Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 квітня 2007 року між нею, [PERSON] та Відповідачем [PERSON] розірвано шлюб. Від шлюбу вона виховує доньку, [PERSON] - [INFO], яка перебуває на її, Позивача, утриманні та проживає разом з нею. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. В зв'язку з цим просять постановити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. В судовому засіданні прокурор Семіхова О.З. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. В судовому засіданні представник Позивач позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно з інформації АБ ГУМВС України у Львівській області з місця реєстрації Відповідач знятий і виїхав у Ізраїль. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. В судовому засіданні представник третьої особи Брикса Р.З. позов підтримав. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається із копії свідоцтва про народження дитини [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано19 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Висновком органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації від №36-452 від 11.03.2014 р., з метою захисту прав і інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] народження відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно із довідкою адміністрації приватного навчально-виховного закладу І, II ступенів «Школа святої Софії», встановлено, що батько не приймав участь у шкільному житті своєї доньки; Згідно із довідкою адміністрації Львівської правничої гімназії, встановлено, що батько не цікавиться навчанням своєї доньки; Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування мене та моєї дитини, а з мого боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved