Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до Борівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що вона, її чоловік [PERSON] і мати чоловіка [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO] р. За життя вона побудувала індивідуальне домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] склала письмовий заповіт, яким заповідала все її майно, що буде належати їй, після своєї смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] вона з чоловіком продовжили проживати у вищезазначеному домоволодінні. [INFO] р. помер її чоловік [PERSON] Однак за життя він не встиг оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірне домоволодіння. Після смерті чоловіка вона продовжила проживати у домоволодінні. Інших спадкоємців у померлого [PERSON] немає. Просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Під час розгляду справи позивач надала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] р., право власності на спадкове майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку (літера «К-1, к», площею 108 кв.м); літньої кухні (літера «Б, б», площею 65,3 кв.м); гаражу-літньої кухні (літера «З, з», площею 38,9 кв.м); сараю (літера «И», площею 18,9 кв.м); погрібу (літера «П», площею 23,2 кв.м), сараю (літера «Л», площею 5,2 кв.м), сараю (літера «Н», площею 11,4 кв.м); сараю (літера «О», площею 7,9 кв.м); убиральні (літера «Р»); сараю (літера «С», площею 5,6 кв.м); сараю (літера «Т», площею 5,3 кв.м); огорожі (№1, 3-6, 10); колонок питних (№7, №8); зливної ями (№9). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, підтвердила доводи, викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача Борівської селищної ради Афанасєва Л.І. позовні вимоги визнала. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] проживала зі [PERSON] по [ADDRESS] з 1970 р. В цьому будинку проживали [PERSON], а також діти [PERSON] та [PERSON] сини - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Діти [PERSON] померли. [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON], який помер приблизно 20 років назад. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] живе по [ADDRESS]. Її чоловіком був [PERSON], [INFO], який помер у 1995 р. З ними також проживала свекруха баба [PERSON] - [PERSON], яка була матір'ю чоловіка [PERSON] [PERSON] померла в 1986 р. Діти [PERSON], 3 синів, вже померли. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - це її тітка. У [PERSON] були 3 сина, які померли. [PERSON] був сином [PERSON], яка померла у 1986 р. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідчення свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. В силу ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Частиною 1 ст. 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 534 ЦК Української РСР встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно до вимог ч. 1, 2 ст. 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено свідченнями свідків, що [PERSON] та [PERSON] були матір'ю і сином та проживали разом у спірному будинку за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт від 16.03.1977 р., посвідчений секретарем виконкому Борівської ради трудящих Лисичанського району Ворошиловградської області, зареєстрований в реєстрі за №78, згідно з яким заповідала усе своє майно своєму сину [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується копією дублікату заповіту, посвідченого 13.05.2003 р. секретарем виконкому Борівської селищної ради. [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується копією актового запису про смерть від 28.07.1986 р. №40. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на день смерті своєї матері був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, оскільки [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] проживав у спірному будинку, то вважається таким, що фактично вступив у володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР та є спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Борівською сільрадою Лисичанського району Луганської області 11.02.1961 р., [PERSON] одружився з [PERSON], про що в книзі актів громадянського стану про одруження було зроблено актовий запис №29. Після одруження подружжя отримало прізвище [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджується копією актового запису про смерть від 17.08.1995 р. №64. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Згідно з довідкою Борівської селищної ради від 19.01.2015 р. №32 [PERSON], [INFO], з 1961 р. по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] та проживала разом з ним у спірному будинку на день його смерті. За таких обставин позивач вважається такою, що фактично вступила у володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР та є спадкоємцею, який фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Борівської селищної ради народних депутатів від 21.01.1997 р. №7. Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 02.03.2015 р. за №34353823 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо будинку [ADDRESS] Луганської області. 10.02.2015 р. Комунальне підприємство «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» провело технічну інвентаризацію домоволодіння [ADDRESS], та виготовила інвентаризаційну справу №643, з якої вбачається, що станом на 10.02.2015 р. садибний (індивідуальний) житловий будинок складається з: житлового будинку (літера «К-1, к», площею 108 кв.м); літньої кухні (літера «Б, б», площею 65,3 кв.м); гаражу-літньої кухні (літера «З, з», площею 38,9 кв.м); сараю (літера «И», площею 18,9 кв.м); погрібу (літера «П», площею 23,2 кв.м), сараю (літера «Л», площею 5,2 кв.м), сараю (літера «Н», площею 11,4 кв.м); сараю (літера «О», площею 7,9 кв.м); убиральні (літера «Р»); сараю (літера «С», площею 5,6 кв.м); сараю (літера «Т», площею 5,3 кв.м); огорожі (літера «№1, 3-6, 10); колонок питних (літера «№7, №8»); зливної ями (літера «№9»). Позивач [PERSON] звернулась до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з метою належного оформлення права на спадщину. Проте нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується копією постанови про відмову у здійсненні нотаріальної дії від 10.12.2014 р. №1266/02-14. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 р. (чинна на момент смерті [PERSON].) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. За таких обставин, враховуючи визнання позову представником відповідача, суд вважає за можливе задольнити позовні вимоги позивача [PERSON], оскільки визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на майно не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту її прав та законних інтересів.

Outcome: approved