Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся \~до суду із позовними вимогами до відповідача , просить визнати за ним право власності на ? ідеальну частину квартири за адресою: [ADDRESS] шляхом припинення права власності [PERSON] на ? ідеальну частину вищезгаданої квартири; стягнути з відповідача на його користь суму компенсації та судовий збір. Позов мотивує тим, що згідно договору дарування ? ід. частки квартири від 18.09.2010 року йому на праві приватної власності належить ? ідеальна частка квартири [ADDRESS]. Окрім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.1997 року йому належить ? ідеальна частка вказаної квартири, які він успадкував після смерті його батька [PERSON] Відтак його частка в даній квартирі становить ? ідеальних частин. Відповідачу належить ? ідеальна частка вказаної квартири. Отже, не нерухоме майно належить йому та відповідачу на праві спільної часткової власності. Вказує на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі. Підтверджена і неможливість спільного користування сторонами належним їм на праві спільної власності майном. Враховуючи, що частка відповідача у спільному майні є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, - іншого способу вирішення спору між сторонами не вбачається, а також те, що відповідачу передбачається виплата грошової компенсації у розмірі дійсної вартості його частки у спірній квартирі, - доведено те, що припинення частки у спільному майні з позивачу не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позові. Просив його задоволити. Представник позивача [PERSON] підтримав думку свого довірителя, просив задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Заперечив проти стягнення з відповідачки витрат за проведення експертизи. Заслухавши думку учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, саме на сторони відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України зобов`язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог чи заперечень. Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин (ст.214 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно договору дарування ? ід. частки квартири від 18.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1097, позивачу на праві приватної власності належить ? ідеальна частка квартири [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.1997 року, виданого державним нотаріусом Дрогобицької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-1655, позивачу належить ? ідеальна частка вказаної квартири, які він успадкував після смерті його батька [PERSON] Дана обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27381691 від 21.09.2010р. Разом з тим відповідачу [PERSON] належить ? ідеальна частка спірної квартири. Як вбачається з Технічного паспорту на квартиру №28, розташовану у буд. №17 по вул. Грушевського у м.Дрогобич, спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 48,2 м2, жилою площею 30,3 м2, з кімнатами площею 16,9 м2, 13,4 м2. Згідно\~ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Положеннями\~статті 365 ЦК України\~передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок. Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Така позиція висловлена і в правових висновках Верховного Суду України від 15 травня 2013 р. у справі № 6-37ЦС13. Як встановлено судом, що згідно договору дарування ? ід. частки квартири від 18.09.2010 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.1997 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі. Отже судом встановлено, що відповідачу [PERSON]при виділі частки із спільної часткової власності належить право на 1/4 частину спірного житла, що є не значною часткою порівняно з часткою позивача у справі, яка становитить 3/4 частин квартири. Разом з тим, відповідно до висновку №17 будівельно-технічного дослідження від 31.07.2017року , складеного судовим експертом [PERSON], виділити ? ідеальну частину відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва квартири №28 в будинку №17 по вул.Грушевського, 28 в м.Дрогобичі Львівської області в реальності відповідно до часток співвласників технічно неможливо в звязку з тим, що площа, яка припадає на ідеальну частку співвласника [PERSON]-12,05 кв.м, є недостатньою для влаштування окремої повноцінної квартири у відповідності до вимог ДБН. Також в обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що спільне володіння і користування квартирою №28 в будинку №17 по вул.Грушевського в м.Дрогобичі Львівської області є неможливим, оскільки вони перебувають у неприязних відносинах. Між ними існує конфліктна ситуація щодо користування даною квартирою, що підтверджується відповіддю Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 17.08.2016 року №12710/44/01-16. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що спільне володіння та користування спірним житлом, яке б не порушувало прав та свобод кожного зі співвласників, є неможливим. Також позивач стверджує , що відповідач має інше житло, тобто забезпечена житлом і припинення права на частку не завдасть їй шкоди. Судом встановлено , що відповідач [PERSON] відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів від 10.10.2016 року за №70106911 належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Згідно квитанції №1 від 02.11.2017 року [PERSON] вніс на депозитний рахунок Дрогобицького міськрайонного суду 127\~786,05 гривень. Беручи до уваги наведене, те, що частка відповідача [PERSON] у спірній квартирі є незначною порівняно з часткою позивача і не може бути виділена в натурі; квартира є неподільною і варіантів її реального розподілу немає; спільне володіння і користування є неможливим через ворожі стосунки сторін ; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача як співвласника, оскільки вона забезпечена іншим житлом, яке є більшим за спірну квартиру, крім цього позовні вимоги визнала, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, припинивши право власності відповідача [PERSON] на частку у спірній квартирі та визнавши за позивачем [PERSON] право власності 1/4 частину спірної квартири. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації 127786,05 грн., з депозитного рахунку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Стягнення судового збору та витрат на проведення експертизи покласти на відповідача. \~\~\~\~

Outcome: approved