Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до ПАТ «Дельта Банк» , які протягом розгляду справи уточнив і просить визнати положення договору №002-29073-021013 від 02.10.13р. , яке викладене у п.2.5 Заяви, про супутню послугу «обслуговування кредитної заборгованості», яка роз'яснюється в інформації про кредит, у частині «комісія розраховується як процент від суми кредиту, сплачується щомісячно у складі ануїтет них платежів» несправедливим та недійсним, яке суперечить діючому законодавству; визнати незаконним стягнення плати за послугу, яка не надавалась (страхування); визнати дійсним дострокове погашення кредиту 05.05.2014р.; визнати незаконним нарахування відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості після 05.05.2014р.; стягнути з відповідача незаконно привласнені гроші в сумі 703,06грн.;зобов'язати відповідача видалити у триденний строк персональні дані з бюро кредитних історій, реєстру неблагонадійних позивачів, списку (реєстру) проблемних боржників; відшкодувати понесені витрати пов'язані з переїздом до іншого міста та відривом від звичайних занять. Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним. Так, позивач посилається на ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» , якою визначено, що споживач має право достроково повернути споживчий кредит та сплачує відсотки та вартість всіх послуг за період фактичного користування кредитом. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати в разі дострокового повернення кредиту, є нікчемною . З цих підстав позивач вважає п. 2.5 недійсним, та просить відшкодувати йому завдані збитки в розмірі 705,06грн., які утворились внаслідок переплати за супутню послугу, яку не повинен був оплачувати. Від послуги страхування в розмірі 638,26грн. позивач відмовився та просив повернути вказані кошти на його рахунок, всупереч цьому відповідача зарахував кошти на інший рахунок позивача, який ним не використовувався. Крім того, позивач посилається на те, що станом на 05.05.2014р. для дострокового погашення кредиту він повинен був повернути кошти в сумі 5 106,05грн. , а також проценти за обслуговування кредитної заборгованості за квітень і три дні травня, при цьому ним було сплачено більше, що свідчить про дострокове погашення заборгованості за кредитом. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримав вказані вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у поданих до суду заявах. Представник відповідача Пухта А.О. вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вказуючи на їх безпідставність. Так, представник посилалась на те, що позивач був ознайомлений з умовами договору, підписав його. При цьому невід'ємною та складовою частиною цього договору є Правила та тарифи Банку, з якими позивач був ознайомлений та повністю погодився з ними. Згідно розрахунку заборгованості з квітня 2014 року позивачу почала нараховуватись комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 129,25грн. Отже внесені позивачем кошти в розмірі 3003,82грн. були спрямовані на погашення відсотків , комісії за обслуговування кредитної заборгованості та тіла кредиту. Станом на 02.06.2014р. за позивачем обліковувалась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 129,28грн, про що йому було своєчасно повідомлено. В частині сплати грошових коштів за послуги страхування представник зазначила про те, що кошти в сумі 638,26грн. були спрямовані на рахунок зазначений ПрАТ «Страхова компанія «Дельта життя» в платіжному дорученні . Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Пухту А.О., дослідивши надані сторонами письмові докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч8 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем не наведено переконливих доводів в обґрунтування своїх вимог щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині визначення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості починаючи з 7-го місяця користування кредитом 2,25% в місяць. Така умова договору була відома споживачу до укладення договору, він погодився з нею та не відмовився до початку виконання зобов'язань. При цьому вказана умова не порушує норми діючого законодавства. Встановлено, що 02 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний (споживчий ) кредит. Сума кредиту визначена 5 744,31грн. Рахунок для погашення заборгованості : [NUMBER]. Розмір процентної ставки : 0,01% річних. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості : перші 6 місяців на рівні 0,00% в місяць, починаючи з 7-го місяця користування кредитом 2,25% в місяць. Крім того договором визначено також страховий платіж в сумі 638,26грн. , відповідно до договору добровільного страхування від 02 жовтня 20113 року. Як встановлено під час судового розгляду позивачем в період з перших шести місяців було сплачено щомісячно 410грн. 28.04.2014р. позивачем було сплачено 410грн., а 05 травня 2014 року позивачем сплачено 3 003,82грн. Вказана сума визначено відповідачем як поточна сума заборгованості за період з 02.05.2014р. по 01.06.2014р. Із складеного відповідачем та наданого в судове засідання розрахунку вбачається, що сплачені позивачем грошові кошти в сумі 3 003,82грн. не були зараховані у визначений період, а були частково зараховані 280,72грн. , решта 2874,54грн. були зараховані в період з 02.06.2014р. по 01.07.2014р. Всього позивачем було сплачено , включаючи сьомий місяць - 5 873,82грн. , що включає суму кредиту в розмірі 5744,31грн. а також комісію - 129,28грн. за користування кредитом починаючи з сьомого місяця. Подальше нарахування відповідачем заборгованості слід визнати безпідставним та таким, що не ґрунтується на умовах укладеного договору. Отже в цій частині вимоги позивача знайшли своє підтвердження та відповідно підлягають задоволенню. При цьому з урахуванням того, що вимоги позивача про визнання п.2.5 недійсним не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду , вимоги про стягнення коштів в сумі 703,06грн. є безпідставними. 10 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Дельта Життя» із заявою про припинення дії договору страхування та просив відповідно повернути сплачені ним кошти на його розрахунковий рахунок [NUMBER]. Платіжним дорученням №6222 від 08 листопада 2013 року грошові кошти в сумі 638,26грн. були зараховані на рахунок визначений цим дорученням , зокрема на [NUMBER] щодо іншого кредитного договору. В цій частині вимоги позивача пред'явлені до відповідача слід визнати безпідставними, оскільки зарахування коштів на інший ніж визначений позивачем рахунок відбулось з вини ПрАТ «СК «Дельта життя». При цьому вимог про повернення цих коштів з іншого рахунку позивачем не заявлено. Вимоги позивача про зобов'язання відповідача видалити у триденний строк персональні дані з бюро кредитних історій, реєстру неблагонадійних позивачів, списку ( реєстру) проблемних боржників не підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду позивачем не було надано жодного доказу в підтвердження внесення відповідачем відомостей щодо позивача до вказаних реєстрів. Оскільки вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження під час судового розгляду, понесені ним витрати пов'язані з його явкою до суду підлягають відшкодуванню. Інші витрати не ґрунтуються на нормах діючого ЦПК України. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позову, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial