Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про виселення з належного йому будинку за адресою [ADDRESS] відповідачів [PERSON] та [PERSON] без надання їм іншого житла, мотивуючи свої вимоги тим, що він, відповідно до рішення Сумського районного суду від 11.11.1991 року, є власником 23/100 вказаного жилого будинку, власник іншої частини домоволодіння [PERSON] є жителем РФ - Ямало-Ненецький Округ Тюменської області, в спірному будинку не проживає і не проживала, однак він не може користуватися своїм житловим будинком, так як у ньому проживають відповідачі по справі, які не являються членами його сім'ї, ніяких угод між ним та відповідачами при вселенні не було і він не давав згоди на їх вселення. У зв'язку з вищевказаними обставинами він позбавлений права володіння, користування та розпоряджанням своїм будинком, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні з позовом не погодилися. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Сумського райсуду Сумської області від 11.11.1991 року проведено реальний розподіл домоволодіння по [ADDRESS] яким позивачу виділено на праві особистої власності в будинку за вказаною адресою кімнати №1-4 та №1-3 і згідно технічного паспорта, виданого на підставі вказаного рішення, останній є власником 23/100 даного жилого будинку (а.с6-9,10-14) . Інші 77/100 частин вказаного будинку належать громадянці [PERSON] Вищевказаним рішенням суду позивача зобов'язано до 01.05.1992 року в віконному отворі кімнати №1-4 прорубати та вставити дверний отвір, оборудувати окремий вихід до погріба, прорубати і вставити дверний отвір з кімнати №1-4 в кімнату №1-3 переобладнати кімнату №1-4 в кухню, встановивши в ній кухонну плиту, а [PERSON] зобов'язано закласти дверні отвори з кімнати №1-3 в кімнату №1-2 і з коридора №1-6 в кімнату №1-4, переобладнати веранду №ІІІ в кухню встановивши в ній кухонну плиту (а.с.6-9). На виконання рішення суду, сторонами по справі було виготовлено технічні паспорта щодо визнаної долі у домоволодінні за адресою [ADDRESS] (а.с.10-13, 54-58). Вказані вимоги суду [PERSON] виконала, тим самим реально відокремивши належну їй на праві власності частину домоволодіння та видала довіреність на право користування та розпорядження належними їй частиною будинку та земельної ділянки [PERSON], з дозволу якого на даний час у відокремленій частині будинку проживають відповідачі по справі (а.с.48). Позивач рішення суду не виконав, не провів у будинку переобладнань вказаних у рішенні суду та не підписав акт державного виконавця, у зв'язку з чим вважає, що відповідачі по справі незаконно проживають у будинку, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. З аналогічними позовами позивач неодноразово звертався до Краснопільського районного суду Сумської області. Так, рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 11 листопада 2011 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою (а.с.59-60). Рішенням Краснопільського районного суду від 16 квітня 2013 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про захист права власності шляхом виселення з житлового будинку відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області від 29 травня 2013 року вказане рішення було залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.61-62, 63, 64-65). Рішенням Краснопільського районного суду від 05 березня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення відмовлено (а.с.66). У судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не перешкоджають йому у користуванні його частиною домоволодіння та частиною земельної ділянки, виділеними йому за рішенням Сумського районного суду від 11.11.1991 року, але він не згоден з вказаним рішенням, оскільки вважає, що йому повинен належати весь будинок. На неодноразові звернення до відповідачів з питання добровільного виселення з належного йому будинку він мав відмови. Ніяких переобладнань у виділеній йому частині будинку відповідно до рішення Сумського районного суду від 11.11.1991 року він не проводив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що за дорученням [PERSON] він здійснює догляд та розпорядження її частиною домоволодіння за адресою [ADDRESS] і саме з його дозволу відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають в спірному домоволодінні. Позивач до своєї частини домоволодіння має вільний доступ , проте він бажає використовувати весь будинок і земельну ділянку , і через це між ними виникають конфлікти. Питання про придбання частки будинку [PERSON] позивач не ставив перед ним, тому відповідачі використовують частку будинку [PERSON] за його згодою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є родичем позивача і йому відомо, що позивач має на праві власності 23/100 частин будинку та погріб за адресою [ADDRESS]. Про те, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні його частиною домоволодіння йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду підтвердив, що йому нічого не відомо з приводу перешкод у користуванні власністю відповідачами позивачу, але позивач потребує поліпшення умов проживання своєї сім'ї, тому на його думку питання щодо будинку треба вирішувати із власником або [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі проживають у частині домоволодіння , яка належить на праві власності громадянці [PERSON] за згодою особи, якій остання надала доручення на право користування та розпорядження своїм майном, сумлінно користуються вказаною частиною домоволодіння та перешкод в користуванні власністю позивачу не чинять, про що не заперечує і сам позивач у своїх поясненнях наданих суду, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed