Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2003 року Міським відділом державної реєстраційної служби актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №974, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . З 2005 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Родина фактично розпалась у зв`язку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.10.2003 року Міським відділом державної реєстраційної служби актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №974, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2004 року, актовий запис №291, сторони по праві являються батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 3 та 4 ст.56СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст.104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору, а також спору про місце проживання дитини у них немає. Їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача суму судового збору на користь позивача.

Outcome: approved