Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що [INFO] за № 3 зроблено відповідний запис виконавчим комітетом Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . До дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за даною адресою була зареєстрована та проживала його колишня дружина [PERSON] , що встановлено відповідно до довідки № 155 від 28.03.2019 Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Його батьки - [PERSON] та [PERSON] 12.03.1988 розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 7. Після розірвання шлюбу матері було присвоєно її дошлюбне прізвище [PERSON] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12.03.1988 відділом ЗАГС Переяслав-Хмельницького райвиконкому Київської області. [INFO] [PERSON] померла, про що 30.06.2017 за № 18 зроблено відповідний запис виконавчим комітетом Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на майно, що є предметом спору. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, оскільки є сином померлого, що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.11.1967 Єрковецькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області. Від прийняття спадщини позивач не відмовлявся і прийняв її відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в результаті чого Переяслав-Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу № 213/2013 після смерті [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, в тому числі й таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. 09 грудня 2015 року на ім?я позивача Переяслав-Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок на ім?я позивача нотаріусом відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я померлого, про що нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 4280/02-31 від 09.12.2015. Факт володіння спадкодавцем [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] позивач підтверджує витягами з облікової картки об?єкта погосподарського обліку Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 3 за 2011 - 2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] та № 4 за 2016 - 2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до технічного паспорту від 19.04.2019, виготовленого ТОВ «Регіонземсервіс», житловий будинок 1970 року побудови (загальною площею 107,4 кв.м, житловою площею 62,7 кв.м) із господарськими будівлями і спорудами дійсно розташований по [ADDRESS] . В підготовче засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача ? Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє спадкоємця права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Враховуючи обставини справи, визнання позову представником відповідача, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні на підставі ч. ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 328, 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved