Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із уточненими позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини: сина [PERSON],21.01.2013року народження, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, вони не розуміють один одного, через що між ними виникають непорозуміння, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим, а також відповідач ухиляється від утримання дитини. Просить розірвати шлюб із відповідачем та стягнути із нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, представником позивача [PERSON] подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11.02.2010року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №062172, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 138 від 11.02.2010 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина: син [PERSON], 21.01.2013року народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії 6957237/12, видане відділом РАЦС Мурсії Іспанія. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За нормами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача та дитини, які підлягають захисту шляхом розірвання шлюбу та стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини: сина [PERSON], 21.01.2013року народження в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача 243,60грн. сплаченого судового збору та 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved