Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої І.В., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання припиненим договору поруки. В обґрунтування вимог вказував, що в грудні 2019 року за адресою його роботи: м.Харків, вул.Данилевського, 6 , надійшла постанова від 26.11.2019 державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Нечипоренко Я.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП №39559728), видана на підставі виконавчого листа №2-361 від 26.04.2010 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в сумі 728111,37 грн. Як з`ясовано, 30.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №12 філії ВАТ КБ «Надра» Черкаське регіональне управління Василенко Т.М. та [PERSON] був укладений кредитний договір №149/112МБ/2007-840, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 100000 доларів США строком по 20 листопада 2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,4% річних, що обчислюються виходячи із 360 днів у році. В забезпечення зобов`язань по цьому договору, які полягали у поверненні кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням цього договору, [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, забезпечила порукою [PERSON] тобто позивача. Вказує, що між ним та банком був укладений договір поруки від 30.11.2007. Відповідно до умов вказаного договору поруки позивач надав поруку перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007. Разом з тим, при ознайомленні із матеріалами справи №2-5094/2009 за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було встановлено, що 10.03.2010 ВАТ КБ Надра» подана заява вих. № б/н від 10.03.2010 про збільшення позовних вимог та надана додаткова угода №1 від 05 травня 2009 року до кредитного договору №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007. Згідно з п.4.1 додаткової угоди №1 від 05 травня 2009 року до Кредитного договору №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007 у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п.1.2 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням. Аналіз внесених змін до умов кредитного договору дозволяє стверджувати про значне збільшення обсягу його відповідальності, як поручителя за договором поруки. При цьому, зміни до кредитного договору вносились без згоди позивача та без внесення відповідних змін до договору поруки. Позивач вказує, що жодних повідомлень чи пропозицій щодо внесення відповідних змін до договору поруки він не отримував, а отже і не був ознайомлений зі змінами до умов кредитного договору. Про існування додаткової угоди №1 від 05 травня 2009 року до Кредитного договору 149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007 позивачу стало відомо в січні 2020 року при ознайомленні з матеріалами справи №2-5094/2009 за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, просить суд визнати припиненим договір поруки, укладений 30 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі начальника відділення №12 ВАТ КБ «Надра» Черкаське регіональне управління та ним. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.03.2020 відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. В судове засідання представник позивача не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявку суду не відомі, із заявами до суду не звертався, відзиву на позов не направляв. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявку суду не відомі. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог, вважає наступне. Судом встановлено, що 30.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №12 філії ВАТ КБ «Надра» Черкаське регіональне управління Василенко Т.М. та [PERSON] укладено кредитний договір №149/112МБ/2007-840, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 100000 доларів США строком по 20 листопада 2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,4% річних, що обчислюються виходячи із 360 днів у році. В забезпечення зобов`язань по цьому договору, які полягали у поверненні кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням цього договору, [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, забезпечила порукою [PERSON] , тобто позивача за договором поруки від 30.11.2007. Відповідно до умов вказаного договору поруки [PERSON] поручився перед банком за належне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007. З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2010 ВАТ КБ Надра» подана заява вих. № б/н від 10.03.2010 про збільшення позовних вимог та надана додаткова угода №1 від 05 травня 2009 року до кредитного договору №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007. Згідно з п.4.1 додаткової угоди №1 від 05 травня 2009 року до Кредитного договору №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007 у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п.1.2 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням. Згідно з п.4.2 додаткової угоди №1 від 05 травня 2009 року до Кредитного договору №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007 у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків визначених цим договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 відсоток, в національній валюті України, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.4.3 додаткової угоди №1 від 05 травня 2009 року до кредитного договору №149/112МБ/2007-840 від 30.11.2007 у разі порушення Позичальником: 4.3.1. протягом більше, ніж 30 календарних днів вимог п.3.3.7 цього договору, він сплачує банку пеню у розмірі 0,5 відсотка від суми невиконаного (простроченого) зобов`язання за кожний випадок; вимог п.п.3.3.3, 3.3.8 цього договору - штраф у вищезазначеному розмірі, який обчислюється відповідно до вартості предмета застави/іпотеки, зазначеної в п.1.3 цього Договору, або від суми, що підлягає достроковому погашенню; 4.3.2.протягом більше, ніж 30 календарних днів вимог п.п.3.3.2, 3.3.16, 3.3.18 цього договору, він сплачує банку штраф у розмірі 0,1 відсотка від суми фактичної заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками, за кожний випадок; 4.3.3. вимог п.п.3.3.9, 3.3.10, 3.3.12 цього договору, він сплачує банку штраф в розмірі 1 відсоток суми кредиту, визначеної п.1.1 цього договору, за кожний випадок; 4.3.4. вимог п.п.3.3.11, 3.3.13-3.3.12 цього договору, він сплачує банку штраф в розмірі 0,1 відсотка від суми кредиту, визначеної п.1.1 цього договору, за кожний випадок. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова станова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; становлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання. Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц провадження № 14-275цс19). Таким чином, аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання. Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Тому обставини щодо подальшого фактичного виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення розміру основного зобов`язання). Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2662цс15 та постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 09.12.2019 у справі № 569/11856/16-ц (провадження № 61-18995сво18). Враховуючи викладене вище, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що позивач не був ознайомлений зі змінами до умов кредитного договору, зокрема, не отримував повідомлень щодо змін до договору поруки від 30.11.2007, суд вбачає підстави для припинення вказаного договору поруки, а отже, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved