Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який надалі було уточнено, де просить суд: усунути перешкоди в користуванні та вселити її в квартиру [ADDRESS] «А» в м. Харкові, зобов'язавши [PERSON] не чинити перешкод у проживанні, користуванні квартирою та надати їй ключі від вхідної двері квартири. Визначити наступний порядок користування квартиру [ADDRESS] «А» в м. Харкова: виділити їй в окреме користування 2/3 ідеальні частки квартири : житлові кімнати площею 9,3 кв.м. та 17,3 кв.м. з балконом 1,0 кв.м., вбудовану шафу 0,6 кв.м., виділити відповідачу в окреме користування 1/3 ідеальної частки квартири : житлову кімнату площею 12,0 кв.м. із лоджією 1,4 кв.м. У спільному користуванні залишити кухню 9,9 кв.м., ванну кімнату 2,8 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м., коридор 11,1 кв.м. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, вона та відповідач є співвласниками спірного житлового приміщення, між тим вони з відповідачем не можуть досягнути згоди у порядку користуванні спірною житловою будівлею, тому вона змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Також відповідач чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, змінив замки на вхідних дверях, що порушує її право, як власника на користування своїм майном. Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, проти заочного разгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.02.2015р. за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] «А» в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом чоловіка [PERSON], померлого [INFO] З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 20.08.2015 року вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 2/3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.10.1998 року, реєстраційний [NUMBER] вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.02.2015р. встановлено наступне: [INFO] [PERSON] померла, не залишивши заповіту. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, оскільки всі учасники приватизації мали рівні права на неї. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.08.2013 р. Згідно Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 24.03.2016 р., загальна площа квартири складає 66,7 кв.м. та складається з 3 кімнат житловою площею 38.6 кв.м., у тому числі 1-а кімната 12.0 кв.м., 2-а кімната 9,3 кв.м., 3-я кімната 17.3 кв.м, кухні площею 9,9 кв.м., вбиральні 1,3 кв.м.,ванної кімнати площею 2.8 кв.м., коридору 11.1 кв.м., комори площею 0,6 кв.м., балкону 3,2 кв.м.,лоджі 2,7 кв.м. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 1964 від 20.04.2016 року, експертами запропоновано 2 варіанти порядку користування квартирою [ADDRESS]: 1 варіант: виділити [PERSON] в індивідуальне користування житлову кімнату площею 12,0 кв.м., лоджією 1,4 кв.м., житлову кімнату площею 17,3 кв.м., балконом 1,0 кв.м., вбудовану шафу 0,6 кв.м., виділити [PERSON] в окреме користування житлову кімнату площею 9,3 кв.м. У спільному користуванні залишити кухню 9,9 кв.м., ванну кімнату 2,8 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м., коридор 11,1 кв.м.; 2 варіант:. виділити [PERSON] на 2/3 частини в індивідуальне користування : житлові кімнати площею 9,3 кв.м. та 17,3 кв.м. з балконом 1,0 кв.м., вбудовану шафу 0,6 кв.м., виділити [PERSON] на 1/3 частку в індивідуальне користування : житлову кімнату площею 12,0 кв.м. із лоджією 1,4 кв.м. У спільному користуванні залишити кухню 9,9 кв.м., ванну кімнату 2,8 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м., коридор 11,1 кв.м. Відповідно до ст. 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 Цивільного Кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ч. 2 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В іншому разі може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] що перебуває у спільній частковій власності сторін, у тому вигляді, як запропоновано позивачем та, що відповідає другому варіанту висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 1964 від 20.04.2016 року. Що стосується вимог позивача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення в квартиру та зобов»язання відповідача надати ключі від квартири, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю частиною у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні майном у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користування житловою площею спірною квартири. Вказані обставини підтверджуються копією листа Київському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 04.11.2015 року, в якому позивач звернулася зі скаргою на порушення її прав власника з боку [PERSON] Отже, встановивши, що право користування належною позивачці на праві спільної часткової власності квартирою порушене, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для захисту порушеного права шляхом вселення позивача до спірної квартири. Разом з тим, суд відмовляє в задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача передати позивачу ключі від спірної квартири, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження » примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, а також у забезпеченні проживання (перебування) в ньому, а тому вказані питання мають вирішуватися державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення про вселення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 567 грн. 00 коп. та витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 2772.00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial