Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до Харківської міської ради, третьою особою зазначивши Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікову Л.Є., в якому просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після померлої [PERSON] (дата народження - [INFO] , дата смерті - [INFO] ) терміном у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є двоюрідним братом [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що постійно проживає разом зі своєю сім`єю у селі Вільшани Дергачівського району Харківської області за адресою, вказаною у реквізитах позовної заяви. Його двоюрідна сестра - [PERSON] проживала самостійно у м. Харків за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не була одружена, дітей не мала, вела замкнутий спосіб життя. З двоюрідною сестрою позивач час від часу підтримував телефонний зв`язок. Один раз на рік [PERSON] обов`язково приїздила до с. Вільшани на поминальний тиждень. У травні 2017 року [PERSON] не приїхала на поминальний тиждень та жодним чином не повідомила позивача про те, що вона цього року не прибуде. Протягом дня позивач намагався зв`язатися із сестрою по телефону, однак її номер не відповідав. 06.05.2017 року позивачу зателефонувала невідома людина та запросила його приїхати до міста Харкова за адресою мешкання його сестри, при цьому не пояснивши позивачу, що сталося. Приїхавши до помешкання [PERSON] у м. Харків за адресою: [ADDRESS] позивач виявив, що двері її квартири відчинені, а у приміщенні перебувають невідомі люди. У кімнаті позивач побачив мертве тіло його двоюрідної сестри і у зв`язку з побаченим почав втрачати свідомість, тому негайно залишив приміщення. Після побаченого позивач тривалий час перебував у шоковому стані, свідомість була переповнена відчуттями жалю, страху та відрази. В очах темніло, дихання та серцебиття було надзвичайно прискореним, руки тряслися. Протягом 30 хвилин позивач намагався заспокоїтися та змусити себе повернутися до приміщення покійної сестри, однак відчуття страху та відрази переповнювали його, він відчував, що майже не контролюю свої дії, свідомість була затьмарена, тому позивач зрозумів, що йому необхідно якнайшвидше звернутися до лікарні за невідкладною медичною допомогою. 06.05.2017 року приблизно через дві години після побаченого позивач прибув до КНП «Міська поліклініка №19» Харківської міської ради та звернувся за невідкладною медичною допомогою, пояснивши обставини та власний стан. Лікар [PERSON] провела загальний огляд та обстеження і визначила такі симптоми, як порушення мови та реакції, порушення ходи та пам`яті, запаморочення, відчужена та пасивно-агресивна поведінка. Попередньо у позивача було діагностовано дисциркуляторну енцефалопатію з лікворно-гіпертензійною дисциркуляцією. Лікарем призначено перелік препаратів для покращення стану позивача та рекомендовано регулярно з`являтися на огляд для встановлення точного діагнозу та визначення остаточного переліку препаратів для лікування. Лікар [PERSON] пояснила, що у позивача наявний небезпечний перелік симптомів, що свідчать про можливість стійкого психічного розладу, тому необхідно якнайшвидше здійснити остаточне діагностування та розпочати лікування, яке може зайняти значний проміжок часу. Крім того, лікар відзначила, що позивачу необхідно утримуватися від будь-яких хвилювань та від будь-яких дій (зустрічей, розмов та ін.), що можуть призвести до пограничних психічних станів (страх, відраза, відчай, розчарування, агресія), особливо від будь-яких дій, що можуть призвести до відновлення у свідомості подій 06.05.2017 року, пов`язаних зі смертю [PERSON] Лікарем було рекомендовано домашній режим, надано поради щодо харчування та розпорядку дня. Протягом 4 місяців після наведених подій позивач дотримувався усіх порад лікаря [PERSON] та намагався привести своє самопочуття у нормальний стан - приймав необхідні препарати, дотримувався розпорядку дня та уникав пограничних психологічних станів, особливо будь-яких нагадувань про смерть двоюрідної сестри [PERSON] . Періодично він приїздив до м. Харків до КНП «Міська поліклініка № 19» Харківської міської ради з метою проведення планового огляду лікарем [PERSON] 20.09.2017 року за результатами останнього регулярного обстеження лікарем [PERSON] було видано довідку, у якій зазначено остаточний діагноз - дисциркуляторна енцефалопатія І-стадії з лікворно-гіпертензійною дисциркуляцію, астеноневротичний синдромом, вестибуло-атактичний синдром, гіпертонічна хвороба ІІ стадії. Крім того, лікарем [PERSON] було призначене позивачу лікування тривалістю 6 місяців. 12.12.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.С. 12.12.2018 року було винесено постанову про відмову у вчиненні наведеної нотаріальної дії, оскільки спадщина не була прийнята протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та місце відкриття спадщини не встановлено. Позивачу було роз`яснено, що для відкриття спадкової справа та подальшого оформлення спадщини після померлої позивачу необхідно надати свідоцтво про смерть спадкодавця та довести родинний зв`язок із спадкодавцем. Також нотаріус зазначив, що для будь-яких подальших дій щодо оформлення спадщини позивачу буде необхідно звернутися до суду щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 1220, 1221, 1270, 1268, 1265, 1272 ЦК України, вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.04.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Разом з тим, 24.05.2019 року на адресу суду за вх. №14365 від представника відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що [PERSON] померла [INFO] , отже позивач мав би звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 06.11.2017 року, проте звернувся 12.12.2018 року, тобто більше ніж через півтора року з моменту відкриття спадщини. Отже, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину. Позивачем зазначено, що встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини ним пропущено через те, що йому певний час не було відомо щодо смерті [PERSON] , а також через погіршення стану здоров`я та довготривале лікування. Проте вказані обставини не можуть розцінюватись судом як такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами на звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що спадщина відкрилась [INFO] , сплинув однорічний строк з часу смерті [PERSON] , відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, [PERSON] є таким, що не прийняв спадщину, то є всі підстави подавати до суду заяву про визнання такої спадщини відумерлою. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року у справі № 639/4998/18 було задоволено заяву Харківської міської ради, заінтересована особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого у комунальну власність територіальної громади м. Харкова. Визнано відумерлою спадщиною квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Передано відумерлу спадщину - квартиру [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Рішення набрало законної сили 02.11.2018 року. Відповідно до рішення Харківської міської ради 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 року № 1315/18 «Про комунальну власність м. Харкова», яким затверджено перелік об`єктів, які прийняті до комунальної власності територіальної громади м. Харкова станом на 28.11.2018 року, квартира [ADDRESS] прийнята до комунальної власності міста Харкова на. підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року по цивільній справі № 639/4998/18. Згідно з інформацією Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 13.05.2019 року № 730/0/233-19-3532/2/232-19 багатодітній сім`ї рішенням виконкому Харківської міської ради № 122 від 20.02.2019 року була надана однокімнатна квартира [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 167684048 від 23.05.2019 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 16,1 кв.м, однокімнатна, належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243) на підставі рішення органу місцевого самоврядування, 24 сесії, 7 скликання, № 1315/18, виданого Харківською міською радою Харківської області та рішення суду, справа № 639/4998/18, виданого Жовтневим районним судом міста Харкова від 02.10.2018 року. Таким чином, рішення суду по даній цивільній справі на користь позивача про встановлення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини може суттєво вплинути на майнові права Харківської міської ради, як органу місцевого самоврядування, щодо права власності на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивачем, 13.08.2019 року за вх. №22226 надано на адресу суду відповідь на відзив відповідача, в якій позивач вказує, що наведена квартира є не єдиним майном, що належало померлій [PERSON] . Позивачу відомо, що [PERSON] . зберігала грошові кошти у декількох банківських установах. Крім того, [PERSON] більше 15 років користувалася житловим будинком та земельною ділянкою у дачному кооперативі «Політехніка» (с. Липці, Харківський район), учасником якого вона була. Однак, банківські установи та дачний кооператив «Політехніка» відмовляють позивачу у наданні документів та інформації щодо майна померлої [PERSON] , посилаючись на відсутність правових підстав для надання такої інформації. Таким чином, позивач обізнаний з фактом визнання відумерлою спадщиною квартири [ADDRESS] . Наведений факт не позбавляє позивача права на звернення з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини з урахуванням наявності у померлої [PERSON] іншого майна, що може бути успадкованим. У разі встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач буде наділений необхідним правовим статусом для оформлення спадщини на інше майно померлої, окрім наведеної квартири. Крім того, позивач вбачає своїм сімейним обов`язком здійснити перепоховання [PERSON] на «Новоселишному кладовищі» с. Вільшани, поруч з матір`ю та бабусею померлої на її батьківщині. [PERSON] вказує, що пропустив строк для прийняття спадщини саме через об`єктивні непереборні труднощі, пов`язані зі станом здоров`я та тривалим лікуванням. Позивач тривалий час перебував у пограничних психологічних станах та за призначенням лікаря проходив лікування протягом року після смерті двоюрідної сестри - приймав необхідні препарати, дотримувався розпорядку дня та уникав пограничних психологічних станів, особливо будь-яких нагадувань про смерть двоюрідної сестри [PERSON] . Таким чином, у зв`язку зі станом здоров`я позивач об`єктивно не мав змоги здійснити дії на прийняття спадщини у межах строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України. 13.09.2019 року позивачем подано уточнений позов, який прийнято судом до розгляду під час підготовчого провадження (а.с.63-67), а також додаткові докази. Крім того, 25.09.2019 року за вх. №26441 позивачем надані письмові пояснення по суті вищевказаної цивільної справи, в яких позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.09.2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгеніївна про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 14.01.2020 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини, додатково зазначив, що позивач в подальшому не буде претендувати на квартиру, яка перейшла до комунальної власності, а лише на вклади та садовий будиночок. Представник відповідача [PERSON] , брав участь в підготовчому засіданні, підтримав відзив і заперечував проти задоволення позову. Однак в судові засідання представник відповідача не з`явився, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, про причини неявки суд не сповістив, у зв`язку з чим у суду наявні передбачені ст. 223 ЦПК України процесуальні підстави для розгляду справи у відсутність представника відповідача. Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгеніївна у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, письмових пояснень не надала. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2018 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Л.Є. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , оскільки спадщина не була прийнята протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та місце відкриття спадщини не встановлено (а.с. 13). Згідно з копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54458663 щодо наявності/відсутності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину щодо спадкодавця [PERSON] , інформація відсутня (а.с.14). Відповідно до копії Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова щодо осіб місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно з копією довідки КНП «Міська поліклініка №19» ХМР від 20.09.2017 року, [PERSON] звернувся за медичною допомогою - 06.05.2017 року. Попередньо у позивача було діагностовано дисциркуляторну енцефалопатію з лікворно-гіпертензійною дисциркуляцією. Призначено лікування (а.с.16). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року заяву Харківської міської ради, заінтересована особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова - задоволено. Визнано відумерлою спадщину квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Передано відумерлу спадщину - квартиру [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Рішення набрало законної сили 02.11.2018 року (а.с.30-31). Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.05.2019 року на підставі рішення Харківської міської ради 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 року № 1315/18 «Про комунальну власність м. Харкова», яким затверджено перелік об`єктів, які прийняті до комунальної власності територіальної громади м. Харкова станом на 28.11.2018 року, та на. підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року по цивільній справі №639/4998/18, квартира [ADDRESS] прийнята до комунальної власності міста Харкова (а.с.32-37). Зазначене вище підтверджується також інформацією Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 13.05.2019 № 730/0/233-19-3532/2/232-19, яка також свідчить про те, що квартира [ADDRESS] була прийнята до комунальної власності територіальної громади міста Харкова відповідно до рішення Харківської міської ради 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 № 1315/18 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2018 по цивільній справі № 639/4998/18 (а.с.46). Зі змісту Консультаційного висновку спеціаліста - невролога [PERSON] від 24.09.2018 року вбачається, що у [PERSON] встановлено діагноз - дискуляторна енцефалопатія ІІ-стадії з лікворно-венозною гіпертензією, вестибуло-атактичний та антено-невротичним синдромами (а.с.72-73). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5. гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Отже, відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи зі змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. В даному випадку позивачем [PERSON] та його представником під час розгляду справи не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що позивач доводиться двоюрідним братом [PERSON] , яка померла [INFO] , а отже, не доведено те, що позивач є спадкоємцем. Крім того жоден із наданих позивачем медичних документів не свідчить про те, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні або встановлений йому діагноз є тією непереборною обставиною, яка заважала йому особисто або засобами поштового зв`язку звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців з 06.05.2017 року до 06.11.2017 року. Отже, причини, через які позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд вважає неповажними. Враховуючи викладене, суд не знаходить передбачених законом підстав для задоволення позову у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed