Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2015 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме, квартиру 8, розташовану в будинку 19 по вул. Вроцлавській в м. Запоріжжі, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло №674, виданого Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе 27.10.1993 року. Згідно із заповітом, посвідченим Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 06.09.2002 року за реєстровим №4-298, [PERSON] заповідала належну їй вище вказану квартиру йому та його братові [PERSON] в рівних частках кожному. За даними Першої Запорізької нотаріальної контори цей заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відмітка на заповіті від 07.12.2015 року. Таким чином, він є спадкоємцем за вказаним заповітом. Крім нього є інший спадкоємець за заповітом, який також є спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України, що має право на обовязкову частку у спадщини -його брат [PERSON], який не подавав до Першої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом в порядку ст. 1269 ЦК України після померлої матері [PERSON]. 27 листопада 2015 року він направив на адресу Першої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, але відповідно до отриманого ним листа за вих. № 2474/01-16 від 02.12.2015 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини з посиланням на те, що ним був пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини та розяснено його право звернення до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на прийняття спадщини був ним пропущений з поважних причин, а саме, він дуже тяжко переніс смерть близької йому людини, знаходився у глибокому моральному потрясінні, поховання матері стало для нього великим стресом, сильним психологічним навантаженням, що вплинуло на стан його здоровя, він довго не міг вийти з цього стану, оговтатись від втрати. Крім того, він був юридично необізнаний і вважав, що наявність заповіту, складеного на його користь, це і є правом власності на спадкове майно, поки від родичів не дізнався, що спадщину треба оформлювати у нотаріуса. Просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання до Першої Запорізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої 20.05.2015року його матері [PERSON]. [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та додатково зазначив, що причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини з»явилося також те, що його робота повязана із відрядженнями за межі м. Запоріжжя, крім того, після смерті матері він хворів, а також на тяжку хворобу тривалий період часу хворіє його дружина, за якою він має доглядати. Представник відповідача -Територіальної громади в особі Запорізької міської ради повторно в судове засідання не зявився по невідом суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв»язку з чим, суд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що він, як спадкоємець за заповітом, спадщину не прийняв і не бажає на теперішній час ставити питання щодо визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Першої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням розглянути справу без участі їх представника. Проти позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивача, 3-ї особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою(частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно до вимог ч.1,3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтву про смерть серії I-ЖС № 327611, [PERSON] померла 20 травня 2015 року, про що 22 травня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 3749(а.с.6). Внаслідок смерті вказаної особи відкрилась спадщина, до складу якої за правилами ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1993 року №674, виданого Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе, вбачається, що [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме[ADDRESS], що розташована в будинку № 19 по вул. Вроцлавській в м. Запоріжжі(а.с.10). Згідно свідоцтвам про народження серії ЯЛ №897560 та серії ГД №038763 [PERSON] є матір»ю [PERSON], який народився 06.10.1954 року та [PERSON], який народився 16.09.1957 року(а.с.9). З наданої суду копії заповіту, посвідченого 06 вересня 2002 року державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4-298 вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй квартиру № 8, що знаходиться в будинку № 19 по вул. Вроцлавській в м. Запоріжжі, заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. За наявними відомостями Першої Запорізької державної нотаріальної контори, вказаний заповіт станом на 07.12.2015 року не скасовано та не змінено, що підтверджується відміткою на заповіті(а.с.13). Положеннями ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З заяви [PERSON] про прийняття спадщини вбачається, що він звернувся до Першої запорізької державної нотаріальної контори 27 листопада 2015 року, тобто за межами визначено законом строку(а.с.14). Державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори листом від 02 грудня 2015 року за вих. № 2474/01-16 [PERSON] було повідомлено, що подана ним заява залишена без розгляду, як така, що подана після закінчення передбачено законом строку та розяснено його право звернуться до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини(а.с.15). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 20.05.2015 року, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування позовних вимог щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що він дуже тяжко переніс смерть близької йому людини, знаходився у глибокому моральному потрясінні, поховання матері стало для нього великим стресом, сильним психологічним навантаженням, що вплинуло на стан здоровя і він довго не міг вийти з цього стану, оговтатися від цієї втрати, а також, що він був юридично необізнаний і вважав, що наявність заповіту складеного на його користь це і є право власності на спадкове майно, поки від родичів не дізнався, що спадщину треба оформлювати у нотаріуса. Крім того зазначив, що його робота повязана із відрядженнями за межі м. Запоріжжя, та після смерті матері він хворів, а також на тяжку хворобу тривалий період часу хворіє його дружина, за якою він має доглядати. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії II-ЖС № 291038 позивач [PERSON] з 25 листопада 1983 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON](а.с.51). З наданих позивачем висновків лікарні сучасної онкологічної допомоги, виписки з медичної карти стаціонарного пацієнта вбачається, що дружина позивача [PERSON] хворіє на тяжке онкологічне захворювання(а.с.52,53-54,55-56). Згідно довідки комунального закладу «Міська клінічна лікарня № 3» за № 4470, позивач [PERSON] у період з 08.07.2015 року по 24.07.2015 року перебував на лікуванні у ЛОР відділенні. Довідкою, виданою ТОВ «Теплолюкс» від 29.01.2016 року, підтверджено, що позивач [PERSON] працює на вказаному підприємстві і його робота повязана із відрядженнями, зокрема, він перебував у відрядженнях за межами міста Запоріжжя у період з вересня по жовтень 2015 року. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] пропущений спадкоємцем за заповітом [PERSON] з поважної причини, якою є тривала тяжка хвороба його дружини, а також його хвороба, знаходження позивача у відрядженням, повязаних з його роботою, що було підтверджено належними та допустимими письмовими доказами, а тому суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, так як в судовому засіданні достовірно було встановлено, що на теперішній час заповіт [PERSON], посвідчений 06 вересня 2002 року державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №4-298 не скасовувався і не змінювався, а отже є чинним. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину за заповітом не прийняв та на даний час не заперечує проти позовних вимог, а навпаки підтримує їх. Таким чином, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог [PERSON] не призведе до порушення прав інших осіб.

Outcome: approved