Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом зняття арешту з грошових коштів, які перебувають на банківському рахунку, зняття арешту з майна, скасування заборони на відчуження майна та просив суд: зняти арешт з грошових коштів [PERSON] , які містяться на рахунку, відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк», накладений постановою про арешт коштів боржника від 18.12.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області Шевчука А.І. у зведеному виконавчому провадженні № 45773522; зняти арешт з майна [PERSON] та скасувати заборону на його відчуження, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.02.2015 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області Шевчука А.І. у виконавчому провадженні № 45649786. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] \~з 11.08.2008\~зареєстрований фізичною\~особою-підприємцем\~та здійснюю\~підприємницьку діяльність\~у сфері\~роздрібної торгівлі\~непродовольчими товарами.\~Позивач перебуває\~на обліку\~у Харківському\~управлінні ГУ\~ДПС у\~Харківській області,\~до якої\~згідно наказу\~ДФС України\~№174\~від 24.02.2016\~р.\~«Про реорганізацію\~деяких територіальних\~органів ДФС\~у Харківській\~області» приєдналася\~ДПІ у\~Зміївському районі.\~Згідно з\~вимогою про\~сплату недоїмки\~№ Ф-37-17,\~виданої ДПІ\~у Зміївському\~районі 23.06.2014\~рокУ,\~я був\~зобов`язаний сплатити\~заборгованість у\~розмірі 2470,07\~грн.\~Згідно з\~вимогою про\~сплату недоїмки\~№ Ф-37-17,\~виданої ДПЇ\~у Зійіївському\~районі 18.08.2014\~року,\~я був\~зобов`язаний сплатити\~заборгованість у\~розмірі 3783,02\~грн.\~Згідно з\~вимогою про\~сплату недоїмки\~№ Ф-37-17,\~виданої ДПІ\~у Зміївському\~районі 07.11.2014\~року,\~я був\~зобов`язаний сплатити\~заборгованість у\~розмірі 3980,88\~грн. Так як вказана заборгованість не була позивачем своєчасно сплачена, ДПІ звернулася до державної виконавчої- служби Зміївського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби ГТУЮ\~у Харківської\~області з\~заявами про\~примусове стягнення\~заборгованості.\~На підставі\~цих заяв\~державними виконавцями\~ДВС Зміївського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби ГТУЮ\~у Харківської\~області відносно\~мене були\~відкриті три\~виконавчі провадження\~№45403607,\~45475096,\~45649786,\~які в\~подальшому були\~об`єднані у\~зведене виконавче\~провадження 45773522.\~В подальшому\~виконавчі провадження\~№45403607,\~45475096\~були закінчені\~з підстав\~скасування виконавчий\~документів.\~А виконавче\~провадження №45649786\~було закінчено\~у зв`язку\~з поверненням\~виконавчого документа\~стягувану,\~так як\~була встановлена\~відсутність майна\~у боржника.\~Жодні кошти\~по вказаним\~виконавчим провадженням\~не були\~з позивача\~стягнуті в\~примусовому порядку.\~Вся наявна\~у нього\~заборгованість була\~сплачена добровільно\~на рахунок\~ДПІ. 17.02.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області Шевчуком А.І. у виконавчому провадженні № 45649786 винесена постанова про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, 18.12.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області Шевчуком А.І. винесена постанова про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні № 45773522, які перебувають на банківському рахунку в Філії Харківського ГРУ КБ «Приват Банк». Позивач погасив борг перед Державною фіскальною службою в повному обсязі. Факт відсутності будь-якої заборгованості перед Державним бюджетом підтверджується листами ДПС від 11.08.2020р. та від 23.07.2020р„ копії яких додані до позову. \~ \~ \~ \~Згідно з відповіддю Зміївського РВ ДВС від 06.08.2020р. позивач не значиться боржником у будь-яких виконавчих провадженнях. Для зняття арешту та заборони на відчуження майна адвокат позивача звернувся до Зміївськбго РВ ДВС з запитом від 31.07.2020р., однак була отримана відмова від 06.08.2020р. Таким чином, на теперішній час позивач не являється боржником перед Державною фіскальною службою, а також не виступає боржнйком перед Державною виконавчою службою з приводу стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, однак залишається чинним арешт, накладений на моє майно та заборона на його відчуження-у виконавчому провадженні №45649786, а також арешт коштів в ПАТ КБ «ПриватБанк», накладений у виконавчому провадженні №45773522. Такі обставини є порушенням права власності на належне [PERSON] майно і грошові кошти, так як він позбавлений можливості вільно користуватися і розпоряджатися ними. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 09 листопада 2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника Головного управління ДПС у Харківській області Бугай О., з яких вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у Харківській державній податковій службі ГУ ДПС в Харківській області. Станом на 04.11.2020 року згідно інтегрованої картки платника податків ІТС «Податковий борг» по [PERSON] відсутній податковий борг та заборгованість з єдиного соціального внеску. Отже, враховуючи відсутність заборгованості, не має підстав для арешту майна з метою погашення недоїмки з єдиного соціального внеску. 09 листопада 2020 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Шевченко А.О., в яких йде мова про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач не пред`явив вимог до стягувача. Справу просили розглядати за відсутності представника третьої особи. Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року залучено Головне управління ДПС у Харківській області в якості співвідповідача. Закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 11.11.2020 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача - адвоката Полупанової О.О., про залишення судового збору за позивачем. Представник позивача - адвокат Полупанова О.О., подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області Житна Л.О., подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти позову заперечувала, оскільки ГУ ДПС вчинило всі необхідні дії для зняття арешту з майна позивача. Представник відповідача Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Шевченко А.О., у поясненнях від 09.11.2020 року просив справу розглядати за відсутності представника. 11.122020 року представник банку подав суду заяву про закриття провадження у справі з огляду на позицію Верховного суду, викладену в постанові від 04.11.2020 року у справі № 520/7100/19. Окрім того, у письмових поясненнях, які надійшли до суду 11.12.2020 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Шевченко А.О. обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог зазначає, що стягувач у справі в якості відповідача не зазначений, з чим неможна погодитися, оскільки ухвалою суду від 09 листопада 2020 року залучено Головне управління ДПС у Харківській області в якості співвідповідача. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчуком А.І. відкрите виконавче провадження № 45403607 про примусове виконання вимоги про сплату недоїмки № Ф-37-17, виданої 23.06.2014 року Державною податковою інспекцією у Зміївському районі про стягнення недоїмки по єдиному соціальному внеску з ФОП [PERSON] на користь ДПІ у Зміївському районі на суму 2470, 07 грн (а.с. 28). Постановою від 28.11.2014 року державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. об`єднане виконавче провадження № 45403607 у зведене виконавче провадження № 45773522 (а.с. 31). Постановою від 26.06.2015 року державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. виведене виконавче провадження № 45403607 зі зведеного виконавчого провадження № 45773522 (а.с. 32). 26.06.2015 року виконавче провадження № 45403607 закінчене, оскільки скасовано виконавчий документ, який підлягав виконанню (а.с.33). 19.11.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. відкрите виконавче провадження № 45475096 про примусове виконання вимоги про сплату боргу № Ф-37-17, виданої 18.08.2014 року Державною податковою інспекцією у Зміївському районі про стягнення недоїмки по єдиному соціальному внеску з ФОП [PERSON] на користь ДПІ у Зміївському районі на суму 3783, 02 грн (а.с. 37). Постановою від 28.11.2014 року державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. об`єднане виконавче провадження № 45475096 у зведене виконавче провадження № 45773522 (а.с. 39). Постановою від 26.06.2015 року державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. виведене виконавче провадження № 45475096 зі зведеного виконавчого провадження № 45773522 (а.с. 32). 26.06.2015 року виконавче провадження № 45475096 закінчене, оскільки скасовано виконавчий документ, який підлягав виконанню (а.с.42). 01.12.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. відкрите виконавче провадження № 45649786 про примусове виконання вимоги про сплату боргу № Ф-37-17, виданої 07.11.2014 року Державною податковою інспекцією у Зміївському районі про стягнення недоїмки по єдиному соціальному внеску з ФОП [PERSON] на користь ДПІ у Зміївському районі на суму 3980, 88 грн (а.с. 47). Постановою від 09.12.2014 року державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. приєднане виконавче провадження № 45649786 до зведеного виконавчого провадження № 45773522 (а.с. 49). У виконавчому провадженні № 45649786 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (а.с. 45). Постановою державного виконавця по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.02.2015 року (ВП № 45649786) накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 51). Постановою державного виконавця від 18.12.2014 року про арешт коштів боржника (ВП № 45773522) накладено арешт на кошти, які містяться на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови, про накладення арешту та знаходяться: Філія Харківського ГРУ КБ «ПриватБанк» та належать боржнику [PERSON] (а.с. 52). Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 31.07.2020 року в даному реєстрі відсутня інформація про боржника [PERSON] (а.с. 53). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 02.10.2020 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 53/100 частини будинку [ADDRESS] . Реєстр містить актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 45649786, виданий 17.02.2015, видавник ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області (а.с. 54-55). Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на адвокатський запит представника позивача, 06.08.2020 року під № 19156 надав відповідь щодо того, що відповідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 06.08.2020 року виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] на виконанні не перебувають. Завершення виконавчого провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту, накладеного на кошти чи майно боржника (а.с. 24). Головне управління ДПС у Харківській області на адвокатський запит представника позивача, 11.08.2020 року під № 28811/10/20-40-53-08-17 від 11.08.2020 року надав відповідь щодо того, що згідно системи АІС «Податковий борг» станом на 05.08.2020 року по [PERSON] заборгованість з єдиного соціального внеску відсутня. Податкові вимоги № 37-17 від 03.05.2018 року та № 37-17 від 07.08.2018 року відкликані 05.11.2018 року у зв`язку із самостійною оплатою (а.с. 20). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ, який діяв на момент виниклих правовідносин (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно п. 10 ч. 2 ст. 17 Закону відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, йк рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 5 ст. 28 Закону в разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону(ч. 5 ст. 47 Закону). Згідно ч.\~1.ст.\~22\~Закону \~Виконавчі документи\~можуть бути\~пред`явлені\~до виконання\~в \~такі строки:\~ 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З положень ст. 50 Закону вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. У разі закінчення виконавчого провадження внаслідок офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконавчі документи можуть бути повторно пред`явлені до виконання у визначені статтею 22 цього Закону строки, якщо у зв`язку із припиненням провадження у справі про банкрутство вимоги, підтверджені такими документами, не були задоволені повністю або частково та не вважаються погашеними (списаними, прощеними) відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». За положеннями ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови\~про арешт\~коштів,\~ що\~перебувають у\~ касі\~ боржника\~або надходять\~до неї;\~ винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Ні в ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 1991 року, ні в ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року не передбачено можливості зняття арешту з майна боржника органами державної виконавчої служби в разі повернення виконавчого документу стягувачу в порядку п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на час звернення позивача до суду відомості про наявність боргу останнього перед відповідачем - Головним управлінням ДПС у Харківській області відсутні, а тому відсутні підстави для арешту майна позивача та заборони на його відчуження. Щодо заяви представника третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» про закриття провадження у справі, вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 520/7100/19 зроблено висновок про те, що позивачем заявлено позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення. Заявлені позивачем вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей\~42,\~48,\~175,\~447 ЦПК України. Тому такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, районний суд мав би відмовити у відкритті провадження у справі, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю. У своїй постанові Верховний Суд також зазначив, що у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що\~вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому\~розділом VII\~ЦПК України,\~оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності. У даній конкретній справі суд не може погодитися з доводами представника третьої особи про закриття провадження у справі, оскільки згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Предметом же розгляду справи № 645/5982/20 є зняття арешту з майна позивача, накладеного не під час виконання судового рішення, а в межах виконання виконавчих документів, виданих податковою інспекцією, тому до цих правовідносин не можуть бути застосовані положення розділу VII\~ЦПК України. Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження, де боржником є [PERSON] та в рамках якого накладено арешт на кошти та майно боржника і оголошено заборону його відчуження, закінчені, враховуючи те, що позивач бажає захистити свої майнові права на вільне користування таким майном, то на думку суду позивач не позбавлений права звернутись до місцевого суду в порядку цивільного позовного судочинства з метою вирішення питання про звільнення майна з-під арешту та усунення обставин, які перешкоджають власнику майна реалізувати його право на користування таким майном, що, відповідно, підлягає вирішенню\~\~способами, визначеними\~Цивільним кодексом України\~для захисту майнових прав, і розгляд цієї справи за правилами цивільного судочинства відповідає принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права. Окрім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/386/18 від 26.11.2019 року, відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна, а орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Позивач просить суд залишити судові витрати за ним та не стягувати їх з відповідачів.

Outcome: partial