Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 04 вересня 2004 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області , про що зроблено актовий запис №186. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також зазначила, що з 2017 року сторони не проживають спільно однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові один до одного, сімейно-шлюбні стосунки розпались і поновлені бути не можуть. Тому позивач просила шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04 вересня 2004 року виконкомом Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис за №186 розірвати. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Просила суд розірвати шлюб. Наданий термін на примирення не дав позитивних результатів. У судовому засіданні відповідач заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 вересня 2004 року виконкомом Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №186. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року сторонам надано строк на примирення до 02 липня 2018 року. Строк, наданий судом сторонам для примирення, не вніс позитивних змін у відношеннях між сторонами. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~статті 104 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved