Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] , зі зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона являється власником вказаного будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 13.05.2013 року. Відповідач за місцем реєстрації не проживає близько з 2015 року та її особисті речі у вказаному будинку відсутні, що підтверджується довідкою Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області № 545 від 10.06.2019 року. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась і не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, згідно чинного законодавства - оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України. Також, відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачці було надіслано за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Довідкою відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Київській області від 24.06.2019 року підтверджено, що відповідачка зареєстрованою по м. Києву та Київській області не значиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 13.05.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії СЕК 344927 від 13.05.2013 року. Відповідач, [PERSON] , зареєстрована в житловому будинку позивачки з 2015 року, що підтверджується копією довідки Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області №545 від 10.06.2019 року. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців. Оскільки відповідач не проживає по місцю реєстрації більше шести місяців, що підтверджується дослідженими по справі доказами, то є законні підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, буде підставою для зняття її з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 ЗУ від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підтягаються стягненню з відповідача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved