Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить виключити запис про нього як батька [PERSON], з актового запису № 1 від 04 січня 2013 року про народження [PERSON], народженої 16 грудня 2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18 листопада 2006 року по 20 березня 2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі відповідач [PERSON] 16 грудня 2012 року народила доньку [PERSON], батьком якої записаний він позивач по справі. Сімя між ними розпалася з 01 квітня 2012 року, і в період з 01.04.2012 по 05.08.2012 він не проживав разом з [PERSON] Відповідачка [PERSON] стала проживати з його батьком [PERSON], який і являється батьком дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві просив розгляд справи слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила заяву про слухання справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Стверджує, що позивач [PERSON] не є батьком її доньки [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Так як позивач в силу вимог п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 звільнений від сплати судового збору (посвідчення Серії Б № 044693 на імя [PERSON], 2 категорія), то в силу вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved