Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем з 23.02.2013 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, відповідачка проживає в АР Крим. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті судової влади України. Відзиву, а також будь-яких заяв щодо судового розгляду не подавала. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 76. Причиною розпаду сім`ї сторін стали протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, позивач звернувся до суду з заявою про повернення судового збору в розмірі 768,40 грн., який було помилково сплачено 08.10.2019 року при подачі позову на рахунок Мукачівського УК. Дослідивши матеріали справи в цій частині, суд дійшов висновку про задоволення такої з наступних підстав. 08.10.2019 року при подачі позову про розірвання шлюбу позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн. на рахунок Мукачівського УК за місцем свого проживання. Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 21.10.2019 року підсудність позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу визначена Святошинському районному суду м. Києва. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2019 року позивач оплатив відповідний судовий збір на рахунок УК у Святошинському районі за відповідними реквізитами, з огляду на що раніше сплачений судовий збір на рахунок Мукачівського УК слід повернути враховуючи Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013. На підставі викладеного та

Outcome: approved