Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 25 червня 2016 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №1346. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між сторонами погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, жодних почуттів любові не залишилось; постійні сімейні скандали; спільне господарства та сумісне життя припинено з жовтня 2016 року; сім'я остаточно розпалась і зберегти сімейні відносини вже неможливо; шлюб став формальним і непотрібним. Від шлюбу дітей не мають. Просить позов задовольнити. 14 лютого 2018 року позивач [PERSON] подала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить позов задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, а тому суд, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 25 червня 2016 року уклали шлюб, який зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 1346, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ № 280776, однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились; спільне господарство не ведуть; проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача, а відтак наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а тому такий необхідно розірвати, а позов задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved