Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності. Вказав, що він являється власником Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд, що розташований по [ADDRESS] . Іншим співвласником Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд є [PERSON] . Він відкрито, постійно та безперервно проживає та володіє своєю Ѕ часткою та Ѕ часткою співвласника житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд, який на праві власності належить [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] , з жовтня 1989 року і по день звернення до суду. За час проживання в будинку він постійно проводить поточні ремонти цілого будинку, утримує домашнє господарство. Усі оригінали правовстановлюючих документів та технічний паспорт на Ѕ частку житлового будинку [PERSON] залишила йому та дозволила постійно користуватись, володіти та проживати в її Ѕ часткою будинку, в якому він зберігає свої особисті речі, соління, домашні предмети, тощо. З метою захисту свого цивільного права та інтересу, позивач просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частку житлового будинку із відповідною часткою надвірних будівель та господарських споруд, що розташований по [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, вх.№3392 від 26.05.2021 року в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, не заперечує проти задоволення позову, про що суду надано заяву за вх.№3099 від 17.05.2021 року за підписом міського голови, із клопотанням справу розглянути без участі представника міської ради. Відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання: заяви позивача та представника відповідача про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] та Домової книги встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 03 жовтня 1989 року зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.3-5,12). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 1991 року встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд, що розташований по [ADDRESS] (а.с.7). З копії свідоцтва про право приватної власності від 30.05.1961 року встановлено, що [PERSON] належить право власності на Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд, що розташований по [ADDRESS] (а.с.10). З відповіді на запит Ямпільського РБТІ від 09.09.2020 року та з інвентарної справи встановлено, що право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] ) станом на 31.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] - Ѕ частина та [PERSON] -1/2 частина (а.с.9, 14-15). Із акту обстеження житлового будинку від 06 травня 2021 року встановлено, що [PERSON] відкрито, постійно та безперервно проживає та володіє своєю Ѕ часткою та Ѕ часткою житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд, який на праві власності належить [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] , з жовтня 1989 року і по день обстеження житлового будинку. У даному домоволодінні [PERSON] тримає домашнє господарство, повністю утримує житловий будинок, проводить в будинку як у своїй частці, так і в частці належній [PERSON] постійно поточні та капітальні ремонти (а.с.8). Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що з жовтня 1989 року по даний час позивач безперервно, добросовісно та відкрито користується своєю Ѕ часткою та Ѕ часткою житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд, який на праві власності належить [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] . Позивач фактично здійснює функції володільця; своїми правомірними діями позивач заволодів майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Також, згідно з п.9,11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власност іза набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи, що позивач володіє Ѕ часткою житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і господарських споруд, який на праві власності належить [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] відкрито, безперервно та безперешкодно протягом більш як десять років, тому він набуває право власності на вказану частку житлового будинок та надвірних будівель і господарських споруд за набувальною давністю. З врахуванням викладеного, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати позивач просив залишити за ним. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому судові витрати залишає за позивачем. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.15, 16, 344 ЦК України.

Outcome: approved