Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментних платежів на утримання малолітньої дитини, шляхом зміни способу присудження, в обґрунтування якого зазначила, що 21.01.2016 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа №214/9006/15-ц) з Відповідача було стягнуто аліменти на користь Позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. З плином часу внаслідок дії інфляційних процесів у країні, зазначена вище сума не може забезпечити належного матеріального утримання їх дитини. Так згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, з 01.07.2018 року становить 1944,00 грн., тобто 50% прожиткового мінімуму становить 972,00 грн., що майже в два рази більше, ніж розмір аліментів, стягнутих з відповідача вищевказаним судовим рішенням. З метою захисту законних прав та інтересів її малолітнього сина, вона вважає за необхідне звернутись до суду з цим позовом та просить суд змінити розмір аліментів стягнутих з Відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у цивільній справі №214/9006/15-ц шляхом зміни способу їх присудження, а саме зі стягнення у твердій грошовій сумі на стягнення у 1/3 частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. До судового засідання позивач не зявилась, надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву разом з довідкою про доходи, просить суд розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо позовних вимог. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Так, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2016 року по справі №214/9006/15-ц із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісяця починаючи з 14.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Зі свідоцтва про народження [PERSON] І-КИ №2816176, малолітнього сина [PERSON], [INFO] вбачається, що його батьками є сторони по справі (а.с.6). Статтею 51 Конституції України\~та\~статтею 180\~Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141\~\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У статті 183 СК України зазначено, що \~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №\~\~037-VIII\~частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити\~\~їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до\~внесення змін у\~статтю 182 СК України\~- 30%). У частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Стаття 192 СК України\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України\~«Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,\~стаття 183 СК України\~«Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~стаття 184 СК України\~«Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки про доходи Відповідача вбачається, що він із 05.05.2017 рокупрацює водієм у ФОП [PERSON] та отримує регулярний дохід. Крім того, згідно із ч.ч. 1,4\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача [PERSON] про визнання позову, яка не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та те, що на теперішній час Відповідач працює та отримує регулярний дохід, суд вважає позовні вимоги про зміну розміру стягнутих аліментів, а саме про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) , але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття такими, що підлягають до часткового задоволенню. Разом з тим в частині вимог про стягнення змінених аліментів, з моменту предявлення позову слід відмовити, з наступних підстав. Главою 15 Сімейного кодексу України\~передбачено обов'язок матері, батька утримувати дитину до його виконання, де\~ст. 191 СК України\~передбачено час, з якого присуджуються аліменти на дитину - від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є не стягнення аліментів на утримання дитини, а зміна способу стягнення аліментів, вже стягнутих судом на її утримання. Таким чином, часом, з якого присуджуються змінений спосіб стягнення аліментів на дитину слід вважати дату набрання судовим рішенням законної сили, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.\~18-184,\~192 СК України,

Outcome: partial