Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на транспортний засіб DACIA, моделі SOLENZA, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на спадкове майно, яке складається з автомобіля марки DACIA, моделі SOLENZA, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Він є таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно з ним проживав на час відкриття спадщини. Також, на дату смерті в будинку де проживав батько була зареєстрованою його мати [PERSON], проте разом зі спадкодавцем вона не проживала, з заявою про прийняття спадщини не зверталась, а тому не прийняла спадщину. Таким чином, він є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину. У вересні 2017 року він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на спадкове майно, яке складається з автомобіля марки DACIA, моделі SOLENZA, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Однак нотаріус своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва, оскільки у нього відсутні на вищезазначене рухоме майно оригінали документів. Відсутність правовстановлюючого документу пояснюється тим, що 31 серпня 2017 року невідома особа скоїла крадіжку у будинку, де він мешкає. Серед викраденого було свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу. Виходячи з викладених обставин оформлення спадкових прав можливе тільки в судовому порядку. В підготовчому судовому засіданні позивача позов підтримав,наполягав на його задоволенні. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. В подальшому в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача Дніпровської міської ради з'явився в судове засідання призначене на 14 березня 2018 року. В подальшому в судове засідання не з'явився. Ухвалою суду від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу в підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Заслухав доводи позивача, відповідача, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком позивача та чоловіком відповідача [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач та відповідач [PERSON] постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Квартального комітету №30 Самарської районної у м. Дніпрі ради від 03.02.2018 року. Як також вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна, померлого [PERSON],з заявами про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальної контори звернулися позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Таким чином, позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця. У вересні 2017 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори за заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на спадкове майно, яке складається з: автомобіля марки DACIA, моделі SOLENZA, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Однак, нотаріус своїми постановами від 5 вересня 2017 року та 23 вересня 2017 року відмовив їм у видачі свідоцтва, оскільки у них відсутні документи, що підтверджують належність вищезазначеного майна спадкодавцеві. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом роз'яснень абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] належав на праві власності автомобіль марки DACIA, моделі SOLENZA, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] та листом №31/4-1241-73 від 30.01.2018 року Територіального сервісного центру №1241 Регіонального сервісного центру в Дніпровській області МВС України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності на ? частину автомобіля марки DACIA, моделі SOLENZA, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] Приходячи до висновку, що за позивачем підлягає визнанню право власності на ? частину спірного автомобіля, а не на весь автомобіль, суд виходив з того, що відповідач [PERSON] є таким же спадкоємцем першої черги, як позивач, яка прийняла спадщину, своїм правом на відмову від спадщини відповідно до ст.1273 ЦК України не скористалась, а тому суд відповідно до ст. 206 ЦПК України не може прийняти її визнання позову, оскільки це суперечить закону. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Також, виходячи із суті заявлених позовних вимог, судом не встановлено обставин того, що відповідачем Дніпровською міською радою, якимось чином порушуються чи не визнаються права позивача щодо спірного автомобіля, а тому позов в частині вимог до останнього задоволенню не підлягає. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Outcome: partial