Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (остання редакція від 03.09.2018р. т.1 а.с.231) до [PERSON], третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зменшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторонни мають спыльну дочку [PERSON], [INFO]. За рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси у справі № 2-996 стягнуто з [PERSON] (боржник) на користь [PERSON] (стягувач) аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх доходів, починаючи з 07.12.2009 і до повноліття дитини. За даним рішенням 28.01.2010 року видано виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження №ВП 35886226. Дочка зареєстрована за місцем проживання позивача. Позивач, як батько приймає участь у вихованні та утриманні доньки, разом ходять на прогулянки та у магазини, по мірі можливості він намагається купувати для неї одяг та речі. 04.06.2018 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №35886226 позивач дізнався, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній виконавчий документ і постанова про відкриття виконавчого провадження. Також відсутні докази направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження, при цьому, - таку постанову він не отримував. 04.06.2018 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №35886226 він дізнався, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні перевірки майнового стану боржника в період з 2009 по 2015 роки. Весь час перебування виконавчого документа на виконанні, розрахунок заборгованої по аліментах здійснювався неправильно і без урахування проведених ним виплат. Крім того, на думку позивача, не враховувався і той факт, що він має невеликий дохід (приблизно 4000- 5000 тис. грн. на місяць), утримує нову родину і нараховані йому аліменти значно перевищують його дохід і розмір аліментів, визначений судом. Зазначає, що розмір його заробітку є нестабільним та дозволяє зменшити розмір утриманих аліментів із ј частини всіх видів заробітку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1013грн. 50коп. щомісячно. Крім того, вважає за необхідне врахувати обставини, що дочка зареєстрована разом із позивачем, стягувач аліментів має значно вищий за його дохід, він декілька разів надавав дозвіл для виїзду дитини на відпочинок за кордон, а тому розмір аліментів маж бути зменшений, а заборгованість перерахована. Позивач вказує, що за період часу з 07.12.2009 року по 01.04.2013 року аліменти ним сплачені повністю. Між тим, державний виконавець невірно нарахував розмір заборгованості. Незаконний арешт 1/3 частини квартири [ADDRESS] сприяв втраті його майна. Вважає, що відповідач використовує дитину лише як знаряддя помсти і не враховує ні інтереси дитини, ні інтереси позивача. Матеріальний стан позивача не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, а також сплачувати заборгованість по аліментах, оскільки його звільнено з роботи, де він мав стабільний заробіток, через постійні судові розгляди спадкової справи він не може влаштуватись на постійне місце роботи та за спеціальністю із заробітком, необхідним та достатнім для утримання не лише себе, а й своєї дочки. Вказує, що має лише засоби для щоденного проживання. Через обставини - смерть його батька, зрада сестри і позбавлення його сестрою спадкового майна, права власності на своє майно, судові тяганини, - його здоров»я погіршилось, що потребує відновлення та додаткових витрат. Отже просить суд про повне звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, оскільки заборгованість виникла у зв»язку з тяжкими обставинами, що мають істотне значення. Таким чином, позивач просить суд, - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі судового рішення від 28.01.2010 року по справі №2-996 на уримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі з ј частини всіх видів доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1013грн. 50коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; змінити спосіб стягнення аліментів на банківський рахунок дитини у сумі 1013грн. 50коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; звільнити позивача повністю від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла у зв»язку з тяжкою обставиною, що має істотне значення, в період з 01.04.2013 року по 01.06.2018 року під час виконання виконавчого листа №2-996, виданого 28.01.2010 року у розмірі 64560грн. 25коп., стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 11.07.2018 року прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що дочка [PERSON] після припинення спільного проживання сторін проживає з відповідачем та перебуває на її утриманні. Факт реєстрації дочки за адресою проживання з позивачем, не підтверджує факт проживання дочки з позивачем і не свідчить про утримання її останнім. Вважає, що позивачем не доведені обставини, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. Навпаки, він підтверджує факт отримання ним в середньому заробітку 4000-5000грн., однак аліменти не сплачує. Інших утриманців він не має, є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю, сплатив адвокату 18324грн. 80коп. за надання правничої допомоги по справі про зменшення розміру аліментів на свою дочку, що свідчить про те, що він здатен сплачувати аліменти у встановленому судовим рішенням розмірі. Відповідач зазначає, що маючи другу дитину, самостійно утримувати дочку [PERSON] не може, [PERSON] ніякої допомоги не надає. Встановлений судовим рішенням розмір ј частина всіх видів заробітку на даний час є гранично допустимим для утримання 16-ти річної дівчинки, а 1/6 частина не буде достатньою для забезпечення мінімальних її потреб. Не підлягають до задоволення вимоги про зарахування аліментів на картковий рахунок, оскільки несвоєчасно сплачені позивачем на дитину аліменти повністю витрачаються на дитину, а даних про нецільове використання коштів, не має. Позовна вимога про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах не ґрунтується на вимогах закону, є явно несправедливою як по відношенню по дитини, так і відповідача. Жодна із зазначених позивачем обставин, не дає підстав для звільнення його від сплати боргу по аліментах. Вважає, що розрахунок заборгованості, здійснений державним виконавцем, відповідає закону. Заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу. Позивачем надано відповідь на відзив, за яким просить позовні вимоги задовольнити з обставин та підстав, вказаних у позові. Крім того, зазначив, що доводи відповідача про те, що дитини проживає з нею, є недоведеними. Про погіршення майнового стану позивача свідчать: судові рішення, дані інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається відчуження майна, належного [PERSON] третім особам без відома і волевиявлення останнього; декларація про доходи позивача; доходи відповідача є значно вищими, ніж позивача; аліменти відповідачем використовуються не за призначенням і дитина не бачить тих коштів, які надає позивач; існує спір про розмір заборгованості по аліментах; відповідач та дитина відпочивають за кордоном, а тому доходи відповідача є вищими, ніж його; заборгованість по аліментах нарахована невірно; на утриманні позивач має дружину; відсутній виконавчий документ, всі дії державного виконавця підлягають скасуванню; мінімальний розмір аліментів може сплачувати в розмірі 1013грн. 50коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Шаповал О.В. повністю підтримали обставини, що викладені у позовній заяві в редакції від 03.09.2018р. та позовні вимоги і просили їх задовольнити. Надані письмові пояснення по суті позову. Крім того, зазначили, що не заявляють вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді правничої допомоги адвоката. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Огородній А.Б. заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні представник третьої особи Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Дьо Л.С. зазначила, що не згідна з позовними вимогами в редакції від 03.09.2018 року. Розмір заборгованості 64560грн. 25коп. є таким, що нарахований вірно і підстав для його скасування немає. Письмові пояснення по суті позову та відзиву не подані. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 03.09.2018 року не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, який розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (актовий запис №218 від 19.05.2009р.). Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис №197). Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.01.2010 року у справі №2-996/2010 з відповідача на користь позивача на утримання дочки стягуються аліменти у розмірі ј частини всіх доходів та заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення Придніпровським райсудом м. Черкаси 28.01.2010 року видано виконавчий лист, який звернуто на примусове виконання через Придніпровський ВДВС ГТУЮ у Черкаській області. 30.01.2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. В грудні 2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], актовий запис №1852 від 06.12.2013р.). Відповідно до даних свідоцтва про народження, [PERSON] має дочку [PERSON], [INFO] (актовий запис №404). За даними довідки від 11.04.2018р. №860, [PERSON] перебувала на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості з квітня 2017 по січень 2018 і отримала допомогу в розмірі 14246грн. 08коп. За даними декларації, яку [PERSON] 19.02.2018 року подав до органів ДВС про доходи та майно боржника фізичної особи, ним зазначено, що джерелом доходів заробітної плати є - водій таксі у розмірі 2000-4000 з періодом виплати нарахування - щомісяця; транспортні засоби відсутні, відомості про вклади та інші активи у банках відсутні. Між тим, у позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначив, що його доходи складають 4000-5000грн. на місяць. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.08.2018 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований позивач та його дочка [PERSON] відповідно до даних довідки від 09.01.2018р., виданої КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, земельна ділянка в садовому товаристві «Машинобудівник» та 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Придніпровського ВДВС Дьо Л.С. від 15.06.2018р. заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів становить 66291грн. 50коп. за період часу з квітня 2013 року по червень 2018 року включно. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.01.2019р. (справа №2-996/10, провадження №4-с/711/2/19), яка залишена без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 05.03.2019 року (справа №22ц/793/428/19) [PERSON] відмовлено у задоволенні скарги на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТЮУ у Черкаській області. Зокрема, відмовлено й у скасуванні розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON]. Отже, підстав вважати, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період часу з квітня 2013 року по травень 2018 року, немає. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України (в редакції на час розгляду справи) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З»ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що вказані позивачем обставини не дають підстав для зменшення розміру аліментів, які сплачуються ним на виконання судового рішення за виконавчим листом №2-996 на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Так, жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведено обставин щодо погіршення його матеріального стану. Факт перебування в іншому шлюбі, смерть батька позивача, яка настала 24.01.2014р., наявність судових спорів щодо спадкового майна, звернення в листопаді 2018 року до відповідних органів щодо припинення підприємницької діяльності, перебування на обліку в центрі зайнятості, яке має місце у 2019 року, необхідність сплати до фіскальних органів боргу (недоїмки) фізичною особою-підприємцем, не є тими обставинами, які свідчать про неможливість сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному попереднім рішенням суду. Крім того, встановлено, що позивач є працездатною особою, інших утриманців немає, має на праві власності нерухоме майно, а тому такі обставини враховуються судом при вирішенні даного спору. Також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], як платника аліментів, про зміну способу стягнення аліментів, оскільки за нормами ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів. Крім того, не є доведеними обставини про те, що отримувач аліментів [PERSON] використовує аліменти не за призначенням, тобто не на утримання дочки [PERSON]. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається статтями 194-197 СК України. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем, про що складається відповідний розрахунок, про який повідомляються стягувач та боржник. Так, відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Станом на час розгляду справи, судом встановлено, що визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах є дійсним. Як зазначалось вище, [PERSON] за ухвалою суду від 10.01.2019р., яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду від 05.03.2019р., відмовлено у скасуванні розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання їхньої дочки [PERSON]. За результатами розгляду справи, суд вважає, що посилання на обставини, які, як на думку позивача та його представника, дають підстави для повного звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментах, є безпідставними. Так, перебування [PERSON] у іншому шлюбі, смерть його батька, наявність судових спорів щодо спадкового майна та погіршення у зв»язку з цим стану здоров»я позивача, фінансових та моральних затрат, необхідності сплатити податкову недоїмку, перебування на обліку в центрі зайнятості, звернення щодо припинення підприємницької діяльності, неможливість працювати з-за перебуванні у стресі з-за судових справ, факт реєстрації дитини за адресою місця реєстрації позивача (батька дитини) та сплата ним за дочку комунальних послуг, можливість матері забезпечити відпочинок дитини за кордоном, - не є підставами для застосування положень ч.2 ст. 197 Сімейного Кодексу України. Крім того, під час судового розгляду позивач [PERSON] пояснив суду, що заборгованості по аліментах не має, він нічого не винен відповідачеві, як стягувачу аліментів. Також позивач пояснив, що дочка з ним фактично не проживає; він не звертався до відповідача щодо стягнення комунальних послуг, які він сплачує за дочку, яка зареєстрована за його місцем реєстрації. Таким чином, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог відповідно до редакції позову від 03.09.2018р., суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні в повному обсязі. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed