Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 30 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом з [PERSON] Шлюб з відповідачем розірваний 25.01.2013 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Однак, ці кошти не дозволяють [PERSON] забезпечувати дитину необхідним для його життєдіяльності лікуванням. 20.10.2010 року [PERSON] був поставлений діагноз - гідроцефалія змішаного ґенезу. Відповідач відмовляється допомагати матеріально і брати участь у додаткових витратах на дитину. З червня 2013 року і по теперішній час на утримання дитини було понесено додаткові витрати на обстеження, консультації у дитячого невропатолога, процедури та лікування лор захворювань, витрати на придбання лікарських препаратів та окулярів. Вартість всього сплаченого лікування склало: - 3631, 61 гривень. Також витрати, пов'язані з розвитком здібностей дитини шляхом культурно-виховальних заходів (відвідування театрів, кінотеатрів, дитячої залізниці, зоокутку) - 2818 грн.; транспортні витрати: - проїзд на відпочинок до (АР Крим) - 205,36 грн.; витрати на громадський транспорт по м. Запоріжжя - 350 грн. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати додаткові витрати на дитину, так як знаходиться у працездатному віці та офіційно працевлаштований. У зв'язку з викладеним просить суд стягнути з [PERSON] на її користь, в якості компенсації, половини понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 3502, 50 гривень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень. Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь, в якості компенсації, половини понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 3757,50 гривень та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. У минулих судових засіданнях зазначив, що надає матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді аліментів. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2013 року шлюб між[PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 09.10.2013 року. [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею, що підтверджується довідкою № 1-21 від 21.11.2014 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] в якості компенсації половини понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 1371,54 гривень. Крім того, позивач зазначає, що нею понесені додаткові витрати на лікування дитини, що підтверджується наступним: - розрахунком від 04.08.2014 року, заказ № 45691, відповідно до якого позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 270 гривень на виготовлення окулярів [PERSON] (а.с. 10); - розрахунками від 21.08.2014 року, заказ № 73882, № 37636, відповідно до якого позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 485 гривень на виготовлення окулярів [PERSON] (а.с. 11); - розрахунками від 24.09.2013 року, заказ № 38715 та від 17.05.2014 року заказ № 44084, відповідно до якого позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 340 гривень на виготовлення окулярів [PERSON] (а.с. 12); - первинним оглядом завідуючої педіатричного відділення від 31.01.2014 року, відповідно до якого [PERSON] було понесено витрати на ліки у розмірі 138,85 гривень (а.с. 13); - первинним оглядом завідуючої педіатричного відділення від 18.12.2013 року, відповідно до якого, [PERSON] було понесено витрати на ліки у розмірі 59,14 гривень (а.с. 14); - оглядом лікаря від 20.09.2013 року, відповідно до якого [PERSON] було понесено витрати на ліки у розмірі 60,42 гривень (а.с. 15); - консультативним висновком від 23.10.2013 року, відповідно до якого консультація лікаря коштувала 100 гривень (а.с. 43); - квитанціями № 6217 від 20.12.2013 року та № 597 від 08.02.2014 року якими [PERSON] сплачено кошти за медичні послуги у розмірі 300 гривень (а.с. 45); - консультативним висновком медичного центру «ДІА сервіс» від 09.01.2015 року, відповідно до якого сплачено кошти на ліки у розмірі 257,74 гривень (а.с. 46); - копією чека № 7838 від 10.01.2015 року за консультацію лікаря, вартість якої складає 150 гривень (а.с. 47); - копією чека № 6290 від 10.10.2013 року за консультацію лікаря, вартість якої складає 150 гривень (а.с. 48); - консультативним висновком медичного центру «ДІА сервіс» від 31.10.2014 року, відповідно до якого сплачено кошти на ліки у розмірі 194 гривень (а.с. 50); - копією чека № 0169 від 31.10.2014 року за консультацію лікаря, вартість якої складає 150 гривень (а.с. 51); - протоколом дослідження ехо - ес від 30.10.2014 року, відповідно до якого було сплачено 105 гривень (а.с. 55); - протоколом дослідження ехо - ес від 21.08.2014 року, відповідно до якого було сплачено 45 гривень (а.с. 56); - протоколом дослідження ехо - ес від 11.09.2013 року, відповідно до якого було сплачено 45 гривень (а.с. 57); - квитанціями № 146 від 11.02.2014 року, № 154 від 12.02.2014 року, № 174 від 14.02.2014 року, відповідно до яких [PERSON] понесено витрати на медичні послуги у розмірі 360 гривень (а.с. 58); - копіями чеків за 07.12.2013 року та 22.02.2014 року, вартість за відвідування офтальмологічного центру «ВЗОР» коштувала 120 гривень (а.с. 61); - копією чеку за 17.05.2014 року, вартість за відвідування офтальмологічного центру «ВЗОР» коштувала 65 гривень (а.с. 62); - копією чеку за 10.01.2015 року, вартість за відвідування офтальмологічного центру «ВЗОР» коштувала 75 гривень (а.с. 63); - розрахунком від 14.02.2015 року, заказ № 50347 відповідно до якого позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 98 гривень на виготовлення окулярів [PERSON] (а.с. 78). Загальна сума понесених додаткових витрат на лікування дитини складає 3568,15 гривень. Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати виданого КП «Науково-виробним комплексом «Іскра» із заробітку [PERSON] на користь [PERSON] утримано кошти за період з червня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 5142,22 гривень. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження доказів про понесення нею додаткових витрат надала і копії квитків на проїзд у громадському транспорті, копії залізничних квитків, копії квитанцій на відвідування дитячої залізниці та цирку, ЦОиР «Шекиленд», які також вважає додатковими витратами на розвиток дитини. Проте, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути дише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До особливих обставин відносить і позитивні чинники, чого раніше сімейне законодавство не знало. Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент. Якщо цю тему продовжити, то схильність може бути виявлена в спорті - витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Також, позивачем [PERSON] було надано копії квитанцій і чеків, які вже враховувались при винесені судового рішення від 06.09.2013 року, за яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] в якості компенсації половини понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 1371,54 гривень, у зв'язку з чим, суд не враховував зазначені квитанції при розгляді цього позову, оскільки рішення із врахуванням зазначених документів було ухвалено. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: partial