Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», в якому просить: стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти у сумі 5001,34 доларів США (гривневий еквівалент згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.02.2015 року становить 141537,92 грн.). В обґрунтування позову навів наступне. 02.02.2015 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №16 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Свініна Бориса Борисовича, що діяв на підставі Положення про філію та довіреності №1444 від 11.09.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. та [PERSON] було укладено договір №305835/7502/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» на 7 діб в іноземній валюті, сума вкладу становить 5 001,34 доларів США, строк дії договору становить з 02.02.2015 року по 08.02.2015 року. 19.02.2015 року [PERSON] звернувся до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою про повернення банківського вкладу та сплати відсотків за договором №305835/7502/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» з урахуванням норм чинного законодавства України, однак до теперішнього часу кошти не повернуті, а відповідь на заяву з обґрунтуванням причин невиконання законної вимоги позивача не надається. Вважає, що відповідач в даних правовідносинах є виконавцем, який надає послуги за договором, а позивач безпосередньо споживачем даних послуг за договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Після закінчення терміну дії договору №305835/7502/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» на 7 діб, відповідач не повернув [PERSON], як вкладнику, внески по зазначеному договору в розмірі 5001,34 доларів США , тим самим прострочивши виконання фінансових послуг. Внесок (депозит) - це кошти у готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних умовах на певний строк зберігання або без визначення такого строку (під відсоток або доход в іншій формі) і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умовам договору (ст. 2 Закон України «Про банки та банківську діяльність», п. 1.1 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними й фізичними особами»). Відповідно до ч. 1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення,які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» метою банківського нагляду є стабільність банківської системи й захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В зв'язку з тим, що відповідач відмовив позивачу у поверненні грошових коштів та безпідставно утримує грошові кошти, які належать позивачу, вважається, що він в односторонньому порядку відмовився від виконання прийнятих на себе зобов'язань, тобто порушив вимоги закону, права та законні інтереси позивачки. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У відповідності до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ від 03.12.2003 року № 516 банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, після закінчення терміну дії договору №305835/7502/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» на 7 діб в іноземній валюті, відповідач зобов'язаний повернути вклад в повному обсязі по зазначеному депозитному договору. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і, тому просить стягнути суму у валюті. Згідно з п. 1.6 Положенням «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», банк відшкодовує суми вкладів (депозитів) і нараховані по ним відсотки в валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на депозитний рахунок в іноземній валюті або на умовах і в порядку, передбаченому договором, згідно з заявою вкладника - в іншій іноземній або національній валюті. Таким чином, якщо банк і вкладник не домовились про виплату вкладу в іншій валюті, то він повинен бути повернений вкладнику в валюті вкладу. При цьому виконання зобов'язання банком в валюті в даному випадку не суперечить положенням Цивільного Кодексу України про валюту виконання грошового зобов'язання. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. При цьому пояснив, що вважає, що стягненню підлягає сума, зазначена відповідачем у довідці у розмірі 4955,26грн. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що позивач звертався до банку з письмовою заявою про повернення вкладу, яку банк отримав, але в своїй заяві не зазначив спосіб повернення вкладу, тому банк і не повернув грошові кошти. На той час діяла постанова НБУ про обмеження грошових виплат. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: заява (а.с.10-11), квитанції (а.с.12), договір (а.с.13-15), довідка (а.с.77). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. 2 лютого 2015 року між відповідачем Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем [PERSON] було укладено договір №305835/7502/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, відповідно до умов якого «клієнт» (позивач) вносить, а «банк» (відповідач) приймає кошти в доларах США на депозитний рахунок № [NUMBER] в сумі 5001, 34 доларів США, що вбачається з договору (а.с.13-15). Відповідно до п. 2.4. укладеного договору, повернення суми вкладі «клієнту» здійснюється «банком» у день закінчення одного із строків, визначних п.п.1.1.1.-1.1.13 цього договору. Часткове отримання суми вкладу у день закінчення кожного із строків, визначених у п.п.1.1.1.-1.1.13 цього договору, за цим договором не допускається, що вбачається з договору (а.с.13-15). 20 лютого 2015 року позивачем на адресу відповідача була надіслана заява з проханням повернути банківський вклад та сплатити відсотки за договором, яка відповідачем була отримана, однак відповідач до даного часу вимоги позивача не задовольнив, що підтверджується заявою (а.с.10-11), квитанціями (а.с.12), визнається представником відповідача. Станом на 4 червня 2015 року залишок на рахунку позивача складає 4955,26 доларів США, що встановлено довідкою (а.с.77). Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Законом України Про захист прав споживачів. Між сторонами, з дотриманням вимог ст.ст. 1058, 1059 ЦК України, 2 лютого 2015 року укладений договір банківського вкладу. Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу із спливом встановленого строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що між позивачем, який не юридичною особою та банком, укладений договір банківського вкладу на умовах повернення вкладу із спливом встановленого строку (строковий вклад), за яким позивач є вкладником. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач є споживачем, а відповідач виконавцем. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні вбачається з вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст.64 Конституції України прав людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Заперечення представника позивача проти задоволення позову з тих підстав, що в своїй заяві про повернення вкладу позивач не зазначив способу повернення грошей, суд відкидає, так як ця обставина не виключає передбаченого законом обовязку відповідача повернути вклад. Посилання відповідача на те, що існували обмеження у поверненні вкладів, суд також відкидає, так як ці обмеження суперечать вимогам ст. 1060 ЦК України. Суд вважає, що відповідачем порушено право позивача на отримання належного йому банківського вкладу, а тому позивач обґрунтовано, у відповідності зі ст.ст. 15,16 ЦК України звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача належить стягнути не 5001,34 доларів США, а 4955,26 доларів США. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 1048 грн. 04 коп.

Outcome: partial