Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] і просить визнати правочин від 30.08.2012р. недійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що розписка про отримання 380 000 доларів США. носить фіктивний характер та не спрямована на настання жодних правових наслідків. Договір позики у письмовій формі між сторонами не укладався, що свідчить про відсутність самого договору позики та доказів передачі грошових коштів . Позивач посилається на те, що відповідач не мала означеної суми грошей, а тому не могла передати їх позивачу в борг. Крім цього позивач вказує на те, що розписки від 30 серпня 2012 року він не підписував, а отже його волевиявлення було відсутнє. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності, яка не відкликана на час судового розгляду. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, вказуючи на їх безпідставність та недоведеність. Відповідач зазначила про те, що договір є дійсним, відповідав волі сторін , підписаний позивачем після передачі йому грошових коштів. Суд вислухавши пояснення відповідача [PERSON], її представника [PERSON], вивчивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 30 серпня 2012 року позивачем [PERSON] складено розписку, згідно якої ним отримано в борг у [PERSON] 380 000 доларів США. Отримані в борг грошові кошти зобов'язався повернути по першій вимозі, однак не пізніше 01.04.2013р. Вказана розписка , підпис у ній та рукописні написи на сторінках виконані самим позивачем [PERSON], про що свідчить висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №6782/6783/14-32 від 16.10.2014р. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. З огляду на встановлені обставини та зазначені положення діючого законодавств слід визнати безпідставними вимоги позивача. Так під час судового розгляду встановлено, що позивачем на підтвердження отримання від відповідача [PERSON] грошових коштів у борг було складено власноруч написану розписку, що свідчить про волевиявлення позивача на вчинення правочину. Посилання на відсутність грошових коштів суд відхиляє з огляду на положення ч2 ст.1051 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed