Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18 січня 2002 року перебувала з відповідачем у шлюбі, що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського управління юстиції Дніпропетровської області. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні в той час відповідач ухиляється від утримання дитини, проживає окремо, будь - якої матеріальної допомоги не надає, тому позов просить задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява [PERSON] щодо підтримання позовних вимог і розгляду справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позову не заперечує. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходились у шлюбі зареєстрованому 18 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №09 (а.с.5). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10) Від шлюбу мають неповнолітного сина [PERSON], [INFO], батьками якого являються позивач та відповідач відповідно копії свідоцтва про народження (а.с. 6). На даний час неповнолітній син проживає разом із матір'ю, знаходячись на утриманні останньої, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (а.с. 24) Відповідач, являючись батьком неповнолітнього [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання останнього не надає. Добровільно питання про надання матеріальної допомоги між сторонами не вирішено. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, до досягнення останнім повноліття. Відповідно довідки про доходи відповідач [PERSON], працює в ДП «СхідГЗК» його дохід за останні 12 місяців складає 90645,35 грн. (а.с.23). Будь-які дані про знаходження на його утримані інших осіб у матеріалах справи відсутні. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов'язків (ч.2 ст. 51 Конституції України). Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач визнає, має стабільний дохід, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що знаходяться на повному утриманні позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі ? частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. При цьому слід зазначити, що вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. Одночасно суд вважає, що у стягненні аліментів на утримання дитини за минулий час, тобто саме з 01 січня 2017 року до дня подачі позову до суду, необхідно відмовити, а стягнення аліментів дійснювати з часу звернення позивача з позовом до суду, а саме починаючи з 02 липня 2018 року. До даного висновку суд приходить, оскільки жодного обгрунтування такої вимоги позовна заява не містить. Більш того у позові не зазначено, і жодними додатками не підтверджується, час з якого позивач просить стягувати аліменти, чому обрано саме така дата. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. В той же час у відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, установлених законом. Саме позивач повинен надати суду докази, того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їхньої сплати. За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів. Згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial