Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого житловий будинок, 1949 року забудови, будівлі переходять у власність племіннику [PERSON] , 1956 року народження, який проживає в с.Квасилів, Здолбунівського району Рівненської області. Про наявність заповіту до лютого 2018 року позивачу не було відомо, хоча постійно спілкувався з тіткою, проживав з нею з 2006 року до 2014 року в с.Березове, а з 2014 по 2017 роки часто провідував тітку, був на її похоронах. Вважає, що пропустив шестимісячний строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не володів інформацією про наявність даного заповіту на його ім`я. До нотконтори не звертався у встановлений шестимісячний строк, так як не є спадкоємцем першої чарги. Посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка посвідчувала заповіт або нотаріусом не було зроблено жодної спроби розшукати спадкоємця по заповіту, про існування заповіту стало відомо лише після того, як його дядько звернувся до нотконтори про прийняття спадщини, де йому повідомили про існування заповіту, а в лютому 2018 року дядько повідомив і позивача. 21 лютого 2018 року звернувся до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, після смерті [PERSON] , але йому було відмовлено у зв`язку із закінченням строку подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на норми статтей 1270, 1272 ЦК України, статті 63 Закону України «Про нотаріат», просить встановити йому додатковий строк тривалістю три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та доповнили, що про заповіт стало відомо у лютому 2018 року від [PERSON]. Після чого позивач звернувся донотаріальної контори, тав підтвердили про наявність заповіту та дали його копію. Спір щодо спадкового майна відсутній, дядько [PERSON] не заперечує щодо прийняття позивачем спадщини. Просять позов задовольнити та визначити позивачу додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судові засідання 13.12.2018, 19.03.2019, 19.08.2019, 23.12.2019, 16.01.2020 не з`явився. 16.01.2020 до канцелрії суду подаві заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що за станом здоров`я не може прибути у судове засідання. Всі вимоги позивача підтримує, претензій ніяких не має. Заява складена 10.01.2020 та посвідчена секретарем Березівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області. (а.с.63). Державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Витичак Г.М. пояснила, що 18.07.2017 до нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , яка померла у травні 2017 року . Тоді ж таки була заведена спадкова справа та встановлено, що у Спадковому реєстрі виявили про наявність чинного заповіту після смерті [PERSON] , посвідченого Березівською сільською радою. Про наяаність заповіту повідомила [PERSON] , у сільській раді намагалася з`ясувати відомоті щодо заповіту. 21.02.2018 року до нотаріальної контори звернувся позивач із заявою про прийняття спадщини, тоді йому було роз`яснено про необхідність визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Представник третьої особи, Березівська сільська рада Рокитнівського району Рівненської області Баланович М.Г. позовні вимоги вважає такими, що підлягають до задоволення та пояснив, що заповіт [PERSON] був складений і посвідчений Березівською сільською радою. Відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій є секретар виконкому сільської ради. Після смерті [PERSON] сільська рада не повідомляла позивача про наявність поствідченого заповіту, так як про наявність заповіту стало відомо значно пізніше, коли закінчився шестимісячний строк для подання заяви. Також доповнив, що позивач упродовж багатьох років проживав у селі Березове та доглядав [PERSON] , оскільки вона хворіла та була одинока. Брат [PERSON] їй нічим не допомагав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.6). Згідно виписки з погосподарської книги №14 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] будинок [ADDRESS] рахується за померлою [PERSON] ( а.с. 7 ). Відповідно до довідки Березівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] одна (а.с. 8). 13 червня 2002 року [PERSON] на випадок своєї смерті, заповіла її житловий будинок, 1949 року побудови, 60 метрів квадратних та всі інші господарські будівлі племіннику [PERSON] , 1956 року народження, який проживає в с.Квасилів, Здолбунівського району Рівненської області, заповіт посвідчений секретарем виконкому Березівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області (а.с. 9). [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] до шлюбу мала прізвище [PERSON] , що підтверджено копією витягу з Державного реєстру (а.с. 26, 27). Згідно свідоцтв про народження батьками [PERSON] та [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.28,29). Дані обставини підтверджують той факт, що позивач [PERSON] є племінником [PERSON] . Повідомленням Рокитнівської державної нотаріальної контори від 21.02.2018 року №155/02-14 підтверджується, що 18 липня 2017 року від [PERSON] , 1938 р.н., жителя с.Березове Рокитнівського району Рівненської області, в нотконтору надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилось після смерті сестри - [PERSON] . В даному повідомлені зазначено, 21.02.2018 року [PERSON] подав заяву в нотконтору про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , нотконторою повідомлено, що [PERSON] пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 11). В силу вимог ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки після смерті [PERSON] проживав у іншому районі, хоч спадкова справа і була заведена, проте ані нотаріусом, ані посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, тому суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18). Враховуючи обставини справи та правові норми суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved