Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду про визнання дій державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації», м. Києва Хоменко І.О. щодо проведення 08.10.2018 року державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 121,7 кв.м., жилою площею 65,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» - незаконними, а також позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації», м. Києва Хоменко Ірини Олександрівни, індексний номер: 43406038 від 08.10.2018 року, згідно з яким 08.10.2018 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № [NUMBER] про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 121,7 кв.м., жилою площею 65,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: [NUMBER], за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки, серія та номер: [NUMBER], виданого 27.07.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 27.07.2005 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]. А.І. укладено Договір кредиту № [NUMBER], за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 74 000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 26.07.2012 року. В забезпечення виконання Кредитного договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 27.07.2005 року укладено Іпотечний договір № [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. за реєстровим № 1732, за умовами якого у забезпечення виконання зобов'язань по Договору № [NUMBER] від 27.07.2005 року позивачем передано Банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 121,7 кв.м., жилою площею 65,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В березні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором кредиту № [NUMBER], однак рішенням суду від 22.11.2016 року по справі № 755/4899/15-ц у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено. Оскільки кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту є 26.07.2012 року, то 26.07.2015 року у ПАТ «Укрсоцбанк» минув строк на стягнення заборгованості за Кредитним договором № [NUMBER]. Разом з тим, в листопаді 2018 року позивачем було отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою власником квартири, реєстраційний номер [NUMBER], за адресою: [ADDRESS] є не позивач, а ПАТ «Укрсоцбанк», підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43406038 від 08.10.2018 року 18:24:27, державного реєстратора Хоменко І.О., Київська філія комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації», підставою виникнення права власності зазначено Іпотечний договір № [NUMBER], серія та номер: 1732, виданий 27.07.2005 року. Однак позивач вважає такий перехід права власності на належну йому квартиру незаконним, що призвело до порушення його прав та є підставою звернення з даним позовом до суду. 07 грудня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації», м. Києва Хоменко Ірини Олександрівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 52-54) 07 грудня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заборонено будь-якім третім особа, у тому числі представникам ПАТ «Укрсоцбанк», вчиняти будь-які дії щодо проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; заборонено будь-яким третім особам, у тому числі представникам ПАТ «Укрсоцбанк», проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; заборонено будь-якім третім особам, у тому числі представникам ПАТ «Укрсоцбанк», вселятися в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; заборонено будь-якім третім особам реєструватися в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; заборонено спеціально уповноваженому органу вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; заборонено спеціально уповноваженому органу вносити до реєстраційного обліку відомості про зняття зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Заяву в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] - повернути заявнику. (а.с. 58-61) 17.01.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника позивача адвоката [PERSON] про розгляд справи за участі сторін, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації», м. Києва Хоменко Ірини Олександрівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення, залишено без задоволення. (а.с. 87-89) Відповідач державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації», м. Києва Хоменко І.О. та представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк», не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а третя особа - правом подачі пояснень щодо предмету спору у встановлений ухвалою суду від 07 грудня 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.07.2005 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № [NUMBER], за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 74 000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 26.07.2012 року. (а.с. 8-14) Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. 27.07.2005 року в забезпечення виконання Кредитного договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. за реєстровим № 1732, за умовами якого у забезпечення виконання зобов'язань по Договору № [NUMBER] від 27.07.2005 року [PERSON] передано Банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 121,7 кв.м., жилою площею 65,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва серії [NUMBER] про право власності, виданого 05 травня 2004 року Головним управлінням житлового забезпечення від 22.04.2004 року № 746-С/КІ, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 07.05.2004 року за номером № 43999. (а.с. 15-18) Відповідно до п. 2.2. Договору іпотеки, іпотекодавець має право після повного виконання всіх забезпечених іпотекою вимог без будь-яких обмежень розпоряджатися предметом іпотеки; володіти та користуватися предметом іпотеки відповідно до його функціонального призначення та можливостей. Згідно п. 4.1, 4.2 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4.5 Договору іпотеки, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». 22.11.2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили, в позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] відмовлено, застосувавши до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV). Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного на момент вчинення оскаржуваних нотаріальних дій), нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном. Таким чином, законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна без вчинення нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості. Повноваження нотаріусів/державних реєстраторів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Крім того, відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року) є три різні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частинами першою та другою статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05.06.2003 року), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Таким чином, відповідно до Закону України «Про іпотеку» в редакції від 05.06.2003 року, яка діяла на момент укладення Іпотечного договору, передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved