Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом покликаючись на те, що працює на посаді лікаря терапевта Десятої міської лікарні м. Львова, яка знаходиться у місті Львові на вул. Боя Желенського, 14. Вказаний медичний заклад обслуговує студентів та викладачів Національного Університету «Львівська політехніка». [INFO] на телеканалі «ZIK», власником якого є відповідач, вийшла телепередача «[INFO]». Запис телепередачі розміщений на інтернет-ресурсі www.zik.ua під аналогічною назвою. Автором вказаного сюжету є [PERSON], яка є журналістом ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ». У вказаній телепередачі, починаючи з 10 хв. 00 сек., вийшов телесюжет у якому, нібито, викриваються факти корупції у Десятій міській лікарні м. Львова. Сюжет закінчується на 19 хв. 27 сек., тобто його загальна тривалість 9 хв. 27 сек. Позивач вважає, що відомості розповсюджені в телесюжеті відносно неї містять неправдиву інформацію, порочать її честь та гідність і наносить шкоду її діловій репутації. Журналісти телеканалу «ZIK» зазначають, що вона вимагала та отримала хабар за оформлення академічної відпустки студентці Національного Університету «Львівська політехніка», однак вказані відомості нічим не підтверджені. Зокрема: на 10 хв. 19 сек. керівник групи журналістських розслідувань прямою мовою повідомляє: «Медик вимагала хабар за те, що оформить академвідпустку, твоє головне завдання з'ясувати чи лікар досі працює»; на 12 хв. 03 сек. пряма мова за кадром. «Тож уже зранку готуємо імпровізований хабар і прямуємо в міську лікарню № 10»; на 14 хв. 17 сек. пряма мова за кадром: «Якщо у конверті справді були б довідки, то чому б терапевт сказала додати ще гроші»; на 15 хв. 13 сек. пряма мова за кадром: «Та в нас є беззаперечні докази - [PERSON] є ініціатором протиправних дій»; на 15 хв. 17 сек. пряма мова журналіста «Я тільки скажу за пані [PERSON], жінка сказала від трьох до чотирьох тисяч гривень, сама запропонувала академвідпустку»; на 15 хв. 50 сек. мова за кадром: «Отже, це колективне хабарництво, жінка лише посередник»; на 16 хв. 44 сек. пряма мова за кадром: «Але обіцянок ми так просто не забуваємо, то ж прямуємо в Десяту лікарню, аби з'ясувати чи проведено розслідування та чи працює горе хабарниця», одразу після вказаної прямої мови фото позивача. Частина відеосюжету, яка нібито слугує доказом отримання хабара, є монтажем. Зокрема, на 11 хв. 27 сек. відеосюжету невідома особа рукою із зафарбованими у яскраво салатовий колір нігтями на клапті паперу здійснює напис «3000 - 4500 грн.». Голос за кадром коментує: «Медик обережна, пише цифри на аркуші, ціна питання чимала». На 12 хв. 03 сек. псевдо студентка складає купюри вартістю 200 грн. в аркуш формату А4, пряма мова за кадром: «Тож уже зранку готуємо імпровізований хабар і прямуємо в міську лікарню № 10». На 12 хв. 34 сек. відеосюжету невідома особа рукою із зафарбованими у яскраво салатовий колір нігтями перераховує гроші, а саме купюри вартістю 500 грн. Голос за кадром коментує: «Та несподівано жінку сума не влаштувала, вона захотіла більше грошей». На 12 хв. 50 сек. відеосюжету невідома особа рукою із зафарбованими у яскраво салатовий колір нігтями знову перераховує гроші купюрами вартістю 500 грн. Голос за кадром коментує: «Поки «ескулап» перераховує фіктивний хабар» заходить знімальна група. На 13 хв. 03 сек. відеосюжету позивач відкриває двері кабінету, щоб вийти, рукою з нігтями без яскравого манікюру. На 14 хв. сек. відеосюжету, під час сцени розмови з журналістом, також видно, що рука Позивача не має яскравого манікюру. На 14 хв. 19 сек. відеосюжету псевдо студентка складає хабар у листок форматом А4, купюрами вартістю 200 грн., а не 500 грн. У вказаному відеосюжеті постійно фігурує формулювання «хабар», «протиправні дії», журналісти прямо та опосередковано вказують, що позивач вимагала та отримала незаконну винагороду за оформлення академічної відпустки. Однак, вказані факти нічим не підтверджені, а сюжет, який видають за доказ - є, фактично, змонтованою провокацією. Вказані дії журналістів були не тільки провокативними, а ще й публічними, відбувались в робочий час, на очах у відвідувачів з інформуванням адміністрації Десятої міської клінічної лікарні. Маючи на меті врегулювати спір у досудовому порядку та забезпечити право на спростування неправдивої інформації, її адвокат звернувся до ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» із заявою про спростування поширених у телепередачі недостовірних відомостей. Однак, у добровільний спосіб відповідач спростовувати недостовірну інформацію відмовився. Зазначала, що як сама провокація, так і її оприлюднення через засоби масової інформації спричинили їй тяжкі моральні страждання, в неї погіршився апетит, вона втратила нормальний сон, усе це відбувалось протягом тривалого часу. Дискредитація її в очах суспільства, а особливо серед колег по роботі та пацієнтів, які поважають позивача і вважають, що вона є висококласним професіоналом та чесною людиною, стала причиною гнитючого настрою та нервозності, внаслідок чого погіршились її відносини з оточуючими, членами сім'ї та у колективі. Таке становище порушило нормальні життєві зв'язки та призвело до прикладання додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням наведеного, позивач просила суд: визнати інформацію, яка поширена ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» шляхом телевізійної трансляції [INFO] на телеканалі «ЗІК» у телепередачі «[INFO]» в частині, яка стосується лікаря терапевта Десятої міської лікарні м. Львова [PERSON] в частині того, що вона вимагала та отримала хабара за оформлення академічної відпустки недостовірною; визнати інформацію, яка поширена ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» шляхом розміщення відеоролику на інтернет-ресурсі www.zik.ua «[INFO]» в частині, яка стосується лікаря терапевта Десятої міської лікарні м. Львова [PERSON] в частині того, що вона вимагала та отримала хабара за оформлення академічної відпустки недостовірною; зобов'язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» вилучити з інтернет-ресурсу www.zik.ua фрагмент відеоролику «[INFO]», починаючи з 10 хв. 00 сек. до 19 хв. 27 сек. відеозалису в частині, яка стосується лікаря терапевта Десятої міської лікарні м. Львова [PERSON]; зобов'язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» спростувати недостовірну інформацію подану у репортажі під назвою «[INFO]», починаючи з 10 хв. 00 сек. до 19 хв. 27 сек. відеозапису, яка транслювалась через західноукраїнський телеканал «ZIK» [INFO], шляхом телевізійної трансляції на телеканалі «ZIK» у телепередачі «[INFO]» в вечірній ефірний час (після 18 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв.) репортажу тривалістю не менше дев'яти хвилин двадцяти семи секунд наступного текстового змісту: «[INFO] західноукраїнський телеканал «ZIK» у передачі «[INFO]» подав недостовірну інформацію стосовно лікаря терапевта Десятої міської лікарні м. Львова [PERSON] в частині того, що вона вимагала та отримала хабара за оформлення академічної відпустки студентці. Лікар терапевт [PERSON] ніколи не вимагала та не отримувала жодного хабара, чи іншої незаконної винагороди та не скоювала ніяких протиправних дій. Вказані в телепередачі «[INFO]» відомості стосовно таких дій лікаря є довільною вигадкою журналістів телеканалу «ZIK». У випадку, якщо тривалість оголошення вказаного тексту триватиме менше ніж дев'ять хвилин двадцять сім секунд, повторити вказаний текст допоки не вийде час тривалістю дев'ять хвилин двадцять сім секунд; зобов'язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» спростувати недостовірну інформацію подану у відеоролику під назвою «[INFO]», починаючи з 10 хв. 00 сек. до 19 хв. 27 сек. відеозапису, яка транслювалась через інтернет-ресурс www.zik.ua шляхом розміщення відеоролику тривалістю не менше дев'яти хвилини двадцяти семи секунд наступного тестового змісту: «[INFO] західноукраїнський телеканал «ZIK» у передачі «[INFO]» подав недостовірну інформацію стосовно лікаря терапевта Десятої міської лікарні м. Львова [PERSON] в частині того, що вона вимагала та отримала хабара за оформлення академічної відпустки студентці. Лікар терапевт [PERSON] ніколи не вимагала та не отримувала жодного хабара, чи іншої незаконної винагороди та не скоювала ніяких протиправних дій. Вказані в телепередачі «[INFO]» відомості стосовно таких дій лікаря є довільною вигадкою журналістів телеканалу «ZIK». Демонструвати вказаний відеоролик протягом двох місяців; стягнути з ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» 10 000 грн. моральної шкоди; стягнути з [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди; стягнути солідарно з ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» та [PERSON] судові витрати. В подальшому, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.10.2015 року позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 10 000 грн. та судових витрат залишено без розгляду. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 25.07.2016 р. позовну заяву в частині визнання інформації, яка поширена ТзОВ - телерадіокомпанією «Міст ТБ» шляхом розміщення відеоролику на інтернет-ресурсі www.zik.ua «[INFO]» в частині, яка стосується лікаря терапевта Десятої міської лікарні м.Львова [PERSON] в частині того, що вона вимагала та отримала хабара за оформлення академічної відпустки недостовірною; зобов'язати ТзОВ - телерадіокомпанію «Міст ТБ» вилучити з інтернет-ресурсу www.zik.ua фрагмент відеоролику «[INFO]» починаючи з 10 хв. 00 сек. до 19 хв. 27 сек. відеозапису в частині, яка стосується лікаря терапевта Десятої міської лікарні м.Львова [PERSON]; зобов'язати ТзОВ телерадіокомпанію «Міст ТБ» спростувати недостовірну інформацію подану у відеоролику під назвою «[INFO]» починаючи з 10 хв. 00 сек. до 19 хв. 27 сек. відеозапису, яка транслювалась через інтернет-ресурс www.zik.ua шляхом розміщення відеоролику, тривалістю не менше дев'яти хвилин двадцяти семи секунд наступного текстового змісту: «[INFO] західноукраїнський телеканал «ZIK» у передачі «[INFO]» подав недостовірну інформацію стосовно лікаря терапевта Десятої міської лікарні м.Львова [PERSON] в частині того, що вона вимагала та отримала хабара за оформлення академічної відпустки студентці. Лікар терапевт [PERSON] ніколи не вимагала та не отримувала жодного хабара, чи іншої незаконної винагороди та не скоювала ніяких протиправних дій. Вказані в телепередачі «[INFO]» відомості стосовно таких дій лікаря є довільною вигадкою журналістів телеканалу «ZIK». Демонстувати вказаний відеоролик протягом двох місяців - також залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання 11.10.2016 р. представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи без його участі та участі позивача. Представник відповідача ТОВ ТРК «Міст ТБ» в судовому засіданні позов не визнав. Вказував, що вимоги позивача ґрунтуються на припущенні щодо поширення інформації про неї в телеефірі. Позивачем, всупереч прямої вимоги ст. 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», не наведено часу виходу в ефір оспорюваної передачі та способу поширення інформації (шляхом ефірного мовлення, супутникового мовлення, системою ІРТV, кабельної мережі тощо). Представник зазначав, що вся інформація, подана в сюжеті підтверджується відповідним відеорядом і об'єднана єдиною концепцією, що виявляє особливості конкретного циклу телепередач. Передача, в яку було вміщено оспорюваний сюжет, за жанром не є інформаційною на відміну, наприклад, від передачі новин. Відповідно подані в ній відомості не можуть однозначно розглядатись як фактичні твердження та неможливо поставити питання про перевірку їх достовірності. Частина подій, висвітлених в оспорюваному сюжеті, були зняті в студії, про що вміщено текстове повідомлення «реконструкція подій» на відповідних кадрах сюжету. Дані частини відео свідомо зроблені достатньо контрастними до основного відеоряду, а не максимально наближені до освітлення, одягу, та інших особливостей суміжних кадрів, щоб не вводити глядача в оману. Також, в самому оспорюваному сюжеті позивачу було надано можливість прокоментувати згадані в позові події, яким вона скористалась, і однозначно заявила, що не вимагала та не брала хабара. Також в сюжеті представлена думка Головного лікаря Десятої міської лікарні м. Львова Василя Данчака, який доволі однозначно виступає на захист позивача. Згадані коментарі розміщено наприкінці сюжету для того, щоб сформувати в глядача власну позицію на основі почутих різних точок зору. Таким чином оспорюваний сюжет є достатньо збалансований і не можна однозначно стверджувати, що він поширює недостовірну інформацію про позивача. Також, зазначав, що ні з тексту позовної заяви, ні з долучених до позову матеріалів не вбачається завдання шкоди особистим немайновим благам позивача. Відсутні будь-які доведені підстави вважати, що поширена ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» інформація порушує особисті немайнові права позивача чи перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Просив відмовити в задоволені позову повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. У відповідності до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції України. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Отже, всі перелічені обставини є предметом доказування в судовому процесі, та лише їх сукупність є юридичним складом правопорушення, який надає позивачу можливість реалізувати своє право на судовий захист. Приписами ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Якість доказування забезпечується визначеним ЦПК процесуальним порядком і способом їх дослідження. Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов'язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування. Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов'язок по доказуванню. Обов'язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду. Право доказування виступає як можливість подання доказів, участь в їх дослідженні, попередній оцінці та гарантується сукупністю процесуальних засобів і реалізується по волі заінтересованих осіб особисто або за допомогою суду у відповідності з своїми інтересами та вибором способу поведінки. Обов'язок по доказуванню полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, який гарантується настанням несприятливих правових наслідків у випадку їх невиконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов'язку по його доказуванню; якщо позивач не доведе підставу вимоги, то в позові належить відмовити. Невиконання обов'язку по доказуванню для сторін й інших суб'єктів правового спору матиме матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. За положеннями ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях; суд приймає до уваги належні та допустимі докази. Позивачем та його представником, всупереч вказаним вимогам, не наведено часу виходу в ефір оспорюваної передачі й способу поширення інформації, а також не надано жодного доказу поширення відповідачем телепередачі «[INFO]», в якій міститься телесюжет щодо позивача [PERSON], у будь-який спосіб. Наведені обставини виключають наявність в діях відповідача юридичного складу правопорушення, який надавав би позивачу можливість реалізувати своє право на судовий захист, а тому у задоволенні вимог позивача щодо захисту честі, гідності та ділової репутації слід відмовити за недоведеністю. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами і доповненнями). Пунктом 11 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, якій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов'язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов'язку. Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. До того ж, при визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності, а визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Щодо заподіяння діями відповідача будь-якої моральної шкоди позивачу, то в ході судового розгляду позивачем та її представником не було надано суду жодного доказу у підтвердження вказаної позовної вимоги, а тому у задоволенні такої слід відмовити.

Outcome: dismissed