Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 11.12.2005 року та [PERSON], померлої 23.06.2006 року право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, б. 3, кв. 4, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що відсутній оригінал документу, що посвідчує право власності на частку квартину за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON], які б були зареєстровані у встановленому законом порядку. А також, відсутній факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] і документи, які підтверджують факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.08.1997 року за № 653, зареєстрованого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації в книгу реєстру за № 64в-128, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала квартира розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Радянської міліції, б. 3, кв. 4, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.06.2016 року за № 993. Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року за № 57р. «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області», вулицю Радянської міліції перейменовано у вилицю Михайлівську. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 037831 від 12.12.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 11.12.2005 року. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою:Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, б. 3, кв. 4. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту від 15.01.1998 року за № 2/105, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] належну йому всю частку квартири № 4, що знаходиться в м. Ізмаїлі по вул. Михайлівська, б. 3 заповів синам [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON], яка на час відкриття спадщини була непрацездатною особою та її обовязкова частка становить 1/12 часту спадкової квартири, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, б. 3, кв. 4. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] у передбачений ст. 1270 УК України строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON], на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на спадкову квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, б. 3, кв. 4, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 439088 від 13.01.2016 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 23.06.2006 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/12 частин квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, б. 3, кв. 4 з яких 1/3 частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.08.1997 року за № 653, зареєстрованого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації в книгу реєстру за № 64в-128, а 1/12 частину якої вона фактично прийняла згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту від 15.01.1998 року, за № 2/104, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] належну їй всю частину квартири № 4 що знаходиться в м. Ізмаїлі по вул. Михайлівська, б. 3 заповіла синам [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] у передбачений ст. 1270 УК України строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 11.12.2005 року та після смерті [PERSON], померлої 23.06.2006 року право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, б. 3, кв. 4. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved