Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду зі вказаним позовом до відповідача [PERSON]П, якому просить розірвати шлюб між ними. В обґрунтування цих вимог вказує, що шлюб має лише формальний характер. У шлюбі є народився син. Сімейне життя у неї з чоловіком не склалось, вони мають різні погляди на такі відносини. Тривалий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства, стали чужими одне одному людьми. Позивачка у судове засідання не зявилась, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач також у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. 31 травня 2018 року судом було задоволено клопотання [PERSON] про надання строку для примирення з відповідачем та провадження у справі було зупинено до 02 липня 2018 року. 02 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 31 липня 2018 року. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: 26 травня 2012 року між сторонам було зареєстровано шлюб, про що у Тернопільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області цього ж дня зроблено відповідний актовий запис № 498. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 152235, виданим повторно 08 лютого 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 27 березня 2017 року у шлюбі сторін народився син [PERSON]. Про вказане свідчать копія свідоцтва про народження серії І-ИД № 259596, виданого 27 квітня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (актовий запис № 934 від 27 квітня 2017 року. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в пункті 10 Постанови свого Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних поглядів на життя, між ними існують формальні шлюбні стосунки, сторони втратили почуття любові один до одного, не ведуть спільного господарства. Примирення і збереження сім'ї не можливе, що черговий раз підтверджується безрезультатністю надання сторонам строку на відновлення стосунків. За даних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому його слід розірвати. Також, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений нею при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved