Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05 січня 2018 року Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 4. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05 січня 2018 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони не мають спільних дітей. Шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2019 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стала невідповідність характерів, поглядів. Вважає, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. На даний час проживають окремо, спільного домашнього господарства не ведуть. Спору майнового характеру між подружжям не існує. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, існуючий шлюб повинен бути розірваний. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2020 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду від нього надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від неї на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про судове засідання, але причин неявки суду не повідомила, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 січня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 05 січня 2018 року Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 4 (а.с.4). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON] , оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, він не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved