Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області, відділ ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області про визнання договору удаваним та визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання права власності на автомобіль, про зняття арешту з автомобіля та зобов'язання повернути автомобіль власнику. Мотивуючи свої вимоги позивач зазначив, що у 15.12.2011 року він придбав у відповідача за укладеним з ним усним договором автомобіль марки Nissan Primera, 1990 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області, який належав відповідачу на праві власності. За придбаний у відповідача автомобіль він сплатив йому чотири тисячі доларів США, про що відповідач видав йому відповідну розписку. Після отримання обумовленої договором суми коштів відповідач передав йому ключі від автомобіля та всі необхідні документи, а також видав йому посвідчену нотаріально довіреність ВРО 585290 на право управління та розпорядження придбаним ним автомобілем. Отже, з моменту передачі у його володіння та розпорядження автомобіля, що є предметом договору купівлі-продажу, він володів ним та користувався на підставі, виданої відповідачем довіреності. 27.03.2013 р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського РУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а саме автомобіль Nissan Primera, 1990 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Позивач, вважає, що діями відповідача порушено його права, як власника майна, придбаного за договором купівлі-продажу. Посилаючись на наведені обставини позивач просить суд, визнати усну домовленість та нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження автомобілем Nissan Primera, 1990 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області, удаваними, визнати договір купівлі-продажу таким, що відбувся, визнати право власності на автомобіль за позивачем, зняти арешт з автомобіля шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зобов'язання управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області повернути автомобіль позивачу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та наполягав на задоволенні позову. В судовому засіданні відповідач позов визнав повністю, просив його задовольнити. Треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет позову до зали судового засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином. Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області надало письмові заперечення в яких просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та правовідносини сторін. Відповідачем була видана на ім'я позивача нотаріально завірена довіреність від 15.12.2011 р., відповідно до якої позивач уповноважений здійснювати будь-які дії відносно автомобіля Nissan Primera, 1990 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Відповідач видав на ім'я позивача розписку про отримання суми у розмірі чотирьох тисяч доларів США за проданий позивачу автомобіль Nissan Primera, 1990 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області. З оглянутих в судовому засіданні копій Акта №00582 огляду затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання від 21.07.2013 р., протоколу б/н огляду та затримання транспорту від 21.07.2013 р. та протоколу про вилучення документів від 21.07.2013 р. вбачається, що 21.07.2013 року в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області автомобіль, який є предметом спору, було затримано працівниками ДАІ, а документи на автомобіль вилучено у зв'язку з накладенням Відділом ДВС Овідіопольського РУЮ арешту на майно боржника, [PERSON]. На наявність даних обставин, обґрунтовуючи позов, також посилається позивач, вважаючи себе власником спірного автомобіля, та повністю підтверджується відповідачем по справі. Проте, з наведеними доводами позивача суд не погоджується з наступних підстав. Частиною 1 статті 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, діючими в Україні Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі-Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (п.1. Правил), яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими Правилами, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх (п.2. Правил). Таким чином, норми зазначених Правил підлягають обов'язковому застосуванню до правовідносин, пов'язаних з відчуженням транспортних засобів, зокрема, купівлі-продажу транспортних засобів. Так, пунктами 7, 8 Правил передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі-власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Відповідно до абз.11. п.8. зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно абз.12. п.8. Правил реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Пунктом 43 Правил передбачено, якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. Згідно з п. 41 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Отже, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб, що є предметом договору купівлі -продажу. Разом з тим, судом встановлено, що власником спірного автомобіля в органах ДАІ зареєстрований відповідач, і вказаний транспортний засіб, в порушення вимог абз.11. п.8. Правил, відповідачем з обліку не знімався, а відтак і не ставився на облік позивачем. В зв'язку з цим, суд вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання, які він мав виконати відповідно до укладеного ним з позивачем усного договору в частині обов'язку відповідача передати у власність позивача автомобіль, що є предметом договору купівлі-продажу, оскільки згідно вимог закону така передача можлива лише після зняття зазначеного транспортного засобу з обліку у встановленому порядку, чого не зробив відповідач. Фактична передача транспортного засобу у володіння позивача на підставі виданої відповідачем довіреності від 15.12.2011 р., що має місце у даній справі, не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки видача довіреності відповідачем не створює для позивача будь-яких інших прав та обов'язків, крім тих, що виникають з правовідношення представництва відповідно до Глави 17 Розділу ІV Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач у встановленому порядку не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки сторони у справі не виконали наведених вище вимог, встановлених діючими в Україні Правилами, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про сплату ним відповідачу коштів за спірний автомобіль, як підставу для набуття права власності, оскільки дана обставина може свідчити лише про здійснення ним попередньої оплати вартості предмета договору купівлі-продажу і виконання позивачем своїх зобов'язань перед продавцем автомобіля. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не здійснив всі передбачені законом дії, які мають бути вчинені у зв'язку з відчуженням транспортного засобу, і тим самим не виконав свої зобов'язання стосовно передачі у власність позивача предмета купівлі-продажу у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим, враховуючи, що позивач в порушення вимог Пункту 7. Правил не здійснив державну реєстрацію спірного транспортного засобу у встановлений законом строк, у суду відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на зазначений транспортний засіб. Дійшовши такого висновку суд звертає увагу позивача на те, що на протязі всього часу з моменту передачі ним відповідачеві грошових коштів за спірний автомобіль та до моменту арешту автомобіля позивач, з метою захисту своїх прав та інтересів, мав можливість звернутися до відповідача з відповідним позовом з вимогами про примусове виконання обов'язку в натурі, повернення коштів, сплачених за автомобіль, та іншими вимогами, які можуть бути заявлені згідно цивільного законодавства, але цього не зробив. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірний автомобіль позивачу слід відмовити, а також й відмовити у задоволенні інших позовних вимог. В ході судового розгляду, вирішуючи питання стосовно можливості прийняття визнання відповідачем позову згідно поданої відповідачем заяви, суд,

Outcome: dismissed