Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у сумі 24 750 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 000 грн., зменшивши позовні вимоги в ході судового розгляду справи в частині стягнення боргу до 20 990 грн. та 3 % річних у розмірі 314 грн. 50 коп., посилаючись на те, що 30 вересня 2013 року позичив відповідачці 27 500 грн., з яких 15 000 грн. кредитною карткою ПАТ «Дельта Банку» та 12 500 грн. готівкою. Надання коштів [PERSON] в позику підтверджується розпискою. Остання зобов»язувалася повернути кошти до 10 жовтня 2013 року, однак свої зобов»язання не виконала, а повернула лише частину коштів. У зв»язку з несвоєчасним поверненням позики, у нього склався скрутний матеріальний стан щодо оплати житлово-комунальних послуг, навчання сина та дружини в інституті, придбання продуктів харчування, медичних послуг, що змусило його позичати кошти у знайомих та родичів. Неповернення йому коштів спричинило моральних страждань. З цих підстав звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (а.с.23, 32). Відповідач повторно у судове засідання не з»явилася, вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України (а.с.20-21, 29-31), про причини неявки суд не повідомила. З цих підстав суд, відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2013 року [PERSON] передав в позику [PERSON] грошові кошти у сумі 27 500 грн., які остання зобов»язувалася повернути до 10 жовтня 2013 року, що підтверджується розпискою (а.с.3). На день розгляду справи в суді відповідач повернула позивачу лише 6 510 грн., борг становить 20 990 грн. (а.с.32). З розрахунку заборгованості наданого [PERSON] вбачається, що станом на 02 квітня 2014 року 3 % річних за користування грошовими коштами у сумі 20 990 грн. становить 314 грн. 50 коп. (20 990 х 3 % х 6 місяців) (а.с.32). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що сторони уклали договір позики, що підтверджується розпискою, зобов»язання за яким відповідачем не виконані, а саме грошові кошти у вигляді позики у сумі 20 990 грн. позивачу не повернуті, а також те, що проведений позивачем розрахунок 3 % річних за користування грошовими коштами [PERSON] у сумі 314 грн. 50 коп. є вірним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що [PERSON] порушено право [PERSON] на своєчасне повернення грошових коштів, які є його власністю, на які він розраховував, оскільки вони потрібні були для оплати навчання сина та дружини (а.с.36-39), оплати комунальних послуг, придбання продуктів харчування, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків та необхідності застосування додаткових зусиль для організації свого життя та життя членів своєї сім»ї, а саме одержання в позику коштів у інших осіб (а.с.33-35). Суд розцінює дії відповідача протиправними та такими, що заподіяли моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір заподіяної моральної шкоди [PERSON] суд відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення, а саме те, що моральна шкода завдана позивачу внаслідок неповернення йому власних грошових коштів понад шість місяців та спричинена в результаті протиправних дій відповідача, глибину душевних страждань та необхідність застосування позивачем додаткових зусиль для відновлення свого усталеного способу життя. Суд також враховує вимоги розумності та справедливості, тривалий період, протягом якого позивач не може отримати своїх грошей, та вважає за можливе стягнути з відповідача 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 247 грн. 50 коп. судового збору за вимогу майнового характеру, оскільки на день звернення до суду з позовом неповернута сума боргу становила 24 750 грн. (а.с.1), та 114 грн. 70 коп. судового збору за частково задоволену позовну вимогу немайнового характеру (а.с.15), а всього 362 грн. 20 коп.

Outcome: partial