Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, інфляції. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 01.06.2017 року по 30.09.2020 року він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 107 523,94 грн. Починаючи із серпня 2019 року позивач неодноразово звертався до керівництва з вимогою виплатити йому заробітної плати, що підтверджується листами відповідями від 09.07.2019 року, 02.03.2020 року, 27.07.2020 року, довідкою від 26.10.2020 року, копією звернення та відповіддю на нього від 25.11.2020 року, останнє звернення позивача до керівництва було 24.12.2020 року, відповідь на яке не отримав. 30.09.2020 року позивач був звільнений з посади капітан-змінний механік-майстер шляху в зв`язку з виходом на пенсію, згідно наказу №190-0 від 28.09.2020 року. Вказаним наказом, була також передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 1 посадового окладу згідно з п.7.2 колективного договору та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 6 календарних днів. В день звільнення позивача 30.09.2020 року, відповідач повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні, але не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Згідно розрахункового листа за вересень 2020 року у зв`язку зі звільненням позивача було нараховано до виплати: 5300,00 грн. - оклад за вересень 2020 року; 1545,96 грн. - компенсація за 6 днів невикористаної відпустки; 2120,00 грн. - нарахування за вислугу років; 5300,00 грн. - одноразова допомога у зв`язку із виходом на пенсію. Борг підприємства на початок місяця - 96 039,84 грн. Борг підприємства на кінець місяця - 107 523,94 грн. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заробітна плата в сумі 107 523,94 грн. Позивач зазначив, що станом на день звернення до суду зазначена заборгованість йому не була виплачена, у зв`язку з тим, що не проведено повний розрахунок при звільненні, вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Крім того просив стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у сумі 1502, 21 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат Шваб О.В. в судовому засіданні вимоги викладені в позові підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення суду аналогічні тим, що викладені в позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним, проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд за наявності згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки, заведеної на ім`я позивача [PERSON] , 1950 року народження, останній, у зв`язку із змінами в штатному розписі ДП «Укрводшлях» переведений на посаду капітана- змінного механіка-майстра шляху т/х «Ураган - 1» Дніпровської тральної бригади ДП «Укрводшлях» згідно ст.32 КЗпП України. Відповідно до наказу № 190-0 від 28.09.2020 року [PERSON] , було звільнено з посади капітана - змінного механіка майстра шляху т/х «Ураган - 1», 30.09.2020 року за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію згідно зі ч.1 ст.38 КЗпП України. Для визначення суми заборгованості, суми середнього заробітку судом ухвалою суду від 03.02.2021 року, витребовувалася зокрема довідка про розмір заробітної плати позивача за останні два місяця, та довідка про розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] . Разом з тим, ухвала суду відповідачем була проігнорована. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень проти позову та небажання відповідача надати суду необхідну інформацію, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсягу, виходячи із розрахунків позивача, котрі не спростовані. Згідно розрахункового листа Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» за вересень 2020 року заборгованість позивача по заробітній платі станом на вересень 2020 року становить 107 523, 94 грн. Таким чином, сума заборгованої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 107 523,94 грн. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За таких обставин, оскільки відповідач не виплатив належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, спір про розмір заборгованості відсутній, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок). Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку). Так, позивачем врахована заробітна плата, відповідно до розрахункового листа за вересень 2020 року, яка складає 5300,00 грн., то середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 240,90 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30.09.2020 року по 14.04.2021 року, тривалість якого складає 136 робочих дні, становить 32 762,40 (240,90 грн. х 136 дні). Як вбачається з наведеного позивачем розрахунку індексації, загальний розмір невиплаченої індексації заробітної плати становить 1502,21 грн. Разом з тим, в силу положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України (суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), суд вважає за можливе стягнути заборгованість по індексації в межах заявленого позивачем розміру -1502,21 грн. Виходячи з викладеного, оскільки ДП «Укрводшлях» не виплачено заборгованість заробітної плати у повному обсязі, відповідачем не доведено відсутності в цьому своєї вини та не спростовано розрахунок заборгованості, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 107 523,94 грн.,середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 32 762,40 грн., та індексації заробітної плати у розмірі 1502,21 грн. та задовольняє їх у повному обсязі. Відносно вимоги позивача щодо відшкодування вартості витрат на правову допомогу суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом першим частини другої цієї статті визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послу і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Проте позивачем не представлено жодного належного та допустимого доказу, що витрати на підготовку позовної заяви позивачем дійсно були здійснені і в якому розмірі, не надано платіжного документу про оплату позивачем правової допомоги, в матеріалах справи відсутній акт про надання правової допомоги та юридичних послуг, укладений між адвокатом Шваб О.В. та позивачем. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial