Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Подальше спільне життя та збереження родини вважає неможливим, через різні інтереси, погляди на життя, ведення домашнього господарства, а також права та обов`язки подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 07 січня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Збереження сім`ї на теперішній час вже неможливо. Від шлюбу подружжя має спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем. Враховуючи вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що з 26 лютого 2011 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Згідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 21 липня 2011 року від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 402 (а.с. 5). В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони значний проміжок часу проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, вважають неможливим збереження їх родини, та просять розірвати шлюб. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved