Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до територіальної громади с. Горобіївка в особі Горобіївської сільської ради Канівського району про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання права власності на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку та присадибної земельної ділянки, яку позивач успадкував відповідно до заповіту, складеного [PERSON] від 11 січня 1996 року. На початку 2017 року з'ясувалося, що в сільській раді знаходиться сертифікат, що посвідчує право [PERSON] на земельну частку ( пай) із земель колишнього КСП ім. Ватутіна, де остання працювала до виходу на пенсію. Зазначений сертифікат було виготовлено після смерті заповідачки і таким чином право на земельну частку ( пай) не ввійшло до складу спадщини та не було охоплено заповітом. Згідно довідки Горобіївської сільської ради від 14 березня 2017 року, земельна частка, яка належить [PERSON] є виділеною в натурі, і знаходиться в польовому масиві [NUMBER] під номером [NUMBER] площею 2,07 га та в польовому масиві [NUMBER] під номером [NUMBER] площею 0,28 га, а всього розмір земельної частки, належної [PERSON] складає 2,35 га. З 1990 року спадкодавець [PERSON] та позивач проживали однією сім'єю, він здійснив поховання померлої за власний рахунок. У [PERSON] власних дітей не було, він є її далеким родичем, а тому окрім нього піклуватися про престарілу [PERSON] не було кому. Через хвороби, старість, які спричинили неможливість вищезазначеної особи забезпечити власне існування та окреме проживання, вона потребувала допомоги позивача, як далекого родича. Він узяв на себе відповідальність по догляду за [PERSON], поселив її у своєму будинку та забезпечував її усім необхідним, у тому числі ліками, продуктами харчування, одягом, та брав на себе усі витрати, пов'язані з побутом до її смерті. За час проживання однією сім'єю з 1990 року вони вели спільний побут. Так він став найближчою для спадкодавці людиною і 11 січня 1996 року вона будучи при здоровому глузді, повністю контролюючи та розуміючи свої дії оформила заповіт на користь позивача, проте він не охоплював всього майна, тому виникла необхідність підтвердження факту проживання [PERSON] в будинку позивача на правах члена його сім'ї з 1990 року до часу своєї смерті, тобто до [INFO], а саме понад п'ять років. Позивач звернувся до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини на земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки він не надав нотаріусу документи про родинні відносини із померлою. Саме тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд встановити факт його проживання однією сім'єю з [PERSON], померлої [INFO] понад п'ять років з 1990 року до часу відкриття спадщини, визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на земельну частку ( паю) розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в землях колишнього КСП ім. Ватутіна в адміністративних межах Горобіївської сільської ради Канівського району Черкаської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади с. Горобіївка в особі Горобіївської сільської Канівського району - Яременко О.І., в судове засідання не з'явився, до суду надійшло повідомлення про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, зокрема: - з свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.8), що [PERSON] померла [INFO] в с. Горобіївка Канівського району Черкаської області; - з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.12), що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г підприємства ім. Ватутіна розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах. - з довідки Міськрайонного управління у Канівському р-ні та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 31-23-0.192-528/118-17 від 21.06.2017 року, що вартість земельної частки (паю) в КСП ім. Ватутіна по Горобіївській сільській раді становить 38566,53 грн. та державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] не видавався (а.с.31); - з довідок виконавчого комітету Горобіївської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області №02-41/115, №02-41/112, №02-41/113, №02-41/114, №02-41/116 від 14 березня 2017 року (а.с.13-20), що земельна частка (пай) [PERSON] знаходиться на: рілля -поле [NUMBER], ділянка [NUMBER] - 2,07га, сіножать-поле [NUMBER], ділянка [NUMBER]-0,28га; позивач [PERSON] з 1990 року проживав з померлою [INFO] [PERSON], доглядав до дня смерті та поховав останню за власні кошти, користується будинком померлої та сплачує комунальні послуги з 1996 року по даний час. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначено у п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої 03 березня 2004 р. наказом Міністерства юстиції України, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Частиною 2 ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, законодавець чітко визначив 3 юридичні ознаки, які складають поняття сім'ї: 1) спільне проживання, 2) пов'язання спільним побутом, 3) наявність взаємних прав і обов'язків. Факт того, що позивач [PERSON] ніс витрати по утриманню спадкового майна померлої, що в с. Горобіївка Канівського р-ну Черкаської області підтверджується вище зазначеними довідками виконавчого комітету Горобіївської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області, а також складанням померлою [PERSON] заповіту на розпорядження її майном на користь самого позивача (а.с.23). Також суд враховує, що відповідачем визнаються позовні вимоги позивача у повному обсязі. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У зв'язку із зазначеним в силу вимог ст. 1264 ЦК України [PERSON] має право на спадкування за законом у четверту чергу як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, та ніким не оспорюється, що позивач [PERSON] є внуком померлої [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Горобіївської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області №221/02-41 від 23 червня 2017 року (а.с.34). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.1996 року серії ААА №710133 встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадщину за заповітом прийняв [PERSON], що мешкає та зареєстрований за адресою: с. Горобіївка, Канівського району, Черкаської області (а.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Горобіївської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області №02-41/113 від 14.03.2017 (а.с.20) позивач [PERSON] був єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Оскільки, [PERSON] померла [INFO], тому у відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини та прийняття її до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У відповідності до заповіту посвідченого 11 січня 1996 року виконкомом Горобіївської сільської ради народних депутатів Канівського району Черкаської області (а.с.23), [PERSON] заповіла житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Горобіївка Канівського р-ну Черкаської області. В судовому засіданні також встановлено, що сертифікат серії [NUMBER] на право [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Ватутіна видано 22 листопада 1996 року, вже після смерті заповідачки, і таким чином право на земельну частку ( пай) не ввійшло до складу спадщини та не було охоплено заповітом. Відповідно до ст. 537 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті своєї баби [PERSON], який проживав зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, та відповідно має право на спадкування земельної частки (паю) розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в землях колишнього КСП ім. Ватутіна в адміністративних межах Горобіївської сільської ради Канівського району Черкаської області. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 537,549 ЦК України 1963р., ст.ст. 1258, 1264 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року, суд ,-

Outcome: approved