Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідачки [PERSON], посилаючись на те, що 16.07.1994 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Сторожинецького районного управління юстиції, актовий запис №76. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що на протязі останніх декількох років сімейне життя між сторонами почало поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю та плани на майбутнє. Стверджує, що на даний час між сторонами припинено ведення спільного господарства та за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказує також, що на даний момент наміру поновлювати подружні відносини з відповідачкою у нього немає, спір про місце проживання дітей відсутній. Спору про поділ майна немає. На основі викладеного просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судове засідання не зявився, проте до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Крім того, позивач вказав, що з відповідачкою з січня 2015 року шлюбні відносини не підтримують. Відповідачка в судове засідання не зявилась, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, також відповідач вказала, що в дійсності протягом останнього часу сімейні відносини між нею та [PERSON] фактично припинено, наслідком чого є їх роздільне проживання та поділ спільно нажитого майна. За глибоким переконанням відповідачки існування між сторонами сімейних відносин є неможливим, поновлювати шлюбні стосунки з позивачем відповідач не бажає, а також просить суд не надавати термін на примирення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 16.07.1994 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №76, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І - МИ №052799 (а.с.20). Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-МИ №146451 (а.с.9), син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-МИ №037656 (а.с.10) та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №136933 (а.с.11). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають з січня 2015 року окремо. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Приймаючи зазначене рішення, суд враховує думку самих сторін, які обоюдно наполягають на розірванні шлюбу та просять не надавати їм термін на примирення.

Outcome: approved