Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полоничнівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, третьої особи Камянка-Бузької державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.10.2007 помер його прадід [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина в обсяг якої входить земельна ділянка площею 2,2969 га на території Полоничнівської сільської ради, 1/2 частка житлового будинку по вул. Центральна,132 с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області, який відносився до типу колгоспний двір. 24.05.2015 померла його прабабця [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина в обсяг якої входить 1/2 частка житлового будинку по вул. Центральна,132 с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області, який відносився до типу колгоспний двір. Він є спадкоємцем майна за заповітом після смерті [PERSON] та за законом після смерті [PERSON], проте йому було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, а тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності державного нотаріуса. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Відповідно до виписки з погосподарської книги №14 Полоничнівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області Львівської області, про те, що станом на 15.01.1991 в житловому будинку №132 по вул. Центральній в с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області проживали і були зареєстровані [PERSON], [INFO], - голова домогосподарства, [PERSON], [INFO], -дружина.(а.с.12) Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є співласниками будинковолодіння розташованого за адресою: вул.Центральна,132 с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області кожному з них, як членам колишнього колгоспного двору, належить по 1/2 частці вказаного будинку. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №083921, виданого Полоничнівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області 18.10.2007, [PERSON] помер 15 жовтня 2007 року(а.с.17). 24 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 399632, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівської міського управління юстиції(а.с.26). Судом встановлено, що до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 2,2969 га, яка знаходиться на території Полоничнівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 20.08.2004, серія ЛВ №076317, виданого на підставі розпорядження голови Камянка-Бузької райдержадміністрації від 20.02.2004 №76 та 1/2 частка житлового будинку по вул. Центральна,132 в с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області, який відносився до типу колгоспний двір, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 22.04.1991(а.с.19). 30.08.2002 [PERSON] склав заповіт, згідно якого житловий будинок з всіма господарськими будівлями, все своє майно, яке знаходиться в с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області заповів -[PERSON] (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіту не складала, а тому спадкування її майна здійснюється за законом. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є правнуком померлої [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-СГ №288753, свідоцтво про народження серії І-СГ №257818, Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України). Своєїми заявами [PERSON], [PERSON], відмовились від спадщини після смерті [PERSON] в користь [PERSON] Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. До 01 січня 2013 р. Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на обєкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Судом встановлено, що рішення про розподіл часток майна вищевказаного колгоспного двору між його членами Полоничнівська сільська рада не виносила і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлих, але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved