Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитного вкладу в сумі 250000грн, 46176.87грн. суму процентів, за договором банківського вкладу №300131/4769/370-14 від 28.01.2014року , 9181.48 - інфляційні, 740.44 - 3%річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі Кременчуцького відділення №34 вона уклала договір-заяву №300131/4769/370-14 від 28.01.2014 року про банківський строковий вклад «класик» на 370 днів в національній валюті в сумі 250000 грн., строком з 28.01.2014року по 02.02.2015року. Згідно з п.2 договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 договору, банк виплачує позивачу 21.5% річних. Відповідно до п.2 договору нараховані відсотки зараховуються на відкритий в банку рахунок [NUMBER] Відповідно до п.3 договору виплата відсотків здійснюється банком в день закінчення строку, визначеного п.1 договору-заяви.28.01.2014року вона внесла вклад в сумі 250000грн на рахунок банку. По закінченні терміну дії договору строкового банківського вкладу вона письмово звернулася до ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» із заявою по повернення їй депозитного вкладу та нарахованих на даний вклад відсотків, проте ні вкладу із нарахованими відсотками, ні відповіді на своє звернення вона не отримала, а тому вимушена звернутися до суду. Прохала суд задовольнити позов. Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02.03.2015року залучено до участі в справі ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в якості відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його адвокат позовні вимоги підтримали, прохали суд позов задовольнити. Відповідач ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача, згідно ст. 169 ЦПК України. Відповідач Кременчуцьке відділення №34 ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, направив до суду заперечення та клопотання про залучення до участі в справі ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Визнавши подані позивачем та її представником докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. 28.01. 2014року позивач [PERSON] уклала з відповідачем ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» Договір банківського вкладу на вимогу №300131/4769/370-14 від 28 січня 2014року «Класик». 28.01. 2014року позивач розмістив у Банку вклад в розмірі 250000грн.. Строк повернення вкладу - до 02.02.2015року. 02.02.2015року позивач [PERSON] звернулась до ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» із заявою про повернення депозитного вкладу за Договором строкового банківського вкладу, проте жодної відповіді з приводу вказаного звернення не отримала, а також їй не повернуто депозитного вкладу із нарахованими відсотками. На час розгляду справи відповідачем нараховано та сплачено позивачу відсотки в розмірі 51892.77грн., залишок несплачених відсотків складає 2446.29грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 Цивільного Кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах'та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 Цивільного Кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу, відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ч.3 ст.1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. За нормами ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2. ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Обмежуючи позивача щодо його права розпоряджатися належними йому грошовими коштами на його рахунках, відповідач - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» грубо порушив вимоги статті 41 Конституції України - Основного Закону України , у відповідності до змісту якої , кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та статтю першу Першого Протоколу до Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» в якій передбачено, що ?кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.? Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. ( ст.633 ЦК України). Відповідно до умов зазначеного вище договору, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» є виконавцем обумовлених ними послуг, а я позивач споживачем, тому захист його прав як споживача регламентовано Законом України №1023 від 12.05.91р. «Про захист прав споживачів», та відповідними нормам ЦК України. Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Згідно ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право вимагати від виконавця, щоб якість наданої послуги відповідала вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, умовам договорів. Ст.1073 ЦК України визначає, що в разі порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки,якщо інше не встановлено законом. Положення ч.2 ст.625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», умови договору не виконав належним чином, а саме порушив зобов'язання за договором та прострочив його виконання. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту, а позов частковому задоволенню, шляхом зобов»язання відповідача повернути, позивачу, шляхом стягнення, суму банківського вкладу в розмірі 250000грн. Щодо стягнення суми процентів, суд виходить з наступного: загальна сума відсотків, яка нарахована позивачу за період часу з 29.01.2014року по 31.01.2014року складає - 54339.06грн., нарахована, сплачено та отримано позивачем 51892.77грн., залишок 2446.29грн. , яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо вимог про стягнення з відповідача відсотків інфляції та 3%річних необхідно відмовити в зв*язку з необґрунтованістю. Крім того, суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути 2524.46 грн. судового збору.

Outcome: partial