Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про поділ майна набутого за час спільного проживання, а саме легкового автомобілю [NUMBER], зареєстрованого на ім'я відповідача. В подальшому збільшив позовні вимоги, заявивши вимогу про встановлення судом факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ іншого (додаткового) майна у вигляді легкових автомобілів [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] шляхом залишення всіх вищевказаних транспортних засобів у власності відповідача та стягнення з неї на користь позивача половини їх вартості у розмірі 300000 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 2010 року перебував у незареєстрованих шлюбних відносинах з [PERSON] та проживав з нею однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. За час спільного проживання ним та [PERSON] були придбані сім транспортних засобів, які використовувались для спільного ведення бізнесу таксі «[INFO]». На час розгляду справи спільне нажите сторонами майно складається із 3-х вищевказаних автомобілів та причепу на загальну вартість 600000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Омелай Н.М. уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Позивач пояснив, що з січня 2010 по жовтень 2014 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] та проживав разом з нею в одному будинку. За час спільного проживання вони підтримували інтимні стосунки, мали єдиний сімейний бюджет та вели спільне домогосподарство, мали спільний бізнес - таксі «[INFO]», організовували спільне дозвілля. Так, сторони неодноразово приймали участь у спільних сімейних святах та зустрічах за участю, як дітей позивача, так і доньки відповідача. Донька та мати позивача на правах члена сім'ї були вхожі до будинку відповідача та неодноразово його відвідували з родинними візитами до господарів. На весіллі доньки відповідача [PERSON], що мало місце в травні 2013 року, позивач [PERSON] виконував роль батька нареченої. До цього позивач допомагав в організації поховання батька відповідача. В 2014 році сторони їздили на відпочинок до Єгипту, де в готелі проживали в одному номері. Він та відповідач мали спільний бізнес - таксі «[INFO]», назване так на честь його учасників за першими складами імен «[PERSON]» та «[PERSON]». З початку в якості фізичної особи-підприємця був зареєстрований позивач [PERSON] Навесні 2012 року, після звільнення відповідача з посади головного бухгалтера ТОВ «Цукровик Полтавщини» позивач припинив свою підприємницьку діяльність, а відповідач зареєструвалась в якості підприємця. При цьому водії, що працювали на позивача, перейшли працювати до відповідача. Вказані дії були направлені на уникнення подвійного оподаткування членів однієї сім'ї, що займались спільним бізнесом. Саме завдяки веденню спільного бізнесу, після неодноразових купівлі та продажу автомобілів, що використовувались в діяльності таксі «[INFO]» відповідач придбала спірні транспортні засоби, а саме автомобіль «Skoda Rapid», 2 автомобілі «ЗАЗ LANOS» та причіп до легкового автомобіля. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Василенко А.П. заперечували щодо позову, надавши як письмові, так і усні заперечення з цього приводу (т.1, а.с. 76-77, т.2, а.с. 8-9). Відповідач підтвердила факт проживання в її будинку в період з січня 2010 по 05 жовтня 2014 року позивача [PERSON], але зазначила, що останній проживав в її будинку як квартирант, який розраховувався за надане йому житло певними господарськими послугами, зокрема косив траву, здійснював функції водія тощо. Відносини між позивачем та відповідачем мали суто дружній та діловий партнерський характер. В інтимних стосунках вона з позивачем не перебувала, навпаки підтримувала такі стосунки з іншими чоловіками. Спільного бюджету сторони не мали, спільне домогосподарство не вели, кожен мав свої інтереси та своїх друзів. Підтвердила, що позивач [PERSON] приймав участь у весіллі її доньки в травні 2013 року, але в якості гостя, хоча не заперечувала, що останній виконував окремі обов'язки «названого батька» нареченої зокрема зустрічав молодих на вході до міста святкування зі святковим короваєм. Також підтвердила факт спільного відпочинку та проживання в одному номері з позивачем в Єгипті на початку 2014 року, що згідно її пояснень було обумовлено лише бажанням зекономити на вартості путівок. Крім того разом з ними відпочивали, ще троє їхніх спільних друзів. Всі автомобілі, що використовувались у підприємницькій діяльності таксі були придбані нею за власні кошти або кошти її матері при цьому 2 спірних автомобіля були придбані в кредит. Так спірний автомобіль «Skoda» вона купила частково за кошти своєї матері (перший внесок у розмірі 20 відсотків вартості автомобіля), а частково в кредит який погашався нею самостійно в період з березня 2014 по травень 2015 року. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши в судовому засіданні свідків, дослідивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступного. Сторонами не заперечується, а доказами по справі зокрема показаннями свідків підтверджується, що в період часу з січня 2010 по 05 жовтня 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали разом у одному будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON] В той же час кожна сторона по різному оцінює характер відносин, що існували між ними, зокрема позивач [PERSON] вказує на те, що вони з відповідачем весь цей час проживали, як чоловік та дружина, але без офіційної реєстрації шлюбу між ними, проти чого заперечувала відповідач. Остання ж вказує, що між нею та позивачем існували виключно ділові та дружні стосунки, які не мали ознак сімейних. На підставі досліджених в ході розгляду справи доказів суд відноситься критично до вищевказаних пояснень відповідача [PERSON] та вважає, що вони надані з метою уникнення поділу майна, яке на даний час перебуває у її одноособовій власності. Так, надані відповідачем пояснення не послідовні та подекуди суперечливі. Зокрема вона зазначила, що [PERSON] проживав у неї в будинку в якості квартиранта за що виконував роботу водія та прибиральника двору - тобто виконував некваліфіковані функції найманого працівника. В то же час, суперечачи сама собі, при наданні пояснень щодо створення та діяльності таксі «[INFO]» [PERSON] зазначила, що [PERSON] виконував функцію її повноправного бізнес-партнера на якому лежала функція підбору персоналу та подальшому контролю за його роботою, підбір та подальше технічне обслуговування автотранспорту тощо. Стверджуючи про відсутність інтимних стосунків з позивачем та наявність у неї таких стосунків з іншими чоловіками відповідач не змогла назвати суду особу жодного з них. Більш того назвати таких чоловіків не змогли свідки, що перебувають у тісних стосунках з відповідачем зокрема її мати [PERSON], кума [PERSON] та близька подруга [PERSON] В той же час доводи відповідача [PERSON] про те, що існуючі між сторонами взаємовідносини мали лише дружній та діловий характер повністю спростовуються поясненнями позивача [PERSON], на спроможність яких вказує ряд фактів наведених судом нижче, а також поясненнями свідків в тому числі й тих, що були викликані та допитані за клопотанням сторони відповідача, а отже не можуть бути зацікавлені у вирішенні справи на користь [PERSON] Так, свідки [PERSON], яка являється донькою позивача та [PERSON], яка є матір'ю позивача підтвердили факт спільного проживання сторін в якості чоловіка та жінки. Про що зокрема свідчила сімейна атмосфера в будинку де вони проживали, спільні сімейні обіди за участю родичів з обох боків, спільна організація дозвілля (виходи сім'ями на природу, відпочинок за кордоном). Допитана в якості свідка [PERSON], яка є свекрухою доньки відповідача [PERSON], вказала, що [PERSON] та [PERSON] на спільні свята приїздили переважно разом, [PERSON] вона називала «сватом» та сприймала, як другу половину [PERSON] До показань свідків [PERSON], яка є матір'ю відповідача, [PERSON] - куми відповідача та [PERSON] - близької подруги відповідача суд відноситься критично, оскільки вказані особи перебувають у близьких стосунках з [PERSON], яку вважають успішним підприємцем, що достягла успіху одноособово, а отже, як вбачається з їх пояснень, зазіхання позивача на часту майна останньої в силу суб'єктивної оцінки сприймають виключно негативно та зацікавлені у вирішенні справи на користь відповідача. Крім того показання останніх двох свідка не спростовують факту проживання сторін однією сім'єю, а лише свідчать проте, що лідером та ініціатором у сім'ї була відповідач [PERSON], а позивач [PERSON] не в повній мірі виконував чоловічі обов'язки по дому, багато часу проводив в поїздках поза межами місця проживання. До показань свідка [PERSON] про те, що відносини між сторонами у справі мали суто діловий характер суд відноситься критично, оскільки останній з 17 жовтня 2012 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем [PERSON], а отже є матеріально залежним від неї (т.1., а.с. 189). В той же час свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не перебувають з жодною стороною у близьких стосунках та не є матеріально залежними від жодної з них, частково підтвердили доводи [PERSON], про існування між ним та [PERSON] сімейних стосунків, принаймні саме так вказані свідки, згідно їх пояснень, сприймали стосунки між сторонами. Крім пояснень позивача та показань свідків факт проживання сторін однією сім'єю підтверджується тим, що останні спільно проводили своє дозвілля, зокрема в січні 2014 року разом відпочивали у одному номері готелю в м. Шарм-Ель-Шейх (Республіка Єгипет) (т.1, а.с. 111-114). При чому у вказаному турі приймали участь троє спільних друзів сторін, що також свідчить про те, що між сторонами, які мали спільних друзів, існували не лише робочі та ділові стосунки. Характер фотографій, зроблених під час відпочинку сторін у Єгипті, в сукупності з фактом їх спільного проживання в одному номері готелю дає суду достатні підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON] перебували на відпочинку, саме як сімейна пара (т.1, а.с.74-75). Крім того факт перебування [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах знайшов своє відображення у рішенні Шишацького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2012 року, що набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до інспектора ДАІ Шишацького РВ [PERSON], про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а отже в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлені у вказаному судовому рішенні факти доказуванню не підлягають. Так, надаючи у мотивувальній частині рішення оцінку наявним доказам, суд не прийняв до уваги показання свідка [PERSON] в зв'язку з тим, що вона та [PERSON] проживають у фактичних шлюбних відносинах (т.1, а.с. 9). Також пояснення [PERSON] про те, що [PERSON] проживав в її будинку виключно як квартирант спростовуються тим, що відповідний договір найму житлового приміщення між сторонами укладений не був, що ними не заперечується. В той же час [PERSON] мав та має власне житло за адресою: [ADDRESS], де зареєстрований з 1987 року, отже об'єктивна необхідність винаймати житло на протязі більше 4-х років поспіль в іншому місці у нього відсутня (т.1, а.с.94). Факт укладання 05 січня 2011 року між сторонами договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в якому кредитором виступила [PERSON], а позичальником [PERSON] (т.1, а.с. 78-80), а також трудового договору між фізичною особою [PERSON] та найманим працівником [PERSON] (т.1, а.с.93) не спростовують факту їхнього проживання однією сім'єю, оскільки згідно ст. 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом. Крім того незважаючи на те, що за умовами п.п. 1.4.-1.5. Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги позичальник [PERSON] повинен був повернути отримані кошти кредитору [PERSON] 10 грудня 2012 року вказана сума повернута ним не була, що підтверджується відсутністю відміток в додатку № 2 до Договору та поясненнями сторін. При цьому до часу звернення позивача [PERSON] до суду із позовом про поділ спільного майна, жодних претензій щодо невиконання ним своїх цивільно-правових обов'язків по поверненню коштів за вказаним договором, позивач [PERSON] до нього не пред'являла. Незважаючи на те, що п.п. 2.2, 2.3 Договору передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення фінансової допомоги у випадку запланованої ліквідації або реорганізації позичальника як суб'єкта підприємницької діяльності та відповідний обов'язок позичальника з цього приводу, вимога про дострокове повернення коштів [PERSON] заявлена не була, хоча згідно інформації ЄДРПОУ підприємницька діяльність [PERSON] припинена ще 08 серпня 2012 року. Укладений між сторонами трудовий договір проіснував з 28 травня 2012 року по 24 вересня 2012 року тобто на протязі менше 4-х місяців. При цьому сторони проживали разом більше 4-х років поспіль. Хоча за умовами даного договору [PERSON] за надання послуг водія повинен був отримувати грошову винагороду, відповідач [PERSON] у своїх поясненнях неодноразово зазначала, що за надання послуг водія він отримував можливість безоплатно проживати в її будинку. Таким чином суд надає перевагу поясненням позивача [PERSON] про те, що вказані договори були укладені без наміру створити юридичні наслідки з метою забезпечення спільної підприємницької діяльності - у випадку з договором про надання фінансової допомоги, та з метою виникнення у [PERSON] можливості бути взятим на облік у районному центрі зайнятості - у випадку з трудовим договором. Не спростовують також факту проживання сторін однією сім'єю й те, що при укладанні кредитних договорів на придбання транспортних засобів відповідач [PERSON] зазначала відомості про те, що у шлюбі не перебуває, однією сім'єю з чоловіком не проживає (т.1, а.с.81, 90 зворотній бік, 107 зворотній бік). На думку суду, єдиною метою не зазначення відповідачем [PERSON] відомостей про спільне проживання з [PERSON] при укладанні кредитних договорів було її бажання спростити та пришвидшити процедуру оформлення кредиту, а також, з огляду на незначний офіційний дохід [PERSON] та наявність у нього судимості - уникнення ризиків отримання відмови в оформленні кредиту. Крім того особисто [PERSON] не був стороною даних договорів, у їх укладанні безпосередню участь не приймав, а отже не міг знати про таку правову позицію [PERSON] Згідно ч.ч. 2,4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 6, 9 ст. 7 СК України). Не спростовують факту проживання сторін однією сім'єю пояснення відповідача про те, що позивач [PERSON] за час їх спільного проживання підтримував відносини з іншими жінками, оскільки це не підтверджується жодними належними доказами, а в разі підтвердження може свідчити лише про моральний облік останнього. Надані відповідачем в якості доказів своїх тверджень скріншоти з Інтернет сайту знайомств, на якому [PERSON] розмістив свої данні та фото для знайомства не можуть вважатись належними доказами, оскільки не містять будь-яких даних про час розміщення вказаної інформації позивачем, а отже до уваги судом не приймаються. Згідно п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. З огляду на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що за час спільного проживання сторін, характер їх взаємовідносин мав всі ознаки притаманні сім'ї, зокрема спільне проживання на протязі тривалого часу в одному будинку, наявність єдиного бюджету, спільне ведення домашнього господарства та спільна підприємницька діяльність щодо надання послуг таксі, управління якою здійснювалось переважно за місцем проживання, організація спільного дозвілля, певний рівень та характер взаємовідносини з родичами протилежної сторони, наявність взаємних прав та обов'язків. Таким чином, враховуючи те, що від визнання судом факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу залежить реалізація ними своїх майнових прав, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи те, що сторонам достеменно не відома точна дата початку їх спільного проживання в січні 2010 року, суд,

Outcome: partial