Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 06 грудня 2004 року в Лизогубівській сільській раді Харківського району, Харківської області, актовий запис № 11. Судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сторони від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] На паротязі останніх девяти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком, яких нерідко стає дитина, що впливає на її психічний стан. Зазначені дії з боку відповідача спричиняють позивачу та їх дитині душевні страждання. Відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дружину та дитину проживає з іншою жінкою. На момент звернення до суду з вказаним позовом ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач зазначає, що не бажає в подальшому підтримувати сімейно шлюбні відношення, вважає, що сімя розпалась остаточно. Спору про майно між сторонами на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 14 березня 2018 року. 14 березня 2018 року в звязку з неявкою в судове засідання позивача та відповідача, щодо яких були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання підготовче засідання відкладене на 02 квітня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 24 квітня 2018 року. 24 квітня 2018 року в судове засіданні сторони не зявились. Позивача надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить зазначену цивільну справу розглядати без її участі , позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Крім того, зазначає, що сімейно шлюбні відносини з відповідачем були припиненні з 23 лютого 2009, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Веденьйова». Місця проживання дитини після розірвання шлюбу залишити разом з нею. Судові витрати по справі залишити за її рахунок, а також не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відзив не надав. Розгляд справи відкладений на 22 травня 2018. 22 травня 2018 року відповідач повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив, відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06 грудня 2004 року в Лизогубівській сільській раді Харківського району, Харківської області, актовий запис № 11, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 064405 від 12 червня 2007. В звязку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «Кубрік» змінено на «Веденьйова». Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І- ВЛ № 011692 від 24.05.2005 р. Дитна після розірвання шлюбу залишаться проживати з матірю [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, враховуючи, що сім'я існує формально, сімейно шлюбні відносини припинені з 23 лютого 2009, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Веденьйова» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved