Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 03.10.2015 року, згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 03.10.2015 року між нею та відповідачем [PERSON] , визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з нею. На обґрунтування позову зазначено, що 03.10.2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03.10.2015 року. актовий запис за № 997 від 03.10.2015 року). Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання неодноразово виникали сварки та конфлікти, сім`я фактично розпалась, шлюбні відносини між сторонами припинились. Так, на думку позивача подальше спільне сімейне життя та примирення не можливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача та відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03.10.2015 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 997, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.10.2015 року. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, суперечило б інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що для найкращого забезпечення інтересів дитини, місце її проживання слід залишити з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved