Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з ПАТ «СК «Інтер-Поліс» на її користь пеню в розмірі 7 833,11 грн., інфляційні втрати в розмірі 7663,99 грн.; три відсотки річних в розмірі 488,80 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. та судовий збір в розмірі 487,20 грн., а разом 18 473,10 грн.; вимогу про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 1 000 грн. - залишено без розгляду. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.09.2014р. близько 20:50 год. на пр.Червоної Калини у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) за участі транспортних засобів: «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER], що застрахований у ПАТ СК «Інтер-Поліс» під керуванням [PERSON] та «Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER], що застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» під керуванням [PERSON] У відповідності до ст.33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сторони досягнули згоди щодо обставин ДТП та спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого винним у вказаному ДТП визнаний [PERSON] Відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6239200 від 30.07.2014р. у ПАТ СК «Інтер-Поліс», таким чином у відповідача наступила цивільно-правова відповідальність по відшкодуванню заподіяної шкоди. Позивач звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте 06.11.2014р. відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, що в подальшому стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Так, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 03.07.2015р. задоволено позов [PERSON] та вирішено стягнути із ПАТ «СК «Інтер-Поліс» на користь [PERSON] 16 073,12 грн. страхового відшкодування, 650 грн. витрат, пов'язаних з оплатою автотоварознавчого дослідження, 4 000 грн. збитків, завданих внаслідок порушення цивільного права та 243,60 грн. судового збору, всього 20 966,12 грн. Проте, дане рішення суду було виконано страховою компанією лише 12.11.2015р., оскільки саме цього дня кошти фактично було перераховано на картковий рахунок потерпілої, що підтверджується банківською випискою за період з 01.11.2015 - 24.11.2015рр. Оскільки страхова компанія неправомірно відмовила їй у виплаті страхового відшкодування, вчасно не виплатила визначені рішенням суду кошти, відтак повинна також сплатити передбачені законом штрафні санкції за період прострочення виконання своїх зобов'язань, а саме з 07.11.2014р. по 11.11.2015р. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із заявою, за змістом якої уточнені позовні вимоги підтримав, просить такі задоволити, а розгляд справи здійснювати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» в судове засідання не з'явився, проте подав суду заперечення згідно якого заперечують щодо вимог позивача, вважають їх безпідставними з огляду на те, що грошове зобов'язання по сплаті страхового відшкодування виникло у компанії з моменту набрання законної сили рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 03.07.2015р., яке згодом було звернено до виконання в ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. [PERSON] персонально не зверталась до боржника ПАТ СК «Інтер-Поліс» із вимогою про сплату зазначеної в рішенні суду суми відшкодування. Перерахування вказаної суми відшкодування за рішенням суду здійснене ПАТ СК «Інтер-Поліс» 09.10.2015 року на рахунок ВДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві, що підтверджується копією платіжного доручення № 2067 від 09.10.2015р. У зв'язку з виконанням обов'язку щодо сплати боргу в розмірі 20 966,72 грн., вважають, що відсутні підстави для задоволення даного позову. Розгляд вказаної справи просить здійснювати у відсутності представника страхової компанії. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих ними заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2014р. близько 20:50 год. на пр.Червоної Калини у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) за участі транспортних засобів: «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER], що застрахований у ПАТ СК «Інтер-Поліс» під керуванням [PERSON] та «Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER], що застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» під керуванням [PERSON] У відповідності до положень ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.03.2015р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення розміру франшизи, за яким вирішено стягнути з відповідача в користь позивача франшизу у в сумі 510 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Вказаним рішенням також встановлено, що 30.09.2014р. близько 20.50 год. на пр.Ч.Калини у м.Львові мало місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та марки Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] При цьому сторони досягнули згоди щодо усіх обставин ДТП та спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (затвердженого зразка), відповідно до якого ДТП сталась внаслідок дій відповідача [PERSON] Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, що відбулась 30.09.2014р. за участі вищевказаних транспортних засобів містить ознаки страхового випадку та є підставою для здійснення страхового відшкодування. Встановлено, що позивач звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом ПАТ СК «Інтер-Поліс», скерованого позивачу [PERSON] від 06.11.2014р., страховою компанією прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.36.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що за аналізом наданих страховику документів, зроблено висновок про те, що пошкодження транспортні засоби отримали в різних дорожньо-транспортних пригодах, тобто про несумісність пошкоджень транспортних засобів, що є учасниками пригоди. Також вказано, що ПАТ СК«ІНТЕР-ПОЛІС» не має можливості встановити факт, причини та обставини заявленої дорожньо-транспортної пригоди. Вказане стало передумовою звернення позивача з відповідним позовом до суду та як наслідок рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 03.07.2015р. задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування; вирішено стягнути із ПАТ «СК «Інтер-Поліс» на користь [PERSON] 16 073,12 грн. страхового відшкодування, 650 грн. витрат, пов'язаних з оплатою автотоварознавчого дослідження, 4 000 грн. збитків, завданих внаслідок порушення цивільного права та 243,60 грн. судового збору, всього 20 966,12 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили, на підставі чого Сихівським районним судом м.Львова 03.08.2015р. було видано виконавчий лист № 464/3974/15-ц, який звернуто до виконання в ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). За змістом положення ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пунктом 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок страховика (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення по дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, страховиком сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно листа ВСУ від 19.07.2011р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» та постанови судової палати у цивільних справах ВСУ у цивільній справі №6-49цс12 від 06.06.2012р., зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ПАТ «СК «Інтер-Поліс», пені, інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми за період з 07.11.2014р. (наступний день від дня прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування) по 11.11.2015р. (день фактичного виконання грошового зобов'язання) в розмірі, з урахуванням проведеного позивачем розрахунку, 7 833,11 грн. - пеня, 7 663,99 грн. - інфляційні втрати та 488,80 грн. - 3 % річних відповідно. Покликання представника відповідача у своєму запереченні на те, що період розгляду цивільної справи в суді щодо вирішення спору про страхове відшкодування не зараховується в строк прострочення виконання зобов'язання, в саме грошове зобов'язання виникає з моменту набрання відповідним рішенням законної сили не заслуговують на увагу, оскільки грошове зобов'язання виникає з моменту прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або відмови у такій виплаті. Оскарження відповідно рішення потерпілим в судовому порядку жодним чином не зупиняє перебігу строку виконання грошового відшкодування в силу вищевказаних положень законодавства, крім того розмір відшкодування відповідачем не оспорювався. Згідно ст.79, 84, 88, 89 ЦПК України, роз'яснень, викладених у постанові Пленуму ВСУ від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням, а також 2 000 грн. коштів витрачених на правову допомогу згідно представленого ТзОВ «Автопоміч» розрахунку та квитанції про оплату даних послуг від 04.01.2016р. На підставі ст.ст.526, 549, 610, 612, 625, 988, 992 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved