Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29.01.2013 року в м. Вінниці померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із 1/2 частки квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.2009 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради згідно з рішенням від 22.10.2009 року №2351. Інша 1/2 частка квартири [ADDRESS] належить позивачу на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Інших спадкоємців за законом, за заповітом у померлої [PERSON] не має. Однак, оформити свої спадкові права після смерті матері в Другій вінницькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки у правовстановлюючому документі відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири за померлою [PERSON], що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 29.01.2013 року в м. Вінниці померла мати позивача [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №253730, виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 12.02.2013 року (а.с.6). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно 1/2 частки квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.2009 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради згідно з рішенням від 22.10.2009 року №2351 (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Таким чином, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом як син померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІІ-АМ №300505, виданим міським відділом ЗАГС м. Вінниці 26.04.1983 року (а.с.7), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ №068286, виданим міським відділом РАГС м. Вінниці 22.05.2001 року (а.с.37), відповідно до якого в результаті розірвання шлюбу померла [PERSON] змінила прізвище з «Литвинюк» на «Веселовську». Позивач є таким, що спадщину прийняв після померлої матері, оскільки в передбачений чинним законодавством строк звернувся до Другої вінницької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с.31-41). Однак, постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори від 11.02.2015 року №167/02-14 [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири за померлою [PERSON] (а.с.40). Так, відповідно до п.п.4.18 п.4 [PERSON] свідоцтва по право на спадщину Глави 10 [PERSON] свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус виготовляє [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. А тому, нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Так, дійсно, померла за життя в силу похилого віку та хворобливого стану здоровя не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що також підтверджується довідкою КП ВМР «ВМБТІ» від 15.07.2014 року №3128 (а.с.41), а відтак державний нотаріус дійсно позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину позивачу у звязку з тим, що державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове майно не проведена. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved