Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Металургійний відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. здійснено виконавчий напис №НВА 284949, яким запропоновано стягнути з позивача заборгованість за укладеним з ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредитним договором № DNH4KP71260947 від 23.10.2006 року у загальнвій сумі 77618,58 грн.. На підставі виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Металургійного (Дзержинського ) відділу ДВС Кітугіною М.С. відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача боргу в сумі 77618,58 грн.. Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з його невідповідністю закону та закінченням строку, в межах якого можливо вчинити виконавчий напис. Вказує на те, що нотаріус, по-перше, визначив строк за який проводиться стягнення за період з 12.10.2006 року по 06.09.2016 року, тобто за 9 років 10 місяців і 14 днів, замість дозволених законом 3років; по-друге, нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі наданої відповідачем виписки з рахунка боржника за кредитним договором, яка не містить розшифрування заборгованості за період з 09.06.2008 року по 06.09.2016 року. Крім того, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2014 року з позивача на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNH4KP71260947 від 23.10.2006 року у сумі 19627,77 грн. На підставі виконавчого листа суду Металургійним відділом ДВС також відкрито виконавче провадження. За таких обставин просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., а також з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.. Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» не скористався правом, передбаченим ч. 1 ст. 278 ЦПК України, та не надав до суду у встановлений законом строк, відзив на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Бондар І.М. надала письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначено про те, що вчинений виконавчий напис вважає цілком правомірним, оскільки діяла відповідності до законодавства України «Про нотаріат». Також додала, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність відповідних документів. Що ж стосується, порушення трирічного строку, то пояснила, що вважає строк був перерваний ПАТ «КБ «ПриватБанк» під час щомісячного донарахування заборгованості. В письмових поясненнях просила суду ухвалити по справі законне і справедливе рішення з урахування даних письмових пояснень. Третя особа Металургійний відділ ДВС правом надати пояснення щодо позову або відзиву в порядку ст. 181 ЦПК України не скористалась. 02.11.2017 року по справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 17.01.2018 року, суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Учасники справи не скористались правом подати клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, пояснення третьої особи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. здійснено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8857, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 77618,58 грн., що складаються з: залишок заборгованості за кредитом - 2663,70 грн.; залишок заборгованості за відсотками - 18973,41 грн.; пеня - 50666,30 грн.; штраф - 3615,17 грн., які є боргом за кредитним договором № DNH4KP71260947 від 23.10.2006 року., а також витрати пов'язанні з вчиненням виконавчого напису 1700,00 грн. (а.с.15). Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. До того ж, п. 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.4, 3.5 п.3 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як вбачається зі змісту даного виконавчого напису, він був вчинений 10.10.2016 року. У відповідності до умов кредитного договору, погашення заборгованості за вказаним договором здійснюється щомісячним платежем, у відповідний період оплати, протягом шести місяців з моменту отримання кредиту, тобто до 23.10.2007 року. Таким чином, у [PERSON] з цього моменту сплив граничний строк виконання зобов'язання з повернення останнього щомісячного платежу, з повернення кредиту разом з відсотками та комісією. В силу вище викладених норм чинного законодавства, нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі з урахування витрат на вчинення напису, яка складає 77618,58 грн., безпідставно, вже після спливу граничного строку для вчинення виконавчого напису нотаріуса та фактично на підставі документів, що не підтверджують безспірність вимог відповідача за кредитним договором. Хоча фактично нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов'язання та їх безспірність. З письмових пояснень приватного нотаріуса Бондар І.М. вбачається, що строк вчинення виконавчого написи нею не порушено, оскільки слід мати на увазі, що кредитним договором передбачена сплата боржником кредиту процентів, комісії, неустойки, розмір заборгованості боржника періодично змінюється, з кожним випадком цих платежів до основної суми заборгованості, в наслідок чого відбувається оновлення боргу. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватися з дня наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги щодо суми заборгованості. Однак, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, також позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Тобто, будь які дії вчиненні ПАТ «КБ «ПриватБанк», щодо перерахування боргу [PERSON], не дають підставу вважати, що строк давності було перервано. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що дійсно виконавчий напис нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено після сливу трирічного строку. Також, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання». Тобто, із вказаних норм права вбачається не тільки обмеженість строками можливості вчинення напису нотаріусом, а й що така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування. У ході розгляду справи встановлено, що у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. А крім того, в матеріалах цивільної справи наявне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2014 року, з якого вбачається, що з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість у розмірі 19627,77 грн. відповідно кредитного договору від № DNH4KP71260947 від 23.10.2006 року (а.с. 93-95). Тобто, фактично наявний спір у даних правовідносинах. На підставі рішення суду, 04.10.2016 року державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження, за виконавчим листом № 210/6638/14, 2/210/366/14 виданого 05.02.2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 19627,77 грн. (а.с.97). До того ж, в матеріалах справи наявна ще одна постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2017 року, за виконавчим написом № НВА 284949 від 10.10.2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 77618,58 грн. (а.с.20). Відповідно до ст. 61 Конституції не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відтак, за виконавчим написом відбудеться подвійне стягнення суми заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № DNH4KP71260947 від 23.10.2006 року. В правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 15.07.2017 року зазначено наступне: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Беручи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим, а тому оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. У п. п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання юридичних послуг від 25.10.2017 року (а.с.28), окреме доручення від 25.10.2017 року (а.с.29), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 25.10.2017 року (а.с. 30), а також квитанцію про сплату послуг адвоката (участь у цивільній справі) від 30.10.2017 року [PERSON] на суму 3000,00 грн. (а.с. 31), та квитанцію від 25.10.2017 року передплата за надані послуги у сумі 1000,00 грн. (а.с.32). З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ПАТ КБ «КриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved