Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 10.04.2019 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказує, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] в період з 08.10.1994 року по 03.11.2011 року. У період шлюбу сторін народилося троє дітей, двоє з яких повнолітні, а третьому [PERSON] , [INFO] , лише одинадцять років. Також позивач вказує, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згоди щодо утримання дитини позивач з відповідачем не досягли та рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1500, 00 гривень щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі і на молодшого сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття найстаршою дитиною, тобто до [INFO] , після чого стягнуто аліменти за вирахуванням тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На даний час двоє дітей, вже повнолітні, а сума аліментів, яка залишається молодшому сину [PERSON] , становить суму, яка значно нижче ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Як вказує позивач, [PERSON] є працездатною особою, на утриманні інших дітей не має, аліменти нікому не платить. На підставі вищезазначеного позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2013 року на утримання [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми, яка стягувалась за вищезазначеним рішенням на тверду грошову суму в розмірі 2500, 00 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1200, 00 гривень. На підставі письмової заяви позивача та відповідача, суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 08.10.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий записом № 39, /а. с. 5/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.04.2018 року Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 49 від 08.05.2008 року, /а. с. 6/. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 03.11.2011 року по справі № 2-213/2011 позовну заяву задоволено, розірвано шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , 08.10.1994 року відділом РАГС Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 39 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено - « [PERSON] », /а. с. 7/. Відповідно до виконавчого листа виданого 23.01.2013 року Кілійським районним судом Одеської області по справі № 2/1513/2269/12 стягнуто щомісячно з [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Фрунзівка Одеської області, на користь [PERSON] , починаючи з 25 липня 2012 року аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій суді 1500 гривень до досягнення повноліття найстаршою дитиною - до [INFO] , після чого стягувати аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, /а. с. 9/. Довідкою за вих. № 200 виданою 08.04.2019 року виконавчим комітетом Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] - син, /а. с. 8/. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як зазначено у ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК України, були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів »розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 липня 2019 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 2118 гривні. Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає позовні вимоги в частині збільшення розміру стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1200, 00 гривень. Зазначене збільшення розміру стягнення аліментів буде достатнім для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial