Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, просив позбавити батьківських прав [PERSON] , посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2015 року. Після розірвання шлюбу вони почали проживати окремо. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] [INFO] . На початку 2016 року [PERSON] поїхала з дочкою до Росії, однак не повернулися в Україну. Випадково він дізнався, що [PERSON] проживає в Росії, в Приморському Краї в м.Владивосток, ніде не працює, в зв`язку із чим віддала їх спільну дочку до спеціалізованого закладу, дитина сильно хворіє, але мати дитини не наві\-дається до неї та не цікавиться нею. Він зібрав необхідні документи для виїзду із Росії в Україну разом із донькою, та виїхав до Росії, забрав дочку до себе в Україну. З грудня 2016 року по теперішній час дитина проживає разом із ним в м. Фастові та знаходиться виключно на його утриманні. Він створив належні побутові умови проживання дочки, як для дитини її віку, оскільки вони разом проживають в двокімнатній квартирі, дочка має окрему ізольовану кімнату, з усім необхідним для комфортного проживання та навчання. Дитина навчається у ЗОШ № 2 у м. Фастові. Через самостійне виховання дитини, між ним та дочкою склався тісний психологічний зв`язок, а матір стала для дочки чужою людиною, яка повністю ігнорує існування у неї дочки. Дочка повністю знаходиться на його утриманні, він забезпечує її всім необхідним, займається її вихованням та розвитком. Він є фізичною особою-підприємцем, не перебуває на медичному амбулаторному обліку на лікуванні у лікарів психолога чи нарколога, не уклав нового шлюбу, проживає удвох із дочкою та весь вільний час присвячує виключно дочці, на утриманні інших осіб не має. Матір дитини не виявляє бажання у спілкуванні з дитиною, не цікавиться її побутом, віковими потребами, духовним розвитком, вихованням тощо. Таким чином матір дитини самостійно, повністю відсторонилася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не проживає з ними, не відвідує їх, не спілкується з ними, навіть не телефонує, не надає будь-якої фінансової допомоги на утримання дочки. Фастівським міськрайонним судом Київської області від 20.06.2018 року був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на його користь аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду - 18.06.2018 року, і до досягнення дитини повноліття. Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області Приморського ВДВС ГТУЮ м. Маріуполь, прийнято до виконання зазначений судовий наказ, відкрито виконавче провадження та державним виконавцем у відкритому виконавчому проваджені щодо стягнення аліментів з [PERSON] , винесено постанову ВП № 56766952 від 16.11.2018 року про накладення штрафу на боржника; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристосуваннями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями матеріальними снарядами не смертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Заборгованість по аліментам боржника [PERSON] АСВП № 56766952 станом на 18.12.2018 року складає 21693,93 грн. 06.06.2018 року ним було подано заяву до Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про злочин та внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань по підозрі [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 164 КК України. Службою у справах дітей Виконавчого комітету Фастівської міської ради задоволено його заяву про позбавлення батьківських прав матері дитини та 22.02.2019 року винесено рішення № 130 про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі якого 25.02.2019р. було складено відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері дитини [PERSON] . Крім того, з листопада 2018 року в провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває на розгляді цивільна справа за його позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з батьком. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду і просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги стягнути з відповідача на його користь. До суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , який діє на підставі ордеру, надали заяви, якими позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, справу розглянути за їх відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечували. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі, зазначив, що виконавчий комітет надав висновок, щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Представник третьої особи Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 вищевказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 2 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, суд може позбавити батька або матір їх батьківських обов`язків лише у виключних випадках коли вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та, як наслідок, негативно впливають на духовний та моральний розвиток дитини. Судом згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.12.2016 року, виданого повторно Приморським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с. 14). Згідно з рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с. 13). Відповідно до судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2018 року - з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 26). Згідно з розрахунками заборгованості державного виконавця Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області АСВП № 56766952 від 22.12.2018р., всього за період з 18.06.2018р. по 18.12.2018р. заборгованість по примусовому виконанню судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2018р. становить 21693,93грн. та згідно з розрахунком від 06.06.2019р., всього за період з 18.06.2018р. по 31.05.2019р. заборгованість по примусовому виконанню судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2018р. становить 38818,14грн. (а.с. 33, 80). Згідно з листом Приморського ВДВС від 16.11.2018 року №2/56766952/24478 - 16.11.2018 року винесено постанову про арешт майна [PERSON] ; постанову про тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України; постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.35-38). Згідно з актами з місця проживання, про склад сім`ї від 11.06.2018 року та про обстеження побутових умов, виданого Фастівською житлово-експлуатаційною конторою - [PERSON] та його донька [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 15-16). Згідно з актом про поміщення неповнолітнього в спеціалізований заклад від 02.09.2016р., складеним інспектором відділу поліції № 2 УМВС Росії по м. Владивостоку, [PERSON] , [INFO] , поміщено в КСРЦН «Парус надії», оскільки знаходиться в соціально небезпечному стані, без засобів до існування, т.я. є біженкою з України, мати [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до листа начальника відділу департаменту освіти та науки Приморського краю, розглянуто заяву [PERSON] , та відділ не заперечує проти повернення в його родину неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 19). Згідно з довідками від 20.01.2017р. № 3232-771 та від 24.01.2019р. № 3232-5000019271, виданими виконавчим комітетом Фастівської міської ради, [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з місця проживання у [ADDRESS] , до [ADDRESS] (а.с. 20-21). Згідно з довідкою № 50 від 08.06.2018 року, виданої Фастівським навчально-виховним закладом «Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» - [PERSON] навчається в другому класі вказаного закладу (а.с. 22). Відповідно до медичних документів та квитанцій [PERSON] , остання потребувала медичного лікування з діагнозом пневмонія, догляд здійснювала бабуся та батько (а.с. 17, 23-24). Відповідно до довідки КНПФРЛ «Фастівська центральна районна лікарня» №518/06-01 від 13.06.2018р. [PERSON] на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 25). Як вбачається з характеристики директора ФНВК «Ліцей ЗОШ І-ІІІ ст. № 2» [PERSON] , [INFO] , учениця 2-В класу, навчається в школі з першого класу, занять не пропускає, забезпечена шкільним приладдям, спортивною формою, вихованням займається батько (а.с. 27). Згідно з довідками № 02-0034 від 02.02.2017р., № 04-10-2322 від 25.03.2019р. відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 29.09.2007р. (а.с. 29, 50). Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 05.02.2019 року №21 служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради рекомендувала: надати висновок щодо доцільності та відповідності інтересам дитини - позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.30). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради від 25.02.2019 року №06-23/999, орган вважає, що рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №2 від 05.02.2019 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. (а.с. 31, 32). Згідно з заявою про злочин [PERSON] повідомив начальника Приморського ВП ЦВП ГУНП у Донецькій області про злочин, що носить ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, скоєний [PERSON] (а.с. 39-40). Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, відомостей про перетинання державного кордону України [PERSON] , [INFO] , в базі даних не виявлено (а.с. 69). Згідно з заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.04.2019р., яке набрало законної сили, визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з її батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 100-102). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка на протязі значного часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, забезпеченню її розвитку та матеріальним забезпеченням, що дає суду підстави для позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду в розмірі 768,40 грн. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 137 ЦПК України слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 6000,00грн, які підтверджені документально договором про надання правової допомоги від 08.01.2017р., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 40 від 04.03.2019р. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved