Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 24 червня 2013 року в м. Вільногірську Дніпропетровської області між ним та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяла в нього в борг грошові кошти у розмірі 9105 грн, які вона зобов'язалась повернути в м. Вільногірську до 24 червня 2014 року. На підтвердження укладання договору позики [PERSON] власноручно написала розписку, про те, що вона позичила кошти та зобов'язується їх повернути через один рік, а саме до 24 червня 2014 року. Станом на дачу подачі позову відповідачка борг не повернула, що є підставою для його звернення до суду. Просить стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 9652,50 грн., з яких 9105 грн. сума основного боргу та 547 грн. 50 коп. - 3% річних від суми боргу за прострочення виконання зобов'язання відповідачем. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду телефонограму, в якій просить справу розглядати та закінчувати без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, про винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що не перешкоджає суду розглядати справу без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, виходячи з положень ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого іншим працівником апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України, договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків і як будь-який правочин, є актом, що виражає спільну волю сторін. В зміст договору входять ті умови, на яких сторони погодились виконувати договір, вони повинні дотримуватись взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 325 ЦПК України, не допускається одностороння відмова від зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент річних не встановлений договором або законом. Вимогами ст.1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частина 2 ст.1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Вимогами ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що була передана йому, в строк и в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Так судом встановлено, що відповідно до розписки за підписом відповідача, відповідачка [PERSON], [INFO] 24.06.2013 р. отримала від позивача грошову суму в розмірі 9105 грн., яку зобов'язувалася повернути до 24.06.2014 року. (а.с.4) Таким чином, відповідно до умов договору позики, відповідачка свої зобов'язання, щодо повернення зазначеної суми грошей в установлений законом строк, а також на час розгляду справи в суді, не виконала, що підтверджується відсутністю будь-яких письмових документів на підтвердження факту повернення зазначеного боргу позивачу, та відсутністю будь-яких заперечень з боку відповідача. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент річних не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сума боргу за договором позики від 24.06.2013 року, становить - 9105грн., 3% річних від суми боргу за прострочення виконання зобов'язання відповідачем - 547 грн. 50 коп., тобто загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить - 9652 грн. 50 коп.. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли із факту укладення договору позики грошових коштів та з факту порушення зобов'язання стосовно повернення зазначених коштів позикодавцю у визначений договором строк. Таким чином, суд на підставі обґрунтувань, викладених в позовній заяві, на підставі дослідження та оцінки в сукупності та взаємозв'язку представлених в судове засідання письмових доказів, враховуючи відсутність заперечень на позов з боку відповідачки,

Outcome: approved