Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ПрАТ «Городищенське РП «Агротехсервіс» м.Городище, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» м.Черкаси про відшкодування збитків . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 11 червня 2015 року ПАТ «Черкасиобленерго» і він, як фізична особа-підприємець, за №471 уклали договір про постачання електричної енергії, предметом якого є продаж постачальником електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт, та оплату споживачем постачальнику вартості використаної електричної енергії згідно з умовами договору. Договір про технічне забезпечення електропостачання його, як споживача по вказаному договору, був укладений між Городищенським РЕМ та ПрАТ «Городищенське РП «Агротехсервіс» м.Городище, за яким адміністрація підприємства незаконно вимагала щомісячно з нього абонентську плату за технічне обслуговування мережі в сумі 250 грн. і погрожувала в разі невнесення відключенням від електропостачання. 21 травня 2018 року він припинив підприємницьку діяльність, про що повідомив письмово Городищенський РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго». 01 січня 2019 року ПАТ «Черкасиенергозбут» і він, вже як фізична особа, за №71041000471 уклали договір про постачання електричної енергії, предметом якого є продаж постачальником електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт та сплату споживачем постачальнику вартості використаної електричної енергії згідно з умовами договору. Взаємовідносини в сфері електроенергетики регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року та іншими нормативно-правовими актами. 12 лютого 2019 року ПрАТ «Городищенське РП «Агротехсервіс»» за власним рішенням самостійно відключило його від електропостачання. Такі дії керівництво підприємства мотивувало необхідністю укладення з ним договору про утримання технологічних електричних мереж та внесення абонентської плати. Про дані обставини він повідомив компетентні органи і електропостачання було відновлено 12 червня 2019 року. В результаті таких дій недоотримав електроенергію за 4 місяці і має право на її відшкодування в двохкратному розмірі згідно з умовами договору. Крім того, всупереч чинному законодавству з 2015 року до 2019 року відповідач самостійно встановив йому абонентську плату за забезпечення електропостачання, що відповідно є незаконним, а тому кошти в розмірі 12000грн. теж підлягають поверненню з урахуванням індексу інфляції 1770023грн.. Така інформація міститься у Журналі обліку щодо оплати ним абонентської плати за утримання технологічних електричних мереж, який перебуває в розпорядженні відповідача. Після відключення відповідачем його від постачання електроенергії, службові особи ПАТ «Черкасиенергозбут» пояснили, що між ним та ПрАТ «Городищенським РП «Агротехсервіс»», як основним споживачем, укладено договір про спільне використання технологічних мереж, за яким останнє зобов`язувалося забезпечити йому технічну можливість передачі-транзиту електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок електропостачальної організації. Вирішити спір із відповідачем самостійно не в змозі, через небажання компенсувати заподіяну ним шкоду і тому прийняв рішення звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, які вважає порушеними. Ухвалою судді від 05 червня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі з викликом сторін до суду, встановлено час для подання відзиву. Ухвалою суду від 21 липня 2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив стягнути з ПрАТ «Городищенське РП «Агротехсервіс»» збитки у розмірі 9120 грн. за недоотриману електроенергію та 24112,21грн. сплачених витрат з урахуванням індексу інфляції на утримання технологічних електричних мереж за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік. Відповідач в судове засідання 27 липня 2021року не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, як і шляхом надіслання судових повісток, так і за розміщеними оголошеннями про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада». На адресу суду направив 24 червня 2020 року відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що зазначені позивачем обставини у позовній заяві не відповідають дійсності, остільки відносини між позивачем і відповідачем чітко врегульовані договором, який узгоджений за змістом і підписаний. ПрАТ «Городищенське РП «Агротехсервіс»» це самостійний суб`єкт господарювання, що є господарським товариством, яке створене і діє відповідно до діючого законодавства України і Статуту. Господарська діяльність здійснюється в межах укладених договорів з контрагентами. Відповідач є власником трансформаторної підстанції РТП-477, ТП-477,РІЦ-0,4кВТ. Між Городищенським РЕМ та ними укладено договір про спільне використання технологічних мереж від 18 травня 2010 року за №25, п.3.1 якого визначено, що власник мереж має право на отримання від користувача плати за спільне використання технологічних електричних мереж, визначеної відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12 червня 2008 року за №691. Сторони у справі уклали договір №471 від 01 липня 2016 року про технічне забезпечення електропостачання, за яким власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах з договором постачання або про купівлю-продаж електричної енергії з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електроенергії та своєчасно сплачує за отримані послуги. Додатком до вказаного договору є акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є невід`ємною частиною договору, із схемою електроустановок та точки розподілу мереж. В порушення умов договору позивач не здійснював оплату послуг, внаслідок чого станом на 21 грудня 2018 року утворилася заборгованість 750 грн., про що було повідомлено листом та попереджено про розірвання договору. Позивачем було вчинено протиправні дії по вторгненню на територію відповідача, де розташоване електротехнічне обладнання, пошкоджено замки та встановлено власне обладнання рубильник, про що повідомлялися правоохоронні органи. За таких дій позивача, було прийнято рішення про розірвання договору і припинення технічного забезпечення електропостачання з 12 лютого 2019 року і відповідно повідомлено Городищенський РЕМ для складання акту пломбування. Просили відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» м.Черкаси, в розгляді справи участь не взяв, направив пояснення до позову від 25 травня 2021 року у змісті яких зазначив про прийняття рішення судом відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, розглянувши позовну заяву в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача, враховуючи належне повідомлення сторін у справі, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі уклали договір №471 від 01 липня 2016 року про технічне забезпечення електропостачання, за яким власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах за договором постачання або про купівлю-продаж електричної енергії з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електроенергії та своєчасно сплачує за отримані послуги. Додатком до вказаного договору є акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є невід`ємною частиною договору, із схемою електроустановок та точки розподілу мереж. Перед цим, 11 червня 2015 року ПАТ «Черкасиобленерго» і [PERSON] , як фізична особа-підприємець, за №471 уклали договір про постачання електричної енергії, предметом якого є продаж постачальником електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт, та оплату споживачем постачальнику вартості використаної електричної енергії згідно з умовами договору, а договір про технічне забезпечення електропостачання його, як споживача по вказаному договору, був укладений між Городищенським РЕМ та ПрАТ «Городищенське РП «Агротехсервіс» м.Городище. 21 травня 2018 року він припинив підприємницьку діяльність, про що повідомив письмово Городищенський РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго». 01 січня 2019 року ПАТ «Черкасиенергозбут» і він, вже як фізична особа, за №71041000471 уклали договір про постачання електричної енергії, предметом якого є продаж постачальником електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт та сплату споживачем постачальнику вартості використаної електричної енергії згідно з умовами договору. Відповідач є власником трансформаторної підстанції РТП-477, ТП-477,РІЦ-0,4кВТ. Між Городищенським РЕМ та ними укладено договір про спільне використання технологічних мереж від 18 травня 2010 року за №25, п.3.1 якого визначено, що власник мереж має право на отримання від користувача плати за спільне використання технологічних електричних мереж, визначеної відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12 червня 2008 року за №691. Так, 12 лютого 2019 року ПрАТ «Городищенське РП «Агротехсервіс»» за власним рішенням самостійно відключило його від електропостачання. Такі дії керівництво підприємства мотивувало необхідністю укладення з ним договору про утримання технологічних електричних мереж та внесення абонентської плати. Про дані обставини позивач повідомив ПАТ «Черкасиобленерго» і електропостачання було відновлено 12 червня 2019 року. В результаті таких дій позивач недоотримав електроенергію за 4 місяці у розмірі 9120 грн. та 24112,21грн. поніс витрат з урахуванням індексу інфляції на утримання технологічних електричних мереж за 2017 рік, 2018 рік,2019 рік, як зазначив у судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до змісту заявлених позовних вимог , позивач [PERSON] , слід розуміти, є особою, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст.623ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. Такі обставини, судом, із змісту наданих сторонами у справі доказів є встановленими та перевіреними та оцінюються відповідно судом, як правові підстави для настання відповідальності у вигляду відшкодування збитків. Виходячи з цього, позивач довів суду доказами у виді договору №471 про постачання електроенергії від 11 червня 2015 року (а.с.4-8), додатком до договору у виді обсягів постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу від 11 червня 2015 року (а.с.9), договором №71041000471 від 08 січня 2019 року про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с.10-14), змістом роз`яснень НКРЕКП у Черкаській області від 18 червня 2019 року, 28 лютого 2019 року, 01 липня 2019 року (а.с.15-20), листами Городищенського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» від 11 жовтня 2019 року, 27 червня 2019 року, 11 березня 2019 року, 25 березня 2019 року, 26 березня 2019 року, 21 грудня 2018 року (а.с.21-26), квитанціями про оплату за використану електроенергію (а.с.29-36) про факт спричинення збитків, та їх реальність, обґрунтував їх розмір, довів безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розміром відшкодування, чого не зробив в частині доведення позовних вимог про витрати в розмірі 24112,21грн. з урахуванням індексу інфляції на утримання технологічних електричних мереж за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік. Враховуючи норми ч.4 ст.623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру витрат із застосуванням індексу інфляції, мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність спричинених збитків в розмірі 24112,21грн. з урахуванням індексу інфляції на утримання технологічних електричних мереж за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, позивач має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, такі кошти не підлягають до відшкодування. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Такі правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 03.08.2018 року по справі № 923/700/17, Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі № 923/2075/15, від 09.12.2014 у справі №5023/4983/12, у Постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №921/377/14-г/7. З огляду на вказане вище, у сукупності із змістом досліджених доказів, суд вважає, що спричинення позивачу відповідачем збитків в розмірі 24112,21грн. з урахуванням індексу інфляції на утримання технологічних електричних мереж, за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, не може вважатися збитками у розумінні статті 22 ЦК України. З урахуванням наведеного, посилання позивача про наявність правових підстав для їх стягнення є необґрунтованим належно, оскільки ним не доведено належними, достовірними доказами у справі, факту їх спричинення, як збитків, та їх реальність, обґрунтування їх розміру та безпосереднього причинного зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розміру відшкодування. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з зазначених позивачем підстав, та виходячи з наданих доказів і встановлених на їх підставі конкретних обставин та правовідносин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті позивачу - у виді спричинених збитків в розмірі 24112,21грн., з урахуванням індексу інфляції на утримання технологічних електричних мереж, за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, відповідно до умов договору, а тому суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. При зверненні до суду із позовом майнового характеру позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80грн., що підтверджується квитанцією про їх сплату, проте, щодо їх відшкодування з відповідача, суду не заявляв. Інших позовних вимог, крім вирішених, позивач до суду при розгляді цивільної справи не заявив.

Outcome: approved