overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Первомайської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спірну земельну ділянку. Позивач стверджує, що він прийняв спадщину у встановленому порядку, але у зв'язку з тим, що втрачено оригінал державного акту, нотаріус відмовляє в оформленні права на спадщину. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 3,84 га, яка розташована на території Первомайської сільської ради, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та державного акта на право приватної власності на землю. Позивач [PERSON] прийняв спадщину у встановленому порядку, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Інші спадкоємці за заповітом чи за законом - відсутні. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу, що підтверджується копією відповідної постанови. Правовідносини сторін урегульовано: статтею 328 ЦК України відповідно якій право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; частиною 1 статті 1220 ЦК України, відповідно якій спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; статтею 1261 ЦК України, відповідно якій у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; статтею 1218 ЦК України, відповідно якій до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, вимоги позивача - правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений від його імені з ТОВ «СТОВ «Авангард», посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,00 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0317, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що він не підписував спірний договір, тому вважає, що відповідачем порушено його право. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки № 317 площею 5,00 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0317, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 28). 17 липня 2015 року від імені орендодавця [PERSON] і орендаря ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки і проведена державна реєстрація (а.с. 19-20, 23-27). Відповідно до висновку експерта № 473 від 29.10.2015 року підпис від імені орендодавця [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 7-18). Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки від 17.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений від його імені з ТОВ «СТОВ «Авангард», посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,00 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що він не підписував спірний договір, тому вважає, що відповідачем порушено його право. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки № 673 площею 5,00 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0673, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 7-8). 10 липня 2015 року від імені орендодавця [PERSON] і орендаря ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки та проведена державна реєстрація (а.с. 9, 12-14). Відповідно до висновку експерта № 366 від 30.09.2015 року підпис від імені орендодавця [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 15-19). Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки від 10.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений від його імені з ТОВ «СТОВ «Авангард», посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,49 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що він не підписував спірний договір, тому вважає, що відповідачем порушено його право. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки № 343 площею 5,49 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0343, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 25). 09 липня 2015 року від імені орендодавця [PERSON] і орендаря ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки та проведена державна реєстрація (а.с. 16-20, 22-23). Відповідно до висновку експерта № 116 від 01.07.2016 року підпис від імені орендодавця [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 6-15). Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки від 09.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений від його імені з ТОВ «СТОВ «Авангард», посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,79 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що він не підписував спірний договір, тому вважає, що відповідачем порушено його право. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки № 147 площею 5,79 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0147, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 6-7). 09 липня 2015 року від імені орендодавця [PERSON] і орендаря ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки та проведена державна реєстрація (а.с. 8, 10-12). Відповідно до висновку експерта № 476 від 01.11.2015 року підпис від імені орендодавця [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 13-18). Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки від 09.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи виключити з актового запису № 81 від 20 липня 2011 року про народження [PERSON], складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, відомості про його батьківство, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] він проживав спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2010 року по жовтень 2011 рік; [INFO] року народилась дитина [PERSON]; в січні 2015 року відповідач [PERSON] повідомила йому, що біологічним батьком дитини є громадянин [PERSON], з яким відповідач в теперішній час проживає однією сім'єю; дана обставина стала підставою для звернення до суду. Відповідач [PERSON] визнав позов в повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 400 гривень, посилаючись на те, що відповідач є його батьком; позивач стверджує про те, що на даний час він продовжує навчання і потребує від батька матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] визнав позов в повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], посилаючись на те, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] визнав позов в повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 21 червня 1997 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який було зареєстровано у виконавчому комітеті Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 14. Після реєстрації шлюбу через кілька днів він потрапив у місця позбавлення волі, звідки вийшов пару місяців назад. З часу ув'язнення ведення між ним та відповідачкою спільного господарства та сумісне проживання припинилося, дітей у шлюбі не народилося. За його глибоким переконанням не має подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, оскільки на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя між ними втрачено почуття любові та поваги, у кожного є свій життєвий шлях. З таких підстав вважає, що шлюб необхідно розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, тому суд розглянув справу без її участі в порядку заочного провадження, на підставі доказів, що є в ній. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 21 червня 1997 року виконавчим комітетом Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 14 зареєстровано шлюб між сторонами (повторно видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2015 року). Після реєстрації шлюбу через кілька днів позивач потрапив у місця позбавлення волі, і з того часу ведення між ним та відповідачкою спільного господарства та сумісне проживання припинилося, дітей у шлюбі не народилося. У кожного з них є свій життєвий шлях. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що шлюб між сторонами існує тільки формально і подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення, а тому їх шлюб необхідно розірвати. - 2 - Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 24 липня 1982 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який було зареєстровано в Великоберезнянському райвідділі ЗАГСу Закарпатської області за актовим записом № 32. У шлюбі в них народилася донька, яка на даний час являється повнолітньою. З відповідачкою вони мають різні характери, постійно сперечаються, спільне господарство не ведуть і жодних сімейних відносин не підтримують. Близько року він проживає окремо і з дружиною спілкується дуже рідко, тобто фактично в шлюбних відносинах вони не перебувають. Примиритися і проживати з відповідачкою він не бажає, оскільки вони втратили одне до одного відчуття довіри, поваги та любові. Майнові суперечки між ними на сьогоднішній день відсутні, змінювати своє місце проживання він не має наміру. З огляду на такі обставини вважає, що їх шлюб існує лише формально? подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить його намірам та інтересам. Кожен з них має свій життєвий шлях. Просить не надавати строк на примирення і шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, при цьому позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 24 липня 1982 року Великоберезнянським райвідділом ЗАГСу Закарпатської області за актовим записом № 32 зареєстровано шлюб між сторонами (повторне свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.04.1989 року). Спільне сімейне життя між ними не склалося через різні характери й постійні суперечки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Близько року вони разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Донька, що народилася в них у шлюбі, є повнолітньою. Поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру, оскільки втратили одне до одного відчуття довіри, поваги та любові. Тому їх шлюб існує лише формально, що суперечить інтересам та намірам позивача. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення, а тому їх шлюб необхідно розірвати. - 2 - Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved