Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за місцем проживання у зазначеній квартирі як син власника, однак фактично з 2011 року у зазначеній квартирі не мешкає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні відповідачеві даним жилим приміщенням позивач не чинив. Наявність реєстрації [PERSON] у спірній квартирі порушує право [PERSON] на вільне розпорядження і користування його власністю, останній позбавлений можливості оформити субсидію. Тому, враховуючи, що [PERSON] без поважних причин понад один рік не проживає у спірній квартирі, позивач просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 31). На адресу суду від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 38). Згідно доповідних кур`єра Вугледарського міського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року, від 13 липня 2020 року, від 28 липня 2020 року та довідок оператора поштового зв`язку про повернення поштових відправлень за адресою проживання відповідача, зазначеною в позові та підтвердженою листом-відповіддю Відділу державної реєстрації Вугледарської міської ради №0.53/37-1184/0/8-20 від 05 березня 2020 року, вручити судові повістки останньому про виклик до суду виявилось не можливим, оскільки фактично [PERSON] за даною адресою відсутній (а.с. 17, 21, 23, 26, 33, 36). У зв`язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою виклику відповідача в судове засідання та повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 18 березня 2020 року та від 22 липня 2020 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 19, 32). Однак, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що також підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 37) Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі доказами та документами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 24 березня 1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 7). Згідно виписки з Домової книги щодо зареєстрованих осіб відповідач [PERSON] з 19 жовтня 2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-11). Відповідно до акту про фактичне не проживання №69 від 05 листопада 2019 року, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Молоджіна 14», відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2011 року по теперішній час (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачем [PERSON] не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у останнього перешкоди для проживання у спірній квартирі, причини відсутності відповідача понад встановлені строки у квартирі, а також визначити підстави для продовження пропущеного [PERSON] строку для проживання у квартирі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад один рік, що підтверджується актом про фактичне не проживання №69 від 05 листопада 2019 року, виданим Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Молоджіна 14». Окрім того, відповідач добровільно вибув з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним задовольнити позов в повному обсязі та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved