Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що з 23.11.2013 р. по 30.09.2014 р. вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] Після реєстрації шлюбу відповідач проживав разом з нею у квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності. Вона зареєструвала відповідача 16.04.2014 р. у власній квартирі, як члена своєї сімї. Відповідач з 01.06.2014 р. не мешкає у спірній квартирі, забрав свої особисті речі, оскільки виїхав на постійне проживання до Росії. Він є громадянином республіки Білорусь, має постійну реєстрацію з 26.06.2013 р. та мешкає за адресою: м. Гродно, вул. Ніколаєва, 30/1. У звязку з цим позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю позбавити [PERSON] права на користування квартирою №127 у будинку №25 по пр. Космонавтів у м. Сєвєродонецьку, яка належить їй на праві особистої приватної власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією рішення Сєвєродонецького міського суду від 29.02.2008 р. і копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 25.04.2008 р. №18657570. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 23.11.2013 р. по 30.09.2014 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №177191, виданого 23.11.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, і рішенням Сєвєродонецького міського суду від 30.09.2014 р. по справі №428/5409/14-ц. Як вбачається з копії домової книги, [PERSON] зареєстрований з 16.04.2014 р. за адресою: [ADDRESS]. Зазначена обставина також підтверджується копією посвідки на тимчасове проживання серії ТР №076463, виданої 03.2013 р. Судом встановлено, що [PERSON] проживає (зареєстрований за місцем проживання) за адресою: м. Гродно, вул. Ніколаєва, буд. 30/1, що підтверджується копією довідки про місце проживання і склад родини Приватного сектору УЖРЕП Октябрського району м. Гродно від 15.09.2014 р., копією договору найму житлового приміщення приватного житлового фонду громадян від 25.06.2013 р. №251-1. Як вбачається з позовної заяви [PERSON], відповідач [PERSON] 01.06.2014 р. покинув за власним бажанням спірну квартиру, не мешкає в ній, забрав особисті речі, оскільки виїхав на постійне проживання до Росії. Зазначена обставина підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 17.11.2014 р. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі і покинув його без поважних причин. До спірного житла він не ставиться як до постійного місця проживання, т. я. вивіз з цього житла свої речі в інше місце. З аналізу доводів, наведених позивачем [PERSON] в позові в обґрунтування своїх вимог, вбачається, що пред'явивши вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення [PERSON] права користування квартирою, належній позивачу на праві власності, фактично ставиться питання про захист порушеного права власності на вказану квартиру та усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном на підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі без поважних причин, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно втратив право користування цією квартирою. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved