Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду справи, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю останнього, однак не виконує свої батьківські обов'язки, тривалий час не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не сплачує аліменти на утримання сина. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.11.2015 року провадження у даній цивільній справі в частині вимог про стягнення аліментів закрито, у зв'язку з відмовою позивача від зазначеної вимоги. Відповідно до заяви про вступ у розгляд цивільної справи (в порядку представництва громадян - ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру») №111к від 28.09.2015 року на підставі ст.45 Цивільного процесуального кодексу України з метою захисту прав, свобод та інтересів неповнолітнього прокурор вступив у розгляд зазначеної справи. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Позивач, відповідач, прокурор та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини не заперечувала, уточнений позов визнала. У попередньому судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що у шлюбі з позивачем не перебувала, вони проживали разом до 2009 року. На той час дитині було 1 рік і 8 місяців. З дитиною не спілкується з власного бажання, бачила її останній раз два роки тому, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Прокурор надала суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі, позов задовольнити в повному обсязі. Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - до канцелярії суду надійшла заява, в якій вона просила суд розглядати справу без її участі, позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно з ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 17.01.2009 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.4), [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (актовий запис №388 від 27.03.2007 року). Згідно з довідкою вих.№01-22/360 від 03.11.2015 року, виданої Запорізькою гімназією №6 Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] навчається в 3-Б класі зазначеної гімназії. Його батько, [PERSON], постійно відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями свого сина, активно бере участь у шкільному житті дитини. За період з 01.09.2013 року мати, [PERSON], в гімназії №6 жодного разу не з'являлася та не цікавилася навчальними досягненнями дитини, а також станом її здоров'я. На підставі довідки вих.№113/01-09/з від 05.11.2015 року, виданої Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», встановлено, що [PERSON] на обліку амбулаторії №6 Центру не перебуває. На протязі 2014-2015 р.р. звертався до дільничного лікаря-педіатра та лікарів-спеціалістів з метою профоглядів та проведення профілактичних щеплень. Перебуває на диспансерному обліку у офтальмолога. Отримував лікування за рекомендаціями лікаря-невролога. Амбулаторно відвідує завжди у супроводі батька. Як вбачається з висновку голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], так як вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням сина, не цікавиться його інтелектуальним, духовним, фізичним та психічним розвитком, матеріально не утримує, не заперечувала проти позбавлення батьківських прав. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У ході судового розгляду справи судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі, не підтримує зв'язок з вчителями, батьківські збори не відвідує, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, аліменти не сплачує. Враховуючи викладене, зокрема те, що відповідач визнала позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] Так як представник позивача у судовому засіданні просив не стягувати з відповідача сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved