Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вище вказаним позовом до [PERSON] в якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з нею у [ADDRESS]. Дозволити зняти [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Дозволити виїзд [PERSON], [INFO] за державний кордон України на постійне місце проживання до матері [PERSON], яка зареєстрована у [ADDRESS] та оформлення візи з правом на реєстрацію за місцем проживання без згоди батька, [PERSON], [INFO] та без його особистого супроводу. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що 15 листопада 2007року рішенням Московського районного суду м.Харкова було розірвано шлюб між нею та [PERSON] Під час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Після розлучення і до цього часу син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. [PERSON] відвідував дитячий садок, навчався у школі №56 в м.Харкові. Відповідач у вихованні та утриманні дитини з моменту розлучення участі не бере, не проявляє інтересу до навчання дитини. Оскільки вона разом із сином періодично виїздять за кордон, відповідач неодноразово надавав їй тимчасовий дозвіл для виїзду сина за кордон у її супроводі. В 2013році вона познайомилась із своїм теперішнім чоловіком, громадянином Великої Британії, [PERSON], з яким вони уклали шлюб 02 серпня 2013року. Вона має реєстрацію у Великій Британії і не має наміру повертатись в Україну у зв'язку із чим вона знялась з реєстрації в Україні. Окрім того вона вагітна і має народити дитину в березні 2014року. Враховуючи ці обставини, вона із сином виїхали до Великої Британії. Її син, на даний момент, проживає разом з нею та її чоловіком, навчається у школі, де йому надали місце для тимчасового навчання. Будинок де вони проживають належить її чоловіку на праві приватної власності, її син має окрему кімнату. Заробітна плата її чоловіка складає 112 тисяч фунтів на рік, що дозволяє йому матеріально їх утримувати. У нього склались товариські відносини з її сином, що базуються на взаємоповазі. Проте відповідач, дізнавшись про ці її життєві обставини, заявив про свій намір забрати дитину до себе, та не давати дозволу на постійне проживання сина із нею. Відповідач проживає окремо від дитини, після розлучення бачився із сином декілька разів, останній раз - 2 роки тому. Він не приймає участі у вихованні сина та у його розвитку, матеріально не допомагає. Аліменти на дитину не сплачує. Як їй відомо, на даний момент відповідач сім'ї не має, офіційно не працює, проживає в однокімнатній квартирі, не має умов для проживання дитини. Така поведінка відповідача стала суперечити інтересам їх сина [PERSON], а також грубо порушує його права на проживання у повній сім'ї, піклування, всебічний розвиток, освіту та інші громадські права. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві і прохають його задовольнити. Крім іншим позивач [PERSON] зазначила, що від шлюбу з [PERSON], який є громадянином Великої Британії, вона [INFO] народила сина та вимушена була з двома дітьми повернутися в Україну, оскільки відповідач надав дозвіл на виїзд їх сина [PERSON], який закінчується 18.07.2014року. Як мати, вона вболіває за майбутнє своїх дітей, однак позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої права та обов'язки щодо забезпечення їм належного рівня матеріального забезпечення, фізичного та морального розвитку, оскільки не може отримати від відповідача письмової згоди на визначення місця проживання сина [PERSON], та його виїзду за кордон. Вона має чоловіка, який про них піклується, повністю забезпечує і добре відноситься до [PERSON]. Вони живуть у власному будинку, де у сина є окрема кімната, він почав відвідувати школу та добре адаптується в новому середовищі. Тобто, нею створені всі належні умови для життя та виховання дитини, що повністю відповідає інтересам дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Московського району Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Головань Г.Г. в судовому засіданні позов визнала частково, підтримала висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір'ю [PERSON], та не заперечувала проти надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання до матері та виготовлення візи без згоди батька. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у заочному порядку, проти чого не заперечили позивач та її представник. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народився [INFO] син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 12 травня 2005року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №674 /а.с.5/. 15 листопада 2007року рішенням Московського районного суду м.Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та 18 грудня 2007року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], про що зроблено відповідний актовий запис за №1236 /а.с.6,7 02.08.2013року [PERSON] уклала шлюб із громадянином Великої Британії [PERSON] у реєстраційному відділі Херефордшир, що підтверджується завіреною копією про укладення шлюбу відповідно Закону про шлюб від 1949року та посвідченого Апостилем в Об'єднаному королівстві Великобританії та Північної Ірландії, відповідно до Гаазької конвенції від 05.10.1961 р., переклад з англійської мови на українську мову нотаріально засвідчений (а.с.23-26). 02.03.2014року у Великобританії у шлюбі з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON]. Згідно довідки про реєстрацію, [PERSON] має адресу у [ADDRESS] /а.с.21/. Копією посвідки на проживання, якою дозволено працевлаштування, доводиться та обставина, що позивач [PERSON] легально проживає у Великобританії /а.с.36/. Згідно інформації адміністрації Харківської загальноосвітньої школи №56 у якій навчався [PERSON], його батько [PERSON] жодного разу у школі не з'являвся, навчанням та вихованням дитини не цікавився, батьківські збори не відвідував. Вихованням [PERSON] займались мати та бабуся /а.с.13,14/. [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] виїхали до Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, де останній навчався у школі Абберлі Холл та проживав разом із матір'ю [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки зі школі Абберлі Холл від 05.07.2014року, [PERSON], гарантоване навчальне місце у школі з 07.09.2014року до кінця навчального року, 20.07.2016року. Будинок у якому проживає [PERSON] разом з сином [PERSON], належить на праві власності її чоловіку [PERSON]. Для дитини створено належні умови для проживання, є окрема кімната. Чоловік [PERSON] - [PERSON] має стабільний дохід, працює керуючим директором у компанії Файн Агрокемікелс Лімітед /а.с.32/. Як вбачається із висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] від 04.07.2014року за №289, батько дитини - [PERSON], на засіданні Комісії не заперечував проти визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] у [ADDRESS]. Разом з тим, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільним визначення місця проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Згідно ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 160,161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, суд приходить до висновку, про підставність вимог позивача, щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю, за місцем проживання останньої. Відповідно до п.4 Наказу МВС України від 21.12.2002 року за №1603 «Про затвердження порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянами для виїзду за кордон і проїзних документів дитини», за наявності заперечень батьків або законних представників неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, паспорт - проїзний документ оформляється на підставі рішення суду. Оскільки суд дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матір'ю, яка мешкає у Великобританії, вимога позивача, щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання та оформлення візи для виїзду за кордон, без згоди та супроводу батька, підлягає задоволенню. Позовні вимоги про надання дозволу зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та реєстрації його за місцем проживання матері не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими, та такими, що не спрямовані на захист порушеного права чи інтересу. На підставі ст. ст. 15, 30, 62, 85, 174, 212, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial