Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 29.02.2016 року помер її двоюрідний брат [PERSON], який проживав у [INFO]. На день його смерті залишилось спадкове майно у виді жилого будинку з надвірними будівлями, який розташований в с. Горностайпіль Іванківського району, вул. Шевченка, 39. Спадщину після його смерті позивачка прийняла, подавши до Іванківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ( спадкова справа № 174/2017). 30.06.2017 року вона через представника звернулась в нотаріальну контору з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, але їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують паво власності на нього. Право власності [PERSON] на спадковий будинок було визнане рішенням Іванківського районного суду Київської області від 17.10.2006 року у справі № 2-687/2006. Проте, за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. Єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є позивачка його двоюрідна сестра. Факт їх родинних відносин встановлений рішенням Іванківського районного суду Київської області від 18.04.2017 року у справі № 366/879/17. Позивачка просила визнати її право власності на спадкове майно. У судове засідання позивачка чи її представник не з*явились. Представник написав заяву, що позов підтримує, просить справу розглядати без його участі. У судове засідання представник відповідача не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. Надіслали до суду лист, у якому позов визнають, просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Суд, вивчивши докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Ч.3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Судом встановлені наступні факти. [PERSON] помер 01.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ОК № 365900. [PERSON] є його двоюрідною сестрою, що підтверджено рішенням Іванківського районного суду Київської області від 18.04.2017 року у справі № 366/879/17. Тобто у силу ст. 1265 ч.1 ЦК України вона є спадкоємцем пятої черги за законом. Спадщину [PERSON] прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області від 18.04.2017 року (справа № 366/879/17). Постановою нотаріуса № 651/02-31 від 31.06.2017 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Горностайпіль Іванківського району, вул. Шевченка, 39, що належав [PERSON], який помер 29.02.2016 року , в звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. За даними нотаріальної контори після [PERSON] спадщину прийняла [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 17.10.2006 року (справа № 2-687/2006) було визнано право власності [PERSON] на майно, що залишилось після смерті його сестри [PERSON], а саме: домоволодіння по вул.. Шевченка, 39 в с. Горностайпіль Іванківського району Київської області. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадщина прийнята, проте, спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину ( ст. 1297 ЦК), або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст.. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та « виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину ( статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації ( ст.. 1299 ЦК). У встановленому законом порядку [PERSON] свої спадкові права не оформив (не зареєстрував своє право власності), у звязку з чим, через відсутність правовстановлюючих документів, його спадкоємці не можуть оформити свої спадкові права. На даний час зазначене домоволодіння входить до спадкової маси після смерті [PERSON], оскільки зазначеним вище рішенням суду було визнано за ним право власності на нього. Згідно п.8, п.10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2013 р. № 868 , для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. Заявник під час подання заяви особисто предявляє органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, документ, що посвідчує його особу. \~\~\~\~ Однак, встановленим є те, що [PERSON] 29.02.2016 року помер, та не встиг подати вказане рішення суду з відповідною заявою до органу державної реєстрації прав. Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України\~судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Отже, позивач, як спадкоємець, через відсутність державної реєстрації права спадкодавця на нерухоме майно, яке визнано за останньою рішенням суду, що набрало законної сили, на даний час позбавлена права оформити свої спадкові права. Ч.4 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини, подавши на підставі рішення суду про визначення додаткового строку прийняття спадщини, відповідну заяву нотаріусу. Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На підставі наведеного, ст. 1223, 1258, 1265, 1268-1272 ЦК України, ст. 5, 6, 8, 57, 60, 64, 197, 213- 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved