Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Відповідно до заяви від 08 листопада 2017 року позивач уточнила вказані вимоги і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі, що складає 1'500 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування зазначених вимог вказує, що того розміру аліментів, котрі стягуються з відповідача на даний момент, а це по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, недостатньо для їх забезпечення. Зазначає, що у неї погіршився матеріальний стан, вона ніде не працює та перебуваю у декретній відпустці. Діти, в свою чергу, потребують належного харчування на забезпечення інших потреб, як то в одязі, шкільному інвентарі, лікуванні, заняттях з репетиторами і такого іншого. Усе це вимагає матеріальних ресурсів, котрі зобовязаний надавати батько. У судове засідання [PERSON] не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності у якій також вказує, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно, до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За наявності згоди позивача, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані факти, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають, оскільки встановлені таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2016 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (справа № 607/19677/15-ц). Цим же рішенням з відповідача в корись позивача стягуються аліменти на утримання дочки та сина в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно. Діти на даний час проживають з матірю. Ці факти підтверджується довідкою ПП «Перспектива» № 76 від 21 серпня 2017 року. Як вбачається з фотокопій довідок № 341 та 342 від 11 жовтня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] навчаються в Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 22 Тернопільської міської ради в 8-А та 3-В класах, відповідно. Вартість харчування учнів не пільгових категорій складає: сніданок 10 грн., обід 17 грн. 31 березня 2016 року позивач зареєструвала шлюбу з [PERSON], про що у книзі реєстрації шлюбів Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області цього ж дня зроблено відповідний актовий запис № 422 та видано свідоцтво про шлюб. 29 червня 2016 року у них народився син [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії І-ИД № 241747 від 29 червня 2016 року. Позивач отримує та буде отримувати допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. з 01 червня 2016 року по 30 червня 2019 року. Вказане підтверджується довідкою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 5495 від 11 жовтня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). За даних обставин, суд вважає, що майновий стан одержувача аліментів змінився, зокрема вона одружилась та у неї народилась ще одна дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дітей відповідно віку, стан здоров'я та матеріальне становище дітей на яких стягуються аліменти, а також матері, яка ними опікується, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення із відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки та сина в розмірі по 1'500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved