Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 20 листопада 2005 року між ним та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що одруження виявилось невдалим, через несумісність характерів виникали сварки, що призвело до втрати поваги один до одного. Вже більше трьох місяців припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Також позивач вказує, що у них з відповідачем різні погляди на життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.02.2020 року, сторонам надано строк для примирення терміном на один місяць і два тижні, провадження у справі зупинено на підставі ст.253 ч.1 ЦПК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26.03.2020 року, поновлено провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26.03.2020 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання спрямувала на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу у відсутність позивача, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання, представник відповідача [PERSON] спрямуваа на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність відповідача. Позовні вимоги відповідач визнає повністю та не заперечує щодо розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених нижче підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 20 листопада 2005 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2216, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Причиною розпаду сім`ї стало не підтримання подружжям шлюбних відносин вже тривалий час, окреме проживання та не ведення спільного господарства. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Сторонам надався час на примирення, однак після спливу вказаного строку, позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, а відповідач позов визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду суперечить інтересам позивача, тому суд вважає, що надавати строк для примирення не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved