Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] зверну до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коропецької селищної ради Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із: - земельної ділянки площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коропецької селищної ради Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; - земельної ділянки площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER].. Позивач вважає що саме він повинен успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, як спадкоємець за заповітом. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду подав заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідач - представник Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO], актовий запис №09. Ще за життя померлій належали: земельна ділянка площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER].. Згідно заповіту, складеного 27.04.2010 року, зареєстрованого у реєстрі за №43 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті - [PERSON], [INFO] Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, існують розбіжності у документах, а саме, Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] видані на ім'я [PERSON] замість [PERSON], а заповіт складений від імені спадкодавця [PERSON]. Враховуючи те, що існують розбіжності в правовстановлюючому документі, а саме, в державних актах на право приватної власності на землю та заповіті, складеному [PERSON] щодо прізвища спадкодавця суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення такого факту необхідно заявникові для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, який потрібно встановити заявнику має юридичне значення. Судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право так як позивач окрім цього просить визнати право власності на земельні ділянки, а тому даний спір підлягає розгляду в позовному провадженні. Так, при складанні правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], органом, який його складав, була допущена помилка при записі прізвища спадкодавця - замість прізвища «[PERSON]» в даних документах вказано прізвище «[PERSON]». Факт допущення вищевказаної помилки в прізвищі спадкодавця підтверджується довідкою №677/1007 від 28.07.2015 року, виданою виконавчим комітетом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області (а.с.12). А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «[PERSON]» та «[PERSON]», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO], як спадкоємець за заповітом. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №1102/01-16 від 02.06.2015 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.21). Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 03.10.2015 року (а.с.9). Згідно даного повідомлення вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 29.12.2002 року Коропецькою селищною радою [PERSON] та Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 27.12.2002 року Садівською сільською радою [PERSON], загублені. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно заповіту після смерті [PERSON] в державній нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняв. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], тому є підстави визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved