Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем з 15.01.2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі між сторонами почали виникати неприязні стосунки, розбіжності та непорозуміння, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З вересня 2019 року сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, мають окремий бюджет, проживають окремо, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно дослідивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві був зареєстрований шлюб за актовим записом № 31. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. З вересня 2019 року сторони не ведуть сумісне господарство, не підтримують подружніх стосунків, мають окремий бюджет, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved