Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна (квартири). Свої вимоги позивач мотивує тим, що його батько [PERSON] був власником квартири [ADDRESS]. 18.08.2005 року невстановлені слідством особи по [ADDRESS] з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, заволоділи особистим майном його батька [PERSON], в тому числі і документами на вказану квартиру. З даного приводу була відкрита кримінальна справа № 09-8005 в Солом'янському РУГУ МВС України в м.Києві. З метою недопущення відчуження майна, слідчим Солом'янського РУГУ МВС України в м.Києві Зеленчук П.М. 22.09.2005 року було винесено постанову про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.04.2009 року за його батьком [PERSON] було визнано право власності на спірну квартиру, оскільки оригінал документів на квартиру так і не було знайдено. 06.10.2010 року КП «Київське міське бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зареєструвало за [PERSON] право власності на квартиру. Як зазначає позивач, [INFO] його батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру. Він (позивач) як спадкоємець першої черги, звернувся до Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 292/2017. Як виявилось з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на спірну квартиру накладено арешт на підставі вищевказаної постанови слідчого. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що наявність арешту перешкоджає оформленню спадкових прав, а іншим шляхом арешт зняти неможливо, позивач просить задовольнити його вимоги. Ухвалою суду від 20.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача, відповідно до змісту якої останній просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. За даних обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Так, відповідно до копії постанови слідчого Солом'янського РУГУ МВС України в м.Києві Зеленчук П.М. про накладення арешту на майно від 22.09.2005 року, 18.08.2005 року невстановлені слідством особи по [ADDRESS] з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, заволоділи особистим майном його батька [PERSON], в тому числі і документами на вказану квартиру. З метою недопущення відчуження майна було накладено арешту на квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.04.2009 року за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Вказаним рішенням встановлено, що вищевказана квартира була придбана [PERSON] 21.08.1996 року на підставі договору купівлі-продажу квартири. Судом також встановлено, що згідно довідки Солом'янського РУГУ МВС України в м.Києві від 01.09.2005 року [PERSON] звертався до РУГУ з заявою про крадіжку особистого майна та документів, в тому числі вищевказаного договору. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Київське міське бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», 06.12.2010 року було проведено реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] (а.с.8). Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Після його смерті Пятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 07.03.2017 року заведено спадкову справу № 292/2017 (а.с.10). Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірну квартиру було накладено слідчим органом під час здійснення досудового розслідування злочину, вчиненого відносно [PERSON], з метою захисту його майна. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу [PERSON] в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], у вигляді квартири, а також перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на вказану квартиру. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на спірну квартиру на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Outcome: approved