Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом зазначивши, що, 04 травня 2012 року між нею та відповідачем ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір банківського строкового вкладу № D 020254365 «Скарбничка» відповідно до якого банк прийняв на депозитний рахунок на зберігання грошові кошти в розмірі 100000 грн. строком на 1 місяць, та при цьому зобов'язався нараховувати та сплатити йому проценти з розрахунку 11 процентів річних. Після закінчення договору депозиту відповідачем на відповідний рахунок позивача грошові кошти нараховані не були. Також, 30 вересня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір банківського строкового вкладу № D 020584758 «Щасливі миттєвості» відповідно до якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок на зберігання грошові кошти в розмірі 40000грн., строком на 4 місяці, при цьому банк зобов'язався нараховувати та сплатити їй проценти з розрахунку 20 % річних. Після закінчення договору депозиту відповідачем на відповідний рахунок позивача грошові кошти нараховані не були. Просила стягнути з ПАТ «Брокбізнесбанк» суму строкового банківського вкладу за договором № D_020254365 «Скарбничка» від 04 травня 2012 року в розмірі 100000 гривень та нараховані за договором відсотки, в розмірі 916,66 грн.; стягнути суму строкового банківського вкладу за договором № D 020584758 «Щасливі миттєвості» від 30 вересня 2013 року 40000 гривень та відсотки за даним договором у розмірі 2666,66 грн. 20 травня 2015 року позивач надала уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що, незважаючи на пояснення банку про те, що грошові кошти за обома депозитами перераховані їй на відповідні рахунки, вона їх не змогла отримати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що ПАТ «Брокбізнесбанк» перерахував на картковий рахунок позивача суми вкладів з відсотками за обома договорами банківського вкладу, виконавши, таким чином свої зобов'язання перед нею. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 травня 2012 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» в особі керуючого Дніпродзержинським відділенням ДФ АТ «Брокбізнесбанк» [PERSON], укладено договір банківського строкового вкладу № D_020254365 «Скарбничка» відповідно до якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок на зберігання грошові кошти в розмірі 100000 грн. строком на 1 місяць, при цьому банк зобов'язався нараховувати та сплатити 11 відсотків річних. Відповідно до п.2.3 договору банк зобов'язався забезпечити повне збереження та повернення вкладу, сплату процентів, шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Брокбізнесбанк». Відповідно до п.2.1 договору днем повернення вкладу є 04.06.2012 року. Після перебігу даного терміну грошові кошти на рахунок, зазначений в договорі були перераховані, але позивач їх отримати не змогла. 30 вересня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», що є тимчасовим учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в особі керуючого відділенням № 1 Дніпропетровського Головного регіонального відділення ПАТ «Брокбізнесбанк» міста Дніпродзержинська [PERSON] , укладено договір банківського строкового вкладу № D_020584758 «Щасливі миттєвості» відповідно до якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок на зберігання грошові кошти в розмірі 40000 грн., строком на 4 місяці, при цьому банк зобов'язався нараховувати та сплатити проценти 20 відсотків річних. Відповідно до п.1.7 договору банк зобов'язався забезпечити повне збереження та повернення вкладу, сплату процентів, шляхом перерахування коштів на рахунок Вкладника № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Брокбізнесбанк» Відповідно до п.1.1 договору днем повернення вкладу є 30.01.2014 року. Після перебігу даного терміну грошові кошти на рахунок, зазначений в договорі були перераховані, але позивач їх отримати не змогла. Виходячи зі змісту виписки по рахунку по договору D 020254365 за період з 04.05.2012 по 17.12.2014 року грошові кошти в сумі 100000 грн. 04.06.2013 року були перераховані з депозитного рахунку, а потім з різним періодом часу знімалися з карткового рахунку, та зі змісту виписки по договору № D_020584758 за період з 30.09.2013 року по 17.09.2014 року грошові кошти в сумі 40000 грн. були перераховані з депозитного рахунку, а потім з різним періодом часу знімалися з карткового рахунку. Зняття готівки з карткового рахунку в будь-якій банківській установі можливе лише після отримання самої картки та ПІН коду для доступу до рахунку. В свою чергу отримання картки є неможливим без виконання необхідної умови, а саме укладання договору про відкриття спеціального банківського рахунку, подання позивачем заяви про виготовлення та картки (платіжного засобу) за допомогою якого можливо зняття готівки через банкомати банку, а також здійснення інших платежів через термінали банку. Приймаючи до уваги той факт, що договір про відкриття карткового рахунку прямо витікає з умов договору депозиту, а саме п 1.7, а фактичне використання коштів (зняття) можливе лише після отримання картки (спеціального платіжного засобу) або при безпосередній подачі заяви клієнтом банку «про видачу готівки» до каси банку, права позивача щодо використання належних їй коштів на власний розсуд порушені відповідачем, а, виходячи зі змісту виписки по рахунку, грошовими коштами, які належать Позивачу, розпорядилася інша особа. Виходячи з викладеного, до теперішнього часу відповідачем не виконані умови договору щодо повернення суми вкладу та відсотків саме у розпорядження позивача, незалежно від способу такого повернення - видачу через касу банку, або перерахування на картковий рахунок, яким має можливість розпоряджатися саме позивач. Відповідачем не надано доказів про укладення між позивачем та представниками відповідачу договору про відкриття СКР (спеціального карткового рахунку), заяв про виготовлення платіжної картки , а також розписки про отримання картки та ПІН коду. Зазначені документи, які підтверджували б отримання позивачем картки за допомогою якої, виходячи зі змісту виписки по рахунку, здійснювалося зняття готівки, передбачені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Постановою правління НБУ № 223 від 30.04.2010 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин відповідачем не надані. Таким чином, виписки руху коштів по рахунках не є доказом отримання позивачем грошових коштів. Відповідач не надав ніяких доказів, які б свідчили про отримання [PERSON] належним їй за відповідними договорами грошових коштів. Згідно ст. 1066 ЦК України, за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати та нараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (власникові рахунку), грошові кошти, які йому надходять, виконувати розпорядження клієнта по перерахунку та видачі відповідних сум з рахунку та проведенню інших операцій по рахунку, таким чином, виходячи з наведеного, відповідачем були порушені права [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України, за використання грошових коштів, які знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує відсотки, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку або законом. Ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не припускається, окрім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішення суду у випадках, встановлених законом. Тобто банк відповідає по своїм зобов'язанням та не може обмежувати права клієнта відносно розпорядження грошових коштів, які знаходяться на його рахунку. Таким чином, відмова банку повернути грошові кошти позивача є незаконною. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України: «Одностороння відмова від зобов'язання не допускається». Згідно положень ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1435,83 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved