Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив: розірвати мирову угоду, затверджену ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2015р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказав, що після набрання законної сили ухвали Київського районного суду м.Харкова про затвердження мирової угоди, [PERSON] категорично відмовляється дотримуватись умов мирової угоди, чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, практично завжди відмовляється давати сина для їх спілкування. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти заявлених вимог заперечувала з підстав необґрунтованості та безпідставності. Представник третьої особи в судове засідання не з*явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2015р. визнана мирова між [PERSON] та [PERSON] по цивільній справі позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, а справу провадженням закрито. Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватись лише прав та обов*язків сторін та предмета позову. Мирова угода сторін у цивільному процесі є не лише угодою між сторонами по справі щодо вирішення цивільно-правового спору між ними, вона набуває правового значення лише після визнання її судом та постановлення\~\~ухвали суду, тобто\~\~лише в разі\~\~ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили і яке підлягає оскарженню лише у визначеному законом порядку. Тому, мирова угода не є угодою двох сторін в розумінні ст. 202 ЦК України і відповідно не може бути розірвана на підставі\~\~вимог матеріального\~\~права. Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 року про визнання мирової угоди не оскаржувалась та набрала законної сили. Неможливо розірвати мирову угоду, не заперечивши проти висновків суду про її визнання.\~\~ Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства ухвала суду може бути скасована лише в порядку ЦПК України і розірванню в порядку позовного провадження не підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2015р. зазначено, що мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватись добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. Виходячи з викладеного, мирова угода не приводить до вирішення спору по суті і повинна виконуватись добровільно, а у разі не виконання підлягає примусовому виконанню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed