Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив усунути перешкоди у користуванні спільним житловим будинком з господарськими спорудами №150 по вул. М.Тореза в м. Чернівці та земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою: площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:49:003:0182 і площею 0,0764 га, кадастровий номер 7310136900:49:003:0183, шляхом вселення [PERSON] у вказаний будинок та зобов’язання відповідачки [PERSON] передати позивачу ключ від вхідних дверей будинку і не чинити в будь-якій формі перешкод у користуванні вказаними об’єктами нерухомого майна та встановити порядок користування зазначеним нерухомим майном. У своєму позові посилається на те, що житловий будинок з господарськими спорудами №150 по вул. М.Тореза в м. Чернівці та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою площею 0,1000 га перебувають у спільній власності сторін, земельна ділянка площею 0,0764 га перебуває у спільному користуванні сторін на підставі договору оренди. Вказує, що між сторонами виник спір з приводу спільного майна, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2013р. у справі №22ц-1596/2013р. відмовлено у задоволенні позову у зв’язку з тим, що суд на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи дійшов висновку про неподільність житлового будинку. З огляду на викладене вважає, що даний спір можна вирішити виключно шляхом встановлення порядку користування спільним майном. У позові посилається на те, що він зареєстрований в житловому будинку по вул.М.Тореза, 150 в м.Чернівці, однак не може проживати в ньому через те, що відповідачка чинить перешкоди у вселенні в дане житло, ключі від вхідних дверей не надає. Вказує, що відповідачка не допускає його до господарських споруд та земельних ділянок. На його неодноразові звернення до відповідачки та намагання вселитися у будинок вона заявила, що не дозволить вселитися в це житло до встановлення порядку користуванням будинком у судовому порядку. Просить, суд, усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими спорудами та земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку шляхом його вселення у вказаний будинок та зобов’язання відповідачки [PERSON] передати позивачу ключ від вхідних дверей будинку і не чинити в будь-якій формі перешкод у користуванні вказаними об’єктами нерухомого майна та встановити порядок користування зазначеним нерухомим майном. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав та згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №352 уточнив свої позовні вимоги, і просив суд: Встановити наступний порядок користування житловим будинком з господарськими спорудами №150 по вул. М.Тореза в м.Чернівці: Надати у користування [PERSON]: - приміщення житлового будинку літ. «А»: - 1/2 частина коридору (1-1) площею 1,45 кв.м.; - кімнату (1-2) площею 13,80 кв.м.; - 1/2 частину кухні (1-3) площею 2,50 кв.м.; - частину веранди (1-6) площею 5,15 кв.м. - господарські будівлі та споруди: - 1/2 вбиральні літ. «Г»; - гараж літ. «Д»; - 1/2 огорожі №1-3 Надати у користування [PERSON]: - приміщення житлового будинку літ. «А»: - 1/2 частина коридору (1-1) площею 1,45 кв.м.; - кімнату (1-4) площею 17,80 кв.м.; - 1/2 частину кухні (1-3) площею 2,50 кв.м.; - комору (1-5) площею 1,10 кв.м.; - частину веранди (1-6) площею 4,05 кв.м. - господарські будівлі та споруди: - 1/2 вбиральні літ. «Г»; - сарай літ. «Б»; - сарай літ. «В»; - 1/2 огорожі №1-3 Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку по вул.М.Тореза в м.Чернівці площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:49:003:0182: - залишити у спільному користуванні сторін частину земельної ділянки під житловим будинком та господарськими спорудами площею 0,0454 га; - надати у користування [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,0273 га; - надати у користування [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,0273 га; Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку по вул.М.Тореза в м.Чернівці площею 0,0764 га, кадастровий номер 7310136900:49:003:0183: - надати у користування [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,0382 га; - надати у користування [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,0382 га. Відповідачка та її представник позов не визнали. Відповідачка подала письмове заперечення на позов, в якому посилається на те, що позивач тривалий час у спірному будинку не проживав, вселитися до будинку не намагався, час від часу приходив і забирав належні йому металеві вироби та будматеріали, що зберігалися у господарських будівлях. Вказує, що не чинила йому жодних перешкод, завжди допускала до будинку та господарських споруд, визнає права [PERSON] на користування будинковолодінням та земельними ділянками. Тому вважає, що жодні права позивача не порушені. У своєму запереченні також посилається на те, що у разі встановлення судом порядку користування спільним майном будуть порушені вимоги п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм приміщень в Українській РСР, в частині проживання її та сина в одній кімнаті. У наданих суду поясненнях відповідачка підтримала аргументи, викладені в письмовому запереченні, а також пояснила, що спірний будинок успадкований сторонами після смерті їх матері. У власності відповідачки є інший житловий будинок, успадкований нею за заповітом після смерті батька. Відповідачка підтвердила, що не передала позивачу ключ від вхідних дверей спільного жилого будинку. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.06.2004р. Другою Чернівецькою державною нотаріальною конторою у спадковій справі №82/2004р., житловий будинок з господарськими спорудами №150 по вул. М.Тореза в м.Чернівці належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності у рівних частках (по 1/2 кожному). Відповідно до цього свідоцтва, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.10.2011р. та технічного паспорта, до складу будинковолодіння входить житловий будинок літ. «А», саманний, загальною площею 49,80 кв.м., в тому числі житловою площею 31,60 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», гараж літ. «Д». Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №831708 від 10.10.2011р., земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:49:003:0182, розташована по вул. М.Тореза, 150 в м.Чернівці, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що згідно договору оренди землі №7257 від 07.07.2011р., укладеного між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та орендарями [PERSON] і [PERSON], земельна ділянка кадастровий номер 7310136900:49:003:0183 по вул.М.Тореза, 150 в м.Чернівці площею 0,0764 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд перебуває у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Розташований на присадибній земельній ділянці гараж літ. «Д» придбаний [PERSON], що підтверджується товарним чеком магазину «Спорттовари» від 11.05.1985р. Позивач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку по вул.М.Тореза, 150 в м.Чернівці, що підтверджується відміткою у його паспорті та довідкою від 23.11.2013р. №2390, проте у цьому будинку не проживає. Даний факт підтверджується також актом від 25.11.2013р. №17 квартального комітету №20. Як вбачається з показів свідків [PERSON] та [PERSON], позивач неодноразово намагався вселитися в спільний будинок, отримати доступ до гаража та земельних ділянок, проте відповідачка чинила йому перешкоди у вселенні в будинок, у користуванні господарськими спорудами та спірними земельними ділянками. Остання спроба вселення мала місце в травні 2014 року. Відповідачка відмовилася надати позивачу ключ від вхідних дверей будинку. Свідки підтвердили, що вхід у двір зачиняється зсередини, на прибудинковій території знаходяться не прив’язані собаки відповідачки. На вимогу позивача вселитися в будинок [PERSON] відповіла, що дозволить це зробити лише після того, як суд встановить порядок користування приміщеннями будинку. В результаті вказаних дій позивач позбавлений можливості проживати у належному йому на праві спільної часткової власності житловому будинку, та користуватися господарськими спорудами і земельними ділянками. Як вбачається з показів свідків [PERSON] та [PERSON], позивач протягом останніх років кілька разів приїжджав до спірного будинковолодіння та забирав деякі речі. Проте вказані свідки не були очевидцями спілкування між сторонами конфлікту щодо вселення в будинок та користування спільним майном. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо спільного майна, у зв’язку з чим [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна в натурі, і рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2013р. у справі №22ц-1596/2013р. відмовлено у задоволенні позову про поділ спільного майна. Як вбачається з вказаного судового рішення, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №303 від 01.07.2013р., визначити можливі варіанти поділу житлового будинку №150 по вул.М.Тореза в м.Чернівці на дві ізольовані квартири з урахуванням вимог ДБН не надається можливим внаслідок нестачі площі для влаштування двох окремих квартир. Таким чином, спірний житловий будинок є неподільним майном. Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р., об’єкт житлової нерухомості, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири чи будинку, якщо про це заявлено позов. Оскільки рішенням суду відмовлено у поділі житлового будинку по вул.М.Тореза, 150 з мотивів його неподільності, позивач має право на встановлення порядку користування приміщеннями будинку відповідно до розміру своєї частки у спільній власності, а також на встановлення порядку користування земельними ділянками. На присадибній земельній ділянці розташований двокімнатний житловий будинок літ. «А», саманний, загальною площею 49,80 кв.м., в тому числі житловою площею 31,60 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», гараж літ. «Д». Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №352, що була призначена судом за клопотанням позивача, експертом запропоновано два варіанти встановлення порядку користування спільним майном. Експерт у своєму висновку надав варіанти встановлення порядку користування жилим будинком, відповідно до яких кожному із співвласників виділяється у користування по одній житловій кімнаті, а інші приміщення будинку залишаються у спільному користуванні. Експерт також надав два варіанти встановлення порядку користування земельними ділянками та господарськими спорудами, відповідно до яких частина присадибної ділянки під житловим будинком та господарськими спорудами залишається у спільному користуванні, а інша частина земельних ділянок надається у користування кожному із співвласників у рівних частинах, відповідно надав варіанти встановлення порядку користування господарськими спорудами. Відповідно до уточнених за результатами проведеної експертизи позовних вимог суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення виходячи з наступного. Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин 1-3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, проте між сторонами виник спір з приводу порядку користування цим майном. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 2 статті 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В статті 96 ЗК України визначені права землекористувачів. Згідно частин 1,4 статті 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. В статті 152 ЗК України визначені способи захисту прав на земельні ділянки. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач в своєму позові запропонував визначити порядок користування спірним нерухомим майном, який передбачає виділення у користування співвласників конкретних жилих приміщень без відступлення від їх ідеальних часток, унаслідок чого не будуть порушені права відповідачки на користування спірним майном відповідно до розміру її частки у цьому майні. За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 3 статті 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного та

Outcome: approved