Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їхньої спільної доньки [PERSON] , посилаючись на те, що він не приймає участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, не турбується про її стан здоров`я, інтереси, її розвиток. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, не з`явилися: позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити; відповідач про причини неявки до суду не повідомив, відзив не подав, як і будь-яких інших заяв з процесуальних питань, представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила проводити розгляд справи з урахуванням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, а тому суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в громадському шлюбі від якого мають спільну малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12 січня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції місті Донецьку, за актовим записом № 29 від 12 січня 2011 року у Книзі реєстрації народжень (а.с. 24). Відповідно до висновку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 27 грудня 2018 року № 105-01-2693/В-140 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним, як проголошено та закріплено у статті 52 Основного Закону України. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя, що зазначено у статті 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як вбачається з висновку, складеного першим заступником голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування Бабія П. від 27 грудня 2018 року № 105-01-2693/В-140 до 2014 року мати з дитиною проживали за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2014 року сім`я почала проживати у місті Києві та отримала статус внутрішньо переміщених осіб. На даний час мати з донькою проживають за адресою: [ADDRESS] . За адресою проживання проведено обстеження житлово-побутових умов та з`ясовано, що для проживання дитини створено всі необхідні умови. Під час обстеження з малолітньою [PERSON] проведено бесіду, в ході якої з`ясовано, що дівчинка востаннє бачила свого батька ще коли була в дитячому садочку у місті Донецьку. Батько їй не телефонує, не провідує, не вітає зі святами та не дарує подарунки. Дитина дуже привітна та відкрита, легко йде на контакт, розповідає про свої захоплення та уподобання. Таким чином, враховуючи рекомендації органу опіки та піклування та те, що відповідач не здійснював та не здійснює свої батьківські обов`язки стосовно доньки [PERSON] , не цікавиться її вихованням, не виявляє турботи про її здоров`я, інтереси, матеріальне забезпечення, дівчинка проживає разом з матір`ю, яка виховує та забезпечує її, такі висновки також підтверджуються висновком Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, а тому вбачається, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved