Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ФОП [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просив розірвати договір № BF 964 від 02.09.2015 року укладений ним з відповідачем ФОП [PERSON] та договір № 15090202568989 від 02.09.2015 року укладений ним з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк», а також стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача понесені збитки в розмірі 5175,00 грн. та пеню в розмірі 3-х відсотків вартості послуги за кожен день прострочення (виходячи з розрахунку 155,25 грн. за 1 день) починаючи з 14.10.2015 року до дня ухвалення рішення. Просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь сплачені на підставі договору про надання споживчого кредиту № 15090202568989 від 02.09.2015 року кошти. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02.09.2015 року між ним та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір підряду згідно умов якого позивач, як Замовник, доручив, а ФОП [PERSON], як Виконавець, зобовязався організувати роботи з виготовлення і передачі у власність позивача ПВХ конструкцій (виробів - металопластикових вікон) за розцінками Виконавця. Ціна виробів за договором була визначена сумою в 5175,00 грн. За укладеним договором позивач зобовязався оплатити вартість виробу, а Виконавець зобовязався після оплати передати у власність позивача виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Для виконання договору, за пропозицією останнього, позивач уклав договір споживчого кредиту з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» за № 15090202568989 від 02.09.2015 року на суму 5175,00 грн. За цим договором позивач підтвердив свої зобовязання і доручив банку встановити регулярний платіж з його картки 5363********7084 на погашення заборгованості за карткою 2222********3074. Кількість платежів 24, щомісячний платіж 365,71 грн. Щомісячна комісія 150,08 грн. Вважає, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував відповідачу ФОП [PERSON] кошти в розмірі 5175,00 грн., позивач виконав свої зобовязання за договором № 964, але відповідач ФОП [PERSON] в порушення умов укладеного договору не передав позивачу у власність виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Позивач зазначив, що, оскільки відповідач не виконав свої зобовязання за договором такий договір підлягає розірванню з виплатою йому збитків та пені передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». З цієї ж причини підлягає розірванню договір укладений з ПАТ КБ «Приватбанк». До суду позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Свій позов підтримав в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не зявився. Про дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився. Надав до суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк». В своїх запереченнях на позов представник ПАТ КБ «Приватбанк» вважає заявлені вимоги безпідставними посилаючись на те, що між сторонами дійсно 02.09.2015 року було укладено договір № 15090202568989 і споживач мав право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, але своїм правом не скористався, у чотирнадцятиденний строк не звернувся до банку з письмовою заявою, отримані кредитні кошти не повернув. За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, дослідивши всі наявні докази суд приходить до слідуючих висновків. 02.09.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] укладено договір № BF 964, за умовами якого позивач, як Замовник, доручив, а відповідач, як Виконавець, зобовязався організувати роботи з виготовлення і передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій (виробів - металопластикових вікон) за розцінками Виконавця (а.с. 6). Згідно укладеного Договору: загальна площа виробів складала 2,83 кв.м.; колір профіля білий; наповнення 4-16-4; профіль: ПВХ Steko; вартість виробу 5175,00 грн. Відповідно до пунктів 3.1 3.2 Договору, позивач зобовязався оплатити вартість виробу в сумі 5175,00 грн., а відповідач ФОП [PERSON], після проведення оплати, передати позивачу у власність виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Згідно пункту 3.9. Договору зобовязання Виконавця по договору вважаються виконаними в повному обємі після підписання Замовником акта приймання-передачі виробів. Судом встановлено, що строк виконання зобовязань ФОП [PERSON] сплив 13.10.2015 року. В матеріалах справи відсутні підписані сторонами акти приймання-передачі виробів, що вказує про невиконання ФОП [PERSON] своїх зобовязань. В підтвердження виконання зобовязань позивача перед ФОП [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 15090202568989 від 02.09.2015 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 5175,00 грн., за умовами якого позивач підтвердив свої зобовязання за договором № 15090202568989 і доручив ПАТ КБ «Приватбанк» встановити регулярний платіж з його картки 5363********7084 на погашення заборгованості за карткою 2222********3074. Кількість платежів 24, щомісячний платіж 365,71 грн. Щомісячна комісія 150,08 грн. На підставі матеріалів справи суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахував ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 5175,00 грн. взяті в кредит позивачем, та встановив позивачу щомісячний платіж протягом 24 місяців на їх повернення. Відповідно позивач виконав свої зобовязання за п. 3.1. договору № BF 964, укладеного 02.09.2015 року з ФОП [PERSON], а останній в порушення пункту 3.2 Договору BF 964 від 02.09.2015 року не передав позивачу у власність виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та поштової квитанції № 7243 від 05.09.2015 року судом встановлено, що позивач направив на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» заяву, в якій описав ситуацію з оформлення ним споживчого кредиту для виконання зобовязань за договором BF 964 від 02.09.2015 року укладеного з ФОП [PERSON] та зазначив, що 02.09.2015 року кошти з його кредитного рахунку були зняті проти його волі, доручення на їх переказ він не давав, а тому просив банк здійснити повернення списаних коштів з його кредитного рахунку 5363 5423 0341 7084 та в подальшому такі платежі не проводити. За цих обставин суд вважає спростованими твердження представника ПАТ КБ «Приватбанк» викладені в письмових запереченнях про те, що позивач протягом 14 днів не звернувся до банку з відповідною письмовою заявою. Також, судом встановлено, що 12.10.2015 року позивач направив на адресу ФОП [PERSON] претензію по договору № 964 від 02.09.2015 року, в якій просив у звязку з невиконання умов договору розірвати його та сплатити понесені збитки. Надіслання претензії підтверджено квитанцією № 8873 від 12.10.2015 року. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», - споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно частини 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Згідно ч.9 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації споживачем своїх прав, передбачених статтями 8 і 10 цього Закону, ці права діють і стосовно кредитодавця, що надав йому споживчий кредит для придбання продукції. Кредитодавець у такому випадку зобов'язаний повернути споживачеві суму вже здійснених ним виплат при розірванні договору купівлі-продажу (виконання роботи, надання послуги) або здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача. Виходячи з викладених норм суд вбачає, що відповідач ФОП [PERSON] своїм невиконанням зобовязання порушив права позивача, а тому договір BF 964 укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] підлягає розірванню з відшкодуванням позивачу сплаченої ним вартості виробу в розмірі 5175,00 грн. Але враховуючи той факт, що грошові кошти в сумі 5175,00 грн. сплачувались відповідачу ФОП [PERSON] не позивачем, а відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі укладеного договору споживчого кредиту № 15090202568989 від 02.09.2015 року, з врахуванням ч. 9 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» грошові кошти при розірванні договору повертаються кредитодавцем. Тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині: розірвання договору BF 964 укладеного 02.09.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON], стягнення з ФОП [PERSON] пені в розмірі 3-х відсотків вартості послуги за кожний день прострочення (виходячи з розрахунку 155,25 грн. за 1 день) починаючи з 14.10.2015 року до 21.12.2015 року, розірвання договору споживчого кредиту № 15090202568989 від 02.09.2015 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача сплачених ним за договором про надання споживчого кредиту № 15090202568989 від 02.09.2015 року коштів. В частині стягнення з ФОП [PERSON] на користь позивача збитків в розмірі 5175,00 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому, суд розяснює ПАТ КБ «Приватбанк», що кошти перераховані ним ФОП [PERSON] на картковий рахунок, а також збитки понесені банком за договором споживчого кредиту можуть бути стягнуті банком з винної особи ФОП [PERSON] шляхом подання позову в порядку регресу. Сума пені в розмірі 3-х відсотків вартості роботи (послуги) за кожен день прострочення, яка підлягає стягненню з ФОП [PERSON] на користь позивача становить 10712,25 грн. і розрахована судом за період 69 днів починаючи з 14.10.2015 року по 21.12.2015 року виходячи з суми договору BF 964 від 02.09.2015 року 5175,00 грн. (5175 х 3 / 100 = 155,25 грн. пені за один день). Сума коштів, яка підлягає поверненню банком позивачу складає 2063,00 грн. (щомісячний платіж 365,71 грн. та щомісячна комісія 150,08 грн. за 4 місяці з вересня по грудень 2015 року стягнуті з карткового рахунку позивача). Судові витрати у справі складаються із судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial