Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 100\~000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 10\~000 грн. у відшкодування сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги, шляхом списання вказаних сум з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кощти Державного бюджету України. Заявлені вимоги мотивує тим, що 19 квітня 2019 року працівниками поліції відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП та постанову у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у розмірі 425 грн. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2017 року провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Постановою начальника УПП у м. Чернігові від 23 березня 2017 року скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 115937 від 19 квітня 2017 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що з 03 травня 2001 року до 06 листопада 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України. За фактами складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП та постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП було проведено службове розслідування, за результатами якого винесено наказ № 756 від 19 квітня 2017 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни за керування транспортним засобом без посвідчення водія, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду. Наказом ГУНП в Чернігівській області № 185 о/с від 21 липня 2017 року його звільнено зі служби в поліції 24 липня 2017 року. Вказує, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності йому було спричинено значної моральної шкоди, що виразилась у моральних стражданнях, оскільки він вимушений був в судовому порядку доводити свою невинуватість у скоєнні адміністративних правопорушень, щоб довести неправомірність дій працівників патрульної поліції і тим самим відстояти свою честь та гідність, оскаржувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а також у зв`язку з неправомірними діями працівників патрульної поліції його було звільнено зі служби. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 08 квітня від представника відповідача - Державної казначейської служби України подано відзив на позовну заяву, у якому просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдавало. Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та тяжкими фізичними та моральними стражданнями, на які він посилається, так як позивачем не надано жодних доказів того, що ці та моральні страждання виникли внаслідок дій відповідача. Також, позивач не навів жодних доказів в обґрунтування моральної шкоди, не надав її розрахунку. Також зазначив, що збитки у вигляді сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги, заявлені позивачем, не можуть бути відшкодовані в порядку ст. 25 Бюджетного кодексу України за рахунок коштів державного бюджету, оскільки не належать до складу реальних збитків. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Дворніченко М.М. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Державної казначейської служби України Устименко І.Г. у судовому засіданні просила відмовити у позові за недоведеністю позовних вимог. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Сіндєєва В.В просила відмовити у позові за недоведеністю позовних вимог. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. 19 квітня 2019\~року інспектором\~роти №\~2\~БУПП у\~м.\~Чернігів ДПП\~молодшим лейтенантом\~поліції Жуком\~С.І.\~відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у розмірі 425 грн. (а.с.15,19). Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2017 року провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито за відсутністю в діях [PERSON] події та складу адміністративного правопорушення (а.с.18). Постановою начальника УПП у м. Чернігові від 23 березня 2017 року скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 115937 від 19 квітня 2017 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.20-21). Наказом № 756 від 19 квітня 2017 року Головного управління Національної поліції в Чернігівській області [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України «Про Національну поліцію», невиконання вимог ПДР України, ст. 16 України «Про дорожній рух», а також вимог «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, в частині керування 19 квітня 2017 року транспортним засобом без посвідчення водія, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду (освідування) у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.11-13) Згідно копії Витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 185 о/с від 21 липня 2017 року за пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) [PERSON] звільнено зі служби в поліції 24 липня 2017 року. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України). За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень частини четвертої-п`ятої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова лише в питанні, чи мали місце ці дії( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Деснянським районним судом м. Чернігова постановою від 17 липня 2017 не визнано протиправними дії інспектора роти № 2 БУПП у м. Чернігів ДПП молодшого лейтенанта поліції Жука С.І., а закриття судом провадження у справі відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, не є підтвердженням вчинення інспектором поліції протиправних дій або бездіяльності, що є обов`язковим елементом складу цивільного правопорушення та передумовою настання цивільно-правових наслідків від таких дій (бездіяльності). Позивачем не\~доведено причинно-наслідкового\~зв`язку між діями відповідача та фізичними та моральними стражданнями, на які він посилається, так як позивачем не надано жодних доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли внаслідок неправомірних дій відповідача. Визначаючи розподіл тягаря доведення у цивільних справах цієї категорії, суд дійшов переконання про необхідність застосування до спірних правовідносин правила частини третьої статті 12 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ У розумінні наведеного правила необхідно враховувати також правило частини шостої статті 81 ЦПК України, згідно з яким доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме таке розуміння процесуального закону найбільшою мірою відповідатиме засадничим принципам цивільного процесу: принципам змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Враховуючи те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено суду протиправності дій заподіювача (визнання незаконними дій) шкоди, а також наявності завданої йому моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, то суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки у даному випадку відсутні усі обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності. Враховуючи вищевикладене, дослідивши і оцінивши всі надані сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх недоведеністю. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed