Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON], Тернопільської міської ради, за участю третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори про визначення частки в спадковому майні. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який був співвласником квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками даної квартири є вона та [PERSON] Вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка та прийняла спадщину згідно ст. 1268 ЦК України, як особа, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріус не може визначити конкретний розмір спадкового майна [PERSON], так як квартира [ADDRESS] належить їй, померлому [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності без визначення ідеальної частки кожного з них. Тому просить визначити, що померлому [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], загальною площею 51,5 кв.м. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача Тернопільської міської ради позов визнали та суду пояснили, що не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, відносно позову покладається на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.06.1973 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 01 листопада 1996 року Міським бюро технічної інвентаризації м. Тернопіль, квартира [ADDRESS], загальною площею 51,5 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року в м. Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори 25.02.2014 року було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], у зв'язку з тим що неможливо визначити конкретний розмір спадкового майна померлого, оскільки квартира [ADDRESS] померлому а також [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення ідеальної частки кожного з них.. Відповідно до вимог ст.1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п.3.4 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013року, розглядаючи спори, пов»язані зі спадкуванням частки майна, що є у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно ст.368 Цивільного кодексу України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи наведене, суд вважає, що частки співвласників квартири [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/3 кожному. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити та визначити, що померлому [INFO] року [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS], загальною площею 51,5 кв.м.

Outcome: approved