Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення боргу за договором позики та повідомив, що 20.03.2019 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 90000 грн. як позику, що еквівалентно 3000 Євро, з умовою їх повернення до 20.09.2020 року, сума сплачуваного боргу не може бути меншою за еквівалентну суму боргу в Євро по курсу: 1Євро = 30 гривень, в разі зростання курсу Євро, борг сплачується в сумі, еквівалентній комерційному курсу Євро на дату сплати боргу; в разі несвоєчасного повернення суми позики позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення та штраф в розмірі 20% від суми позики. 20.03.2019 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов`язку [PERSON] щодо виконання боргових зобов`язань за Договором позики від 20.03.2019 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . У визначені строки та на день звернення до суду борг не був повернутий. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за Договором позики від 20.03.2019 року у сумі 118935,36 грн., з яких: 99112,80 грн. основна сума боргу, 19822,56 грн. штраф. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслано відповідачам [PERSON] , [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти \~виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 20.03.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 90000 грн. як позику, що еквівалентно 3000 Євро, з умовою їх повернення до 20.09.2020 року, сума сплачуваного боргу не може бути меншою за еквівалентну суму боргу в Євро по курсу: 1Євро = 30 гривень, в разі зростання курсу Євро, борг сплачується в сумі, еквівалентній комерційному курсу Євро на дату сплати боргу; в разі несвоєчасного повернення суми позики позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення та штраф в розмірі 20% від суми позики (п. 1, 2, 7 Договору) (а.с. 6-7). Факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 90000 грн. підтверджується розпискою від 20.03.2019 року (а.с.8). 20.03.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель поручився перед Кредитором за виконання обов`язку [PERSON] щодо виконання боргових зобов`язань за Договором позики від 20.03.2019 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивачем [PERSON] 28.07.2020 року надсилалися листи - попередження на адресу відповідачів [PERSON] , [PERSON] про повернення позики, які залишилися без реагування (а.с. 11-12). У визначені строки та на день розгляду справи судом борг не був повернутий. Ці факти встановлені судом та ніким не оспорюються. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та слід стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму основного боргу за Договором позики від 20.03.2019 року у розмірі 99112,80 грн., що еквівалентно 3000 Євро, та 19822,56 грн. штраф, а всього 118935,36 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] по 594,68 грн. судового збору.

Outcome: approved