Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 23.04.1988 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом №24. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, сімейне життя не склалося через різні погляди на життя в результаті чого часто виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги, любові та довіри. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили більше пятнадцяти років тому. Позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, надання строку на примирення не виправить стан стосунків між ними, а тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подавдо суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідна. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.2007 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №030873 від 28.10.2007 року (а.с.4). Від шлюбу дітей вони не мають. Причиною розпаду сімї є те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, сімейне життя не склалося через різні погляди на життя в результаті чого часто виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги, любові та довіри. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили більше пятнадцяти років тому. Позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, надання строку на примирення не виправить стан стосунків між ними, а тому просить його розірвати. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved