Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 07 липня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу № 00008007979339 . Предметом договору є розміщення позивачем депозитного вкладу в сумі 400000,00 грн. на депозитний рахунок № [NUMBER] на строк до 12 липня 2015 року з виплатою 23 % річних. 07 липня 2014 року позивач виконав свої зобов`язання по договору та вніс готівкою 400000,00 грн. на депозитний рахунок № [NUMBER] . Крім того, позивач вносив додаткові суми на свій депозит: 01 серпня 2014 року -149000,00 грн., 17313,35 грн., 4455,00 грн., 02 серпня 2014 року - 30000,00 грн. Як зазначено у договорі, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника. Проте на сьогоднішній день жодної виплати на користь позивача банком так і не проведено. У зв`язку із вищенаведеним позивач просить стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь суму основного боргу в розмірі 600768,35 грн. згідно умов договору банківського вкладу № 00008007979339 від 07 липня 2014 року. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів. 10 жовтня 2018 року відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав до суду відзив в якому зазначає, що Фонд гарантування та Банк не допустив жодних порушень прав позивача та вимоги позивача захищенні в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Просить відмовити в задоволенні позову повністю. 21 листопада 2018 року представник позивача [PERSON] надала суду уточнену позовну заяву з якої вбачається зміна процесуального статусу сторін, а саме відповідачем зазначено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк», третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Головне управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області. 22 листопада 2018 року ПАТ «Дельта Банк» надав до суду письмові пояснення згідно яких просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки 02 березня 2015 року у банку введено тимчасову адміністрацію та запроваджено процедуру ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів за договором банківського вкладу, інакше ніж це передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому вважає вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на його користь грошових коштів за договором банківського вкладу в розмірі 600768,35 грн. такими, що до задоволення не підлягають. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує сторона позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 07 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір банківського вкладу № 00008007979339 відповідно до якого позивач [PERSON] передав відповідачу ПАТ «Дельта Банк» грошову суму в розмірі 400000,00 грн. строком до 12 липня 2015 року, із процентною ставкою 23 % річних. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 00008007979339 від 07 липня 2014 року сторони домовилися викласти пункт 1.4 статті 1 Договору в наступній редакції: «1.4 процентна ставка на суму вкладу становить 25% річних». Також статтю 2 Договору було доповнено пунктом 2.10: «… у випадку настання законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюються на відшкодування коштів за вкладом відповідно до цього Договору». Заявою від 07 липня 2014 року [PERSON] підтвердив факт його ознайомлення з положеннями ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом. Однак, як вбачається з ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року про призначення судової почеркознавчої експертизи в провадженні суду перебуває позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 07 липня 2014 року до договору банківського вкладу від 07 липня 2014 року № 00008007979339 . Згідно вказаної ухвали [PERSON] оспорює факт відповідності його підпису до підпису вказаному на додатковій угоді та заяві про ознайомлення з угодою. Станом на сьогодні кінцевого рішення у справі не ухвалено. Довідкою № 154 від 24 квітня 2015 року виданою АТ «Дельта Банк» підтверджується, що [PERSON] має відкритий в АТ «Дельта Банк» рахунок в гривнях за номером [NUMBER] згідно договору № 00008007979339 від 07 липня 2014 року. Згідно виписки по угоді №00008007979339 від 07 липня 2014 року за період з 07 липня 2014 року по 12 липня 2015 року виданої АТ «Дельта Банк» встановлено, що [PERSON] вносив кошти на рахунок з наступною періодичністю: -07 липня 2014 року - 400000,00 грн.; -01 серпня 2014 року - 149000,00 грн., 17313,35 грн., 4455,00 грн.; -02 серпня 2014 року - 30000,00 грн. В результаті внесених коштів залишок на рахунку складає 600768,35 грн. 20 березня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до неплатоспроможних». 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було ухвалено рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», на підставі якого з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Також вказаним рішенням призначено уповноваженою особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича. 02 жовтня 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації банку з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно та делеговано всі повноваження ліквідатора Кадирову Владиславу Володимировичу. На підставі вищевказаного рішення було винесено наказ № 328 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатору банку». 20 лютого 2017 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» було продовжено процедуру здійснення ліквідації банку та повноважень ліквідатора до 04 жовтня 2019 року включно. 15 жовтня 2015 року [PERSON] направив Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирову В.В. кредиторські вимоги згідно яких просить визнати його кредитором АТ «Дельта Банк», за заборгованістю, що виникла за всіма Договорами, укладеними між ним та АТ «Дельта Банк», нарахованими відсотками та за іншими видами заборгованості, у сумі всіх належних йому коштів. Крім того просить визнати його кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла на підставі усіх залишків на рахунках, відкритих на його ім`я. Згідно довідки № 05-3224177 від 18 січня 2016 року виданої Департаментом клієнтської підтримки АТ «Дельта Банк» дані [PERSON] було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» та роз`яснено, що задоволення його кредиторських вимог здійснюватиметься в строки та розмірах визначених ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та в черговості передбаченій п. 4 ч. 1 ст. 52 цього Закону, а саме: в 4 чергу - 521,07 грн., в 7 чергу - 643729,47 грн. Загальна акцептована сума кредиторських вимог [PERSON] становить 644250,54 грн. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Згідно пункту 3.3 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. Згідно ст.26 ч.1 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Як вбачається з матеріалів справи позивачу не було сплачено відповідачем максимальну гарантовану суму компенсації по вкладам в ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 200000 грн. Представник відповідача не надав жодних доказів на підтвердження повернення позивачу сум внесених ним коштів. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача про повернення грошових коштів внесених на рахунок, після закінчення дії договору, суд виходив з того, що підставою для виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем є договір банківського вкладу. Факт внесення позивачем грошових коштів на депозитні рахунки та факт звернення позивача до відповідача із вимогами про видачу депозитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, при цьому, суд бере до уваги, що повернення вкладу банком на вимогу вкладника є не правом, а обов`язком банку, регламентованим в імперативному порядку нормами діючого законодавства України. Не здійснюючи повернення вкладів, нарахування та виплату відсотків за депозитами, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу, де вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в статті 41 Конституції України. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача [PERSON] суми основного боргу за договором банківського вкладу № 00008007979339 від 07 липня 2014 року в розмірі 600768,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved