Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, хоча завчасно надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча повідомлявся про розгляд справи. На підставі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло\~ повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення\~ на підстав наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2000 року, але згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕЛ № 036425 від 14.01.2010 року, встановлено, що подружжя розірвало шлюб. Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 000393 від 5.03.2005 року. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що одним із способів виконання батьками обовязку з утримання дитини є сплата аліментів, розмір яких визначається судом у виді частки від заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися. Судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини, щодо реалізації батьківських обовязків з утримання своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що має місце порушення права неповнолітніх дітей на отримання належної матеріальної допомоги від батька, оскільки батько зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Так, відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved