Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та повідомив, що 26 вересня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 4000 доларів США як позику з умовою їх повернення впродовж трьох місяців, тобто до 26 грудня 2012 року. У визначені строки та на день звернення до суду борг був повернутий лише частково (у сумі 1000 доларів США). Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 35 626,92 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 1514,19 грн., відшкодування за завдану йому моральну шкоду у розмірі 2000 грн, витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 391,41 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обгрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що від 26 вересня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 4000 доларів США як позику з умовою їх повернення впродовж трьох місяців, тобто до 26 грудня 2012 року. У визначені строки та на день розгляду справи судом борг був повернутий лише частково (у сумі 1000 доларів США). Ці факти встановлені судом та ніким не оспорюються. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає борг у розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 35 499,92 грн. за офіційним курсом НБУ, який станом на 03.06.2014 року становив 11,833307 грн. за долар США, а також 3% річних у розмірі 1514,19 грн. за період з 27.12.2012 року до 03.06.2014 року включно, тобто за 524 дні. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем у розмірі 2000 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, оскільки ні борговою розпискою, ні законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобов'язання як відшкодування моральної шкоди. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 370,14 грн. судового збору, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial