Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 27 лютого 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 10 по вулиці Озерна в смт. Петрівка (після перейменування Петропавлівка) Станично-Луганського району. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка вона звернулася до приватного нотаріуса Станично-Луганського нотаріального округу але отримала відмову, оскільки виявилося, що право власності на вказане нерухоме майно не було зареєстровано у визначений законом спосіб. Крім цього, у зв'язку із втратою, нотаріусу небуло надано оригінал свідоцтва про право на спадщину, виданого державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] 13 травня 1992 року за реєстровим № 1545. У звязку з наведеним просила суд визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою вул. Озерна, 10, смт. Петропавлівка Станично-Луганського району Луганської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] селищної радив судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за відсутності представника, заперечень проти задоволення позову не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про одруження серії І-ЕД №020188, виданого Петрівською с/р Ст-Луганського р-ну Луганської обл. 26 грудня 1997 року, актовий запис № 40, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до Свідоцтва про народження серії V-УР №0609293, виданого Петрівською селищною радою Ст-Луганського р-ну Луганської обл. 25 лютого 1963 року, актовий запис № 17, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Як вбачається зі Свідоцтва про смерть серії ІІІ-ЕД №431447, виданим 14 жовтня 1991 року Петрівською с/р Ст-Луганського р-ну Луганської обл., актовий запис № 50, [PERSON] помер 14 жовтня 1991 року. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-ЕД №221359, виданим 12 жовтня 2009 року Петрівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 78, [PERSON] померла 11 жовтня 2009 року. Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №485206, виданим 27 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3271, підтверджується, що [PERSON] помер 25 лютого 2015 року. Довідкою [PERSON] селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 14 листопада 2017 року № 3443 підтверджується, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [INFO], разом з ним мешкали дружина - [PERSON]та син [PERSON] Згідно довідки, виданої 07 жовтня 2015 року комунальним підприємством «Станично-Луганське районне бюро технічної інвентаризації», за [PERSON], станом на 01 січня 2013 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 13 травня 1992 року, реєстровий № 1545, та Договору дарування, виданого Петрівською селищною радою 21 серпня 1992 року № 335, зареєстровано право власності на житловий будинок № 10 по вулиці Озерна в смт. Петрівка ( після перейменування - Петропавлівка). Копією Договору дарування від 21 серпня 1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Петрівської селищної Ради народних депутатів Станично-Луганського району Луганської області, зареєстрованим в реєстрі за № 335, підтверджується, що [PERSON] подарувала [PERSON] 5/6 часток жилого будинку з подвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул. Озерна, 10, смт. Петрівка (після перейменування - Петропавлівка) Станично-Луганського району Луганської області. Інша 1/6 частина вказаного будинку належала [PERSON] після смерті його батька - [PERSON], який помер 14 жовтня 1991 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 13 травня 1992 року, реєстровий № 1545. Проте документи про право власності в порядку спадкування на дану частину будинку були втрачені. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 10 по вулиці Озерна в смт. Петрівка (після перейменування Петропавлівка) Станично-Луганського району Луганської області від 07 жовтня 2015 року, інвентаризаційна справа № 711, реєстровий № 4/697, вбачається, що замовником технічної інвентаризації є позивач [PERSON] Згідно висновку субєкта оціночної діяльності ПП «Екорт», вартість житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Озерна, буд. № 10, смт. Петрівка, Станично-Луганський район, Луганська область, станом на 24 листопада 2017 року складає 50 180 грн. Постановою приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області від 02 листопада 2017 року № 107 позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Петропавлівка, вулиця Озерна, 10 (десять), після померлого 25 лютого 2015 року чоловіка - [PERSON], оскільки право власності на день смерті спадкодавця не виникло, бо на його імя не було зареєстровано, як передбачено ст.ст. 182,331 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації та оскільки не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме, документи, що підтверджують склад та місцезнаходження спадкового майна. Згідно повідомлення Біловодської державної нотаріальної контори від 06 березня 2018 року №249/01-16 після смерті [PERSON], який помер 25 лютого 2015 року спадкові справи не заводилися, інформація щодо наявних заповітів відсутня, що підтверджується інформаційним довідками зі Спадкового реєстру від 03 січня 2018 року №51145908 та №51145928. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем зазаконом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в звязку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторний державний акт або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved