Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього боргу за договором позики. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що в червні 2014 року він позичив відповідачу дві тони фуражного зерна на строк до 15 серпня 2014 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав йому розписку на отримання від нього в борг двох тон фуражного зерна. За сімейними обставинами у нього виникла потреба у фуражному зерні, проте відповідач ухиляється від спілкування з ним щодо повернення позиченої продукції. Позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідач борг не повернув. На його прохання про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає і не реагує. Фуражне зерно повернути відмовляється. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом він змушений звернутися до суду. Для його сім'ї дві тони фуражного зерна необхідні для вигодування домашньої скотини і невиконання відповідачем своїх зобов'язань ставить його у вкрай тяжке матеріальне становище. Позивач зазначає, що за дві тони фуражного зерна відповідач повинен йому сплатити 3255,94 грн., що є грошовим еквівалентом заборгованих відповідачем двох тон фуражного зерна, посилаючись на довідку Державної служби статистики України. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 14.10.2014 року (58 днів просрочки, 3 255,94 грн. - сума заборгованості) інфляційні витрати складають: Сума інфляційних втрат від несвоєчасного повернення боргу відповідачем всього складає: 13,44 грн. + 94,4 грн. = 107,86 грн. Станом на 14.10.2014 року (60днів прострочення, 3 255,94 - сума боргу) 3% річних від простроченої суми складають: 3% х 60 : 365 х 3255,94 : 100% = 16,05 грн. Загальна сума заборгованості складає: 3 255,94 + 107,86 +16,05 = 3379,85 грн. в грошовому еквіваленті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, але уточнив, що просить суд стягнути не фуражне зерно, а еквівалентну вартості двох тон фуражного зерна грошову суму разом з інфляційними втратами та 3 % річних від загальної простроченої суми. При цьому долучив до матеріалів справи оригінал розписки відповідача про отримання в борг двох тон фуражного зерна. Відповідач проти позову заперечує та суду пояснив, що між ними була зовсім інша домовленість, особисто він не брав у позивача вказане фуражне зерно. Але при цьому підтвердив той факт, що надана позивачем розписка надана ним та підпис в ній його особистий. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали даної справи, заслухавши сторін, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. З долученої позивачем до матеріалів справи розписки, наданої відповідачем у справі, судом встановлено, що відповідач дійсно отримав в борг дві тони фуражного зерна, які він зобов'язувався повернути до 15 серпня 2014 року, але не повернув до теперішнього часу. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1247 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до мов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до довідки наданої позивачу Державною службою статистики України від 13.10.2014 р. за вих. № 44-386 середні ціни по Томаківському районі за 1 тону продукції становлять: пшениця - 1874,86 грн., ячмінь - 1591,63 грн., кукурудза - 1417,43 грн., відповідно середня ціна на фуражне зерно становить: 1627,97 грн. за 1 тонну, за дві тони - 3255,94 грн., що є грошовим еквівалентом заборгованих позивачу відповідачем двох тон фуражного зерна. Пунктом 1 ч.1, ч.2,3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, в зв'язку з чим 16.10.014 року суддею було винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON] та розрахункові рахунки у банківських установах, що відкриті на його ім'я в межах суми заявлених позовних вимог, яку суд вважає за необхідне скасувати після набрання даного рішенням законної сили. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Тому за таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а доводи відповідача про те, що фуражне зерно від позивача він не отримував за вказаною розпискою є безпідставними і спростовуються матеріалами справи. Суд також вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 365,40 грн. судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду (243,60 грн. зі сплати судового збору за подання позовної заяви; 121,80 грн. - за подачу заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного та

Outcome: approved