Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, інфляційних втрат, 3% річних та призначення аліментів. В обґрунтування позову позивач вказала, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/3303/13-ц від 25.06.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 17.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду позивачу виданий виконавчий лист та 02.09.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44582545, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Протягом тривалого часу відповідач належним чином не виконує рішення суду та постанову державного виконавця, внаслідок чого має заборгованість за період з 01.04.2013 року по 30.06.2021 року у сумі 70232,07 гривень, що підтверджується розрахунком державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 22.07.2021 року. На думку позивачки, така поведінка відповідача вкрай ускладнює можливість підтримання належного мінімального прожиткового рівня, а також - отримання позитивних наслідків від процесу виховання та навчання неповнолітньої дитини. У відповідності до ч. 1ст. 196 СК України,у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачкою надано розрахунок суми та строків несплати аліментів. Позивачка просить стягнути з відповідача пеню за період з 01.06.2013 року по 30.06.2021 року у розмірі 71429,47 гривень, втрати від інфляції за період з 01.06.2013 року по 30.06.2021 року у розмірі 25484,47 гривень та 3% річних у сумі 6366,31 гривень. Також просить призначити аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 25% від середньої заробітної платні працівника у Запорізькій області. Судові витрати покласти на відповідача. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/3303/13-ц від 25.06.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 17.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду позивачу виданий виконавчий лист та 02.09.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44582545, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Протягом тривалого часу відповідач належним чином не виконує рішення суду та вимоги державного виконавця, внаслідок чого має заборгованість за період з квітня 2013 року по червень 2021 року в сумі 70232,07 гривень, що підтверджується розрахунком державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 22.07.2021 року. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) станом на 30.06.2021 року заборгованість відповідача перед позивачкою по аліментам на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом № 334/3303/13-ц від 14.01.2014 року виданим Ленінським районним судом м.Запоріжжя за період з квітня 2035 року по червень 2021 року становить 70232,07 гривень. Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржений. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів. Так, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Жодних доказів того, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів утворилась з вказаних вище причин, суду не надано. Позивачем надано розрахунок пені за період з 01.01.2019 року по 31.07.2021 року, яка станом на 01.08.2021 року становить 73884,00 гривень. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи, що на підставі рішення суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти, виконавчий лист за яким перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби, зазначене рішення суду відповідачем не виконуються у повному обсязі, через що наявна заборгованість, яка за розрахунком ВДВС станом на 30.06.2021 року становила 70232,07 гривень, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів, в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, що становить - 70232,07 гривень. Щодо вимог позивача [PERSON] про стягнення інфляційних втрат у сумі 25484,47 гривень та 3-х відсотків річних у сумі 6366,31 гривень, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки положення ст. 625 ЦК України не розповсюджуються на сімейні правовідносини, а діючим Сімейним Кодексом України передбачена відповідальність за порушення сплати аліментів у виді стягнення неустойки, іншого виду відповідальності за прострочення сплати аліментів не передбачено. З наведених вище підстав суд не застосовує норми ст.ст. 599, 612, 625 ЦК України. Щодо вимоги позивача про призначення на її користь аліментів у розмірі 25% від середньої заробітної плати працівника у Запорізькій області на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд зазначає, що за рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/3303/13-ц від 25.06.2013 року на її користь вже стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Разом з тим, позивач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про зміну розміру або способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 гривень, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Outcome: partial