Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що відповідно виконавчого листа № 514/1795/14-ц (провадження у справі № 2/514/91/14) виданого Тарутинським районним судом Одеської області 27 січня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Крім цього, зазначила, що відповідач сплачує аліменти нерегулярно, одиничними платежами, постійно допускаючи заборгованість. Позивач просить в судовому порядку збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав часткового, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень, посилаючись на те, що не має постійної роботи, інколи займається підробітками, допомагає своїм батькам, які окремо від нього проживають. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновків про таке. Так, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно довідки наданою Тарутинською селищною радою Тарутинського району Одеської області № 2626 від 02.08.2017 року дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Згідно виконавчого листа № 514/1795/14-ц (провадження у справі № 2/514/91/14) виданого Тарутинським районним судом Одеської області 27 січня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року (а.с. 23). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція сформульована ВСУ у постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1019-18 прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з травня 2017 р. по 30 листопада визначено рівним 1777 грн., з 1 грудня 2017 року - 1860 грн. Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов'язку батька та матері по утриманню дитини, зважаючи на зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, присудженню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 888,5 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2017 по 30.11.2017; 930,0 грн. починаючи з 01.12.2017 р. і до повноліття дитини. Посилання відповідача на те, що він не працює, а тому неспроможний сплачувати аліменти у встановленому законом мінімальному розмірі, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач є молодою працездатною особою і повинен забезпечувати свою дитину, окрім того, в судовому засіданні відповідач пояснив, що іншої сім'ї у нього не має, він не одружений, інші діти на утриманні в нього не перебувають. Суд також критично ставиться до доводів відповідача про те, що в нього на утриманні перебуває батько-пенсіонер, який є інвалідом 3 групи, позаяк він отримує пенсію та проживає разом із працездатною дружиною - матір'ю відповідача. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні дитина хворіє: «Загальне недорозвинення мови І рівня» і систематично займається з логопедом, відвідує дитячий садок, в наступному році йде до школи, що потребує більших витрат на його утримання, а тому суд дійшов висновку про збільшення розміру аліментів в сумі 1500 гривень, ніж передбачено у встановленому законом мінімальному розмірі. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved