Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Хортиця, вул. Зоряна, буд. 23 із зняттям останнього з реєстраційного обліку за цією адресою. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.03.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав буд. 23 по вул. Зоряна в с. Хортиця Запорізького району Запорізької області. Відповідно до п. 12 вказаного договору, продавець зобовязався знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які зареєстровані в житловому будинку не пізніше 09.05.2016 р. Одинадцятого березня 2016 року [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] вказаний будинок, що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до довідки Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 392/02-03-04 від 19.02.2016 р. за адресою Запорізька області, Запорізький район, с. Хортиця, вул. Зоряна, буд. 23 зареєстрований [PERSON]. Він не проживає за цією адресою більше року, але добровільно знятися з реєстрації не бажає. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] подані письмові заперечення на позов від 21.06.2016 р. Заперечення мотивовані тим, що 09.03.2016 р. [PERSON] відчужила будинок № 23 по вул. Зоряній в с. Хортиця Запорізького району Запорізької області від імені [PERSON] на підставі довіреності [PERSON]. Відчужено відбулось фактично шахрайськими діями, оскільки [PERSON] приховала, що даний будинок був придбаний за спільні кошти в період шлюбу. Крім того, даний будинок є єдиним місцем мешкання [PERSON], іншого житла він не має. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В судове засідання зявився представник позивача [PERSON], який позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. До суду зявилась представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка заперечувала проти задоволення позову з підстав, що містяться у запереченнях на позов від 21.06.2016 р. Також зазначила, що відповідач не проживає у будинку з квітня 2015 року, претензій до нового власника [PERSON] у них немає, членом сімї [PERSON] [PERSON] не являється. Договір купівлі-продажу від 09.03.2016 р. та договір дарування від 11.03.2016 р. відповідачем не оскаржувався. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до договору дарування від 11.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1797, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 23 по вул. Зоряна, с. Хортиця Запорізького району Запорізької області. Зазначена обставина підтверджується також й Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 54948863 від 12.03.2016 р. Відповідно до довідки № 392/02-03-04 від 19.02.2016 р., виданої виконавчим комітетом Долинської сільської ради, в будинку 23 по вул. Зоряна, с.\~Хортиця Запорізького району Запорізької області з 20.11.2013 р. зареєстрований [PERSON], [INFO] Згідно відповіді начальника відділу адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області [PERSON] дійсно на час звернення до суду з даним позовом зареєстрований за вищевказаною адресою. З довідки № 391/02-03-04 від 19.02.2016\~р., виданої виконавчим комітетом Долинської сільської ради, вбачається, що [PERSON], [INFO], не проживає за адресою: [INFO], з квітня 2015 року по теперішній час. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.12.2015 р. у справі № 317/1592/15-ц [PERSON] відмовлено у задоволенні позову щодо визнання договору купівлі-продажу житлового будинку 23 по вул. Зоряна, с.\~Хортиця Запорізького району Запорізької області дійсним та визнання за ним права власності на ? даного житлового будинку. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17.02.2016 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У відповідності до висновків Верховного Суду України, що містяться в ухвалах у справах № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, право члена сімї власника будинку ( квартири ) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сімї на користування цим будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Оскільки судом встановлено, що відповідач не є членом сімї позивача по справі, майнових прав на означений житловий будинок не має, реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права користування та розпорядження власністю, тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Щодо вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За даних обставин, суд приходить до висновку, що дані вимоги наразі є передчасними. Крім того, суд виходить з того, що зняття з реєстрації здійснює орган, уповноважений на здійснення даних функцій, а не суд. Отже, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial