Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 15 серпня 2012 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про виділення в окрему одиницю та визнання права власності на об'єкт нерухомого майна. Цим же рішенням виділено у власність відповідачу земельну ділянку площею 1436 мІ, позивачу - площею 558 мІ. На виконання цього рішення частині домоволодіння, яка належить позивачу, Київською районною у м.Полтаві радою присвоєно нову адресу - [ADDRESS]. Відповідач самовільно переставив паркан між їхніми суміжними земельними ділянками в бік позивача, чим порушив його права. Відповідно до даних горизонтальної зйомки на сьогоднішній день в користуванні [PERSON] знаходиться 444 мІ, тобто відповідач самовільно захопив 114 мІ. Добровільно перенести огорожу відповідно до рішення суду відповідач відмовляється, чим чинить перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою. Тому позивач просив суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом перенесення огорожі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, уповноваживши представляти його інтереси в суді адвоката [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з підстав, які судом визнані неповажними. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 15 серпня 2012 року (а.с.11-12) виділено [PERSON] в домоволодінні, яке розташоване по [ADDRESS] в натурі частку із майна, що знаходиться в спільній частковій власності з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього, будівлі та споруди, що складають самостійний об'єкт нерухомого майна, без втрати цільового призначення: в житловому будинку літ. А-1 (квартири 1) у складі приміщень - передпокою 2-1 площею 12,40 мІ, кухні 2-2 площею 15,90 мІ ванної 2-3 площею 4,20 мІ, кімнати 2-4 площею 12,60 мІ, кімнати 2-5 площею 9,90 мІ, кімнати 2-6 площею 28,60 мІ, передпокою 2-7 площею 6,10 мІ, кмнати 2-8 площею 12,00 мІ, сіни ІІІ площею 6,0 мІ. Площа по внутрішнім розмірам квартири №2 складає 107,70 мІ; - погріб літній «а1», срай-гараж літ. «Б», вбиральню літ. «В», навіс літ. «б»частину огорожі №1, замощення №3, водогін №5. Визнано за [PERSON] право власності на виділений об'єкт як на окремий об'єкт нерухомого майна. Виділено [PERSON] у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 1436 мІ. Також вказаним судовим рішенням виділено [PERSON] в домоволодінні, яке розташоване по [ADDRESS] в натурі частку із майна, що знаходиться в спільній частковій власності з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього, будівлі та споруди, що складають самостійний об'єкт нерухомого майна, без втрати цільового призначення: тамбур 1-1 площею 2,5 мІ, передпокій 1-2 площею 6,6 мІ, кімнати 1-3 площею 13,70 мІ, кімнати 1-4 площею 13, 6 мІ, кухні 1-5 площею 15, 50 мІ, ванної 1-6 мІ площею 2,3 мІ, комори 1-7 площею 2,3 мІ, вбиральні 1-8 площею 1,1 мІ, підвалу І площею 32, 7 мІ, частина огорожі №1, огорожа №2. Визнано за [PERSON] право власності на виділений об'єкт як на окремий об'єкт нерухомого майна. Виділено [PERSON] у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 558 мІ. Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 14 травня 2013 року №138 погоджено розподіл домоволодіння по [ADDRESS] на два окремих. Частині домоволодіння, що належить [PERSON], надано нову поштову адресу: [ADDRESS]. Частині домоволодіння, що належить [PERSON], залишено поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.14). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на ту обставину, що відповідач самовільно переставив паркан та самовільно захопив 114 мІ земельної ділянки, що йому належить. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Але жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що відповідачем самовільно був переставлений паркан та здійснене самовільне захоплення частини земельної ділянки позивача, особами, які беруть участь у справі суду надано не було. Як вбачається з даних висновку експертного будівельно-технічного дослідження земельної ділянки по [ADDRESS] у м.Полтаві від 30 липня 2012 року №118, на час дослідження експертом встановлено фактичне користування земельною ділянкою: [PERSON] користується земельною ділянкою площею 1548 мІ, [PERSON] - 446 мІ (а.с.6-10). Підтверджують вказану обставину з незначними розбіжностями і дані плану горизонтальної зйомки ділянки за адресою: м.Полтава, [ADDRESS], виготовленого у 2012 році, згідно якого в користуванні [PERSON] перебуває ділянка загальною площею 1554 мІ, в користуванні [PERSON] - 444 мІ (а.с.15). З наведеного вбачається, що на час ухвалення судом рішення про розподіл домоволодіння та земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] вже був встановлений фактичний порядок користування земельною ділянкою, який було змінено рішенням Київського районного суду м.Полтави від 15 серпня 2012 року (а.с.11-12). Відповідно, є такими, що заслуговують на увагу посилання відповідача в його заяві від 18.03.2014 року на сумісне з позивачем встановлення паркану ще до розподілу домоволодіння за рішенням суду. Тому відсутні підстави для визначення дій відповідача як самовільного захвату та самовільного перенесення паркану. Посилання відповідача в його заяві про те, що даний паркан вони з відповідачем ставили спільно, жодним доказом у справі не спростовується, як не підтверджується і твердження позивача про самовільне перенесення відповідачем паркану. На думку суду, звертаючись з даним позовом, позивач має на меті примусити відповідача самостійно виконати рішення Київського районного суду м.Полтави від 15 серпня 2012 року, яке до даного часу не виконано. Тобто, мають місце правовідносини з питань виконання судового рішення. При цьому позивачем в поданій до суду заяві не порушується питання звернення судового рішення до примусового виконання в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а також щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи відповідного органу Державної виконавчої служби України. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем вибрано невірний спосіб захисту свого права. Встановивши дані обставини та відповідні їм правовідносини, суд, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, приходить до висновку, про безпідставність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, тому в їх задоволенні слід відмовити. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed