Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кролевецького районного суду від 15.11.2018 року змінено розмір аліментів на утримання їх спільної з відповідачем дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 779 грн. 50 коп. щомісяця. Визначений у 2018 році розмір аліментів на утримання дитини на даний час менший ніж мінімальний розмір аліментів, визначений законодавством, з урахуванням підвищення вартості продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності, житлово-комунальних послуг, та збільшення вікових потреб дитини. Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, зазначає, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, просить змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Кролевецького районного суду від 15.11.2018 року з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1699 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, зазначає, що в 2018 році шлюб між нею та відповідачем розірвано, однак за два роки до розірвання шлюбу відповідач почав проживати окремо від неї та дитини, дитиною не цікавиться, ніякої допомоги не надає. Вже більше трьох років вона з дитиною проживає окремо, їй точно не відоме місце проживання відповідача. Весь цей час відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вихованням сина не займається, з ним не спілкується, станом його здоров`я не цікавиться, не проявляє батьківської уваги, про духовний та фізичний розвиток дитини не піклується, хоча має можливість бачитися з сином та турбуватись про нього. Відповідач інших дітей, крім їх спільного сина, не має, він не допомагає їй матеріально утримувати дитину, станом на 01.11.2019р. має заборгованість по сплаті аліментів на дитину в сумі 8090,70 грн. Враховуючи викладене, зокрема те, що [PERSON] не виконує і не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 51). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 47), до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа служба у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області надала суду клопотання про розгляд справи без участі її представника (а.с.30). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи, суд вирішив можливим розглянути справу в їх відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 20). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 19). Згідно з рішенням Кролевецького районного суду від 15 листопада 2018 року змінено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 779 грн. 50 коп. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13). За змістом позову позивач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] окремо від відповідача [PERSON] більше трьох років. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні, не навідує та не спілкується з сином, станом його здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, маючи заборгованість по сплаті аліментів. Не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Свої батьківські обов`язки [PERSON] не виконує. Вказані обставини підтверджуються актом, засвідченим головою квартального комітету [PERSON] , за підписами [PERSON] , [PERSON] від 17.10.2019 року, довідкою Кролевецького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №10 «Горобинка» Кролевецької міської ради Сумської області від 09.09.2019р. №69, з яких вбачається, що [PERSON] жодного разу не відвідував сина [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] з 05.09.2016 року по теперішній час відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №10 «Горобинка» Кролевецької міської ради. Дитину до закладу дошкільної освіти приводить та забирає мати [PERSON] (а.с. 16, 17). Відповідно до розрахунку та довідки старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідач [PERSON] станом на 01.11.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 8090,70 грн. (а.с. 14, 15). Згідно акту обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від 13 вересня 2019 року за адресою [ADDRESS] , житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 4 кімнат, веранди. Умови проживання задовільні, є необхідні меблі та побутова техніка, витримуються санітарно-гігієнічні норми. Родина обробляє 0,12 га земельної ділянки, запас продуктів харчування достатній. У дитини є окрема облаштована кімната, ігрові зони в будинку і на подвір`ї, дитина в повній мірі забезпечена одягом та взуттям. За вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , дід [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , баба [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] .Члени комісії дійшли до висновку, що в родині створені умови для проживання малолітньої дитини (а.с. 18). Питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. За висновком органу опіки та піклування Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області від 25.02.2020 року Кролевецька районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 49-50). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З викладеного вбачається, що відповідач втратив будь-які зв`язки зі своїм малолітнім сином, при цьому заперечень щодо вказаних обставин відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст.ст.150, 155, 180 СК України, які передбачають обов`язки батьків по вихованню та утриманню дітей, він ухиляється від виконання цих обов`язків, а його спосіб життя не забезпечує інтересів дитини. Відповідно до статті 19 та ч.ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України (із змінами згідно ЗУ №2475-VIII від 03.07.2018 року) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановленого з 1 січня 2020 року складає 2218 грн., тому розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років повинен становити не менше 1109 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2018 році, їхній розмір, визначений рішенням суду від 15 листопада 2018 року не може задовольнити необхідні потреби дитини, та не в повній мірі відповідає вимогам ст.141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 4 , ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Проаналізувавши досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує батьківських обов?язків, передбачених ст. 150 СК України, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав, щоб відступити від висновку органу опіки та піклування. Після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд погодився з обґрунтованим висновком органу опіки та піклування Кролевецької РДА Сумської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і прийшов до висновку, що [PERSON] свої батьківські обов`язки брати участь у вихованні дитини, передбачені ст.150 та ч.2 ст.157 СК України, будучи при цьому повнолітньою, дієздатною особою, без поважних причин не виконує, таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Позивач не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1699 грн. щомісячно, та наявність у відповідача на час подачі та розгляду позову достатності заробітку (доходу). Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Кролевецького районного суду від 15 листопада 2018 року і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1109 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. З роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Суд вважає, що позивач не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 15 листопада 2018 року по справі № 579/1339/18 2/579/469/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на дитину, після його повного виконання. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений при подачі позову до суду та документально підтверджений. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 167, 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial