Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що йому, на праві приватної власності, належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Також в даному житловому будинку зареєстрована, але фактично не проживає його мати [PERSON] , яка з жовтня 2015 року у вищевказаному житловому будинку не проживає, добровільно пішла з будинку, не намагається вселитися, не приходить та не користується ним, проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , і залишаючись зареєстрованою у його домоволодінні, перешкоджає у здійсненні законних прав, зокрема в оформленні пільг щодо сплати комунальних послуг, отримання субсидії. Тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житлом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Книш Р.В. в судове засіданні не з`явилися, попередньо подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце слухання справи була повідомлена за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України та шляхом розміщеного, на офіційній веб-сторінці суду, повідомлення про виклик у судове засідання. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] належить домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , згідно копій Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4543075 від 26.08.2004 року та №4980998 від 07.10.2004 року. (а.с. 5,6). Із довідки № 1650/2-14 виданої 20 вересня 2019 року Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , 1938 року народження зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 2015 року по даний час, фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] .(а.с.7) Як вбачається із актів комісії Хоростківської міської ради, Гусятинського району Тернопільської області №62/2-27 від 05.05.2017 року, №102/2-27 від 07.05.2019 року, №157/2-27 від 03.09.2019 року щодо встановлення факту проживання комісія встановила, що [PERSON] , 1938 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але біля 4-х років за вказаною адресою не проживає. (а.с. 8,9, 10). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] з 2015 року. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] з 2015 року, який належить позивачу, судом не встановлено домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому [PERSON] , слід визнати такою, що втратила право користування житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved