Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , що був зареєстрований 12 березня 1988 року у відділ ЗАГС Нізамінського району м. Баку, актовий запис 251. На обґрунтування позову зазначено, що 12 березня 1988 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділу ЗАГС Нізамінського району м. Баку, про що видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу та проведено актовий запис за № 251. На теперішній час спільних неповнолітніх дітей не мають. Причина розірвання шлюбу між нею та [PERSON] полягає в тому, що відповідач по справі вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство. Така поведінка відповідача по справі є постійною. Вона неодноразово зверталася до чоловіка з проханням змінити свою поведінку та ставлення до неї. Однак чоловік продовжує свої протиправні дії по відношенню до неї. Вважає, що їх шлюб розпався повністю і налагодження між ними нормальних сімейних стосунків є не тільки неможливим, але й недоречним. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача та відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 березня 1988 року у відділі ЗАГС Нізамінського району м. Баку, актовий запис № 251, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12.03.1988. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміри відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, суперечило б інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає задоволенню, а позивач є інвалідом ІІ групи, в зв`язку з чим звільнена від сплати судового збору, то з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved