Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягав на встановлені факту належності [PERSON], померлому 28 червня 2014 року, на праві приватної власності гаражу № 41, зазначеного в плані під літ. «А», загальною площею 24,0 кв.м., основною площею 24,0 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область м. Котовськ вул.. Сільськогосподарська; на визнанні дійсним договору купівлі-продажу гаражу № 41, зазначеного в плані під літ. «А», загальною площею 24,0 кв.м., основною площею 24,0 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область м. Котовськ вул.. Сільськогосподарська, укладений між [PERSON] та [PERSON], 27 квітня 2013 року; на визнанні за ним, [PERSON], право приватної власності на гараж № 41, зазначеного в плані під літ. «А», загальною площею 24,0 кв.м., основною площею 24,0 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область м. Котовськ вул.. Сільськогосподарська. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаражу № 41, зазначеного в плані під літ. «А», загальною площею 24,0 кв.м., основоною площею 24,0 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область м. Котовськ вул.. Сільськогосподарська. При укладенні угоди, сторонами були погоджені всі його істотні умови, зокрема щодо ціни будинку, нотаріального оформлення угоди та переоформлення домоволодіння. Однак, невдовзі, 28 червня 2014 року [PERSON] помер, після смерті якого прямих спадкоємців на його майно не виявилось, чому позивач як належний покупець позбавлений у позасудовому порядку встановити своє право приватної власності на вказане нерухоме майно. Зазначені підстави і змусили позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Також, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України суд, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, чому вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved