Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , вказуючи, що 28.02.2008 між ними було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції. У них є неповнолітня дитина - син [PERSON] , 2012 р.н. Спір щодо місця проживання дитини відсутній, вона буде проживати з матір?ю. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя на цей час також відсутній. Подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування сімейних відносин, між ними постійно виникають сварки, стали напруженими стосунки, що призвело до втрати почуття поваги і любові. Тривалий час вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Несумісність поглядів на життя, а також їхніх характерів створюють неможливість подальшого проживання однією сім`єю. Збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. Ухвалою судді від 15.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися 19.10.2020 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, подав до суду заяву від 19.10.2020, в якій просить розглянути справу без його участі, позов про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 лютого 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 10, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.02.2008. Подружжя має сина [PERSON] , 2012 р.н., який проживає з відповідачем [PERSON] . Суд встановив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Тривалий час сторони не проживають однією сім?єю, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. У них виявилися різні погляди на вирішення сімейних проблем, відсутнє порозуміння, між ними постійно виникали сварки, стали напруженими стосунки. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне на підставі ст.113 Сімейного кодексу України з`ясувати прізвище відповідача після розірвання шлюбу. Відповідач заявила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 грн, а решта судового збору в розмірі 420,40 грн, сплаченого згідно з документом на переказ готівки в гривні №2157741443 від 11 вересня 2020 року (ТОВ «Пост Фінанс»), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved