Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду справи уточнив та просить визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, відомості, поширені 08.12.2016 р. на офіційному сайті ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» в статті під назвою «Банкиры обвиняют харьковских патрульних в бездеятельности», а саме: «Вскоре возле автомобиля появился его владелец, который представился сотрудником патрульной полиции города [PERSON] Ковалевским. Для того чтобы препятствовать действиям государственного исполнителя, он обратился к своєму начальнику и сослуживцам, а также своим знакомым. (3 абзац). Вскоре на место происшествия прибыл некий Евгений. который представился знакомым владельца автомобиля. Ковалевский передал ему ключи и документи на автомобиль Volkswagen Passat В-7. После этого Евгений вместе с Ковалевским скрылся на залоговом автомобиле», - сообщили в банке, отметив при этом, что никто из полицейских, находившихся на месте, не препятствовал происходящему (4 абзац)». Також просить визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON], відомості, поширені відносно позивача 08.12.2016 р. на офіційному сайті ПАТ [PERSON] в статті під назвою «Через бездіяльність співробітників поліції [PERSON] не зміг вилучити заставний автомобіль», а саме: «Незабаром біля автомобіля з'явився його власник, який представився співробітником патрульної поліції міста [PERSON] [PERSON]. Для того щоб перешкоджати діям державного виконавця, він звернувся до свого начальника і товаришам по службі, а також своїх знайомим. Незабаром на місце події прибув Євген, який представився знайомим власника автомобіля. [PERSON] передав йому ключі і документи на автомобіль Volkswagen Passat B-7. Після цього Євген разом з [PERSON] зник на заставному автомобілі. Жоден з поліцейських, які прибули на місце події з самого початку проведення виконавчих дій. в тому числі екіпаж патрульної поліції, який прибув на службовому автомобілі з державним номерним знаком 1975, не прийняли заходи по затриманню порушника. Згідно з чинним законодавством, такі дії кваліфікуються як умисне перешкоджання виконанню рішення суду (ст. 382 КК) і передбачають позбавлення волі на строк до 3 років. «Дії поліцейських, які відкрито незаконно перешкоджають і втручаються в діяльність державного виконавця під час проведення виконавчих дій та стають на незаконний захист своїх колег (що зафіксовано на відео, знятому представником банку), ставлять під загрозу зриву не тільки реформу правоохоронної, а й судової системи, оскільки мова йде про перешкоджання виконанню законних рішень судів. Це в свою чергу, негативно позначається на інвестиційному кліматі країни. Реформа правоохоронної системи зможе дати позитивні паростки тільки після того, як подібні незаконні дії поліцейських взагалі не матимуть місце або хоча б будуть швидко і рішуче припинятися. Крім того, даний випадок створює в Україні небезпечний прецедент неповернення законних боргів банкам, які в результаті будуть нести збитки і будуть змушені скорегувати свою фінансову діяльність. Все це в кінцевому підсумку підірве і без того ослаблене довіру населення до української фінансової системи », - сказала радник голови правління [PERSON] [PERSON] з юридичних питань [PERSON]». Крім того, просить зобов'язати відповідачів ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» та ПАТ «Ідея Банк» у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ними 08 грудня 2016 року недостовірну інформацію шляхом розміщення повідомлення про спростування тим способом, яким вона була поширена. Стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він є співробітником Управління патрульної поліції у м. Харкові та є власником автомобіля Volkswagen Passat B-7, 2011 р.в., білого кольору, номер шасі (кузова, рами) WVWZZZ3CZBP322678 (далі за текстом Volkswagen Passat B-7), який придбав у встановленому порядку. Дізнався, що належний йому автомобіль заарештований Київським відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі за текстом Київським ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) за боргами невідомої особи [PERSON] Тарук перед ПАТ «Ідея Банк». Позивач не є боржником по жодному виконавчому провадженню, не повинен відповідати за боргами третьої особи. Через мережу Інтернет позивач дізнався, що відповідачі розповсюджують відносно нього недостовірну інформацію, яка зачіпає його честь, гідність та підлягає спростуванню у встановленому Законом порядку. Ця інформація щодо нібито неправомірного з боку позивача заволодіння авто Volkswagen Passat B-7 є недостовірною та такою, що направлена на приниження честі та гідності, хоча позивач з відповідачами не мав жодних правовідносин. На думку позивача поширена інформація вказує на те, що він є ніби боржником, не виплачує кредити. Ця інформація є негативною і має ознаки наклепу, хоча позивач є державним службовцем, бранцем, який формує нинішню реформу МВС, прагне до справедливості та жодним чином не порушує закон. Позивач є інспектором поліції, працює в колективі, тому поширення негативної та недостовірної інформації суттєво принижує честь та ділову репутацію позивач серед широкого кола осіб та реформи взагалі. Позивачу завдано моральну шкоду та шкоду здоровю, у звязку з чим він був вимушений звернутися до лікаря з болями у серці та високим тиском через вищезазначені обставини. Тому в рахунок відшкодування моральної шкоди просить стягнути з відповідачів 50\~000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Ідея Банк» заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] була розміщена достовірна інформація, яка відповідає дійсності та містить відомості про події та явища, які існували на час її розміщення, і жодним чином не порушує особистих немайнових прав позивача. В статті зазначено про те, що [PERSON] звернувся до прокуратури Харківської області із заявою та підстави такої заяви, оціночні судження Радника Голови правління [PERSON] [PERSON] з юридичних питань [PERSON], цитування відповіді (рішення) прокуратури на зазначену заяву [PERSON], оскарження рішення прокуратури [PERSON], а також які заходи будуть застосовуватись [PERSON] щодо притягнення до відповідальності осіб, винних як у незаконних діях, так і в бездіяльності, що спричинили матеріальні збитки банку та іміджеві ризики. Вважають, що позивач не довів факту того, що викладена в статті інформація порушила його особисті немайнові права, у тому числі: гідність, честь та ділову репутацію, також відсутні підстави вважати викладену в статті інформацію недостовірною, що принижує гідність та ділову репутацію позивача, такою, що могла завдати моральної шкоди та шкоду його здоров'ю. Крім того, позивач не довів завдання йому моральної шкоди в наслідок дій [PERSON], наявність причинного зв'язку між шкодою і діянням відповідача та його вини в заподіянні шкоди. Позовні вимоги вважають необґрунтованими, тому в позові просять відмовити. Представник відповідача ТОВ інформаційне агентство «Статус-Кво» просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ТОВ «Статус-Кво» є інформаційним агентством. Свобода діяльності інформаційних агентств гарантується Конституцією України та чинним законодавством. Цензура інформації, поширюваної інформаційними агентствами, забороняється. Згідно ст.35 Закону України «Про інформаційні агентства» інформаційне агентство, суб'єкти діяльності інформаційних агентств не несуть відповідальності за розповсюдження інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси або являє собою зловживання свободою діяльності інформаційних агентств і правами журналіста, якщо ця інформація одержана від інших інформаційних агентств або засобів масової інформації. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначають, що за журналістами право вдаватись до певної дози перебільшення та виклику, та використовувати вислови, які можуть бути полемічними і навіть заходити надто далеко в особистому плані, а [PERSON] через службу у патрульній поліції є публічною особою, тобто може бути підданий гострій критиці з боку суспільства, та, зокрема, засобів масової інформації. Вважають, що позивач не довів факту поширення недостовірної інформації та порушення внаслідок цього його особистих немайнових прав. Також зазначають, що позивач вказує, що відносно нього поширена інформація, що він є нібито боржником, не виплачує кредити. Проте, в тексті статті йдеться лише про перешкоджання діяльності державного виконавця під час проведення виконавчих дій та жодних тверджень про статус позивача як боржника банку, який не відповідає за своїми кредитними зобов'язаннями стаття не містить, а висловлення, використані в публікації, є судженнями та критичною оцінкою фактів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. За висловлення оціночних суджень ніхто не може бути притягну пій до відповідальності, оскільки право висловлювати судження, оцінку, думку гарантовано ст.34 Конституції України. Вважають, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих завдання йому моральної шкоди діями ТОВ «Статус Кво». Відповідно до ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» та ст.48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» на органи масової інформації, їх працівників і автора не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди за публікацію чи поширення відомостей, що не відповідають дійсності, якщо вони містились в офіційних повідомленнях чи були одержані від інформаційних агентств чи прес-служб державних органів та органів об'єднань громадян або є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим засобом масової інформації (з посиланням на нього), офіційних виступів посадових осіб державних органів, виступів народних депутатів, або містились в авторських виступах, які подаються в ефір без попереднього запису. Представник третьої особи: Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області вважав, що позов задоволенню не підлягає, посилаючись в письмових поясненнях те, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП №56213311 з примусового виконання виконавчого листа № 640/18297/15-ц, виданого Київським районним судом м. Харкова. З виконання виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП №56213311, накладено арешт на майно - автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011р.в. колір білий, номер шасі (кузова,рами) WVWZZZ3CZBP322678 та заборонено його відчуження. Автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в., номер шасі (кузова, рами) WVWZZZ3CZBP322678 оголошено у розшук. 23.11.2016 р. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 315, здійснено виїзд за місцезнаходженням транспортного засобу, який перебував розшуку. З метою забезпечення громадського порядку представником стягувача викликано наряд патрульної поліції. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що ключі від автомобіля Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в. знаходяться у [PERSON], якому було запропоновано надати доступ до автомобіля для проведення виконавчих дій. На що [PERSON] відповів відмовою та передав ключі третій особі, яка сіла за кермо та поїхала з місця проведення виконавчих дій, на автомобілі який перебував у розшуку та у присутності працівників поліції, про що було складено Акт державного виконавця. Суд заслухавши позивача та його представника, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП №56213311 з примусового виконання виконавчого листа № 640/18297/15-ц, виданого 04.10.2016 Київським районним судом м. Харкова, за яким в рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь ПАТ «ІдеяБанк» за кредитними договором №910.10626, укладеним між ПАТ «ІдеяБанк» та [PERSON] Тарук: основний борг - 116822,29 грн., прострочений борг - 20101,03 грн., прострочені проценти - 36287,91 грн., строкові проценти - 2683,06 грн., що загалом становить 175894,29 грн., звернуто стягнення на предмет, а саме автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в. колір білий, номер шасі (кузова, рами) WVWZZZ3CZBP322678, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІдеяБанк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника), за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідеа Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в том числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАЇ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах /установах/, отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати, виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/ особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо. 04.10.2016 р. державним виконавцем Ляховою О.М. Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56213311 з виконання вищезазначеного виконавчого листа. 03.11.2016 р. державним виконавцем Ляховою О.М. Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про арешт майна та оголошення зборони на його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в., колір білий, номер шасі (кузова,рами) WVWZZZ3CZBP322678 та заборонено здійснювати його відчуження. 15.11.2016 р. головним державним виконавцем Головко В.Л. Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про розшук майна боржника та оголошено розшук автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в., номер шасі (кузова, рами) WVWZZZ3CZBP322678. 23.11.2016 р. головним державним виконавцем Головко В.Л. здійснено виїзд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 315, за місцезнаходженням транспортного засобу, який перебуває у розшуку. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що ключі від автомобіля Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в., колір білий, номер шасі (кузова,рами) WVWZZZ3CZBP322678 знаходяться у [PERSON], якому було запропоновано надати доступ до автомобіля для подальшого проведення виконавчих дій. Як вбачається зі складеного головним державним виконавцем Головко В.Л. Акту державного виконавця, [PERSON] доступу державному виконавцю до автомобіля не надав, передав ключі третій особі, яка сіла за кермо та поїхала з місця проведення виконавчих дій, на автомобілі який перебував у розшуку, в присутності працівників поліції, які для забезпечення громадського порядку були викликані представником ПАТ «Ідея Банк». Позивач [PERSON] просить визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію - відомості, поширені 08.12.2016 р. на офіційному сайті ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» та на офіційному сайті ПАТ [PERSON]. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Підставою для задоволення позову по справах зазначеної категорії, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р.). У зв'язку зі внесенням з 27.03.2014 р. змін до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було виключено (скасовано), а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме поширення інформації відповідачем та її недостовірність, має відбуватися у загальному порядку. Позивач не довів факту того, що інформація у статтях відповідачів порушила його особисті немайнові права, у тому числі: гідність, честь та ділову репутацію. Зазначаючи про порушення відповідачами немайнових прав [PERSON], в позові вказується, що: «поширена відповідачами інформація вказує на те, що позивач є ніби боржником, не виплачує кредити, з тексту статті, розміщеної на сайті, це видно». Також в позові [PERSON] зазначає, що «при цьому оприлюднення такої, що не відповідає дійсності інформації щодо нібито неправомірного з боку позивача заволодіння авто Volkswagen Passat B-7, 2011 р.в., білого кольору, номер шасі (кузову, рами), WVWZZZ3CZBP322678, реєстраційний номер [NUMBER] є нічим іншим, ніж недостовірною, такою, що направлена на приниження честі та гідності інформації, яка вочевидь не відповідає дійсності». Проте, в статтях, розміщених на сайтах відповідачів, не йдеться про те, що [PERSON] є боржником [PERSON], а також про те, що позивач неправомірно заволодів авто Volkswagen Passat B-7, 2011 р.в., білого кольору. На сайті Idea Banк в Інтернеті розміщена стаття під назвою «Через бездіяльність співробітників поліції [PERSON] не зміг вилучити заставний автомобіль», в якій вказується, що: «[PERSON] звернувся в прокуратуру Харківської області з заявою про скоєння кримінального правопорушення співробітниками і керівним складом патрульної поліції міста [PERSON], які перешкоджали діям державного виконавця по вилученню автомобіля Volkswagen Passat В-7, що знаходиться в заставі у банку. Як зазначається в заяві, Київський районний суд міста [PERSON] за позовом [PERSON] [PERSON] до фізичної особи в грудні 2015 року прийняв рішення про звернення стягнення на предмет застави - Volkswagen Passat B-7 в зв'язку з невиконанням позичальником кредитних зобов'язань перед банком. Рішення суду було залишено без змін постановою апеляційного суду Харківської області, прийнятим в серпні 2016року. В рамках виконавчого виробництва автомобіль був оголошений в розшук. 23 листопада представник [PERSON] [PERSON] виявив автомобіль, що знаходиться в заставі, біля Управління патрульної поліції [PERSON] на вул. Шевченко і викликав поліцію і державного виконавця Київського відділу виконавчої служби міста [PERSON]. Після прибуття екіпажу патрульної поліції (державний номерний знак автомобіля 1975) державний виконавець повідомив про те, що він буде проводити виконавчі дії і приступив до опису зазначеного автомобіля. Незабаром біля автомобіля з'явився його власник, який представився співробітником патрульної поліції міста [PERSON] [PERSON]. Для того щоб перешкоджати діям державного виконавця, він звернувся до свого начальника і товаришам по службі, а також: своїх знайомим. Незабаром на місце події прибув Євген, який представився знайомим власника автомобіля. [PERSON] передав йому ключі і документи на автомобіль Volkswagen Passat B-7. Після цього Євген разом з [PERSON] зник на заставному автомобілі. Жоден з поліцейських, які прибули на місце події з самого початку проведення виконавчих дій, в тому числі екіпаж: патрульної поліції, який прибув на службовому автомобілі з державним номерним знаком 1975, не прийняли заходи по затриманню порушника. Згідно з чинним законодавством, такі дії кваліфікуються як умисне перешкоджання виконанню рішення суду (ст.382 КК) і передбачають позбавлення волі на строк до 3 років.«Дії поліцейських, які відкрито незаконно перешкоджають і втручаються в діяльність державного виконавця під час проведення виконавчих дій та стають на незаконний захист своїх колег (що зафіксовано на відео, знятому представником банку), ставлять під загрозу зриву не тільки реформу правоохоронної, а й судової системи, оскільки мова йде про перешкоджання виконанню законних рішень судів. Це, в свою чергу, негативно позначається на інвестиційному кліматі країни. Реформа правоохоронної системи зможе дати позитивні паростки тільки після того, як подібні незаконні дії поліцейських взагалі не матимуть місце або хоча б будуть швидко і рішуче припинятися. Крім того, даний випадок створює в Україні небезпечний прецедент неповернення законних боргів банкам, які в результаті будуть нести збитки і будуть змушені скорегувати свою фінансову діяльність. Все це в кінцевому підсумку підірве і без того ослаблене довіру населення до української фінансової системи », - сказала радник голови правління [PERSON] [PERSON] з юридичних питань [PERSON]. Разом з тим, за її словами, прокуратура Харківської області повідомила банку, що відомості, що наведені в заяві у зв'язку з цим інцидентом, не підлягатимуть внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. «У заяві відсутні відомості про вчинення окремими співробітниками управління патрульної поліції в [PERSON] кримінальних правопорушень», - процитувала [PERSON] відповідь прокуратури. [PERSON] також: повідомила, що на сьогоднішній день банком оскаржується рішення прокуратури, а також: будуть активно застосовуватися заходи щодо притягнення до відповідальності осіб, винних як у незаконних діях, так і в бездіяльності, що спричинили матеріальні збитки банку та іміджеві ризики». В наведеній статті зазначається, що [PERSON] звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про скоєння кримінального правопорушення з заявою про скоєння кримінального правопорушення співробітниками і керівним складом патрульної поліції міста [PERSON], які перешкоджали діям державного виконавця по вилученню автомобіля Volkswagen Passat В-7, що знаходиться в заставі у банку. Далі в статті викладається текст заяви, з якою [PERSON] звернувся до правоохоронного органу, повідомивши про обставини скоєного кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію. Таким чином, метою публічного звернення до прокуратури було не поширення недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем ПАТ «Ідея Банк» свого конституційного права, визначеного\~статтею 40 Конституції України, якою встановлено право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Далі в тексті статті містяться оціночні судження радника Голови правління [PERSON] [PERSON] з юридичних питань [PERSON], цитування відповіді (рішення) прокуратури на зазначену заяву [PERSON], оскарження рішення прокуратури [PERSON], а також які заходи будуть застосовуватись [PERSON] щодо притягнення до відповідальності осіб, винних як у незаконних діях, так і в бездіяльності, що спричинили матеріальні збитки банку та іміджеві ризики. Законодавство розмежовує інформацію фактичного характеру, яка має бути доведена, й оціночні судження, якими, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (стаття 30 Закону України «Про інформацію»). Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Частина 1 статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Критична оцінка певних фактів, і недоліків, думки та судження не можуть бути підставою для задоволення вимог про спростування інформації, оскільки примушення до спростування оціночних суджень порушило б гарантовано Конституцією України, право на вираження думок і поглядів і призвело до встановлення опосередкованої цензури, що заборонено статтею 15 Конституції України. Правдивість оціночних суджень доведенню не підлягає. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про інформаційні агентства» інформаційне агентство, суб'єкти діяльності інформаційних агентств не несуть відповідальності за розповсюдження інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси або являє собою зловживання свободою діяльності інформаційних агентств і правами журналіста, якщо ця інформація: одержана від інших інформаційних агентств або засобів масової інформації і дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих цими агентствами чи засобами масової інформації, та якщо вони були спростовані відповідно до статті 33 цього Закону; міститься в офіційній відповіді на інформаційний запит, наданий відповідно до Закону України «Про інформацію»; є дослівним відтворенням офіційних виступів посадових осіб державних органів, організацій і об'єднань громадян; є результатом внесення змін, скорочень чи редагування продукції інформаційних агентств, здійснених без їх відома розповсюджувачем чи споживачем інформації. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Лопеш Гомеш да Сілва проти Іспанії», визначає за журналістами право вдаватись до певної дози перебільшення та виклику, та використовувати вислови, які можуть бути полемічними і навіть заходити надто далеко в особистому плані. Позивач [PERSON] через службу у патрульній поліції є публічною особою, тобто може бути підданий гострій критиці з боку суспільства, та зокрема, засобів масової інформації. Наведена в статтях інформація стосувалась позивача та інших співробітників патрульної поліції, як публічних осіб, та їх дій під час знаходження на службі, а тому публічні особи повинні бути готові до неї, оскільки межа допустимої критики щодо них є значно ширшою. При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, відомості, поширені 08.12.2016 р. на сайтах відповідачів. Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд зазначає наступне. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Підлягає встановленню, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Позивачем не доведено причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та їх вини в заподіянні моральної шкоди. Надані позивачем докази не підтверджують наявність завдання позивачу моральної шкоди діями відповідачів, не доведено наявності шкоди, як результату протиправного діяння відповідачів, а також наявність причинного зв'язку між шкодою і вини відповідачів в її заподіянні. Відповідно до ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» та ст.48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» на органи масової інформації, їх працівників і автора не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди за публікацію чи поширення відомостей, що не відповідають дійсності, якщо вони містились в офіційних повідомленнях чи були одержані від інформаційних агентств чи прес-служб державних органів та органів об'єднань громадян або є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим засобом масової інформації (з посиланням на нього), офіційних виступів посадових осіб державних органів, виступів народних депутатів, або містились в авторських виступах, які подаються в ефір без попереднього запису. Публікація ТОВ Інформаційне агентство «Статус Кво» є відтворенням матеріалу, який було опубліковано офіційними представниками ПАТ «Ідея Банк», на що в тексті статті є відповідне посилання на відповідний відкритий лист банку та цитування радника голови правління «Ідея Банк» з юридичних питань. Крім того, критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних [PERSON] про визнання недостовірною інформацію, зобовязання її спростувати та стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed