Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 22 липня 2000 року міським відділом реєстрації актів громадського стану міста Харкова, актовий запис № 319. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сімейне життя з чоловіком не склалося, відсутнє взаєморозуміння. Відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, не бажає працювати, не цікавиться життям сім'ї та взагалі байдуже ставиться до дітей, зазначено призвело до відчуження, втрачено почуття кохання та довіри. Сімейно - шлюбні відносини припинені з червня 2017 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розвівання шлюбу залишаться проживати з матір'ю. Позивач не бажає в подальшому підтримувати сімейно - шлюбні відношення, вважає, що сім'я розпалась остаточно. Майнового спору між ними немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2017 провадження по справі відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Сімейно - шлюбні відносини були припиненні з травня 2017 року, строк для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу іменувати її прізвищем - «[PERSON]» та залишити місце проживання дітей разом з нею. Судові витрати по справі покласти на неї. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22 липня 2000 року міським відділом реєстрації актів громадського стану міста Харкова, актовий запис № 319, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2000р. В зв'язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.03.2007 р. та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2007 р. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю - [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, враховуючи, що сім'я існує формально, сімейно - шлюбні відносини припинені з травня 2017, відсутність її згоди на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved