Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить виділити в натурі 1 / 2 частку від автомобіля ВАЗ 21081, державний номер [NUMBER], 1990 року випуску та стягнути з відповідача матеріальну компенсацію вартості його частки, яка складає 19245,55 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням суду, в порядку поділу спільного майна подружжя, за ним та відповідачем було визнано право власності по 1 / 2 частині вказаного транспортного засобу та припинено право спільної сумісної власності подружжя. Згідно висновку експерта ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає 38491,10 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивач бажає отримати від відповідача половину вартості вказаного майна. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлені ухвалою строки відзив на позов не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В ході судового розгляду судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.03.2017 року у справі № 646/1692/16-ц було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) частину автомобіля ВАЗ 21081, д.н.з. [NUMBER], 1990 року випуску, визнано за [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) частину вказаного автомобіля ВАЗ 21081, д.н.з. [NUMBER], 1990 року випуску та припинено право спільної сумісної власності подружжя на вказаний автомобіль (а.с.4-7). У вказаному рішенні зазначено, що згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 4878 від 26.10.2016 року, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21081, д.н.з. [NUMBER], 1990 року випуску складає 38491,10 гривень. Відповідно до ч. 1 ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В той же час, матеріали справи не містять доказів про надання згоди відповідачем на викуп частки спірного транспортного засобу та попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Більше того, виділ у натурі частки із вказаного майна є неможливим, оскільки вказаний транспортний засіб є неподільним. Таким чином, у суду відсутні підстави для виділу в натурі 1/ 2 частку вказаного автомобіля та стягнення 1 / 2 вартості автомобілю в рахунок компенсації вартості частки позивача. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed