Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, [PERSON] , посилаючись на ст. ст. 110, 112 СК України. Позивачка вказує, що 02.07.2019 року між [PERSON] , громадянином Федеративної республіки Нігерія та [PERSON] , громадянкою України було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за № 310, свідоцтво серії [NUMBER] . З листопада 2019 року по липень 2020 року Сторони проживали у орендованій квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] . Одразу після весілля між Сторонами виникли серйозні непорозуміння та суперечки, що стосувались агресивного відношення Відповідача до Позивача, його навчання та планів на майбутнє, занять спортом, близького оточення. Відповідач влаштовувала постійні скандали, в присутності як близьких так і сторонніх людей, часто це траплялось в громадських місцях, що ображало Позивача як чоловіка. Вищевказані обставини зробили спільне проживання протягом 8 місяців нестерпним та призвели до розірвання Позивачем з Відповідачем будь-яких відносин в червні 2020 року. Позивачу стало відомо від знайомих, що з липня 2020 року Відповідач почала зустрічатись та жити з іншим чоловіком. Позивач у судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 02.07.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за № 310, свідоцтво серії [NUMBER] . Дітей від шлюбу сторони не мають. Одразу після весілля між Сторонами виникли серйозні непорозуміння та суперечки, що стосувались агресивного відношення Відповідача до Позивача, його навчання та планів на майбутнє, занять спортом, близького оточення. Відповідач влаштовувала постійні скандали, в присутності як близьких так і сторонніх людей, часто це траплялось в громадських місцях, що ображало Позивача як чоловіка. Вищевказані обставини зробили спільне проживання протягом 8 місяців нестерпним та призвели до розірвання Позивачем з Відповідачем будь-яких відносин в червні 2020 року. Суд зазначає, що відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, позивач вказує, що їхнє з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved