Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа Тернопільське обласне відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про поновлення на роботі, а саме на посаді заступника директора виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом від 08.01.2014 р. №1-к його призначено виконуючим обов»язки директора виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за строковим трудовим договором на період відпустки директора Тернопільського обласного відділення [PERSON] з 08 січня по 21 січня 2014 року. Наказом від 22.01.2014 р. №27-к його переведено на вакантну посаду заступника директора виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з посадовим окладом 3802 грн. на місяць. 18.12.2014 р. позивача було ознайомлено з наказом виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №459-к від 30.09.2014 р. «Про скасування наказів від 08.01.2014 р. №1-к та від 22.01.2014 р. №27-к». Проте, зважаючи на те, що звільнення працівника з роботи здійснюється шляхом прийняття роботодавцем відповідного наказу про звільнення, а не шляхом скасування наказу про прийняття на роботу, з метою недопущення прогулу, позивач 19.12.2014 р. вийшов на роботу, проте у другій половині робочого дня його не було допущено на робоче місце. Звернувшись до директора виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування від тимчасової втрати працездатності щодо складання акту про не допуск на робоче місце, він отримав відповідь, що він не перебуває у трудових відносинах з [PERSON], оскільки звільнений із займаної посади та того ж дня його повідомлено про звільнення із займаної посади шляхом надання йому копії наказу виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] №17-к від 18.12.2014 р. Вважає своє звільнення із займаної посади незаконним, здійснене без належної підстави та не у встановлений законом спосіб. У судове засідання позивач не з»явився, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його представника, заперечивши з приводу заочного розгляду справи. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Наказом №1-к від 08.01.2014 р. [PERSON] призначено виконуючим обов»язки директора Виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за строковим трудовим договором на період відпустки директора Тернопільського обласного відділення [PERSON] з 08 січня по 21 січня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Наказом №27-к від 22.01.2014 р. [PERSON] переведено на вакантну посаду заступника директора Виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з посадовим окладом 3802 грн. на місяць. Наказом №459-к від 30.09.2014 р. скасовано накази Виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 08.01.2014 р. №1-к «Про виконання обов»язків директора» та від 22.01.2014 р. №27-к « Про переведення [PERSON]М.» та 18.12.2014 р. позивача [PERSON] ознайомлено із вказаним наказом, що стверджується власноручним підписом позивача у зазначеному наказі. Трудовою книжкою серії АК №053651 заповненої 30.01.1972 р. додатково підтверджуються вище зазначені факти стосовно призначення, переведення та звільнення [PERSON] з посад у Виконавчій дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Наказом №17-к Виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати від 18.12.2014 р. вирішено виплатити [PERSON] грошову компенсацію за використані дні щорічної відпустки за відпрацьований період з 08.01.2014 р. по 18.12.2014 р. ( 10 днів основної та 5 днів додаткової відпустки) 15 днів та провести із [PERSON] повний розрахунок. 19.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до директора Виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із заявою про не допуск його до робочого місця із вимогою про складення акту який би засвідчував цей факт. 18.12.2014 р. позивача було ознайомлено з наказом виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про скасування наказів від 08.01.2014 р. №1-к. Відповідно до ч.2 ст.47 КЗпП України, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов»язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналізуючи викладені факти та надані сторонами докази, суд вважає, що звільнення позивача проведено без дотримання викладених положень трудового законодавства, оскільки скасування виконавчою дирекцією [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності наказу №459-к від 30.09.2014 р. «Про скасування наказів від 08.01.2014 р. №1-к та від 22.01.2014 р. №27-к» не є законною підставою звільнення позивача з посади заступника директора Виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення [PERSON] соціального страхування з тимчасової втрати працездатності так-як припинення трудового договору оформляється наказом, як правило, за типовою формою № П-4 «Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)» у якому обов»язково зазначається дата припинення трудового договору, підстава видання наказу та причина звільнення сформульована відповідно до КЗпП України з посиланням на конкретну статтю, пункт, тому суд вважає таке звільнення [PERSON] незаконним і приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про поновлення його на попередній посаді з якої його було звільнено. Згідно ч.1 ст.79, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, судові витрати складають з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи. До витрат пов»язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи, зокрема додаткової угоди про надання правової допомоги №25 від 26.12.2015 р., розрахунку компенсації витрат на правову допомогу від 26.03.2015 р. вбачається, що позивачем [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в сумі 1705 гривень, які суд вважає за необхідне, відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved