Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її вихованні (третя особа: Баштанська районна державна адміністрація (орган опіки та піклування). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013 року по 18.10.2016 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва 18.10.2016 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2017 року місце проживання малолітнього [PERSON] визначено біля батька за адресою: [ADDRESS] . Висновком органу опіку та піклування Баштанської райдержадміністрації про вільне спілкування матері з дитиною та визначення порядку її участі у вихованні дитини від 13.07.2018р. визначено час спілкування з дитиною кожні вихідні - субота або неділя (за домовленістю між батьками) - у присутності батька. За домовленістю сторін час та дні побачень можуть бути змінені, збільшені. Місце побачень визначається за домовленістю між батьками. Відповідач живе разом зі своїм батьком, який фактично і виховує [PERSON] , коли відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями, зловживає наркотичними засобами. Після того як відповідач з сином переїхав до своїх батьків, деякий час він дозволяв позивачці бачити його відразу після рішення опіки. На теперішній день він разом зі своїм батьком забороняє та всіляко чинить в цьому перешкоди, не даючи змоги побачитися з сином, мотивуючи свою відмову різними надуманими причинами, позивач взагалі позбавлена можливості його бачити і спілкуватися. В черговий раз коли [PERSON] приїхала до сина, мене до нього не впустили і я звернулась до правоохоронних органів для фіксування цих фактів не допуску для звернення до суду, до цього не викликала поліцію, хоча кожну неділю приїздила до сина щоб з ним провести час. Дитина не отримує належного виховання без материнської опіки та безпосередньої любові. Позивачка бажає піклуватися про сина, виховувати його; прагне розвивати [PERSON] духовно та морально. В позові вказує, що для цього в неї є всі необхідні умови: вона вдруге вийшла заміж, чоловік заробляє достатньо коштів щоб утримувати їхню родину, бажає також спілкуватись з сином, утримувати його та всіляко підтримувати прагнення у тому, щоб [PERSON] з сином частіше бачились. Позивачка з чоловіком винаймають дуже гарне житло, де є розміститись з дитиною. Позивачка з колишнім чоловіком - відповідачем по справі, вживали наркотичні засоби і перебували на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері. З квітня 2018 року і по теперішній час позивач регулярно відвідує нарколога в Миколаївському обласному наркологічному диспансері для подальшого зняття з обліку. Чого не робить відповідач [PERSON] , про те, що він є наркоманом з його слів зазначено навіть у висновку органу опіки і піклування. В судове засіданні позивач не з`явилася, належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду. Він неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність та підтримання позову в повній мірі. Відповідач до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду. Він нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність та визнання позовних вимог частково. Просив вразі надання можливості побачення позивача та їхньої дитини здійснювати тільки у його присутності, так як можливий психологічний тиск на дитину. Представник третьої особи Служби у справах дітей Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області просили розглядати справу у їх відсутність. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідач та позивач перебували у шлюбі з 30.09.2013 по 18.10.2016 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] . Зазначена обставина визнана учасникам справи, обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаної обставини суд не має. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як встановлено судом, на теперішній час мати та батько малолітнього [PERSON] , мешкають окремо. Дитина мешкає разом з батьком. Зазначене сторонами по справі не оспорюється. Відповідно до рішення виконавчого комітету Баштанської райдержадміністрації Миколаївської області позивачу визначено час спілкування із дитиною кожні вихідні-субота або неділя (за домовленістю між батьками) у присутності батька. Зазначений висновок органу опіки та піклування на думку суду відповідає інтересам дитини. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Положеннями частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, відповідно до частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК), дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сам відповідач у судовому засіданні визнав факт перешкоди позивачу в спілкуванні із сином, посилаючись на те, що на його думку негативно вплине на психологічний стан дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, враховуючи вищевикладене, позицію сторін, інтереси дитини, стан її здоров`я, права батьків по відношенню до дитини, а також Висновок органу опіки та піклування виконкому про усунення перешкод батькові у спілкуванні з дитиною, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Зокрема, усунути позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом зобов`язання [PERSON] , не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини та визначити наступний спосіб участі матері у вихованні дитини: щотижня з п`ятниці з 16.00 години до 16.00 години неділі, а також зимових свят, та по 2 тижні літніх місяців для оздоровлення дитини на морі, за попередньою домовленістю з батьком дитини в його присутності. При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам.

Outcome: partial