Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «АІА Фінанс Груп», де просить ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис, вчинений 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та зареєстрований в реєстрі за №30887, про стягнення з нього, [PERSON] на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості у розмірі 6543 грн. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «АІА Фінанс Груп» судові витрати. На обґрунтування позову зазначив, що 14.06.2021 приватним виконавцем Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження № 65799698 за заявою стягувача ТОВ «АІА Фінанс Груп» про стягнення з нього, [PERSON] , заборгованості у розмірі 6543 грн. Із даного документа слідує, що стягнення відбувається за виконавчим написом приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. за № 30887, виданим 18.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості у розмірі 6543 грн. Вказав, що 07.07.2021 він отримав постанову приватного виконавця Гречиної Н.В. від 25.06.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Представником відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» подано відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволені позовних вимог. Вказав, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено у зв`язку із невиконанням позивачем умов, укладеного між ним та ТОВ «АІА Фінанс Груп» договору № 2101988 про надання кредиту від 26.02.2020. Даний договір було укладено в електронній формі з терміном повернення кредиту та нарахованих процентів за договором до 04.03.2020. Однак, позивачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. З урахуванням наведеного станом на дату звернення ТОВ «АІА Фінанс Груп» до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису прострочення позивача [PERSON] з повернення кредиту становило 364 дні. Посилався на те, що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які б свідчили про наявність спору щодо заборгованості. Разом з тим заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Зазначив, що в діях ТОВ «АІА Фінанс Груп» та третіх осіб відсутні порушення, внаслідок яких виконавчий напис, що є предметом спору, можна визнати таким, що не підлягає виконанню. В той же час позиція позивача ґрунтується на хибному розумінні алгоритму стягнення заборгованості в безспірному порядку та маніпулюванні наявними правовими нормами. Позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив, в якому він вказав, що не визнає суму боргу та не згоден з доказами відповідача щодо правомірності грошових вимог. У наданих доказах відповідач намалював чітку схему отримання позики онлайн лише володіючи персональними даними особи, громадянина України, без його участі, маючи доступ до його контактів, що містяться в мобільному телефоні або обліковому записі. Можливість отримання таких даних без згоди та інформованості особи-позичальника має факт існування з оглядом на гучні кіберзлочини щодо витоку персональних даних у мережу для відкритого доступу. Також у цифровому просторі існує доступна можливість переадресації отримання повідомлень з будь-якого мобільного номеру на будь-який інший номер без участі та поінформованості його власника. Тому наведені докази відповідача про його, [PERSON] , обізнаність з наявністю простроченої заборгованості за договором є лише припущенням, а не беззаперечним доказом. Вказав, що ніяких претензій, на які посилається відповідач, він не отримував. Тобто твердження відповідача про знаходження оригіналу претензії від 03.03.2021 у нього, [PERSON] , копію якої відповідач надав в додатках до відзиву на позовну заяву, не відповідає дійсності та доводить факт надання неправдивих доказів. З урахуванням викладеного просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, клопотань про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Треті особи приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. та приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за 3 30887, про стягнення з [PERSON] , як боржника за кредитним договором № 2101988 від 26.02.2020, укладеним з ТОВ «АІА Фінанс груп», заборгованості у розмірі 6543 грн. Згідно виконавчого напису стягнення проводиться за період з 04.03.2020 по 03.03.2021. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. було відкрито виконавче провадження № 65799698. Постановою приватного виконавця від 25.06.2021 в межах виконавчого провадження звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд вважає, що характер правовідносин, що склались між сторонами, жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів здійснюється згідно глави 14 Закону та глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені до переліку кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, при цьому для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально, та виписки з рахунку боржника. Також суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. З наданих суду документів не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем у розмірі заборгованості, як зазначено у виконавчому написі. Крім цього, ТОВ «АІА Фінанс Груп» не було надано доказів саме отримання [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 2101988 від 26.02.2020. В наданому відповідачем списку згрупованих поштових відправлень № 19 в поштовій адресі відсутнє зазначення номеру квартири адресата. Доказів того, що [PERSON] отримав вимогу, суду не надано. Тому суд приходить до висновку, що нотаріус вчинив виконавчий напис не пересвідчившись в тому, чи надав стягувач підтверджуючі документи про отримання [PERSON] письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором № 2101988 від 26.02.2020, при цьому нотаріус не дотримався вимог пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, чим було порушено права [PERSON] на спростування розміру заборгованості. З викладеного суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. за звернення до суду з позовною заявою, та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved