Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом про визнання права на спадкове майно за заповітом та подала заяву про внесення змін до позовних вимог в яких просить встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0061743 виданого на ім'я [PERSON] та визнати за [PERSON] право на земельну ділянку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0061743 від 26.12.1996 року у землі, яка перебувала в колективній власності спілки селян «Провесінь» розміром 1,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та зареєстрованого 28.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) в господарстві спілки селян «Провесінь», с.Вістря розміром 1,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0061743. На випадок своєї смерті її мати залишила заповіт на ім'я позивача. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що в сертифікат виданий на ім'я [PERSON] коли правильно має бути [PERSON]. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача Вербківської сільської ради, в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Представник відповідача спілки селян «Провесінь» с.Вістря Монастириського району, в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи Монастириської нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право так як позивач окрім цього просить визнати право на земельну частку (пай), а тому даний спір підлягає розгляду в позовному провадженні. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. На підставі рішення Монастириської райдержадміністрації від 19.12.1996 року №347 [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0061743 від 26.12.1996 року. Зверненням [PERSON] до Монастириського районного суду є те, що у вищевказаному документі невірно вказане ім'я її матері [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що при складанні правовстановлюючого документа, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0061743 від 26.12.1996 року, органом, який його складав, була допущена помилка при записі імені померлої [PERSON] А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що [PERSON]», яка проживала в [ADDRESS] і «[PERSON]», яка згідно довідки №460 від 19.11.2014 року, виданої виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, проживала в [ADDRESS], є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0061743 від 26.12.1996 року, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON]» та «[PERSON]» є одна і та ж особа, то позовна заява в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 79 років в с.Вербка Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис №01. Як було встановлено в судовому засіданні, ще за життя [PERSON] належала земельна ділянка (пай) в господарстві спілки селян «Провесінь», с.Вістря розміром 1,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0061743, що підтверджується копією даного сертифікату. Згідно заповіту, складеного 22.03.2011 року, зареєстрованого у реєстрі за №11 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право - [PERSON]. Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані із реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом про що свідчить відмова Монастириської державної нотаріальної контори №130/1//01-16 від 29.12.2014 року. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за заповітом має право на право на земельну частку (пай) померлої [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що іншого порядку визнати за позивачем право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, а тому суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняла, іншого порядку визнати за нею право на спадкове майно чинним законодавством не передбачено, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved