Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебуває шлюбі, однак на даний час судом розглядається позов про його розірвання. Від шлюбу мають двоє повнолітніх дітей та одну неповнолітню - сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Їй відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю у сфері надання послуг по ремонту автомобілів. Він має високий рівень доходу, який у середньому складає 25000-30000 грн у місяць. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний надавати таку допомогу. Усної угоди щодо надання матеріальної допомоги на виховання дитини та сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Враховуючи важке її матеріальне становище, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 28.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 5000 грн щомісячно до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він не зареєстрований як фізична особа-підприємець, постійної роботи у нього немає, доходів не отримує, а тому, зважаючи на це, згоден сплачувати аліменти у розмірі по 1500 грн щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 грудня 2000 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 261 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу мають двоє повнолітніх дітей та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Судом встановлено, що сторони на даний час проживають окремо одне від одного. Суд враховує, що дитина проживає з матір`ю, яка несе тягар матеріально-побутового забезпечення сім`ї. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд з врахуванням часткового визнання позову відповідачем, того, що він є працездатною особою, матеріального становища сторін та обов`язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вважає,що розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обов`язок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох, а тому вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. У силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial