Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 26.01.2016 року померла її мати [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким усе приналежне їй майно заповіла позивачу. До складу спадкового майна [PERSON] входить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: с.Городнє, вул.Горка, 1, Любомльського району Волинської області. Інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Спадщину позивач прийняла в строки та в порядку, передбачені ст.ст.1270, 1297 ЦК України, однак в оформленні права власності на спадкове домоволодіння в нотаріальному порядку їй було відмовлено через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З викладених підстав, позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яке знаходиться в селі Городнє, вул.Горка, 1, Любомльського району Волинської області. Сторони в судове засідання не зявились, однак позивач у позовній заяві одночасно просила справу розглядати у її відсутності, а від Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області надійшло повідомлення у формі довідки від 21.09.2016 року за №335, у якій сільський голова вказав, що позов [PERSON] сільська рада визнає повністю та просить справу розглядати у відсутності представника ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №181818, виданого виконавчим комітетом Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області 28.01.2016 року, встановлено, що [PERSON] померла 26.01.2016 року в селі Штунь Любомльського району Волинської області (а.с.3). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Копією довідки Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 11.04.2016 року за вих.№130 та витягом з погосподарської книги №9 за 2016 рік цієї ж сільської ради від 06.09.2016 року за вих.№320, стверджено, що за номером обєкта погосподарського обліку №0747_5 рахується будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по вул.Горка, 1, в селі Городнє Любомльського району Волинської області, належав [PERSON] (а.с.3-на звороті; 4). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно копії заповіту, посвідченого Куснищанською сільською радою Любомльського району Волинської області 25.02.2008 року, [PERSON], на випадок своєї смерті, усе приналежне їй майно заповіла позивачу [PERSON] (а.с.5). Та обставина, що [PERSON] доводиться спадкодавцю - [PERSON] дочкою, підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЛ №596739, виданого Городненською сільською радою Головнянського району Волинської області 10.12.1954 року, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №267579, виданого Городненською сільською радою Любомльського району Волинської області 11.01.1975 року (а.с.7). Вищевказаною копією довідки від 11.04.2016 року за вих.№130 Куснищанської сільської ради Любомльського району також стверджено, що укладений спадкодавцем [PERSON] заповіт від 25.02.2008 року не скасовано, не змінено, не відмінено і знаходиться в силі (а.с.3 на звороті). Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла з дотриманням вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України шляхом подання 22.07.2016 року до приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] заяви про прийняття спадщини (а.с.5 - на звороті). Належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи №70/2016 до майна померлої 26.01.2016 року [PERSON] свідчить про те, що, окрім позивача, інших спадкоємців, в тому числі, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після її смерті, немає (а.с.22-30). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 02.09.2016 року за №349/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що знаходиться по вул.Горка, будинок 1, в селі Городно Любомльського району Волинської області, у звязку з відсутністю підтверджуючих документів щодо права власності та належності майна спадкодавцеві [PERSON] (а.с.6). Приналежність спадкодавцю [PERSON] вказаного нерухомого майна підтверджується вищенаведеними доказами, а саме, копією довідки Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 11.04.2016 року за вих.№130 та витягом з погосподарської книги №9 за 2016 рік цієї ж сільської ради від 06.09.2016 року за вих.№320 (а.с.3-на звороті; 4). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.09.2016 року за №68676341, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Городнє, вул.Горка, будинок 1, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.32). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, сарая та колодязя, які знаходяться в с.Городнє по вул.Горка, 1, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії позивачу [PERSON] рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно (а.с.11-15). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул.Горка, 1, в с.Городнє Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]

Outcome: approved