Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ СК «Гарант-Лайф», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ТОВ «Хераеус Електро-Найт України» про стягнення страхової суми\~ за договором страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє», в якому зазначив, що 02.01.2007 року між ЗАТ «Українська страхова компанія «[PERSON] Страхування життя», яке перейменоване на ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» та ТОВ «Хераеус Електро-Найт України» було укладено договір страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє» № 000113, на підставі п. 1.1 якого страховик взяв на себе зобовязання із страхування життя працівника страхувальника - директора ТОВ «Хераеус Електро-Найт України», [PERSON] за рахунок власних коштів страхувальника. Невідємними додатками до Договору є Список застрахованих працівників (Додаток № 1) та Правила добровільного страхування життя (Додаток № 2). Згідно з п. 2.1 Договір укладено строком на 9 років. Страховим випадком за даним договором, зокрема, є дожиття застрахованого працівника до закінчення строку дії даного договору, надалі - «Дожиття», о передбачено п. 3.1.1 Договору. Загальна страхова сума за ризиком «Дожиття» склала у гривневому еквіваленті 200 000,00 евро, згідно п. 4.2 Договору. Періодичність сплати страхових внесків - один раз на рік (п. 4.3). Загальний щорічний страховий внесок становить у гривневому еквіваленті 23 534,08 евро (п. 4.4). Страховик зобов'язався при настанні страхового випадку здійснити виплату страхової суми Вигодонабувачу, визначеному за даним договором у п. 5.4.3. За даним Договором Вигодонабувачем страхових виплат за страховими випадками, вказаними в п.п. 3.1.1, 3.1.3 є застрахована особа, зазначена в Додатку № 1 до Договору (п. 11.1) - [PERSON] Відповідно до п. 10.1 Договору норматив гарантованого інвестиційного прибутку складає 4 % річних. 3-я особа по справі, TOB «Хераеус Електро-Найт України» свої зобов'язання по сплаті відповідачу страхових внесків у сумі, еквівалентній 200 000 евро, виконало належним чином, у повному обсязі та у встановлені строки, що підтверджується банківськими виписками та не заперечується відповідачем. Листом від 04.12.2015 р. співробітник відділу супроводу договорів страхування ПАТ «УСК «Гарант-ЛАЙФ» [PERSON] повідомила застраховану особу - директора ТОВ «Хераеус Електро-Найт України» [PERSON], про закінчення 01.01.2016 р. строку дії договору страхування та настання ризику «Дожиття до закінчення дії договору», що є підставою для здійснення страхової виплати. Згідно з повідомленням страховика від 24.12.2015 р. сума страхової виплати з урахуванням додаткового інвестиційного прибутку склала еквівалент 208 253,22 евро, (в тому числі: 200 000 евро - сума страхової виплати, 8253,22 евро - додатковий інвестиційний прибуток). У відповідності до переліку, визначеному відповідачем, 05.01.2016 р. позивач і 3-я особа надали у повному обсязі пакет документів, необхідний для виплати страхової суми. Жодних зауважень щодо виконання умов Договору та до отриманих документів у ПАТ «УСК «Гарант-ЛАЙФ» не виникало. Однак в порушення умов Договору страхування та чинного законодавства України, відповідачем до цього часу здійснено виплату за Договором страхування лише на суму 150 000 грн. (по 50 000 грн. за платіжними доручення № 204 від 03.02.2016 р., № 147 від 05.02.2016 р., № 161 від 09.02.2016 р.). На запити позивача щодо причин порушення умов Договору страхування працівники ПАТ «УСК «Гарант-ЛАЙФ» повідомляють, що всі документи, необхідні для здійснення виплати, підготовлені, проте на рівні керівництва вирішується питання - якими саме частинами (або повністю) і в які терміни буде зроблений переказ. 05.02.2016 р. позивач [PERSON], особисто зустрічався з головою правління ПАТ «УСК «Гарант-ЛАЙФ» в офісі страхової компанії у м. Київ, а 08.02.2016 р. ТОВ «Хераеус Електро-Найт України» направило в адресу ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» письмову вимогу № 01-080216-01 щодо виконання умов Договору страхування та виплати страхової суми. Однак, у відповіді на вимогу № 28 від 16.02.2016 р., страховик послався на норми Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» №1702-VTI від 14.10.2014 р (далі по тексту - Закон № 1702), якими передбачено проведення процедури ідентифікації та верифікації клієнта, та [PERSON] було запропоновано зявитися до м. Київ в офіс компанії для проведення верифікації, а також надати інформацію стосовно TOB «Хераеус Електро-Найт Україна» та Вигодонабувача за договором. Однак, і ці додаткові дії, які були сумлінно виконані позивачем у повному обсязі, результату не дали. ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна» було вимушено звернутися із скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (вих. № 01-090316-02 від 09.03.2016р.). 16.03.2016 р. ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» в адресу ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна» було направлено лист № 103/1, в якому зазначалося на необхідність підтвердження надання згоди Зборів Учасників на укладення договору страхування. У відповіді ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна» за вих. № 01-050416-01 від 05.04.2016 р. відповідача було про надуманість його сумнівів, оскільки зі сторони ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна» договір страхування був підписаний не лише директором, але й віце-президентом Компанії «Хераеус Електро-Найт [PERSON]В.» (Бельгія) господином К.Карлієром - Головою Зборів Учасників ТОВ «Хераеус Електро-Найт Україна». Однак, намагаючись ухилитися від виконання свого обовязку з виплати страхової суми, Відповідач звернувся до господарського суду з вимогою розірвати Договір страхування. Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.05.2016 р. у справі № 910/5817/16 у задоволені позову ПАТ «УСК «Гарант-ЛАЙФ» відмовлено у повному обсязі з мотивів безпідставності та необґрунтованості позовних вимог. Однак, у звязку з тим, що відповідач так і не здійснив страхову виплату да Договором страхування, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів, в якому просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» на його користь страхову виплату (з урахуванням неустойки, 3 % річних, інфляційних втрат) в сумі 7 110 170,79 грн. Під час розгляду справи у суді позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги, збільшуючи їх розмір, та на момент розгляду справи по суті, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» на користь позивача страхову виплату у сумі 7 618 803,63 грн., у тому числі: 5 918 280,04 грн. - сума основного боргу, 1 376 080,95 грн. - неустойка, 111 574,13 грн. - 3 % річних, 212 868,51 грн. - інфляційні втрати за час прострочення, станом на 26.09.2016р. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог Представник відповідача та 3-ї особи в судове засідання не зявились з невідомих причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 02.01.2007 року між ЗАТ «Українська страхова компанія «[PERSON] Страхування життя», яке перейменоване на ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» та ТОВ «Хераеус Електро-Найт України» було укладено договір страхування життя на умовах програми «Турбота про майбутнє» № 000113, на підставі п. 1.1 якого страховик взяв на себе зобовязання із страхування життя працівника страхувальника - директора ТОВ «Хераеус Електро-Найт України», [PERSON] за рахунок власних коштів страхувальника /а.с.11-14/. Невідємними додатками до Договору є Список застрахованих працівників (Додаток № 1) та Правила добровільного страхування життя (Додаток № 2) /а.с.15-19/. Згідно з п. 2.1 Договір укладено строком на 9 років. Страховим випадком за даним договором, зокрема, є дожиття застрахованого працівника до закінчення строку дії даного договору, надалі - «Дожиття», о передбачено п. 3.1.1 Договору. Загальна страхова сума за ризиком «Дожиття» склала у гривневому еквіваленті 200 000,00 евро, згідно п. 4.2 Договору. Періодичність сплати страхових внесків - один раз на рік (п. 4.3). Загальний щорічний страховий внесок становить у гривневому еквіваленті 23 534,08 евро (п. 4.4). Страховик зобов'язався при настанні страхового випадку здійснити виплату страхової суми Вигодонабувачу, визначеному за даним договором у п. 5.4.3. За даним Договором Вигодонабувачем страхових виплат за страховими випадками, вказаними в п.п. 3.1.1, 3.1.3 є застрахована особа, зазначена в Додатку № 1 до Договору (п. 11.1) - [PERSON] Відповідно до п. 10.1 Договору норматив гарантованого інвестиційного прибутку складає 4 % річних. 3-я особа по справі, TOB «Хераеус Електро-Найт України» свої зобов'язання по сплаті відповідачу страхових внесків у сумі, еквівалентній 200 000 евро, виконало належним чином, у повному обсязі та у встановлені строки, що підтверджується банківськими виписками та не заперечується відповідачем /а.с.45-62/. Листом від 04.12.2015 р. співробітник відділу супроводу договорів страхування ПАТ «УСК «Гарант-ЛАЙФ» [PERSON] повідомила застраховану особу - директора ТОВ «Хераеус Електро-Найт України» [PERSON], про закінчення 01.01.2016 р. строку дії договору страхування та настання ризику «Дожиття до закінчення дії договору», що є підставою для здійснення страхової виплати. Згідно з повідомленням страховика від 24.12.2015 р. сума страхової виплати з урахуванням додаткового інвестиційного прибутку склала еквівалент 208 253,22 евро, (в тому числі: 200 000 евро - сума страхової виплати, 8253,22 евро - додатковий інвестиційний прибуток) /а.с. 24-оберт/. У відповідності до переліку, визначеному відповідачем, 05.01.2016 р. позивач і 3-я особа надали у повному обсязі пакет документів, необхідний для виплати страхової суми, про що відповідач був повідомлений електронним листом /а.с.23/. Однак в порушення умов Договору страхування та чинного законодавства України, відповідачем до цього часу здійснено виплату за Договором страхування лише на суму 150 000 грн. (по 50 000 грн. за платіжними доручення № 204 від 03.02.2016 р., № 147 від 05.02.2016 р., № 161 від 09.02.2016 р.) /а.с. 28/ . Як встановлено в судовому засіданні, з метою мирного врегулювання спору, позивач 08.02.2016 р. ТОВ «Хераеус Електро-Найт України» направило в адресу ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» письмову вимогу № 01-080216-01 щодо виконання умов Договору страхування та виплати страхової суми /а.с.43/, в подальшому був вимушений звернутись із скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (вих. № 01-090316-02 від 09.03.2016р.)., та згідно відповіді з Нацкомісії № 5657/13-11 від 11.07.2016р., відносно відповідача порушено провадження по справі, за результатами якого будуть застосовані заходи впливу до ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» згідно вимог закону /а.с.42/. Однак, відповідач всіляко ухиляється від виконання зобовязань по договору, створюючи надумані приводи для затягування процесу виплати страхового відшкодування, витребуючи від позивача різні документи, які вже неодноразово були ним надані /а.с.63/та ігноруючи власно створені юридичні факти, такі як, часткову виплату суми страхового відшкодування /а.с.28/. Підтвердженням цього є факт звернення Відповідача до господарського суду з вимогою розірвати Договір страхування. Однак, рішенням господарського суду Запорізької області від 16.05.2016 р. у справі № 910/5817/16 у задоволені позову ПАТ «УСК «Гарант-ЛАЙФ» було відмовлено у повному обсязі з мотивів безпідставності та необґрунтованості позовних вимог /а.с.29-33/, яке також було залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 р. /а.с.64-67/. Тому, позивач був вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми страхового відшкодування, неустойки, 3 % річних, та інфляційні втрат за час прострочення, станом на 26.09.2016р за рішенням суду, а всього в сумі 7 618 803,63 грн., що підтверджується розрахунком на день розгляду справи /а.с.87-88/. Відповідно до положень ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто договір страхування - це двосторонній, оплатний, строковий, консенсуальний договір. Це договір про надання послуги та на користь третьої особи. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридтних осіб у разі настання певній подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом стати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом преамбули цей 'Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Відповідно до ст. 5 Закону № 85 96-ВР страхування може бути добровільним (наприклад, страхування життя, страхування майна) або обов'язковим. За ст. 6 зазначеного Закону страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також-, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Відповідно до ст. 985 ЦКУ страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про страхування», застраховані особи можуть набувати прав і обов'язків страхувальника згідно з договором страхування. Як зазначено Верховним Судом України в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, стаття 3 Закону про страхування у страховому зобовязанні виділяє два види третіх осіб. Перший вид це застраховані особи, якими слід розуміти фізичних осіб, у житті яких можуть трапитися події, у разі настання яких виникає обовязок страховика здійснити страхові виплати такому застрахованому або вигодонабувачу. Введення застрахованої особи до кола субєктів відносин страхування допускається лише за її згодою. Застраховані особи можуть набувати прав і обовязків страхувальника згідно з договором страхування. Другим видом є вигодонабувачі. Тобто, договір страхування надає третій особі право вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, але не покладає на нього обовязків останнього. Положеннями ст. ст. 980 - 999 ЦКУ визначено порядок виконання сторонами зобовязань за договором страхування. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. За приписами ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик, зокрема, зобов'язаний: 2)протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3)при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, від 30 червня 2011 р., оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також З % річних від простроченої суми Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 06.06.2012 р. № 6-49цс12, від 11.03.2015 р. № 6-126цс14). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості за договором страхування життя з урахуванням зроблених оплат в сумі 7 618 803,63 грн., у тому числі: 5 918 280,04 грн. - сума основного боргу, 1 376 080,95 грн. - неустойка, 111 574,13 грн. - 3 % річних, 212 868,51 грн. - інфляційні втрати за час прострочення, станом на 26.09.2016р. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 6890 грн. /а.с.10/.

Outcome: approved