Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] про визнання майна особистою власністю. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2010 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстрований Довгинцівським районним у м.Кривому Розі відділі РАЦСу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області. Актовий запис №552. Після реєстрації шлюбу вона прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO] , яка мешкає зі позивачем та на утримання якої відповідач сплачує аліменти згідно судового наказу від 07 вересня 2018 року. 01 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Довгинцівського районного суду. Після розірвання шлюбу позивачеві залишено прізвище - [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу ВТІ №313349, ВТІ №31335 посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Криворізького міського управління юстиції Рукавіциною Н.В. за №1248 від 11 липня 2013 року відповідачем було оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами та земельної ділянки, що розташована за адресом [ADDRESS] . Право власності, як позивач дізналася після розірвання шлюбу, було оформлено на [PERSON] . Вказаний житловий будинок був придбаний за кошти батька - [PERSON] . Даний факт підтверджується тим, що батько продав належну йому квартиру [ADDRESS] , та передав гроші попередньому власнику - [PERSON] . Після цього [PERSON] склав генеральну довіреність на ім`я відповідача - [PERSON] та [PERSON] відповідно до якої останнім була надана можливість бути представниками та підготувати необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу та укласти від та підписати договір купівлі-продажу на придбання житлового будинку з господарчими спорудами та земельної ділянки, що розташована за адресом [ADDRESS] . Однак, відповідач - [PERSON] уклав договір купівлі-продажу на своє ім`я. Про те, що житловий будинок з господарчими спорудами та земельна ділянка, що розташована за адресом [ADDRESS] зареєстрована на відповідача дізналась тільки після розлучення. При таких обставинах,позивач вважає, що будинок з господарчими спорудами та земельна ділянка, що розташована за адресом [ADDRESS] не повинно визнаватися спільною сумісною власністю подружжя і не повинно розглядатися як майно яке підлягає поділу, а повинно бути визнано особистою власністю оскільки придбано за кошти рідного батька позивача - [PERSON] . Після придбання домоволодіння та по теперішній час всі витрати по утриманню домоволодіння сплачує батько - [PERSON] . Тому позивач просить суд визнати її особистою власністю та визнати за нею право власності житловий будинок з господарчими спорудами та земельна ділянка, що розташована за адресом [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом та просив суд, визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : - Ѕ (одну другу) частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1211000000:03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Визначити частки у спільній сумісній власності власністю [PERSON] та [PERSON] , а саме: - Ѕ (одній другій) частині цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - Ѕ (одній другій) частині земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1211000000:03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), рівними, тобто по 1/4 за кожним. Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1211000000:03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0602 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1211000000:03:349:0010, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у справі. В обгрунтування зустрічного позову вказано, що 23 жовтня 2010 року, [PERSON] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] , про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №552. Від спільного подружнього життя у сторін є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . 01 жовтня 2018 рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №211/4124/18 шлюб між сторонами, розірвано (копія рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2018 додається, оригінал наявний у Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в матеріалах цивільної справи №211/4124/18). В період перебування у шлюбі ними було вирішено в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя придбати нерухоме майно. З цією метою, 03.12.2011, особисто позивачем [PERSON] , в інтересах сім`ї, було укладено з [PERSON] попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2205, надалі за текстом - попередній договір купівлі-продажу від 03.11.2011 р. Відповідно до п. 1 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до третього грудня дві тисячі чотирнадцятого року, укласти договір купівлі - продажу 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки (її частки), за кадастровим номером 1211000000:03:349:0010, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п. 2.6. п. 2 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, до підписання цього Договору, на підтвердження зобов`язання і забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна та своєї платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець отримав суму у розмірі 144 000 ( сто сорок чотири тисячі) гривень, що є еквівалентом 18 000 ( вісімнадцяти тисяч ) доларів США за встановленим сторонами обмінним курсом 1 USD=8 грн. В момент розрахунків за Основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором. Напередодні підписання вказаного попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011 [PERSON] було повідомлено, що він не матиме можливості підписати Основний договір власноруч, оскільки від`їжджає на постійне місце проживання за межі України. Водночас, [PERSON] було запропоновано передати повноваження з питань визнання права власності, узаконення споруд, що збудовані самовільно, належної йому земельної ділянки, а також укладення Основного договору [PERSON] . При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що навіть за дорученням він не матиму змогу сам собі продати майно, так як це суперечить законодавству України. Зважаючи на той факт, що [PERSON] на той час займалася вихованням їх доньки [PERSON] , якій було тільки 9 місяців, було вирішено, вищевказані повноваження передати також батькові його колишньої дружини - [PERSON] . Враховуючи викладені обставини було укладено довіреність від 03.12.2011 посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2201. 11.07.2013 було укладено Основний договір та придбано нерухоме майно, а саме: Ѕ (одну другу) частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7 з 1/2 земельної ділянки площею 0,0602 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що укладено договір купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248, надалі за текстом - договір купівлі продажу від 11.07.2013 (копії договору купівлі-продажу від 11.07.2013, державного акту на право власності на земельну ділянку, витягів за №6077789 від 11.07.2013, №6078078 від 11.07.2013 додаються, оригінали у мене наявні). Згідно п. 4 договору купівлі продажу від 11.07.2013 продаж об`єкта вчинено за 73 266,00 грн. (сімдесят три тисячі двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), з яких Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з господарчими будівлями - за 46 000,00 грн. (сорок шість тисяч гривень 00 коп.), Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки - за 27 266,00 грн. (двадцять сім тисяч двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), які гроші Покупець сплатив Продавцю особисто до підписання та посвідчення цього договору. До того ж, згідно змісту п. 9 договору купівлі-продажу від 11.07.2013, вони, Продавець в особі представника та Покупець, підтверджуємо, що не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає інтересам сторін волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає внутрішній волі сторін; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; цей договір відповідає дійсним намірам сторін і не носить характеру мнимого та удаваного, а також не є зловмисним. Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу від 11.07.2013 об`єкт, що відчужується, та технічна документація на нього, візуально оглянуті Покупцем до підписання цього договору. Недоліків та дефектів, які б перешкоджали використанню їх за призначенням, на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваного Об`єкта не має, і приймаю їх у технічному стані, придатному за цільовим призначенням. Цей договір вчинено за згодою дружини Покупця - [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1247. Цей договір вчинено за згодою співвласника - [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1246. Відповідно до висновку про оцінку майна від 15.04.2019, складеного СПД [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №583/18 від 27.07.2018), ринкова вартість об`єкту оцінки -житлового будинку з господарчими будівлями, загальною площею 78,2 кв.м., та житловою площею 45,4 кв.м., розташований на земельній ділянці 602 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на дату оцінки складає: 75 854 грн. (сімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні). Таким чином, вартість 1/4 частини вказаного житлового будинку з господарчими будівлями становить: 39 427, 00 грн. Вказаний висновок про оцінку майна від 15.04.2019, складений СПД [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №583/18 від 27.07.2018) було надано позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] , тому я визначаю ціну позову в частині вартості Ѕ житлового будинку з господарчими будівлями з урахуванням вказаного висновку. Згідно звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0.0602 га Кадастровий номер 1211000000:03:349:0010, складеного СПД [PERSON] , ринкова вартість 1/2 частки земельної ділянки складає: 18550,00 грн. (Вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. Таким чином, вартість 1/4 частини зазначеної земельної ділянки, становить: 9 275, 00 грн. А тому, ціна позову складає: 39 427, 00 грн. + 9 275, 00 грн. = 48 702 грн. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку, сума судових витрат, які я понесла у зв`язку з розглядом справи на день подання позову становить 12 768,40 грн. та складається з: 1) суми сплаченого мною судового збору у розмірі 768, 40, 00 грн. (докази сплати судового збору додаються); 2) витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн. . Ухвалою суду від 18.03.2019 року позов було залишено без руху, позивачем виправлено недоліки та ухвалою суду від 18.04.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в загальному провадженні. Ухвалою суду від 17.12.2019 року прийнято зустрічний позов та об`єднано з первісним. Ухвалою суду від 05.03.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила відповідно позову. Вказала, що будинок придбаний її батьком, відповідач відбував покарання, грошей в нього не було. Будинок її батько придбав для неї та її дітей в 2011 році. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила відповідно змісту позовних вимог. Відповідач [PERSON] за первісним позовом в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, просив задовольнити зустрічний, надав пояснення відповідно зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, проти первісного позову заперечував, надав пояснення відповідно змісту відзиву та зустрічного позову. Відповідно відзиву вказано, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Так, 23 жовтня 2010 року, [PERSON] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] , про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №552. Від спільного подружнього життя у них є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . В період перебування у шлюбі ними було вирішено в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя придбати нерухоме майно. З цією метою, 03.12.2011 позивачем особисто в інтересах сім`ї було укладено з [PERSON] попередній договір купівлі-продажу, посвідчений , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2205, надалі за текстом - попередній договір купівлі-продажу від 03.11.2011 року. Відповідно до п. 1 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до третього грудня дві тисячі чотирнадцятого року, укласти договір купівлі - продажу 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки (її частки), за кадастровим номером 1211000000:03:349:0010, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у встановленій законом формі та на умовах, виз цим договором. Згідно п.п. 2.6. п. 2 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, на підтвердження зобов`язання і забезпечення його виконання, з забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець отримав суму у розмірі 144 сорок чотири тисячі) гривень, що є еквівалентом 18 000 ( вісімнадцяти тисяч ) доларів встановленим сторонами обмінним курсом 1 USD=8 грн. В момент розрахунків за договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором. Напередодні підписання вказаного попереднього договору купівлі-продажу від 03.11.2011 [PERSON] було повідомлено, що він не матиме можливості підписати Основний власноруч, оскільки від`їжджає на постійне місце проживання за межі України. В [PERSON] було запропоновано передати повноваження з питань визнання права власності та узаконення споруд, що збудовані самовільно, належної йому земельної ділянки, а також \\ Основного договору [PERSON] . При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що навіть за дорученням він не матиме змогу продати майно, так як це суперечить законодавству України. Зважаючи на той факт, що [PERSON] на той час займалася вихованням [PERSON] , якій було тільки 9 місяців, було вирішено, вищевказані повноваження перед батькові її колишньої дружини - [PERSON] . Враховуючи викладені обставини й було укладено довіреність від 03.12.2011 посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою зареєстрований в реєстрі за №2201, яку [PERSON] додано до позовної заяви та на посилається, як на доказ обґрунтованості своїх вимог. 11.07.2013 було укладено Основний договір та придбано нерухоме майно, а саме одну другу частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа земельної ділянки площею 0,0602 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , про що договір купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248 за текстом - договір купівлі продажу від 11.07.2013 р. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком позивача [PERSON] , сторони по справі його донька та зять, коли вони одружилися він вирішив подарувати їм житло, так як вони орендували квартиру. У нього померла дружина, він оформив квартиру на себе та ще була однокімнатна квартира тещі. Він продав квартиру та купив будинок, донька надала йому довіреність та зятеві. Оформленням всіх документів займався зять, відповідач по справі. За будинок комунальні платежі сплачував тільки він, тобто батько позивача [PERSON] .. В будинку проживають донька та діти, онуки свідка, будинок знаходиться за адресою [ADDRESS] , придбаний будинок був за 18000 дол., для доньки [PERSON] та дітей, онуків свідка. З зятем у нього були хороші відносини, а зараз свідок з ним взагалі не спілкується. Попередній договір укладався між зятем та продавцем, документи свідок підписував не читав, гроші давав зятю, довіряв як своєму синові. З позовом про визнання договору недійсним не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, стосовно вимог, викладених у первісній позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою власністю 13 березня 2019 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд визнати її особистою власністю та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Так, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З аналізу даної норми права вбачається, що законодавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування або набуті подружжям за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Таким чином, якщо один із подружжя під час шлюбу набуває певне майно за рахунок особистих коштів, то таке майно не може визнаватися спільним майном подружжя. В цьому випадку об`єкт роздільної власності подружжя лише змінює свою форму, тому що кошти, за рахунок яких майно було набуто, і сама річ мають однаковий правовий режим - режим роздільності. Це правило стосується як грошей, які були набуті одним із подружжя до шлюбу, так і тих, які були отримані одним із подружжя під час шлюбу - за договором дарування, внаслідок спадкування тощо. Тобто у цьому разі виникає право роздільної приватної власності подружжя, тобто має місце трансформація одного об`єкта цієї власності в інший. Однак, оскільки така трансформація сталася за час шлюбу, то відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України тягар доказування відсутності спільного майна подружжя лягає на того, хто оспорює це. Така особа має довести, що спірну річ вона придбала за кошти, що належать їй особисто, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду, висловленим у постанові від 07 лютого 2018 року по справі 654/5243/14-ц та постанові від 24 травня 2017 року по справі 6-843цс17. Відповідно до присів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом з цим, обставини, якими [PERSON] обґрунтовує свої вимоги за первісним позовом не підтверджені жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. При цьому, ані позивачем за первісним позовом, ані її представником клопотання про витребування таких доказів судом, у разі неможливості їх отримати самостійно, - не заявлялися. Водночас, докази які надано разом із позовною заявою, зокрема, інформаційна довідка №157493394 від 25.02.2019, довідка про доходи [PERSON] за період з 01.08.2018 по 31.01.2019, виписки по рахунку [PERSON] за період з 01.01.2017 по 21.02.2019, довіреність, посвідчена 03.12.2011 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М. взагалі не містять інформацію щодо предмету доказування, а саме того факту, що житловий будинок з господарчими спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] було придбано [PERSON] за кошти, які належали їй особисто. Більш того, відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248, що відчужується, та технічна документація на нього, візуально оглянуті Покупцем до підписання цього договору. Недоліків та дефектів, які б перешкоджали використанню їх за призначенням, на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваного Об`єкта не маю, і приймаю їх у технічному стані, придатному за цільовим призначенням. Цей договір вчинено за згодою дружини Покупця - [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1247. Цей договір вчинено за згодою співвласника - [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1246. Таким чином, твердження позивача за первісним позовом про те, що вона не була обізнана про укладання вказаного договору та оформлення права власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , який був її чоловіком, спростовуються вказаним вище пунктом договору купівлі-продажу від 11.07.2013. Після укладання договору купівлі-продажу від 11.07.2013 пройшло вже майже 6 років і жодна із сторін або треті особи його не оспорювали. Таким чином, слід дійти висновку, що із позовом про визнання права особистої приватної власності на спірне майно, позивач звернулась поза межами трирічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, оскільки спірне майно набуте у власність подружжя 11.07.2013 у період проживання сторін спірних правовідносин у зареєстрованому шлюбі, тому позивач знала та/або могла знати про режим майна, придбаного у шлюбі, та попри нібито порушення її прав, остання не зверталась в межах строку позовної давності із вимогами про визнання права особистої приватної власності на спірне майно, а звернулась до суду лише після розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що є усі законні підстави відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог за її первісним позовом до [PERSON] про визнання майна особистою власністю. Що стосується зустрічної позовної заяви про визнання майна, набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до Суду із зустрічною позовною заявою від 10.05.2020 р. Відповідно до Конституції України, засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України. Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦК України. Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 Сімейного кодексу України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ч. 1, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В силу ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 05 жовтня 2020 року у справі №537/78/19. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги за зустрічним позовом наступними обставинами, які підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми письмовими доказами. 23 жовтня 2010 року [PERSON] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] , про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №552. 01 жовтня 2018 рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №211/4124/18 шлюб між сторонами розірвано (копія рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2018 міститься в матеріалах цивільної справи №211/1347/19). 03.12.2011, особисто [PERSON] , в інтересах сім`ї, було укладено з [PERSON] попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2205, надалі за текстом - попередній договір купівлі-продажу від 03.11.2011 р. Відповідно до п. 1 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк до третього грудня дві тисячі чотирнадцятого року, укласти договір купівлі - продажу 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки (її частки), за кадастровим номером 1211000000:03:349:0010, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п. 2.6. п. 2 попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011, до підписання цього Договору, на підтвердження зобов`язання і па забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна та своєї платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець отримав суму у розмірі 144 000 ( сто сорок чотири тисячі) гривень, що є еквівалентом 18 000 ( вісімнадцяти тисяч ) доларів США за встановленим сторонами обмінним курсом 1 USD=8 грн. В момент розрахунків за Основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором. Напередодні підписання вказаного попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2011 [PERSON] було повідомлено, що він не матиме можливості підписати Основний договір власноруч, оскільки від`їжджає на постійне місце проживання за межі України. Водночас, [PERSON] було запропоновано передати повноваження з питань визнання права власності, узаконення споруд, що збудовані самовільно, належної йому земельної ділянки, а також укладення Основного договору [PERSON] . При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що за дорученням [PERSON] не матиме змогу сам собі продати майно, так як це суперечить законодавству України. Зважаючи на той факт, що [PERSON] на той час займалася вихованням доньки [PERSON] , якій було тільки 9 місяців, було вирішено, вищевказані повноваження передати також батькові [PERSON] - [PERSON] . Враховуючи викладені обставини було укладено довіреність від 03.12.2011 посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2201. 11.07.2013 було укладено Основний договір та придбано нерухоме майно, а саме: Ѕ (одну другу) частину цегляного житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., з господарчими будівлями: шлаколита літня кухня літ. «Б», шлаколитий гараж літ. «З», цегляний сарай літ «К», цегляний навіс літ «М», вимощення ІІІ, вимощення IV, огорожа №1, ворота №3, хвіртка №4, хвіртка №5, огорожа №6, огорожа №7 з 1/2 земельної ділянки площею 0,0602 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що укладено договір купівлі-продажу від 11.07.2013 посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1248, надалі за текстом - договір купівлі продажу від 11.07.2013 р. згідно копії договору купівлі-продажу від 11.07.2013, державного акту на право власності на земельну ділянку, витягів за №6077789 від 11.07.2013, №6078078 від 11.07.2013 містяться в матеріалах цивільної справи №211/1347/19. Згідно п. 4 договору купівлі продажу від 11.07.2013 продаж об`єкта вчинено за 73 266,00 грн. (сімдесят три тисячі двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), з яких Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з господарчими будівлями - за 46 000,00 грн. (сорок шість тисяч гривень 00 коп.), Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки - за 27 266,00 грн. (двадцять сім тисяч двісті шістдесят шість гривень 00 коп.), які гроші Покупець сплатив Продавцю особисто до підписання та посвідчення цього договору. До того ж, згідно змісту п. 9 договору купівлі-продажу від 11.07.2013, ми, Продавець в особі представника та Покупець, підтверджуємо, що не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає інтересам сторін волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає внутрішній волі сторін; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; цей договір відповідає дійсним намірам сторін і не носить характеру мнимого та удаваного, а також не є зловмисним. Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу від 11.07.2013 об`єкт, що відчужується, та технічна документація на нього, візуально оглянуті Покупцем до підписання цього договору. Недоліків та дефектів, які б перешкоджали використанню їх за призначенням, на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваного Об`єкта не маю, і приймаю їх у технічному стані, придатному за цільовим призначенням. Цей договір вчинено за згодою дружини Покупця - [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1247. Цей договір вчинено за згодою співвласника - [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 11.07.2013 року по реєстру № 1246. Таким чином, суд вважає, що є усі законні підстави позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання майна, набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу, - задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У зустрічному позові з врахуванням вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України було надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме: 1) суми сплаченого судового збору у розмірі 768, 40, 00 грн.; 2) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved