Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільнянської міськради, в якому вимагає визнати за собою в порядку набувальної давності право власності на об'єкт нерухомості - естакаду для автомобілів по [ADDRESS], та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо передачі земельної ділянки під естакадою у власність позивача. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити; суду пояснив, що він з відома відповідача починаючи з 2002 року заволодів та відкрито користується естакадою, відноситься до неї як до своєї власності, правовстановлюючі документи на цю естакаду відсутні. Представник відповідача надав до суду заяву, згідно якої при вирішенні справи покладається на розсуд суду, при цьому своїх заперечень проти позову не надав. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, як вбачається з наданих позивачем документів, він починаючи з 2002 року заволодів та відкрито користується естакадою для автомобілів по [ADDRESS], відноситься до неї як до свого власного майна; право власності на естакаду ні за ким не зареєстровано. Відповідно, аналогічні дії здійснюються позивачем відносно земельної ділянки, на якій розташована естакада. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч.4 цієї ж статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, вимоги позивача про визнання права власності на естакаду, є такими, що засновані на законі. Відповідно до ч.1 ст.119 Земельного кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно ч.2 цієї ж статті, передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Таким чином, вимоги позивача щодо прийняття рішення про передачу йому у власність земельної ділянки також є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved