Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0602 га, розташовану у [ADDRESS] , кадастровий номер 0510137000:03:014:0055, в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відомості щодо права власності на спірну земельну ділянку не були внесені спадкодавцем до Державного земельного кадастру, що є перешкодою у оформленні спадщини. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; витребувано від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус Ольги Борисівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 5/2016, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Путілін Є.В. у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача та підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Вінницької міської ради - Кавка А.О. у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, відзив на позов не подавався. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, у тому числі, матеріали спадкової справи № 5/2016, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів. Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. за реєстровим № 6188, [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0602 га (кадастровий номер 0510137000:03:014:0055), розташовану по [ADDRESS] (а.с. 6). Вказана земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0602 га (кадастровий номер 0510137000:03:014:0055), розташована по [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.09.2008 року серії ЯЖ № 755603, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 29.02.2008 року № 1807, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010800301045(а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2016 року (актовий запис № 242). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами витребуваної судом спадкової справи № 5/2016. Так, як вбачається із Заповіту, посвідченого 21.05.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. за реєстровим № 531, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право, заповів позивачеві [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняв спадщину, подавши приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. 01 липня 2016 року відповідну заяву. Позивач [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.11.2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. за реєстровим № 745, на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Також позивач [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.01.2020 року, посвідчене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. за реєстровим № 59, на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2016 року № 229/02-31 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. було відмовлено [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0602 га (кадастровий номер 0510137000:03:014:0055), розташовану по [ADDRESS] , оскільки право власності на вказану земельну ділянку не було зареєстровано, відповідні відомості до Державного земельного кадастру внесено не було. Однак, відповідно до ст. 126 ЗК України (у редакції, чинній на час придбання земельної ділянки), право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті; право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину; при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки; на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Державний акт на право власності на земельну ділянку від 04.09.2008 року серії ЯЖ № 755603, виданий на підставі рішення Вінницької міської ради від 29.02.2008 року № 1807, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010800301045, містить відмітку щодо Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. за реєстровим № 6188. При цьому, суд бере до уваги, що, незважаючи на те, що відомості щодо права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку не були внесені спадкодавцем до Державного земельного кадастру, як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.12.2020 року № НВ-0520951542020, вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер та інші ідентифікуючі ознаки (межі, кадастровий номер), які при переході права власності не були змінені (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, позивач не позбавлена права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку. Згідно зі ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо (на переконання суду, позивачем було вірно обрано спосіб захисту, оскільки дії нотаріуса є правовірними, а тому підстави для їх оскарженні відсутні), а отже позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved