overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.05.2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Хмільницьким районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 8. Від даного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] Однак, спільне проживання припинили в зв'язку з різними поглядами на життя та відсутністю спільних інтересів, на підставі чого у сторін виникали постійні сварки. Сторони проживають окремо, наданий судом строк для примирення нічого в їх відносинах не змінив, а тому позивач просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить її волі та інтересам малолітньої дитини. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 21.05.2016 року Хмільницьким районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 8 (а.с. 4). У даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо через різні характери та погляди на життя, шлюб та сім'ю, а тому прийшли до переконання про необхідність розірвання шлюбу. З метою врегулювання даного спору, ухвалою суду від 06.02.2018р. сторонам був наданий чотиримісячний строк на примирення, який у їхніх відносинах нічого не змінив. Із пояснень сторін судом з'ясовано, що примирення між ними за вказаний період не відбулось, подружні стосунки відновились. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В зв'язку з викладеним, у зв'язку із тим, що відповідач позовні вимоги визнає повністю, позивач наполягає на суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб існує лише формально. Витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на коричсть позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення в цивільній справі №328/3403/17, яким розподілити судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в заяві просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяву, матеріали справи №328/3403/17 суд встановив, що в резолютивній частині рішення суду від 18.01.2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини не вирішене питання про розподіл судових витрат між сторонами, що не відповідає вимогам, встановленим п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, заяву необхідно задовольнити та вирішити поставлене в ній питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем [PERSON] за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 680,00 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків сплаченого нею судового збору, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказала, що уклала шлюб з відповідачем 20 серпня 2005 року, шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 408. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Сімейно - шлюбні відносини між сторонами припинені з причини відсутності поваги та взаєморозуміння. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не можливе. Спору щодо спільного майна та виховання дитини сторони не мають. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 408. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами не має. Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя між сторонами не має. Шлюбні відносини між сторонами припинені з причини відсутності поваги та взаєморозуміння. В теперішній час сторони висловили своє бажання розірвати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що судом під час ухвалення рішення не вирішено \~питання про зміну її прізвища після розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти заявлених вимог. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення заяви за таких підстав. Згідно п.1 ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в своїй заяві від 28.08.2018 року просила суд після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON] (а.с.17). Зі свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 050612 слідує, що дошлюбне прізвище позивача дійсно було [PERSON] ( а.с.3) Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право на прізвище є особистим правом подружжя і може бути здійснене тільки ним самим, оскільки вибір прізвища при розлученні проводиться лише за бажанням того з подружжя, який змінив прізвище. Стаття 16 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок», яка набрала чинності для України 03 вересня 1981 року, забезпечує на основі рівності чоловіків і жінок рівні особисті права чоловіка і дружини, в тому числі вибір прізвища, професії, заняття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільним ухвали додаткове рішення у справі № 214/3666/18 за позовом [PERSON] до [PERSON]В про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловою квартирою яка розташована за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить спірна квартира на підставі договору купівлі продажу від 29.05.1992 року. В 2013 році вона, як власник житлової квартири, надала згоду на реєстрацію відповідача у справі у вказаній житловій квартирі. На даний час відповідач зареєстрована в даній житловій квартирі, однак фактично в ній не проживає понад одного року ( з 16 червня 2014 року), що порушує її право володіння, користування та розпорядження цим майном. В судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала, відмовившись від вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, пояснила, що вона являється власницею вказаної квартири, як пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію за даних підстав не може оформити передбачену законодавством субсидію. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач [PERSON] викликалася до суду через опублікування відповідного оголошення у газеті „Урядовий курєр» за № 70, номер якої вийшов 17 квітня 2015 року, але в судове засідання остання не з'явилася. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до договору купівлі-продажу від 29.05.1992 р. позивач [PERSON] придбала та являється власником житлової квартири № 13 за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт.Чернігівка, вул. Шкільна, 3. Відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає в зазначеній квартирі з 16 червня 2014 року. Факт не проживання відповідача у справі понад одного року підтверджується довідкою Чернігівської селищної ради від 03.06.2015 року за № 2129 та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] які мешкають в даному будинку. Відповідно до вимог ст. 405 ч. 2 ЦК України особа втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що є всі передбачені ст. 405 ЦК України підстави для задоволення позову. Відповідач не проживає в [INFO] без поважних причин більш як 1 рік, про розгляд даної справи повідомлена у встановленому законом порядку, а отже може бути визнана такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 03 липня 2004 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 34. Позивач посилається на відсутність взаєморозуміння з відповідачем [PERSON] та вказала, що шлюбні відносини між сторонами припинено, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просила суд не надавати термін на примирення та розглядати справу без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що 03 липня 2004 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 34, що стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження (а.с.6) та [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження (а.с.7). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, між сторонами постійно виникають суперечки, відносини між сторонами не слались, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та в позовних вимогах просила не надавати термін на примирення. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.07.2019 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 75. Позивач вказує, що сімейні стосунки у неї з чоловіком не склалися, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків не підтримують останнім часом, спільного господарства та бюджету не ведуть, а тому вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. В судове засідання позивач та її представник адвокат Порхун О.П.. До суду представник позивача надала заяву про проведення розгляду без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце його проведення повідомлялений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому суд вважає, що він про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що дає підстави суду розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 17.07.2019 року у Тетіївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 75, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків не підтримують останнім часом, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який вони не бажають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони проживати разом не бажають, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують і в подальшому підтримувати наміру не мають, спільного господарства та бюджету не ведуть, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 01.05.1975 року виконавчим комітетом Височанської сільської ради Тетіївського району Київської області, актовий запис № 5, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач вказує, що сімейні стосунки у неї з чоловіком не склалися, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та довіра, шлюбних стосунків не підтримують протягом останніх місяців, спільного господарства та бюджету не ведуть, а тому вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. Позивач в судове засідання не прибула, до суду надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 01.01.1975 року у виконавчому комітеті Височанської сільської ради Тетіївського району Київської області, актовий запис № 5, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та довіра, шлюбних стосунків не підтримують останнім часом, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який вони не бажають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони проживати разом не бажають, шлюбних стосунків не підтримують і в подальшому підтримувати наміру не мають, спільного господарства та бюджету не ведуть, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved