Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування в особі Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини, за якою просить суд: -визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], - будь - яке постійне чи тимчасове місце проживання його батька [PERSON]; -припинити стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], а виконавчий лист № 308/4463/14-ц визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] проживав разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Позивач продовжував бачитися із сином, брав активну участь в його житті та вихованні, сумлінно сплачував аліменти, що підтверджується довідкою від 30.09.2015року. Проте [PERSON], відповідач, веде аморальний спосіб життя, часто зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається та не цікавиться. Вважаю, що така поведінка та умови проживання шкодить інтересам дитини [PERSON]. негативно впливає на його розвиток, світосприйняття, виховання, самоусвідомлення та здоров'я. Позивач неодноразово звертався в правоохоронні органи та в службу в справах дітей з метою забезпечити захист мого малолітнього сина [PERSON] Позивач вважає, що відповідач не може забезпечувати належні умови для нормального розвитку нашого сина [PERSON], його навчання, фізичного та духовного розвитку. Подальше проживання дитини [PERSON] з відповідачем шкодить інтересам дитини. В той же час, позивач вважає, що в інтересах дитини [PERSON] проживати саме із ним. Позивач на цей час має власний бізнес, працює переважно вдома, тому має можливість час відводити дитину до школи, займатися із ним навчанням, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід. Вважає, що може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Він проживає у комфортабельній трьох кімнатній квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, що підтверджується характеристикою ТОВ «Житло-Сервіс» м. Ужгорода. В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб [PERSON] міі маїи здоровий сон, міг навчатися, гратися, що підтверджується Висновком органу опіки та піклування Ужгородської .міської ради від 14.03.2016 року. Оскільки дитина буде проживати із позивачем, він вважає, що відсутні підстави для подальшого стягнення аліментів з нього. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі, проте у останнє судове засідання не прибули, однак подали до суду заяву про подальший розгляд справи за їх відсутності. Відповідач жодного разу в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неприбуття суду не повідомив, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України, розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, проте у останнє судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про подальший розгляд справи за його відсутності. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, із заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду закарпатської області від 29.05.2014 року у справі № 308/4463/14-ц, яке набуло законної сили з 12.06.2014 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.04.2009 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 23. Згідно копії свідоцтва про народження від 28.09.2009 року серії [NUMBER], 19.09.2009 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON]. За цим рішенням судом було позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено частково. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 23, серії [NUMBER] від 30.04.2009 р. - розірвано. Спільного сина - [PERSON], [INFO] залишити на проживання та виховання матері - [PERSON]. Стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання спільного сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08 квітня 2014 року щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до довідки Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ від 16.09.2015 року № 17-357/15 станом на 30.09.2015 року відносно [PERSON] борг по сплаті аліментів відсутній. Наданими суду доказами також підтверджується, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], у період з 2013 - 2015 років до правління ОСББ «І.Франка, 56» стали надходити скарги про галасливі сварки, плач дитини, що доносилися з квартири [PERSON] У 2014 році, зі слів сусідів, [PERSON] потрапила до лікарні з опіками, після чергової сварки. В поведінці [PERSON] почали проявлятися неадекватні речі, агресивна поведінка з любого приводу, часто від неї відчувався запах спиртного. Останнім часом [PERSON], син [PERSON] часто перебував на вулиці без нагляду, або під наглядом свого дядька [PERSON], іноді не міг потрапити додому, йому не відчиняли двері, хоча мама знаходилася вдома. В червні 2015 року, у вечірній час, коли на вулиці гуляли діти, на величезній швидкості [PERSON] в'їхала в дерево біля будинку по вул.. Павлова, пошкодила автівку. За твердженням сусідів вона перебувала під дією алкогольного сп'яніння (Характеристика без дати від ОСББ «І.Франка, 56»). Характеристиками на вихованця [PERSON], 2009 р.н., також підтверджується, що з кінця липня 2015 року дитина часто не відвідувала ДНЗ без поважних причин, матір ним не опікувалася, від неї відчували запах алкоголю, ним опікувався, його дядька [PERSON]. Неналежні умови проживання дитини з відповідачем також підтверджуються актом обстеження умов життя та виховання УСЗОШ І-ІІІ ст. № 2 та фотокартками, наданими позивачем. Позивач - [PERSON], проживає без реєстрації за адресою: м. Ужгород, вул.. Чорновола, 7/80, в квартирі своєї матері, скарг на нього не надходило (характеристика ТОВ «Житло - Сервіс»). Довідкою Тячівської районної поліклініки від 24.02.2016 року підтверджується, що позивач на обліку у лікарів психіатра і нарколога не значиться. Належні умови для проживання дитини із позивачем підтверджуються актом обстеження умов проживання служби у справах дітей від 01.03.2016 року. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування в особі Ужгородської міської ради від 14.03.2016 року № 127/12-34 враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також ті обставини, що дитина любляче ставиться до свого батька, гр.. [PERSON] з турботою ставиться до своєї дитини, належним чином виконує свої батьківські обов'язки, працює та має достатній заробіток для її утримання, житлом та умовами для проживання і виховання дитини забезпечений, орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також ті обставини, що дитина любляче ставиться до свого батька, а гр. [PERSON] з турботою ставиться до своєї дитини, належним чином виконує свої батьківські обов'язки, працює та має достатній заробіток для її утримання, житлом та умовами для проживання і виховання дитини забезпечений, а його мати, неналежно виконує свої батьківські обов'язки, позов цій частині підлягає до задоволення, слід визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], - будь - яке постійне чи тимчасове місце проживання його батька [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За положеннями Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. За нормами ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Системний аналіз вищезазначених норм закону дозволяє дійти висновку, що зазвичай аліменти стягуються з одного із батьків, який проживає окремо від дитини, для утримання дитини. Оскільки судом було вирішене питання щодо визначення місця проживання дитини із батьком, що означає, що з дня набрання рішенням законної сили, дитина буде перебувати на повному утриманні батька, оскільки питання щодо стягнення аліментів ним із матері перед судом не ставиться, суд вважає за можливе частково задовольнити другу вимогу позивача та змінити розмір аліментів шляхом припинення їх стягнення із [PERSON], на користь [PERSON], аліментів на утримання спільного сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 березня 2016 року (дня звернення до суду з відповідним позовом) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, яке проводиться відповідно до заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2014 року у справі № 308/4463/14-ц. Що ж стосується вимоги щодо визнання виконавчого листа № 308/4463/14-ц таким, що не підлягає виконанню, то у її задоволенні слід відмовити, оскільки зазначена вимога не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а розглядається в порядку виконання судового рішення судом, який видав цей виконавчий лист у відповідності до ст. 369 ЦПК України. Витрати із сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., у відповідності до ст.. 88 ЦПК У4раїни слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial