Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кодимського районного суду з позовом до Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вказала, що 28 лютого 2013 року померла її баба [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право на землю серії ІІ-ОД №067892, виданого Кодимською районною державною адміністрацією, та земельної ділянки загальною площею 2,8055 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території цієї ж сільської ради, право власності на яку посвідчене державним актом на право на землю серії ЯМ №190222, виданого Кодимською районною державною адміністрацією. Вона є спадкоємцем спадщини померлої за законом, у поновлений судом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої, однак нотаріус відмовила у видачі цього свідоцтва у звязку з відсутністю оригіналів державних актів на землю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (діє відповідно до договору про надання правової допомоги від 11 травня 2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю) позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки позивач внаслідок відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості оформити спадщину померлої баби. Представник відповідача Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Позов визнав (заява №02-16/65 від 06 червня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представника відповідача. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року померла баба позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №333313, виданого 04 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть№99 від 04 березня 2013 року. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між онукою та бабою, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії IV-БМ №284200, виданого 28 жовтня 1976 року районним бюро ЗАГС м.Рибниця, а якому її батьком вказано [PERSON], та копією про народження батька позивача серії VI-УР №586161, виданого 11 червня 1965 року Кодимським бюро ЗАГС Одеської області, в якому його матірю вказано [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Судом встановлено, що померла [PERSON] за життя мала у власності земельні ділянки площею 2,704 га. та 2,8055 га., наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованих в межах Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на які було посвідчене державними актами на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №067892 та серії ЯМ №190222, виданих Кодимською районною державною адміністрацією 25 листопада 2003 року та 10 грудня 2012 року відповідно. Окрім цього, належність померлій [PERSON] вказаних земельних ділянок підтверджується і довідками відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0.13-1008/2-16 та №29-1516-0.13-1009/2-16 від 25 травня 2016 року а також рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21 квітня 2-016 року (справ №503/525/16-ц). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту померла [PERSON] не склала, тому позивач [PERSON], як онука померлої, відповідно до ст.1265 ЦК України є спадкоємцем спадкового майна за законом пятої черги. При цьому, спадкоємці першої-четвертої черг за законом, які прийняли спадщину, відсутні (чоловік спадкодавця [PERSON] помер 02 вересня 2002 року, а син спадкодавця [PERSON] (батько позивача) від прийняття спадщини померлої відмовився). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] на день відкриття спадщини разом з померлою [PERSON] не проживала, але у поновлений судом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таким чином, прийнявши цю спадщину (рішення Кодимського районного суду Одеської області №503/195/16-ц від 10 березня 2016 року). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за законом, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, зокрема державних актів на земельну ділянку, які втрачено, оголошення про що було розміщене в газеті «Вісті Кодимщини» від 30 квітня 2016 року №8 та від 25 червня 2016 року №26 (відмова нотаріуса №251/02-14 від 30 березня 2016 року та №503/02-14 від 17 червня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої баби [PERSON], що, у свою чергу, відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття нею права власності на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved