Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2008 року. У вказаному будинку зареєстровано відповідачів - [PERSON] , яка є донькою позивача, та [PERSON] , яка є онукою позивача. У 2014 році відповідач [PERSON] разом із донькою [PERSON] за власним бажанням залишили житлове приміщення та з вказаного часу у будинку не проживають, житловим приміщенням не цікавляться та витрат по його утриманню не несуть. У добровільному порядку з реєстрації за вказаною адресою не знімаються, однак їх реєстрація за вказаною адресою створює для позивача додаткові витрати на комунальні послуги та перешкоди в отриманні субсидії. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилася спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 частин домоволодіння [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленком Ю.П. 15.10.2002 року. В подальшому, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2008 року затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі, якою [PERSON] передано у власність та виділено в натурі частину домоволодіння [ADDRESS] . З матеріалів цивільної справи вбачається, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі у справі - [PERSON] разом із донькою [PERSON] . За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що з 2014 року відповідачі добровільно залишили житлове приміщення, та з вказаного часу у будинку не проживають, житловим приміщенням не цікавляться та витрат по його утриманню не несуть. Факт не проживання відповідачів у будинку з 2014 року стверджується доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, актами від 08.12.2017 року та від 04.02.2020 року. За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідачі у справі понад рік відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі судом не встановлено, відтак суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved