Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 17.09.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сімї явилось те, що під час перебування у шлюбі подружні відносини не склалися, останні роки між ними постійно виникають сварки, суперечки, непорозуміння, що негативно вливає на стан їх малолітніх дітей, відсутні почуття взаєморозуміння, єдність поглядів на сімейне життя та сімейні обовязки. Примирення з відповідачем стало не можливим, а тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Окрім того позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, а тому може сплачувати аліменти. Позивач [PERSON], скориставшись своїм процесуальним правом, до початку підготовчого засідання надала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій змінила розмір аліментів та просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дітей, посилаючись на те, що у позовній заяві була допущена помилка щодо розміру аліментів. Також позивач подала до суду заяву про проведення судового розгляду без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу, але заперечував проти задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, посилаючись на те, що їх діти, які на даний час мешкають разом із позивачем, виглядають неохайно та їх матір не надає їм належного догляду та виховання. Також зазначив, що між ним та позивачем не визначено місце проживання їх дітей, хоча позову або зустрічного позову з даної підстави відповідачем предявлено не було. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.09.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 35, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП №065069. Шлюб між сторонами на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначив у своїй заяві. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У звязку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У судовому засіданні також встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП №080868, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції Сумської області 03.04.2009, та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП №197495, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 30.12.2015. Заперечуючи проти задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, відповідач посилається на те, що діти виглядають неохайно та їх матір не надає їм належного догляду та виховання, проте не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів. Дане твердження також спростовується матерілами справи, зокрема: довідкою-характеристикою [PERSON] від 28.11.2018, виданою [PERSON] ступенів №2, згідно з якою дівчина характеризується позитивно, добре розвинена та бере активну участь у громадському житті класу, мати систематично контролює навчання доньки, надає допомогу класному керівнику, регулярно відвідує батьківські збори та виконує рекомендації вчителя. Згідно з довідкою КЗ «Середино-Будська дитяча школа мистецтв» від 27.11.2018 №23 [PERSON], [INFO], начається у даній школі мистецтв по класу образотворчого мистецтва, батьківська плата за навчання складає 80 грн. на місяць. Відповідно до довідки-характеристики, виданої вихователем ДНЗ № 2 «Сонечко», [PERSON], [INFO], відвідує навчальник заклад ясла-садок № 2 «Сонечко» з 2018 року по теперішній час, дівчина завжди охайна, доглянута, її мати приймає участь у всіх заходах дошкільного закладу, повязаних із вихованням її доньки: батьківських зборах, святах, розвагах. Згідно з довідкою про доходи, виданою 03.12.2018 Середино-Будською ЦРЛ Сумської області, позивач [PERSON] працює у Середино-Будській ЦРЛ на посаді медичної сестри, загальна сума доходу за період з 01.02.2018 по 30.11.2018 становить 45\~781 грн. 03 коп. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Оскільки відповідач не надав жодного доказу на обгрунтування свого заперечення проти позовної вимоги про стягнення аліментів, а його твердження про неналежне виконання позивачем своїх батьківських обовязків не знайшло підтвердження, крім цього відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, так як є особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 704 гривні 80 коп., а також на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved