Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~ Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України про скасування рішення житлово-побутової комісії та забов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.12.2019 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] , яке було оформлене протоколом засідання №15, вирішено прапорщика запасу [PERSON] разом із дружиною перенести по черговості, а саме включити в списки загальної черги та пільгової позачергової черги з 07вересня 2017 року (з дати реєстрації у військовій чатині [NUMBER] ) відповідно до розділу ІІ п. 15 Постанови Ради Міністрів УРСР «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень» від 11.12.1984 № 470 (зі змінами). Вважає, що рішення житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] , яке оформлене протоколом засідання № 15 від 04.12.2019 року, є незаконним та не відповідає приписам чинного законодавства України, яке регулює суспільні відносини у даній сфері, порушує законні права та інтереси його та його дружини. За вказаних обставин звернувся в суд з даним позовом. Представник позивача адвокат Усов Ю.В. надав письмову заяву за вх. № 3226/21 від 31.03.2021 року, відповідно до якої просить справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності - [PERSON] , згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги не визнає з мотивів, наведених у\~ відзиві. За наявності існуючих умов, передбачених в ч. 2 ст. 247 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі\~ обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , прапорщик запасу Збройних Сил України, проходив військову службу у лавах органів Внутрішніх справ з 25 вересня 1992 року. З 26 січня 1998 року проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України (далі -в/ч [NUMBER] ). 23 листопада 1998 року позивач був зарахований на квартирний облік в/ч [NUMBER] та включений до списків військовослужбовців для одержання житлової площі. Наказом Командувача ВВ МВС України № 87 о/с від 11 грудня 2006 року позивач був звільнений в запас Збройних Сил України за станом здоров`я. З 22 грудня 2006 року [PERSON] був виключний зі списків особового складу в/ч [NUMBER] згідно з наказом командира частини № 261 від 22.12.2006 року. 29.12.2006 року рішенням засідання житлово-побутової комісії в/ч [NUMBER] , яке було оформлене протоколом № 48, з огляду на звільнення зі служби на пенсію за станом здоров`я, позивач був поставлений в пільгову чергу осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Листом в/ч [NUMBER] від 06.02.2020 року № 183 позивача [PERSON] було повідомлено, що його разом з дружиною перенесено по черговості, а саме включено у списки загальної черги та пільгової черги з 07 вересня 2017 року. Листом в/ч [NUMBER] від 19.02.2020 року № 249 позивачу надісланий витяг з протоколу № 15 засідання житлово-побутової комісії в/ч [NUMBER] від 04.12.2019 року, з якого вбачається, що житлово-побутовою комісією в/ч [NUMBER] було вирішено позивача разом з дружиною «перенести по черговості, а саме включити в списки загальної черги та пільгової позачергової черги з 07 вересня 2017 року (з дати реєстрації у військовій частині [NUMBER] ). Як вбачається з витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії в/ч [NUMBER] від 04.12.2019 року № 15, при вирішенні житлового питання позивача [PERSON] та його дружини житлово-побутова комісія в/ч [NUMBER] керувалась п. 15 розділу II Постанови Ради Міністрів УРСР № 470 від 11.12.1984 року «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень». Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з частиною третьою статті 34 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. Частиною 1 статті 37 ЖК УРСР передбачено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів, та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні положення містяться й у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 та пункті 3.21 Інструкції організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (далі - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2007 року № 278. Разом з тим, у пункті 3.21 Інструкції передбачено, що якщо військовослужбовець, який перебуває на обліку, обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку реєстрації, інший населений пункт, відповідний командир військової частини на прохання військовослужбовця за 6 місяців до звільнення в запас або у відставку за віком подає до територіального управління Національної гвардії України або до іншої військової частини необхідні документи для взяття військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла, на підставі отриманого повідомлення з військової частини про поставлення такого військовослужбовця на чергу для отримання житла в територіальному управлінні Національної гвардії України або до іншої військової частини, після чого він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він також може скористатися правом отримати житлове приміщення після звільнення з військової служби від виконавчого органу районної, міської, районної в місті ради на загальних підставах відповідно до чинного законодавства. Системний аналіз вищевказаних положень Інструкції свідчить, що у випадку, коли військовослужбовець, який перебуває на обліку, обере для проживання після звільнення з військової служби інший населений пункт він зобов`язаний повідомити про це командира військової частини за 6 місяців до звільнення в запас або у відставку, який у свою чергу подає до територіального управління Національної гвардії України або до іншої військової частини необхідні документи для взяття військовослужбовця на квартирний облік. Якщо військовослужбовець на момент звільнення у запас не виявить такого бажання (щодо зміни місця проживання) він залишається на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Позивач [PERSON] перебуває на квартирному обліку в/ч 3028 з 23 листопада 1998 року і правомірність постановки його на квартирний облік не може викликати жодного сумніву. При звільненні у запас позивач не виявив бажання щодо зміни місця мого проживання, тому після звільнення залишився на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині, у якій проходив службу до звільнення його у запас Збройних Сил України. Чинним законодавством України не передбачена можливість «перенесення по черговості» у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а та норма права, на яку послалась житлово-побутова комісія, обґрунтовуючи своє рішення, яке оформлене протоколом № 15 від 04.12.2019 року, регламентує порядок та підстави постановки громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Однак на засіданні житлово-побутової комісії, яке відбулось 04.12.2019 року не вирішувалось і не могло вирішуватись питання постановки [PERSON] на квартирний облік, оскільки на цьому обліку останній перебуває з 23 листопада 1998 року. Таким чином, у житлово-побутової комісії в/ч [NUMBER] не було жодних правових підстав для прийняття рішення про перенесення [PERSON] та моєї дружини у черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Крім того, розгляд питання щодо переміщення [PERSON] у черзі на отримання житла відбулось із порушенням вимог п. 3.16. Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, що затверджена наказом МВС України від 28.07.2007 року № 278, яким передбачено, що зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необгрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. При розгляді цих питань на засідання житлово-побутової комісії запрошуються зацікавлені особи, які про зняття з обліку (вилучення з пільгової черги) повідомляються у 15-денний термін у письмовій формі. Прийняте житлово-побутовою комісією рішення від 04.12.2019 року щодо [PERSON] є нічим іншим як вилучення останнього з пільгової черги, тому розгляд такого питання міг бути проведений лише у присутності позивача. Однак жодних повідомлень про запрошення на засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] , де мало б вирішуватись його житлове питання, позивачу не надходило. Суд відхиляє доводи відповідача про порушення прав інших військовослужбовців, які стали на облік для отримання належного жилого приміщення відповідно до закону, невірним порядком зарахування на квартирний облік позивача. Крім того, у рішенні від 04.12.2019 року посилання на порушення прав інших військовослужбовців, які стали на облік для отримання належного жилого приміщення відповідно до закону, невірним порядком зарахування на квартирний облік позивача, як на підставу перенесення по черговості, відсутнє. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведених правових норм, виходячи із встановлених судом обставин справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору, які в свою чергу документально підтверджені, стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved