Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 12 листопада 2005 року в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №46. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є погіршення стосунків між сторонами, відсутність взаєморозуміння. За час спільного подружнього життя належної сімї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, а тому фактично їх сімя розпалася. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу, дає згоду, щоб син проживав з батьком, оскільки він матеріально забезпечений та зможе матеріально утримувати та здійснювати належний догляд за дитиною. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище Кравцова) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 листопада 2005 року у Заводській селищній раді, Чортківського району, Тернопільської області, актовий запис №46. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали непорозуміння, разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Судом встановлено, що на даний момент дитина проживає разом з позивачем, сторони досягли домовленості про місце проживання сина з батьком. Відповідачка дає згоду на те, щоб син залишився проживати з позивачем, оскільки, не може дати належних матеріальних та побутових умов, а позивач працює та матеріально забезпечений і зможе утримувати та здійснювати за сином належний догляд.

Outcome: approved