (ас.20). Відповідачка зазначила, що їй відомо про те, що в разі визнання нею позову судом може бути ухвалено рішення про задоволення такого в підготовчому засіданні, при цьому визнання позовних вимог відповідачкою є добровільним і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів (ас. 20). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 21.08.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами встановленими Главою 6 Розділу ІІІ ЦПК України, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За викладених вище обставин, суд знаходить можливим за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення в даній справі у відсутності не з`явившихся сторін по справі на підставі наявних у ній матеріалів, при цьому суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали, додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - 26.09.2015 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.02.2018 року, виданого повторно Юр`ївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (ас. 6). Шлюбно - сімейні відносини та спільне проживання припинені між сторонами з червня місяця 2018 року з причин несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги одне до одного , постійних сварок, при цьому сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак розірвати шлюб через органи РАЦС неможливо, оскільки цього не бажає відповідачка по справі. Строк на примирення жодній із сторін не потрібен, спору по майну не має . Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сім`ю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно - сімейних відносин. При викладених вище обставинах, враховуючи, що сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують, суд знаходить збереження сім`ї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206 - 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Наслідки відповідних процесуальних дій відомі як позивачу, так і відповідачці по справі, про що останніми зазначено в заяві та телефонограмі про розгляд справи в підготовчому засіданні в їх відсутності (ас. 19, 20), при цьому відповідачка вказала, що визнання нею позову є добровільним та не порушує чиїх - небудь прав та охоронюваних законом інтересів. Судом також не встановлено будь-яких обставин стосовно порушення прав інших осіб визнанням відповідачем позову. В зв`язку з даним, суд не вбачає підстав для неможливості ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачка визнала позов у підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме - 384, 20 грв., а решту в розмірі 384, 20 грв. залишити за позивачем, враховуючи волю останнього, згідно якого позивач просив судові витрати по справі залишити за ним (ас. 19).

Outcome: approved