Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідачки [PERSON], вказавши в ньому, що 01.08.1999 року сторони уклали шлюб, про що управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, місто Чернівці Чернівецької області, Україна зроблено відповідний актовий запис за № 907. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюб фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки шлюбні відносини з відповідачкою вони припинили, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Позивач вважає, що подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, примирення вважає неможливим, оскільки кожен з них живе самостійним відокремленим життям. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини у сторін відсутній, оскільки після розірвання шлюбу неповнолітня [PERSON] буде проживати з відповідачкою. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, проте до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а також зазначив, що подружні стосунки з відповідачкою вони не підтримують на протязі останнього року. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Також зазначила, що з позивачем не підтримує подружні стосунки на протязі останніх шести місяців. Просила не надавати сторонам строк на примирення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 01.08.1999 року сторони уклали шлюб, про що управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, місто Чернівці Чернівецької області, Україна зроблено відповідний актовий запис за № 907, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 5). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також судом встановлено, що шлюб сторін фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки на протязі останніх шести місяців шлюбні відносини сторони припинили, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не проживають разом. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини, вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини у сторін відсутній, оскільки після розірвання шлюбу неповнолітня - [PERSON] буде проживати з відповідачкою. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з відповідачкою. Задовольняючи позовні вимоги суд також бере до уваги той факт, що відповідачка визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу та не заперечувала проти їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved