Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , треті особи Департамент служб у справах дітей ХМР, [PERSON] , в якому просить надати позивачу дозвіл на зняття з реєстрації за адресою [ADDRESS] малолітнього сина [PERSON] [INFO] та здійснити реєстрацію його місця проживання за адресою [ADDRESS] без письмової згоди матері [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу з відповідачкою має малолітню дитину [PERSON] [INFO] . 03.12.2003року позивачем на підставі договору купів-продажу придбано квартиру за адресою [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. У вказаній квартирі зареєстрований позивач [PERSON] та його син [PERSON] . У зв`язку з наявністю у позивача кредитних зобов`язань він має намір продати зазначену квартиру для погашення кредиту, однак у зв`язку з відмовою відповідачки у зняті з реєстрації дитини не може це зробити. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Представником третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надано заяву про розгляд справи без участі третьої особи та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надано заяву, в якій просить справу слухати без її участі та позовні вимоги підтримує. У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Суд, заслухавши доводи позивача та дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2020року шлюб розірваний. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO] . Позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2003 року належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні у вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та його син [PERSON] . В матеріалах справи наявні копії звернень позивач до відповідачки з проханням вирішити питання щодо зняття дитини з реєстрації за вказаною адресою. Також позивачем надано копію кредитного договору укладеного між ним та АТ «Кредобанк», графік погашення заборгованості, довідку про наявність заборгованості та додаткову угоду про намір укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини третьої ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За вимогами ст.ст.6 , 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року №1077(із змінами та доповненнями), відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 (із змінами та доповненнями), реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, дитина може бути зареєстрована за адресою реєстрації одного із її батьків. До суду надано висновок Департаменту служб у справах дітей, згідно якого департамент вважає недоцільне зняття з реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з адреси [ADDRESS] та реєстрацією за адресою [ADDRESS] . Позивач в позовній заяві просить надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дитини без згоди матері, при цьому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері у квартирі за адресою [ADDRESS] , що належить матері позивача ( бабусі дитини), однак ані батько дитини, ані мати дитини за вказаною адресою не зареєстровані , що суперечить Правилам реєстрації місця проживання та не буде забезпечувати інтереси дитини. Отже, розглядаючи в межах позовних вимог відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed