Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» про зміну дату звільнення, витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив суд постановити рішення. яким визнати формулювання причини звільнення [PERSON] в наказі №6 за п.3ст.40 КЗпП України неправильним; змінити в наказі №6 від 31.03.2017р. та у трудовій книжці позивача формулювання причини звільнення, вказавши п.1ст.36 КЗпП України; зобов`язати відповідача видати позивачу трудову книжку. стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 167 682,10гривень. Вимоги заяви обґрунтовано наступним. В липні 2016 року [PERSON] було прийнято на посаду територіального менеджера Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна». 22 березня 2017 року [PERSON] на ім`я директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» надав заяву про звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з 31 березня 2017року. Згодом позивачу стало відомо, що 31.03.2017 року його звільнено за п.3 ст.40 КЗпП у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків. Позивач зазначає, що відповідач здійснює затримку видачі трудової книжки на кожну його вимогу він отримує необґрунтовану відмову. В особовій картці та книзі обліку руху трудових книжок щодо отримання трудової книжки позивач [PERSON] не розписувався. Оскільки відповідач своєчасно не повернув трудову книжку підлягають стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. В судовому засідання представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що в липні 2016 року [PERSON] було прийнято на посаду територіального менеджера Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна». 31.03.2017р. [PERSON] було звільнено на підставі п. З ст.40 КЗпП у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, що підтверджується наказом №6 від 31.03.2017року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення [PERSON] ( а.с.26). Відповідно до акту №3 Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна», 31березня 2017року о 16.35год. Савдерову було надано для ознайомлення наказ №6 від 31.03.2017р., однак від підпису про ознайомлення у присутності співробітників відмовився( а.с.27) Відповідно до акту №4 Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна», 31березня 2017року о 16.45год. Савдерову було надано трудову книжку та Книгу обліку руху трудових книжок і вкладишів до них для здійснення підпису про отримання трудової книжки, однак від підпису про ознайомлення у присутності співробітників відмовився( а.с.28). У зв`язку із відмовою [PERSON] від отримання трудової книжки та з метою недопущення порушення законодавства при звільненні відповідач 12.07.2018 року направив пакет документів (цінний лист з описом вкладень) за місцем місцем постійного проживання Позивача. За даною адресою [PERSON] відправлення не отримав, вони повернулися за закінченням строку зберігання( а.с.51). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст 233 КЗпП України, - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред`явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разi спору про розмiр сум, належних працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цiй статтi строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом статті 117 КЗпП України, в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявностi спору про розмiри належних звiльненому працiвниковi сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цiй статтi вiдшкодування в тому разi, коли спiр вирiшено на користь працiвника. Якщо спiр вирiшено на користь працiвника частково, то розмiр вiдшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рiшення по сутi спору. За порушення строків розрахунку з працівником та/або видачі йому трудової книжки законодавством передбачено відповідальність роботодавця. Так, згідно зі ст. 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, установленому п. 2.10 Інструкції № 58. Судом встановлено, що Відповідачем було здійснено всі передбачені законом дії для недопущення порушення законодавства і для вручення оформленої трудової книжки звільненому працівнику, а також те, що Позивач [PERSON] сам відмовився від отримання трудової книжки у передбачений чинним законодавством спосіб, про що в матеріалах справи є відповідний акт. У зв`язку з вищевикладеним суд прийшов до висновку, що позовна вимога про зміну формулювання звільнення є безпідставною, суперечить дійсним обставинам справи та спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Також судом встановлено, що Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що дозволу на направлення оформленої трудової книжки поштою - не надавав, а тому Відповідач не мав підстав для передачі трудової книжки у такий спосіб. Позивач із дати звільнення безпосередньо до підприємства для отримання трудової книжки - не з`являвся, розпоряджень щодо способу передачі йому трудової книжки - не надавав. Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки Відповідач провів-розрахунок сум належних до виплати при звільненні за таких обставин суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed