Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіцманського районного суду від 19.06.2018 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі по 1860 грн. до її повноліття, [INFO] позивачу виповнилося 18 років. Вказує, що з 01.09.2018 року вона є студентом, на даний час другого курсу Чернівецького медичного університету за спеціальністю «Акушерська справа». У зв`язку з тим, що погіршилась економічна ситуація в Україні, подорожчали продукти харчування і предмети першої необхідності. На підставі вищенаведеного, просить позов задовольнити та стягувати з відповідача на період її навчання аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до довідки № 5090 від 17.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про те, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.4) Відповідно до довідки Чернівецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету № 245 від 16.05.2019 року [PERSON] навчається на 2 курсі, 1-рівня акредитації за спеціальністю 223 Медсестринство, спеціалізація «Акушерська справа» (а.с.5) Згідно з ч.1ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справщодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. З врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на період навчання, суд вважає по 2000 гривень щомісячно. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають адоволенню. Згідно ч.6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністерства України. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 768,40 гривень судового збору, оскільки позивач в силу п.3 ч.1ст.5Закону України «Про судовий збір»звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved