Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 липня 2003 року він з відповідачкою уклав шлюб. В період шлюбу у нього з відповідачкою народилося двоє спільних дітей: донька - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю порозуміння, втрату почуття взаємної любові. З березня 2019 року шлюбні відносини фактично припинилися. Відповідачка залишилася проживати з дітьми в їхній квартирі, він проживає окремо за іншою адресою. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між ним та Відповідачкою. Позивач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, у наданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, строк для примирення просив не надавати, оскільки сенсу в подальшому збереженні шлюбу не вбачає. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, просить суд строк для примирення подружжю не надавати, оскільки сенсу в подальшому збереженні шлюбу не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 26 липня 2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 154, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В період шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сім`ю та сімейні цінності. Сім`я розпалася, існує формально, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя, проживання дітей у сторін не має. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved