Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі до 16 лютого 2005 року. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], народження [INFO]. З 01 вересня 2018 року донька навчається на денній формі навчання ОС «Магістр» у Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка. Орієнтований термін навчання до 31 травня 2020 року. Позивач вказує, що працює, проте, із витратами, повязаними з проїздом доньки до навчального закладу, проживанням в м. Києві, харчуванням, організацією її життєдіяльності, вони з донькою перебувають у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], народження [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення донькою 23-річного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Викладене у позовній заяві підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували в шлюбі, який 16 лютого 2005 року був розірваний, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], народження [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно довідки № 339 від 10.09.2018, яка видана Київським національним університетом імені Тараса Шевченка IV рівня акредитації (а.с.6), [PERSON]. є студенткою І курсу ОС «Магістр» денної форми навчання спеціальності «052 Політологія» філософського факультету Київського національного університету ім.. Тараса Шевченка. Термін навчання з 01.09.2018 по 31.05.2020. Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки не надає. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Кодексу. Частина 2 ст. 200 СК України вказує, що при визначенні розміру аліментів одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз. 1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] є повнолітньою та навчається на денному відділенні філософського факультету Київського національного університету ім.. Тараса Шевченка IV рівня акредитації, тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд на підставі вищевказаних норм матеріального права враховує матеріальний стан платника аліментів. Відповідач не надав суду ніякої інформації про свої доходи та доказів неспроможності сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові. Отже, враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що [PERSON], яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батька, а батько - відповідач по справі, зобов'язаний виплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка навчається, а також враховуючи згоду батька сплачувати аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача на період навчання, до досягнення 23- річного віку - тобто до [INFO]. На думку суду, такий розмір аліментів є розумним та справедливим. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає до задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved