Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив порядку ст.31 ЦПК України, та просить стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти у сумі 15 000 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення судового рішення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.12.2013 відповідач отримав від нього кошти у сумі 5000 (п'ять тисяч) доларів США в якості страхування за поїздку до Японії та на підтвердження отримання цієї суми надав йому розписку, яку виконав на сторінці свого паспорту громадянина України. Після закінчення подорожі позивач з'ясував, що відповідач взагалі не мав права вимагати від нього сплати цих коштів в якості страхування та оформляти їх у запропонований ним спосіб розпискою, та зазначив, що між взагалі не виникли правовідносини, що виникають з договору страхування. Також позивач зазначив, що 28.12.2013 відповідач позичив у нього грошові кошти у сумі 10000 доларів США, про що також зазначив у розписці. 17.05.2016 позивач направив відповідачу письмову вимогу, в якій просив повернути борг у сумі 10 000 доларів США, які боржник повинен повернути йому борг протягом тридцяти днів від дня пред'явлення йому вимоги про повернення грошей оскільки строк повернення грошей у випадку, якщо у розписці не зазначений строк повернення коштів. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] набув та зберігає кошти у сумі 5000 доларів США та 10 000 доларів США без достатніх правових підстав, які повинен йому повернути, посилаючись на ст.ст.387, 1049 ч.1, 1212 ч.ч.1,2, 1213 ч.1 ЦК України. Також зазначає, що зазначена ним сума коштів підлягає стягненню з відповідача за офіційним курсом відповідної валюти відповідно до ст.ст.524, 533 ЦК України. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судових засідань неодноразово повідомлявся належним чином, але у судові засідання не з'явився, про поважність причин неприбуття у судові засідання не повідомив, заперечення та докази на спростування позову не надав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів та з огляду на відсутність у суду відомостей про особисту позицію відповідача щодо спору, вважає за доцільне розглядати справу у заочному порядку та постановити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. При цьому суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини, що виникли між сторонами по справі. 28.12.2013 [PERSON] отримав від [PERSON] 5 000 доларів США та 10 000 доларів США, про що видав останньому розписку, виконану на копії сторінки свого паспорту громадянина України. У розписці зазначено, що 5 000 доларів США [PERSON] отримав як страхування за поїздку до Японії та 10000 доларів [PERSON] отримав у борг та зобов'язується повернути. Ст.11 ч.ч.1-3 ЦК України встановлює, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналізуючи текст розписки, суд дійшов висновку, що 5 000 доларів США відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] без достатньої правової підстави, встановленої статтею 11 ЦК України, зокрема, за відсутності укладеного між ними договору (правочину). Також судом не встановлено акту цивільного законодавства, який би дозволяв фізичній особі вчиняти дії, пов'язані із отриманням коштів в якості страхування за поїдку відносно іншої фізичної особи. Ст.1212 ч.ч.1,2 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Ст.1213 ч.1 ЦК України передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, кошти у сумі 5000 доларів підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ст.ст.1212 ч.ч.1,2, 1213 ч.1 ЦК України. Також суд вважає, що відповідно до ст.1047 ч.2 ЦК України ця розписка є належним доказом укладення договору позики сторонами по справі на суму 10 000 доларів США, в якому [PERSON] є позикодавцем, а [PERSON] - позичальником. Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України у випадку, якщо договором не встановлений строк повернення боргу, то борг повинен бути повернутий позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про його повернення. Позивач [PERSON] дотримався зазначеної вимоги законодавства та направив [PERSON] письмову вимогу, що підтверджується наданою ним копією письмової вимоги, копією квитанції про відправку вимоги та копією поштового вкладення про відправку письмової вимоги. Після збігу тридцяти днів відповідач [PERSON] зобов'язання по поверненню коштів не виконав, гроші у сумі 10 000 доларів США позивачу [PERSON] не повернув, тобто на час розгляду справи зберігає їх без достатніх правових підстав, передбачених ст.ст.11, 1049, 1212, 1213 ЦК України. Таким чином, кошти у сумі на загальну суму 15 000 доларів підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] Ст. 524 ЦК України встановлює, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Ст.533 ч.ч.1,2 ЦК України встановлює, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На 14 листопада 2016 року за офіційним курсом НБУ 1 долар = 25,63 грн. Таким чином, сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] становить 384 450 грн. (із рахунку 15 000 доларів США х 25,63 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно наявних у справі квитанцій № 0.0.0550537490.1 від 13.05.2016 ; № 0.0.568084909.1 від 15.06.2016; № 0.0.568085265.1 від 15.06.2016 позивач [PERSON] сплатив судовий збір на суму 1267 грн., суму 2500 грн., суму 275,60 а загалом на суму 4042,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на його користь.

Outcome: approved