Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просить, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, визнати незаконною бездіяльність посадових і службових осіб Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради щодо оформлення та видачі спеціального ордеру на вселення в однокімнатну квартиру [ADDRESS] у м. Львові на склад сім'ї одна особа: [PERSON]; зобов'язати Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради видати спеціальний ордер на вселення в однокімнатну квартиру [ADDRESS] у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в органах прокуратури Львівської області працює з 2003 року на різних посадах: помічника прокурора Жовківського району, Личаківського району м. Львова, старшого слідчого Самбірської міжрайонної прокуратури. З червня 2010 року по травень 2015 року працював старшим прокурором відділу прокуратури Львівської області. З червня 2015 року працює на посаді прокурора прокуратури міста Львова. Фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. На підставі наказу прокуратури Львівської області №1997к від 25 листопада 2013 року йому надано однокімнатну квартиру [ADDRESS] у м. Львові на склад сім'ї одна особа. До Львівської міської ради з приводу вирішення питання видачі спеціальних ордерів неодноразово звертався профспілковий комітет працівників прокуратури Львівської області, однак, відповідачем таких не видано. Крім цього, 11 червня 2015 року особисто звертався з листом до виконавчого комітету Львівської міської ради щодо оформлення та видачі спеціального ордеру на вказану квартиру, на що 26 червня 2015 року отримав відповідь від начальника управління житлового господарства департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про те, що на даний час питання надання службового житла працівникам прокуратури не може бути пріоритетним. За вказаних обставин, відповідачем порушено його права на вселення у спірне житло та проживання у такому. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Синьовський Б.В. проти позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Турчин І.Я. у судовому засіданні позов підтримав, просив такий задовольнити. Надав пояснення про те, що право на отримання вказаного службового житла у позивача виникло одночасно із прийняттям рішення про передачу такого, ордер є формальною підставою для вселення в таке житло. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що на виконання рішення громадської комісії з житлових питань при виконкомі Львівської міської ради від 10 грудня 2013 року №17, в.о. директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради затверджено акт №9 від 16 грудня 2013 року, яким управлінням житлового господарства Львівської міської ради передано, а прокуратурою Львівської області прийнято, серед інших, квартиру [ADDRESS] у м. Львові /а.с. 16-19/. Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №985 від 20 грудня 2013 року, квартирі [ADDRESS] у м. Львові надано статус службової /а.с.23/. Відповідно до наказу прокурора Львівської області №1997к від 25 листопада 2013 року старшому прокурору відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області [PERSON] надано однокімнатну квартиру [ADDRESS] у м. Львові на склад сім'ї одна особа. Зазначено, що така виділяється адміністрацією прокуратури Львівської області як службова /а.с.10/. Надання позивачу вказаного житла також підтверджується наказом прокурора Львівської області №807к від 13 червня 2014 року /а.с.11/ . Судом встановлено, що [PERSON] в органах прокуратури Львівської області працює з 2003 року на посадах: помічника прокурора Жовківського району, Личаківського району м. Львова, старшого слідчого Самбірської міжрайонної прокуратури. З червня 2010 року по травень 2015 року працював старшим прокурором відділу прокуратури Львівської області. З червня 2015 року працює на посаді прокурора прокуратури міста Львова. Фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Із листа прокурора Львівської області від 17 грудня 2013 року №58-77 вих-13, адресованого в.о. директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради видно, що прокуратура Львівської області зверталася з проханням провести закріплення службових квартир у будинку [ADDRESS] у м. Львові, серед яких, черговику №3 пільгової черги [PERSON] квартири №116 (склад сім'ї одна особа) /а.с. 20-22/. Як видно з витягу з протоколу №1 засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі від 4 лютого 2014 року, питання щодо закріплення службових квартир у будинку [ADDRESS] у м. Львові, зокрема, квартири №116 за позивачем, відкладено на довивчення /а.с.34/. 17 листопада 2014 року голова профкому працівників прокуратури Львівської області звертався до в.о. директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради з приводу надання інформації щодо оформлення та видачі ордерів та прийняття рішення стосовно закріплення квартир, серед яких, також спірної квартири за позивачем /30-31/. Крім цього, 11 червня 2015 року позивач звертався із заявою до Львівською міської ради про прийняття рішення щодо закріплення за ним службового житла /а.с.35-36/, на що отримав відповідь від 26 червня 2015 року про те, що питання надання службового житла працівникам прокуратури не є пріоритетним /а.с.23/. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 121 ЖК України порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Статтею 122 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до наказу Генерального прокурора України від 16 квітня 2004 року №48/13-ок «Про затвердження переліку категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове житло, та про затвердження Положення про облік та розподіл службової житлової площі Генеральної прокуратури України», службове жиле приміщення може бути надано, в тому числі, старшим прокурорам відділів, помічникам прокурорів міськрайпрокуратур та прирівняних до них. Згідно з п.16 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року №37, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. Пунктами 18, 19 розділу 11 «Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою Львівської міської ради №219 від 19 жовтня 2006 року (зі змінами та доповненнями), передбачено, що до повноважень Департаменту житлового господарства та інфраструктури міської ради належить оформлення та видача ордерів на жилі приміщення, прийняття рішень щодо закріплення службового житла, виведення службових приміщень з обліку службових. Разом з тим, відповідно до пунктів 5.1.22, 5.1.23 «Положення про департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконкому від 27 жовтня 2006 року №1206 (зі змінами), до компетенції Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради відноситься оформлення та видача ордерів на жилі приміщення, прийняття рішень щодо закріплення службового житла, виведення службових приміщень з обліку службових. Верховний суд України у пункті 11 «Правових позиціях щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» 26 травня 2001 року роз'яснив, що у випадках, коли згідно із законодавством жиле приміщення надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профкому або за спільним рішенням громадської організації та її профспілкового органу з наступним повідомленням виконкому місцевої ради або місцевої державної адміністрації (статті 52, 53 ЖК), право на жиле приміщення виникає з часу його надання, тому в разі відмови у видачі ордера може бути заявлено позов про його видачу. Судом встановлено, що спірна квартира позивачу надана на законних підставах, рішення про надання такої ніким неоспорене та невизнане протиправним у судовому порядку. Також встановлено, що документи для видачі спеціального ордеру в порядку ст.122 ЖК України подавалися, проте, такий до цього часу не видано. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з протоколом №1 засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі від 4 лютого 2014 року розгляд питання відкладено фактично безпричинно, жодних правових підстав не вказано та судом не встановлено. Суд дійшов висновку, що житло, яке має статус службового, черговикам не може бути надане, а у даному випадку дискреційні повноваження відповідача як адміністративного органу не допускають відкладення розгляду питання без обрання іншого конкретного юридично допустимого рішення. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач діяв всупереч наданим повноваженням, отримавши належні документи, рішення про видачу позивачу спеціального ордеру в порядку ч. 1 ст.122 ЖК України не прийняв, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання видати спеціальний ордер на вселення є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Позовні вимоги в частині визнання бездіяльності посадових і службових осіб незаконною задоволенню не підлягають, у зв'язку з тим, що позивачем не зазначено конкретно посадових і службових осіб, бездіяльність яких вважає незаконною. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі статей 121, 122 ЖК України та

Outcome: partial