Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до «Старокраматорського машинобудівного заводу» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на наступні обставини. Наказом №125 від 31.07.2008 року позивач був прийнятий на роботу на посаду інженера по інструменту інструментального відділу ВАТ «СКМЗ». У подальшому займав інші посади на підприємстві. Згідно з наказом №144 від 21 липня 2020 року він був звільнений на підставі ст.36 п.1 КЗпП України. Однак, при звільненні відповідач не виплатив [PERSON] заборгованості по заробітній платі, яка складає 62369,28 гривень. У добровільному порядку відповідач погашати зазначену заборгованість не бажає. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 62369,28 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свої вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ПрАТ «СКМЗ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] в період з 31 липня 2008 року по 21 липня 2020 року працював на ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод». 21 липня 2020 року позивач був звільнений на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні відповідач не виплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Всупереч вищезазначеній нормі закону відповідачем не було проведено розрахунок із позивачем при звільненні. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі № 587 станом на 07.08.2020 року ПрАТ «СКМЗ» має перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 62369,28 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до «Старокраматорського машинобудівного заводу» про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 62369 гривень 28 копійок. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не надано належних документів для підтвердження своїх вимог в частині витрат на правову допомогу: відсутній договір про надання правової допомоги, відсутній акт виконаних робіт, квитанція про сплату за надання правової допомоги неналежної форми. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення витрат на правовому допомогу не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в частині заборгованості по виплаті заробітної платі, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до вимог статті 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. На підставі статей 116 КЗпП України, та

Outcome: partial