Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Босманової Світлани Цезарівни, про визнання незаконною та скасування постанови, визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині, а саме права власності після смерті матері [PERSON] на ј частину житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та ј частину присадибних земельних ділянок (справа № 678/814/19). В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка згідно складеного за життя заповіту заповіла його брату [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та присадибні земельні ділянки загальною площею 0,847 га. Відповідно до ст.1241 ЦК України він має право на обов`язкову частку у спадщині, брат не заперечив, щоб у його власність перейшло ј частки успадкованих ним житлового будинку та земельних ділянок по [ADDRESS] , за його позовом рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.04.2018 року визнано за братом [PERSON] право власності в порядку спадкування лише на ѕ частини житлового будинку та земельних ділянок, однак, незважаючи на це нотаріус заперечує, щоб у його власність відійшла порядку спадкування за законом ј обов`язкової частки житлового будинку та земельних ділянок, з приводу чого Відповідач постановила 16.06.2017 року постанову про відмову у вчинення йому нотаріальної дії, яка є незаконною та має бути скасована судом. Він звертався до суду із позовом про витребування від брата правовстановлюючих документів, однак рішенням суду йому було відмовлено у позові, а Верховний Суд у постанові погодився з висновками попередніх інстанцій про те, що він обрав неефективний спосіб захисту, звертаючись з позовом про зобов`язання надати право установчі документи, оскільки власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності. Тому просить визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнати за ним право власності на ј обов`язкової частки успадкованих братом за заповітом після смерті матері [PERSON] , а саме на ј частину житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та ј частину присадибних земельних ділянок, право власності матері на які посвідчено державними актами. Відповідач Державний нотаріус Летичівської державної нотаріальної контори Босманова С.Ц. направила до суду відзив, в якому зазначає, що вимоги в частині визнання незаконною постанови нотаріуса не підлягають задоволенню, оскільки нотаріус не видає свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскаржувана постанова нотаріуса фігурувала у справі № 678/652/17, в якій дії нотаріуса визнано правомірними та позивачу було відмовлено у позові, після постанови Верховного Суду у даній справі позивач до неї не звертався, звернення до суду з позовом про визнання права власності вважає правильним рішенням позивача, просить відмовити у задоволенні позову про визнання незаконною постанови та її скасування. Ухвалою Старосинявського районного суду від 27 вересня 2019 року за заявою позивача [PERSON] до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області. Також [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа - державний нотаріус Летичівської державної нотаріальної контори Босманова Світлана Цезарівна про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та земельними ділянками, а саме права власності після смерті матері [PERSON] на ј частину житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та ј частину присадибних земельних ділянок (справа № 678/1107/19). В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка згідно складеного за життя заповіту заповіла його брату [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та присадибні земельні ділянки загальною площею 0,847 га. 20 липня 2015 року він досягнув пенсійного віку, у зв`язку з чим йому призначено пенсію за місцем проживання, що вказує на те, що він є непрацездатний з 20 липня 2015 року тому відповідно до ст.1241 ЦК України він має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері. Відповідач не заперечує проти його права на обов`язкову частку у спадщині, що підтверджується змістом позовної заяви від 01.12.2017 року, на підставі якої рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.04.2018 року визнано за ним право власності в порядку спадкування на ѕ частини житлового будинку та земельних ділянок, а також судовими рішеннями трьох інстанцій у справі 678/652/17, однак відповідач відмовляється надати йому право установчі документи на будинок та земельні ділянки для оформлення спадщини нотаріусом. Згідно постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.05.2019 року за участю його та брата встановлено, що Верховний Суд погодився з висновками попередніх інстанцій про те, що він обрав неефективний спосіб захисту, звертаючись з позовом про зобов`язання надати правоустановчі документи, оскільки власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності. Тому просить суд визнати за ним право власності на ј обов`язкової частки успадкованих братом за заповітом після смерті матері [PERSON] , а саме на ј частину житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та ј частину присадибних земельних ділянок, право власності матері на які посвідчено державними актами. Ухвалою Старосинявського районного суду від 11 жовтня 2019 року об`єднано у одне провадженні цивільні справи № 678/1107/19 та № 678/814/19, об`єднаній цивільній справі присвоєно № 678/814/19. Ухвалою Старосинявського районного суду від 03 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі № 678/814/19 та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо направивши до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Державний нотаріус Летичівської державної нотаріальної контори Босманова С.Ц. у судове засідання не з`явилась, попередньо направила суду копію спадкової справи після смерті [PERSON] та заяву з проханням справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи - Головного територіальне управління юстиції у Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] до нього визнав повністю, пояснивши, що не заперечує відносно визнання за позивачем права власності на ј частину житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та ј частину присадибних земельних ділянок, як на обовязковучастку після смерті їх матері [PERSON] , право власності на ѕ частин вказаного майна за ним визнано рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 листопада 2016 року, видане виконавчим комітетом Меджибізької селищної ради. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 9 жовтня 1998 року, виданим Летичівським РВ РАГС. Відповідно до змісту заповіту від 04.06.2008 р., посвідченого секретарем Меджибізької селищної ради, [PERSON] , на випадок своє смерті, належний їй будинок та господарські будівлі, що в [ADDRESS] та земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] згідно державного акта серії ХМ № 2029 в розмірі 0,847 га. заповіла [PERSON] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 32-2017, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини 10.03.2017 року звернувся [PERSON] , який при цьому вказав, що є пенсіонером за віком та має намір скористатись правом на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, тому при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] просив врахувати його право на обов`язкову частку у спадщині. 30.03.2017 р. [PERSON] звернувся до Летичівської державної нотаріальної контори із з`явою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , зазначивши, що окрім нього спадкоємцем є син померлої [PERSON] пенсіонер. 16 червня 2017 року [PERSON] за його заявою нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку розміром 3,13 га згідно державного акту серії Р1№793514 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Босманової С.Ц. від 16 червня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј обов`язкову частку в житловому будинку та земельних ділянках за адресою: [ADDRESS] , у в`язку з ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів на спірне майно та вартісної оцінки. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Повнолітні непрацездатні діти спадкодавця мають право на обов`язкову частку в спадщині, якщо вони були непрацездатними на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] ( [INFO] ) досяг встановленого законом пенсійного віку, з 21.07.2015 року отримує пенсію за віком, про що свідчить копія довідки № 56 від 13.08.2015 року, відтак є непрацездатним, тому в силу вимог ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері. Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 квітня 2018 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння та земельні ділянки, визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частини успадкованих за заповітом після смерті матері [PERSON] житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , а також право власності на 3/4 частини земельних ділянок, право власності [PERSON] на які посвідчувалось державними актами на право власності на земельну ділянку: Державним актом ЯМ 934814 від 21.06.2012 р. на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га; Державним актом ЯМ 934811 від 17.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1120 га; Державним актом ЯМ 934812 від 17.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3940 га; Державним актом ЯМ 934813 від 21.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0910 га. При цьому, як вбачається із змісту позовної заяви [PERSON] останній зазначає, що із заповіданого йому матір`ю згідно заповіту майна він має право на ѕ його частини, на яке і просив визнати за ним право власності, оскільки його брат [PERSON] на момент відкриття спадщини досяг пенсійного віку та має право на обов`язкову частку у спадщині. Аналогічну позицію висловив відповідач [PERSON] у судовому засіданні в даній справі, визнавши позовні вимоги [PERSON] до нього та не заперечуючи відносно визнання за позивачем [PERSON] права власності на ј частину майна, зазначеного в заповіті матері на його користь, а саме житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок, як на обов`язкову частку у спадщині. При цьому, відповідач надав суду для огляду оригінали правовстановлюючих документів на дане майно, а саме видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок від 12.02.2002 року, зареєстроване Хмельницькким БТІ 10.06.2002 року, та державні акти на земельні ділянки, видані Блонській А. [PERSON] , ЯМ 934814 від 21.06.2012 р. на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га; ЯМ 934811 від 17.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1120 га; ЯМ 934812 від 17.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3940 га; ЯМ 934813 від 21.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0910 га. Відповідно до постанови Верховного суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року у справі №678/652/17, якою залишено без змін рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 06 вересня 2018 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Летичівської державної нотаріальної контори про визнання дій та бездіяльності незаконною, зобов`язання надання правовстановлюючих документів, Верховний Суд вказує, що погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що звертаючись до суду з позовом про\~зобов`язання [PERSON] передати позивачу правовстановлюючі документи на спірне спадкове майно, [PERSON] обрав неефективний спосіб захисту, оскільки надання таких документів за наявності між спадкоємцями спору щодо права позивача на обов`язкову частку у спадковому майні не призведе до поновлення прав позивача у позасудовий спосіб.\~Відтак, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна\~особа\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. У відповідності до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання відповідачем [PERSON] позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині, спадщину після смерті матері прийняв у встановленому законом порядку шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, однак у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно не може оформити свої спадкові права, суд приходить до переконання, що права позивача [PERSON] підлягають до захисту шляхом визнання за ним права власності на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме право власності на ј частину житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , а також право власності на ј частину присадибних земельних ділянок, право власності [PERSON] на які посвідчувалось державними актами на право власності на земельну ділянку: Державним актом ЯМ 934814 від 21.06.2012 р. на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га; Державним актом ЯМ 934811 від 17.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1120 га; Державним актом ЯМ 934812 від 17.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3940 га; Державним актом ЯМ 934813 від 21.06.2012 р. на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0910 га., тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Босманової С.Ц. суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові в цій частині, виходячи із наступного. Так, позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Босманової С.Ц. від 16 червня 2017 року, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј обов`язкову частку в житловому будинку та земельних ділянках за адресою: [ADDRESS] , у в`язку з ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів на спірне майно та вартісної оцінки. У відповідності до ч.1 п.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно\~ст. 68 Закону України «Про нотаріат»\~та п.п. 4,14, 4.15, п. 4 гл. 10 розділ 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено Наказом Міністерства юстиції України від\~22.02.2012 року № 296/5,) в редакції на момент виникнення спірних правовідносин при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, лише у разі коли державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. (п. 3 гл. 7 розділу І зазначеного Порядку). Згідно п.п. 4.12, п.4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.18 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку визначено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.\~За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже, вказані норми визначають необхідним при видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину витребування нотаріусом у спадкоємців, серед іншого, документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та отримання нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. У разі відсутності у спадкоємця необхідних документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки\~документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, зокрема,\~житловий будинок та земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] позивачем [PERSON] державному нотаріусу Летичівської державної нотаріальної контори Босмановій С.Ц. не було надано, тому і відмова останньої у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом є правомірною, оскільки відповідає Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ЗУ «Про нотаріат», якими і керується нотаріус у своїй професійній діяльності, відтак вимоги про визнання незаконною та скасування постанови задоволенню не підлягають. Також не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Босманової С.Ц. в частині визнання права власності на ј частину житлового будинку та земельних ділянок як обов`язкову частку у спадщині, оскільки щодо даних вимог нотаріус є неналежним відповідачем.

Outcome: partial