Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 27.07.2015 року і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила про те, що у період з 103.09.2006року по 03.06.2015 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них [INFO] у них народилась донька - [PERSON]. Після фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Малолітня [PERSON], [INFO], з моменту розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] є працездатним, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні відповідач визнав позов, не заперечував проти постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від всіх видів його доходів на утримання доньки. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 03.09.2006 року між [PERSON] та [PERSON] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2260, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 03.09.2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до вказаного свідоцтва батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до довідки № 1, виданої 01.10.2015 року ТОВ «Охоронне підприємство «Група Скіф», відповідач [PERSON] з 02.06.2015 року працює у вказаному товаристві на посаді охоронця, та його дохід за період з 01.06.2015 року по 30.09.2015 року склав 52 000 гривень. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько [PERSON] є працездатним, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, нарівні з позивачем. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2015 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved