Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Камянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в своєму позові просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 7 в будинку № 2а по пр. Василя Стуса в м. Камянське Дніпропетровської області. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], згідно до договору найму приміщення від 24.02.1988 року. В квартирі зареєстрованими є він [PERSON] та його колишня дружина [PERSON], їх шлюб було розірвано 12.01.1993 році. Його колишня дружина в квартирі не проживає більше десяти років, в підтвердження цього є акт про не проживання від 07.03.2017 року, виданий начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» [PERSON], його колишня дружина за комунальні послуги не сплачує, не турбується квартирою, не робить поточній ремонт. Таким чином, його колишня дружина створює перешкоди йому повноцінно користуватись квартирою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позові вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, але 12 січня 1993 року шлюб було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу , видане Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 12 (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору найму житлового приміщення 24 лютого 1988 року позивачу [PERSON] було надано житлове приміщення у найм за адресою: м. Дніпродзержинськ (Камянське) по проспекту Комсомольський ([PERSON]) в квартирі № 7 будинку № 2а (а.с.3). Згідно до особового рахунку № [NUMBER] в квартирі зареєстрованими значаться: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8), але з акту про не проживання від 07 березня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], не проживає в квартирі більше 10 років (а.с.7). Згідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] не проживає більше 10 років без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування вказаною квартирою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved