Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], у якому зазначив, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року. В період шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться. Сімейне життя в них не склалося, оскільки між ними виникали різномовності в вирішенні побутових питань, останнього часу було відсутнє взаєморозуміння. Спору майнового характеру між ними не існує. Вважаючи, що відновлення та збереження шлюбу неможливе, просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі у попередньому судовому засіданні, позивач на позовних вимогах наполягав, відповідач позовні вимоги визнала. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Відповідно до частини четвертої статті 130 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Згідно з частиною першою статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 20 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 262 (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнала у повному обсязі. ( а.с. 11). Таким чином, проаналізувавши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами можливо розiрвати, оскільки сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам та інтересам спільної дитини. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved