Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачкою в справі [PERSON] він перебував у шлюбі з 06.06.2009 року по 05.01.2017 року, який було розірвано рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.01.2017 року. Від даного шлюбу вони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2016 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року і до повноліття дитини. Зазначає, що із третьою особою в справі [PERSON] він перебував у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2017 року по 30.03.2021 року, від яких вони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2021 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.04.2021 року до повноліття дитини. Крім того, вказує, що власники квартири [ADDRESS] , де він був зареєстрований та проживав, попередили його, що мають намір продати свою квартиру найближчим часом і запропонували йому знайти собі інше житло та знятись з реєстрації. На даний час орендна плата за житло складає щонайменше 5000 грн. на місяць, без врахування вартості комунальних послуг. Таким чином вважає, що його матеріальне становище значно погіршилось. Його щомісячний дохід в середньому складає 14 236 грн. Щомісяця він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в середньому 3 304 грн., а на утримання доньки [PERSON] - 2 373 грн. Всього, щомісяця він сплачує аліменти на загальну суму 5 677 грн. Плата щомісяця орендної плати за житло складає 5000 грн, комунальні послуги в середньому за однокімнатну квартиру складають 1500 грн. Якщо з його заробітку в сумі 14 236 грн. вирахувати розмір аліментів на двох дітей в сумі 5 677 грн., орендну плату за житло в сумі 5 500 грн. та комунальні послуги в сумі 1500 грн., то на його проживання залишається 2 059 грн. на місяць. Він працює інспектором в патрульній поліції Харківської області, але грошей, які залишаються, йому недостатньо навіть на їжу. Крім того, він щомісячно надає матеріальну допомогу своєму рідному непрацездатному брату [PERSON] , 1996 року народження, який хворіє на артрит. За викладених обставин вважає, що дані обставини мають суттєве значення і тому розмір аліментів на утримання сина [PERSON] має бути зменшеним. Тому, просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2016 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щоомісячно, до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити, судові витрати по справі залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати дану справу у її відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року по справі №187/219/16-ц з позивача по справі [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на користь матері [PERSON] , починаючи з 15 березня 2016 року (а.с.17-19). Сторони шлюб розірвали згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.01.2017 року по справі №196/1299/16-ц (а.с.20-21). З третьою особою в справі [PERSON] позивач [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2017 року по 30.03.2021 року, та від вказаних відносин у них народилась спільна донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 24). Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 червня 2021 року по справі №645/2739/21 з позивача по справі [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 квітня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-13). Крім того, позивач [PERSON] сплачує за оренду житла в м.Харків 5000,00 грн. (а.с. 10) та надає матеріальну допомогу своєму рідному непрацездатному брату [PERSON] , який хворіє на реактивний поліартрит, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4052. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, або зміна сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Судом встановлено, що у позивача дійсно змінився його сімейний стан, а також змінилось матеріальне становище, що визнається і не оспорюється відповідачем в справі, і що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд наголошує на тому, що зобов`язання утримувати дітей покладено на обох батьків, оскільки відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Суд, враховуючи, зміну сімейного стану та матеріального становища позивача - платника аліментів, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача [PERSON] на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2016 року на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивача [PERSON] не стягувати судовий збір із відповідача.

Outcome: approved