Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], та складається із житлового будинку [ADDRESS] а також земельної ділянки площею 3,06 га, розташованої на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №456682, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №10-09-190 від 05.02.2003 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за тих підстав, що спадкодавцем за життя не була проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок та у Державному акті є дописки. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Позивач направив представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідач звернувся із заявою про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника (а.с.28). У судовому засіданні представник позивача заяву підтримала та наполягала на її задоволенні. В останнє судове засідання не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с.48). Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка, площею 3,06 га, розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №456682, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №10-09-190 від 05.02.2003 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за вих.№759 від 02.09.2013 року відповідно до запису в погосподарській книзі [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 19.12.2006 року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.5). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Згідно витягу зі Спадкового реєстру №20189204 від 15.06.2009 року та відповідно до листа Ізмаїльської державної нотаріальної контори за вих.737/02-14 від 31.03.2014 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Новонекрасівською сільською радою за №31, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.6-8, 44-47). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за вих.№759 від 02.09.2013 року [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає (а.с.9). Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих.№460/02-14 від 27.02.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкодавцем за життя не була проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок та у Державному акті на спадкову землю є дописки (а.с.22). Приймаючи до уваги, що іншого способу захисту права на спадкове майно позивач не має, а також враховуючи ту обставину, що відповідач, безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved