Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, він являється власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Зазначив, що в даному житловому будинку зареєстровані він, його син [PERSON], колишня дружина [PERSON], його донька [PERSON], племінниця [PERSON] та його родичка [PERSON] 18.03.2002 року його племінниця [PERSON] та родичка [PERSON] добровільно зібравши свої речі переїхали проживати в с. Гута Морозівська, Дунаєвецького району, Хмельницької області де й проживають по цей час. Вказує, що перешкод у користуванні попереднім помешканням, а саме належним йому житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами, які б могли спонукати відповідачів до зміни місця проживання ним, як власником, не здійснювалися. Оскільки добровільно виписатися з належного йому житлового будинку відповідачі відмовляються, тому він змушений ставити питання про втрату ними права на користування житлом в судовому порядку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилися, але були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не надали, доводів позивача не спростували. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5816118 від 13.12.2004 року (а.с. 11). Відповідно до довідки № 325 від 23.05.2016 року, виданої виконкомом Каплівської сільської ради Хотинського району, Чернівецької області вбачається, що до складу сім'ї [PERSON] входять: його колишня дружина [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; племінниця [PERSON], [INFO]; родичка [PERSON], [INFO]. Проте [PERSON] та [PERSON] в господарстві [PERSON], що в [ADDRESS] не проживають починаючи з 18.03.2002 року по теперішній час (а.с. 12). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права на користування житлом. На підставі викладеного, та

Outcome: approved