Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом який мотивувала тим, що вони з відповідачем є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даний час позивач бажає належним чином розпорядитись своєю частиною майна та просить суд виділити її частину в натурі. Позивач та її представник [PERSON] та її представник Мензак Ю. Ю , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Борисов І. В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві. З наданих суду документів вбачається, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно висновку про оцінку нерухомого майна, вартість житлового будинку становить 649387 грн., а вартість гаража з надбудовою - 136815 грн. Вартість 1/2 спільного майна становить 393096,50 грн., і тому у разі поділу таким чином, щоб позивачці відійшов гараж з надбудовою, відповідач повинен компенсувати їй різницю між половиною загальної варстості домоволодіння та вартості об`єкта, який виділяється їй, а саме - суму в 256281,50 грн. Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено в частині першій статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України можна дійти висновку, що виділ частки (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру), або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ (поділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак, визначальними для виділу частки або поділу будівлі в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будівлі відповідно до часток співвласників. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 6, 7 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. За таких обставин, суд приходить до висновку що позов підставний, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved