Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вимоги мотивував тим, що з вересня 2016 року по вересень 2017 року він мешкав за адресою: [ADDRESS] разом із своєю матір'ю [PERSON] та доглядав її. 22.05.2017 за кредитні кошти в сумі 8469,80 гривень він придбав у магазині «Фокстрот» морозильну камеру «Indesit» та привіз її до будинку матері. 18.09.2017 його сестра [PERSON] забрала матір мешкати до себе та доглядати за адресою: [ADDRESS]. Самовільно, без законних підстав сестра присвоїла собі морозильну камеру, забравши її до своєї квартири, та відмовляється повертати морозильну камеру йому. Просив суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] належну йому на праві власності морозильну камеру. 03.05.2018 ухвалою судді відкрите спрощене провадження у справі. 21.05.2018 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якіому відповідач заперечила позовні вимоги. 21.05.2018 третьою особою [PERSON] подані пояснення щодо позову, в якіх третя особа також заперечила щодо позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та наполягали на їхньому задоволенні. Позивачем пояснено, що він доглядав матір, яка після переламу стегна не може пересуватися, за адресою її мешкання рік, ніхто не допомагав йому в цьому. В них з матір'ю був спільний бюджет, на забезпечення побуту він витрачав як свої гроші, так і ті, що належать матері. Йому відомо, що мати раніше назбирала 16000,00 гривень на своє поховання, під час спільного з ним проживання вона наказала йому докласти туди гроші, щоб вийшло 20000,00 гривень, що він і зробив. Морозильну камеру він придбав у кредит, сплачував цей кредит зі своєї пенсії, в квітні 2018 року повністю розрахувався з банком. Коли у вересні 2017 року сестра забирала матір до себе, то забрала і гроші, відкладені матір'ю. [PERSON] стверджувала, що у матері було відкладено 30000,00 гривень, і вимагала в нього 10000,00 гривень, начебто він їх витратив. Не отримавши від нього грошей, відповідач забрала належну йому морозильну камеру, вигадавши, що він сам віддав її в рахунок витрачених коштів. Він не витрачав материних грошей, про що й казав відповідачці. Наразі морозильна камера перебуває у сестри, в той час як належить йому, і сестра відмовляється її повертати, навіть підговорила мати, щоб та казала, що він дійсно витратив гроші і сам віддав їм камеру. Просив суд витребувати камеру у [PERSON] на його користь. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що брат погано ставився до матері, тому у вересні 2017 року вона забрала мати до своєї квартири. Коли забирала матір, вони виявили, що не вистачає коштів, які матір відкладала на своє поховання. Так, зі слів матері та сестри [PERSON] їй відомо, що у матері було відкладено 30000,00 гривень, а брат віддав лише 20000,00 гривень. В рахунок 10000,00 гривень, що він витратив, він запропонував забрати морозильну камеру «Indesit», на що і вона, і мати погодилися. Вона знала, що камера у кредиті, і пропонувала братові, що вона сама погасить цей кредит, але він відмовився і сам все сплатив. Не може пояснити, навіщо вона пропонувала братові сплачувати кредит замість нього. Напередодні брат побив її, вона зверталася до поліції. Вважає, що хоча брат віддав камеру саме їй, морозильна камера належить матері, оскільки брат купив її за гроші матері. Зараз камера знаходиться в її квартирі і вона користується нею. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог на боці відповідача [PERSON] до суду не з'явилася, надавши письмові пояснення з проханням розглянути справу без її участі, оскільки за віком і станом здоров'я вона не може прийти до суду. В письмових поясненнях проти позову заперечила і вказала, що вона дійсно заощадила 30000,00 гривень на своє поховання, за рік мешкання із сином [PERSON] вона отримувала пенсію та гроші за пай, весь цей час син зловживав спиртними напоями, погано відносився до неї, не годував, не допомагав, витрачав її пенсію. У вересні 2017 року її дочка [PERSON] забрала її до себе, бо вона потребує догляду, а терпіти знущання сина більше не могла. Під час переїзду вона хотіла забрати свої гроші, але замість 30000,00 гривень в її хованці залишилося лише 20000,00 гривень. Син сказав, що витратив кошти, і запропонував замість грошей забрати морозильну камеру, яку він придбав під час проживання у неї. Морозильну камеру він віддав з власної волі в присутності свідків, отже вона є добросовісним набувачем права власності на морозильну камеру та, відповідно, мала право на вивезення морозильної камери на своє нове місце проживання до оселі [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним племінником сторін у справі, його матір [PERSON] є рідною сестрою сторін. Йому відомо від тітки, [PERSON], і матері, що дядько, [PERSON], придбав у кредит морозильну камеру, кошти на неї давала його бабуся [PERSON] Раніше в сім'ї були добрі стосунки, але потім тітка і дядько посварилися. Десь рік бабуся жила із дядьком, восени 2017 року тітка вирішила забрати бабусю до себе. Він допомагав із переїздом, бабуся наказала забрати морозильну камеру, а дядько обурювався. Також від матері знає, що у бабусі було 30000,00 гривень, а коли її забирали, то там було 19000,00 гривень. Розмову про те, що позивач винен матері 10000,00 гривень, він не чув, бо був на вулиці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її матір'ю, а [PERSON] та [PERSON] - її рідними братом і сестрою відповідно. Відносини з братом у них із сестрою погіршилися після того, як у брата з'явилася нова жінка. Брат доглядав їхню матір вдома у матері в с. Веселому з вересня 2016 року по вересень 2017 року, мати лежача, не могла обслуговувати себе. За гроші матері брат купив морозильну камеру. У матері дійсно були гроші, 30100,00 гривень, які раніше зберігала саме вона, але із початком бойових дій у 2014 році вона віддала гроші на зберігання братові [PERSON], бо сама мешкає в с. Опитному і там було небезпечно. Тоді вони з братом ще не сварилися і вона йому довіряла. У вересні 2017 року, коли сестра забирала матір до себе, брат віддав лише 20000,00 гривень, сказав, що витратив 10000,00 гривень. Вона особисто грошей не бачила, знає про їхній розмір від сестри. Замість витрачених грошей брат запропонував сестрі забрати морозильну камеру, та погодилася і забрала. Все відбувалося в її присутності, він пропонував забрати камеру у дворі будинку, де були сам позивач, вона, матір і сестра. Їй відомо, що морозильна камера придбана у кредит і сплачував кошти за неї [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що вони є сусідами відповідача [PERSON], яка запрошувала їх як свідків до своєї квартири, де вони були присутні під час надання пояснень третьою особою [PERSON], підписали текст цих пояснень, який надрукувала [PERSON] Підтверджують, що в тексті пояснень за смислом викладено саме те, що усно пояснювала [PERSON] Суд, заслухавши учасників процесу і вивчивши докази у справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач 22.05.2017 придбав у ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» за договором купівлі-продажу №К-0036-17768769 морозильну камеру INDESIT NUS 16.1 AA NF H (UA) з попередньою частковою оплатою товару, того ж дня отримавши морозильну камеру за видатковою накладною №К-0036-17768769 (а.с.5-6). Так само гарантійний документ, що був виданий на морозильну камеру, містить відомості про її отримання саме [PERSON] (а.с.7). Сторонами визнано і доказуванню не підлягає, що наразі морозильна камера INDESIT NUS 16.1 AA NF H (UA) знаходиться за місцем мешкання відповідача [PERSON] Стаття 15 ЦК України, з якою корелюються положення ст.4 ЦПК України, закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, [PERSON] стверджує, що морозильну камеру [PERSON] забрала всупереч його волі, в той час як [PERSON] наполягає, що [PERSON] сам віддав її їхній матері в рахунок витрачених ним належних матері коштів. Як встановлює ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження наявності права власності на морозильну камеру позивачем [PERSON] надані суду докази щодо її придбання саме ним - договір купівлі-продажу та накладна. Суд не бере до уваги в якості доказу надану позивачем довідку ПАТ «А-БАНК» від 29.05.2018 про закриття кредиту, оскільки з цієї довідки не вбачається, що вказаний кредит є саме кредитом на придбання позивачем морозильної камери. Позивач [PERSON] спростовує добровільну передачу ним [PERSON] або [PERSON] морозильної камери. Відповідачем [PERSON] не доведено суду факту відмови [PERSON] від права власності на морозильну камеру на будь-чию користь. Надана у додатку до відзиву постанова про закриття кримінального провадження №12017050410003242 від 22.03.2017 прийнята раніше дати настання подій, описаних у позовній заяві, крім того, вона вказує лише на відсутність складу кримінального правопорушення в діях щодо [PERSON] і констатує наявність цивільно-правових відносин між сторонами. Відповідач не змогла пояснити судові, навіщо вона пропонувала позивачеві самостійно виплатити залишок кредиту за морозильну камеру, якщо вважала, що та віддана в рахунок витрачених братом коштів. Допитані за клопотанням відповідача свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду суперечливі пояснення з приводу одних і тих самих подій, свідками яких вони були. Так, [PERSON] підтвердила, що [PERSON] дійсно добровільно віддав морозильну камеру сестрі, в той час як [PERSON] пояснив, що [PERSON] обурювався наказом матері забрати у нього морозильну камеру. Даючи судові пояснення, [PERSON] стверджувала, що морозильна камера була придбана братом за гроші матері, в той самий час вона підтвердила, що обізнана про придбання братом морозильної камери у кредит, а наприкінці надання пояснень навіть вказала, що [PERSON] самостійно виплачував цей кредит зі своїх коштів. Свідчення [PERSON] з огляду на наявні в них суперечності, а також підтвердження нею поганих стосунків з братом, в чому й переконався суд в ході судового розгляду, не дають підстав суду сприймати покази [PERSON] як достовірні повною мірою і достатні для підтвердження позиції відповідача. Крім того, на відсутність відмови позивача від права власності на належне йому майно вказує і той факт, що документи на морозильну камеру, зокрема, гарантійний документ, знаходяться саме у нього і були пред'явлені ним суду, в той час як за умови добровільної передачі майна гарантійний документ, необхідний на випадок виходу з ладу камери, мав бути наявним у набувача майна. Посилання відповідача на те, що позивач витратив гроші в сумі 10000,00 гривень, належні їхній матері [PERSON], і саме в рахунок цього віддав морозильну камеру, не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Відповідачем не доведена як сама наявність таких коштів у третьої особи, так і факт їхнього витрачення з боку позивача та наявність будь-якої пропозиції з боку [PERSON] врегулювати виникле питання вказаним відповідачем шляхом - шляхом відмови від права власності на майно. Опитані свідки підтвердили наявність у третьої особи грошових коштів, але всі вони посилалися як на джерело таких відомостей саме на слова відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON], вказавши на те, що на власні очі грошей або інших доказів їхньої наявності не бачили. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 387 ЦК України надає власникові право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Згідно з п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не мав наміру відчужувати належну йому морозильну камеру, дії відповідача [PERSON] під час вивезення морозильної камери до свого місця мешкання не відповідали волі позивача. Посилання відповідача та третьої особи на те, що морозильна камера була віддана позивачем не [PERSON], а матері сторін [PERSON], не заслуговують на увагу з огляду на те, що морозильна камера фактично знаходиться в квартирі відповідача, саме відповідач не бажає добровільно повернути її позивачеві, і саме відповідач користується цією камерою, як вона і підтвердила в судовому засіданні. Виходячи з того, що відповідач володіє майном позивача без достатньої правової підстави, позовні вимоги щодо витребування даного майна з чужого незаконного володіння обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.8). У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved