Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. перебуває виконавче провадження № 6429095, відкрите 27.01.2021 року з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 57716 від 05.10.2020 року. Позивач зазначає, що виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 005-26035-220713 від 22.07.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 41-к від 06.10.2017 року. В свою чергу ТОВ ««Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклало договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Вказує, що у виконавчому написі № 57716 від 05.10.2020 року зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року, за кредитним договором № 005-26035-220713 від 22.07.2013 року, сума заборгованості становить 8582,10 грн. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Посилається на те, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 та при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначає, що станом на дату вчинення виконавчого напису у п.1 вищевказаного Переліку документів, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору та інші документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, п.2 вказаного Переліку документів, який визначав, що стягнення заборгованості у безспірному порядку з підстав, що випливають з кредитних відносин, проводиться відповідно до кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, втратив чинність. Тому, на думку позивача, оскільки той факт, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вичинено на підставі п.2 зазначеного Переліку документів, то надані для його вчинення документи не можуть підтвердити безспірність заборгованості [PERSON] , а сам виконавчий напис є безпідставним і вчиненим за умов, що не відповідають вимогам закону. Зазначає, що зі змісту самого виконавчого напису неможливо встановити, чи надавався нотаріусу оригінал кредитного договору, документи на підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та користування ними, розміру боргу тощо. Також неможливо встановити чи перевіряв нотаріус перед вчиненням виконавчого напису умову щодо дотримання трирічного строку з моменту виникнення права вимоги за кредитними зобов`язаннями. Вказує, що заяву № 005-26035-220713, яку відповідач вважає кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено 22.07.2013 року. У заяві зазначено, що строк ліміту кредитної лінії 364 календарні дні, тобто до 22.07.2014 року. Вважає, що зазначення у виконавчому написі періоду заборгованості з 11.08.2020 року по 17.08.2020 рік є безпідставним. Вважає, що нотаріус не дотримався порядку вчинення виконавчого напису, не з`ясував чи існувала заборгованість, який її розмір та чи не було спорів щодо розміру заборгованості станом на дату вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства та є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права вимоги. Зазначає, що вищенаведені обставини підтверджують наявність спору щодо розміру заборгованості по кредиту та відповідно вся сума заявлена до стягнення, шляхом вчинення виконавчого напису, не є безспірною. Вказує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про наявність повідомлення відповідачем позивача про наявність заборгованості за кредитним договором та про відсутність спору на час пред`явлення вимоги стягувачем. Посилаючись на норми чинного законодавства позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 57716, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості, у розмірі 8582,10 грн. Ухвалою суду від 15.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.06.2021 року за клопотанням позивача у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. витребувано належним чином завірену копію нотаріальної справи, щодо вчинення 05.10.2020 року виконавчого напису, який зареєстрований в реєстрі за № 57716, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у сумі 8582 грн. 10 коп., та витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 41-К від 06.10.2017 року; договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року; виписку з рахунку, відкритого [PERSON] для обслуговування кредитного договору №005-26035-220713 від 22.07.2013 року за період з 22.07.2014 року по 17.08.2020 року та розрахунок заборгованості по кредитному договору № 005-26035-220713 від 22.07.2013 року за період з 22.07.2014 року по 17.08.2020 року. Ухвалою суду від 17.06.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 15.07.2021 року. Ухвалою суду від 15.07.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вищевказане, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 05.10.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений виконавчий напис №57716 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 005-26035-220713 від 22.07.2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 41-К від 06.10.2017 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Сума заборгованості складає 8582,10 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача 500 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 9082,10 грн. Вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року (а.с.11). Відповідно до заяви № 005-26035-220713 від 22.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем укладено договір, згідно якого [PERSON] відкрито поточний (картковий) рахунок з встановленням кредитної лінії № [NUMBER] в українській гривні, відповідно до якого банк встановив клієнту кредитну лінію в сумі 5000 грн., строком на 364 дні. (а.с.12). Згідно заяви про примусове виконання рішення, поданої приватному виконавцю 26.01.2021 року встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернулося до приватного виконавця Малкової М.В. із заявою в якій просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Горай О.С. за № 57716 від 05.10.2020 року про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 9082,10 грн. (а.с.14). 27.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 6429095 на підставі виконавчого напису №57716 від 05.10.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 9082,10 грн. (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок) передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Так, згідно підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 до вказаного переліку входять нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 до вказаного переліку входять кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Верховний суд у постанові від 20.05.2020 року у справі № 629/2858/16 висловив наступну позицію. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі правові висновки висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс19). Як встановлено із матеріалів справи, на вимогу суду приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. копії документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис не надано. Як вбачається із позовної заяви, [PERSON] зазначив, що письмової вимоги від відповідача він не отримував, а відповідачем та приватним нотаріусом не надано суду належних допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на спростування доводів позовної заяви про відсутність доказів безспірності суми заборгованості, вказаної у виконавчому написі №57716 від 05.10.2020 року. Таким чином суд не може встановити, які документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника було подано стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Крім того, з наданих до суду письмових доказів не встановлено, що [PERSON] отримував будь-які претензії, вимоги про наявність заборгованості та погашення боргу від стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» чи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не був проінформований про існування заборгованості та її розміру, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або подати письмове заперечення стягувачу чи нотаріусу. Звернувшись до суду з позовом [PERSON] вказує на те, що нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував недотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку на подання документів про вчинення виконавчого напису. Так, як зазначалося вище, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено відповідно до укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем договору відповідно до заяви № 005-26035-220713 від 22.07.2013 року позивачу відкрито поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] з встановленням кредитної лінії, строк дії кредитного ліміту становить 364 дні з моменту укладення даного договору. Вищезазначені обставини приводять суд до висновку, що вчиняючи 05 жовтня 2020 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років, оскільки строк його дії (строк дії кредитного ліміту) встановлений до 22.07.2014 року, що свідчить про порушення прав позивача, за відновленням яких він звернувся до суду. Як встановлено з виконавчого напису № 57716 від 05.10.2020 року стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року згідно договору від 22.07.2013 року. Разом з тим, розрахунок заборгованості за вказаним договором до матеріалів справи відповідачем, приватним нотаріусом не надано. Таким чином, до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів дотримання нотаріусом вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису в частині строку давності за вимогою по договору від 22.07.2013 року. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису всупереч вимог підпункту 2.3 пункту 2, підпункту 3.1 пункту 3, глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.88 Закону України «Про нотаріат» не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Разом з тим, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи позивача, що оскільки сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вичинено на підставі п.2 Переліку документів, то це свідчить про те, що надані для його вчинення документи не можуть підтвердити безспірність заборгованості, а сам виконавчий напис вчинений за умов, що не відповідають вимогам закону. Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»; 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів (в редакції з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Верховний суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18. Суду не надано доказів, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису наявний оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися безспірному порядку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість скарг повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис, нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у даній справі слід покласти на відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд».

Outcome: approved