Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Жемчужненською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області передано безоплатно в колективну власність КСП «Росія» земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого її паювання між членами підприємства без виділення земельної частки в натурі. 24 листопада 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Росія» Жемчужненською сільрадою виданий державний акт на право колективної власності на землю, до якого був доданий список громадян, що на момент видачі державного акту являлись членами підприємства та мали право на отримання земельного паю. До вказаного списку під номером 83 включений батько позивача [PERSON]. КСП «Росія» здійснило паювання землі, визначивши розмір середньої земельної частки (паю) на кожного члена та пенсіонера підприємства площею 9,4 га в умовних кадастрових гектарах з видачею громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай). Але під час паювання землі КСП «Росія» [PERSON] з невідомої причини не був включений до списку осіб на одержання земельної частки (паю) та внаслідок цього не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). 12 жовтня 2012 року [PERSON] помер в республіці Грузія. На звернення позивача до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її батька [PERSON] постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 27.08.2014 року у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено з причин пропуску строку для прийняття спадщини. Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2015 року [PERSON] визначений додатковий строк для прийняття спадщини. 26 травня 2015 року позивач повторно звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори з питання оформлення спадкових прав, однак постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності документів, які підтверджують право померлого [PERSON] на отримання земельної частки (паю), розташованої на території Жемчужненської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області. На даний час позивач не може оформити після смерті [PERSON] спадкові права, так як відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), в звязку з чим змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай). 15 вересня 2015 року [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог та просила визнати за нею право на отримання земельної частки (паю) площею 9,4 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Жемчужненської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, та зобовязати [PERSON] районну державну адміністрацію Дніпропетровської області видати на її імя сертифікат на право на земельну частку (пай) встановленого зразка. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника відповідача, проти задоволення уточненого позову не заперечував. Представники третіх осіб, кожний окремо, надали суду заяви, в яких просили слухати справу за їх відсутності, проти задоволення уточненого позову не заперечували. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити частково, з таких підстав. Жемчужненською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області передано безоплатно в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Росія» земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого її паювання між членами підприємства. На підставі прийнятого рішення 24 листопада 1995 року КСП «Росія» Жемчужненською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області виданий державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 77, до якого доданий список громадян, що на момент видачі акту були членами КСП «Росія», для одержання земельного паю. До вказаного списку громадян під номером 83 був включений батько позивача [PERSON], який на момент отримання КСП «Росія» державного акту на право колективної власності на землю був членом підприємства, що підтверджується довідкою відділу Держземагентства в [PERSON] районі Дніпропетровської області від 12.11.2014 року № 1/13-3353 та архівними довідками архівного відділу [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області (а.с. 10, 14-15). Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 (надалі Указ № 720/95) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. За положеннями абз. 3 п. 1 та п. 4 Указу № 720/95 паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями,утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. КСП «Росія» здійснило паювання землі, що належала йому на праві колективної власності, визначивши середню земельну частку (пай) у колективній власності на землю кожного члена підприємства без виділення земельної ділянки в натурі розміром 9,4 умовних кадастрових гектарів. Згідно з абз. 3 п. 2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, чинного на час проведення паювання земель, кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видавався сертифікат на право приватної власності на земельну ділянку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Але під час паювання землі колективної власності КСП «Росія» [PERSON] безпідставно не був включений до списку осіб на одержання земельної частки (паю) та не отримав у встановленому порядку сертифікат про право на земельну частку (пай), що підтверджується довідкою Жемчужненської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області від 03.09.2014 року № 256 (а.с. 16). Отже, [PERSON], будучи включеним до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП «Росія», не включений до відповідного списку осіб на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай). В 1995 році батько позивача виїхав до республіки Грузія, де проживала його мати [PERSON] У звязку з тяжкою хворобою останньої [PERSON] змушений був проживати постійно в іншій державі, через що не мав змоги поновити своє порушене право на отримання земельної частки (паю). 12 жовтня 2012 року [PERSON] помер в республіці Грузія, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 01127002108, виданим 19.10.2012 року АРДС Тбіліської служби цивільного реєстру (а.с. 17-19). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина, на яку претендує позивачка, відкрилась внаслідок смерті [PERSON] 12 жовтня 2012 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії ІХ-ІІІ № 411870, виданого Гардабанським райвідділом РАЦС республіки Грузія 23.02.1991 року, та свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 270034, виданого 08.08.2014 р. відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Дніпропетровській області, позивач є дочкою [PERSON] (а.с. 11-12). Тобто, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України обовязковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. 27 серпня 2014 року позивач звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з порушенням строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в звязку з чим державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2015 року у справі № 198/190/15-ц позов [PERSON] задоволений та визначений додатковий строк для прийняття спадщини (а.с. 22-23). 26.05.2015 року позивач знову звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадкових прав, однак постановою від 29.05.2015 року державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії з підстав ненадання спадкоємцем правовстановлюючих документів, які підтверджують право на майно померлого [PERSON] (а.с. 20-21). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, постанова державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно суд відмічає, що відсутність у позивача правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності спадкодавцю [PERSON] права на отримання земельної частки (паю), є обставиною, що унеможливила оформлення права на спадщину за законом в нотаріальному порядку. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, спадкодавець мав право на пай, однак за життя безпідставно не був включений до списку осіб на одержання земельної частки (паю) та не отримав у встановленому порядку сертифікат,\~ суд вважає можливим визнати за позивачем право на отримання земельної частки (паю) площею 9,4 га в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом. Щодо вимог про зобовязання [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області видати на імя позивача сертифікат на право на земельну частку (пай) встановленого зразка, суд вважає їх передчасними, оскільки під час судового розгляду не було встановлено, що [PERSON] необґрунтовано відмовлено у видачі вказаного документу, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Крім того, згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), серед іншого також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Outcome: partial