Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, про стягнення з ПАТ «Євраз [PERSON]» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що працював у Публічному акціонерному товаристві «ЄВРАЗ [PERSON]» (раніше це Відкрите акціонерне товариство «СУХА БАЛКА») у період 02.01.1989 р. по 12.06.2009 р. на різних професіях і посадах, що підтверджується доданою до цієї позовної заяви копією трудової книжки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2014 р. залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 р.у цивільній справі за позовом Позивача до Відповідача про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток з Відповідача на користь Позивача стягнуто недоплачену заробітну плату за час відпусток - 10\~961, 27 грн. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач звільнений з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]» (Відкритого акціонерного товариства «СУХА БАЛКА») і йому з вини Відповідача не були виплачені всі суми, що повинні були виплачені в день звільнення, а саме суми недоплати заробітної плати за час відпусток. Визначена судом сума стягнення виплачена Відповідачем Позивачу. День виплати цієї суми є днем фактичного розрахунку щодо виплати заробітної плати за час роботи Позивача. Час затримки - з дня звільнення до дня фактичного розрахунку складає 1289 робочих днів. Середній заробіток на момент звільнення складає 338, 53 грн. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача повинна бути стягнена сума передбачена ст.. 117 КЗпП України 436\~365, 17 грн., з розрахунку 1\~289 робочих днів затримки х середній заробіток - 338, 53 грн. Згідно ст. 237! КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Бездіяльність Відповідача щодо несвоєчасних нарахуванні і виплаті Позивачу заробітної плати за час відпусток порушила його законні права на своєчасне тримання заробітної плати, через що Позивач відчував і відчуває душевні страждання. Такий стан не дає Позивачу можливості спокійно спати по ночам, займатись своїми справа не відволікаючись на думки з приводу порушення його прав. Позивач вважає, що у зв'язку з порушенням його прав на своєчасне отримання заробітної плати за час відпусток йому заподіяна значна моральна шкода. Розмір заподіяної Позивачу моральної шкоди складає 5 000 грн. Просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 436\~365, 17 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Відповідача - ПАТ «Євраз [PERSON]» [PERSON] проти позову заперечувала та суду пояснила, що вимоги позивача є безпідставними. Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Із трудової книжки позивача вбачається, що позивач працював у Публічному акціонерному товаристві «ЄВРАЗ [PERSON]» (раніше це Відкрите акціонерне товариство «СУХА БАЛКА») у період 02.01.1989 р. по 12.06.2009 р. на різних професіях і посадах, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією трудової книжки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2014 р. залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 р. у цивільній справі за позовом Позивача до Відповідача про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток з Відповідача на користь Позивача стягнуто недоплачену заробітну плату за час відпусток - 10\~961, 27 грн., платіжним дорученням від 09 липня 2014 року позивачу перераховано 9317 гр.07 коп. і 1644 гр.20 коп. перераховано податок з доходу. Ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2014 р. і ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 р. скасовані, справу направлено на новий розгляд. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2015 року позовні вимоги Позивача до Відповідача про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток задовільнено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача недоплачену заробітну плату за час відпусток в розмірі 7782 гр.50 коп., таким чином має місце переплата виплаченої недоплаченої заробітної плати за час відпусток на суму 3178,77 гр.(10961,27 7782,50). Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач звільнений з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]» (Відкритого акціонерного товариства «СУХА БАЛКА») 12.06.2009 р. і йому з вини Відповідача не були виплачені всі суми, що повинні були виплачені в день звільнення, а саме суми недоплати заробітної плати за час відпусток. Визначена рішенням суду сума стягнення виплачена Відповідачем Позивачу 09 липня 2014 року, цей день є днем фактичного розрахунку щодо виплати заробітної плати за час роботи Позивача. Виплата усіх належних сум, нарахованих на час звільнення, не виключає наявність інших сум, не нарахованих Позивачу з вини Відповідача. Отже, стягнувши з відповідача заборгованість із заробітної плати за час відпусток суд, тим самим, визнав, що у порушення ст. 116 КЗпП України Відповідач виплатив Позивачу не всі суми. Така ж правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013р. в цивільній справі за аналогічними правовідносинами. Згідно ст. 237і КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Бездіяльність Відповідача щодо несвоєчасних нарахуванні і виплаті Позивачу заробітної плати за час відпусток порушила його законні права на своєчасне тримання заробітної плати, через що Позивач відчував і відчуває душевні страждання. Такий стан не дає Позивачу можливості спокійно спати по ночам, займатись своїми справа не відволікаючись на думки з приводу порушення його прав. Позивач вважає, що у зв'язку з порушенням його прав на своєчасне отримання заробітної плати за час відпусток йому заподіяна значна моральна шкода. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди є законним. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому суми при звільнені, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому його вини. Сам по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку середньоденна та середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. Відповідно до довідки наданої ПАТ «Євраз [PERSON]», середньоденна заробітна плата позивача складала 338,53 гривні. З дня звільнення (12.06.2009р.) по час розрахунку (09.07.2014) минуло 1\~289 дні. При середньоденній заробітній платі Позивача 338,53 грн. та часу затримки 1\~289 днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 436 365,17 гр.(338,53х1289) Суд вважає, що несвоєчасною виплатою відповідачем заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998р. по 2008р. порушено право позивача передбачено ст.. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме що заробітна плата повинна виплачуватися не рідше двох разів на місяць. Однак, згідно п.20 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно враховувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи. З огляду на вищевикладене, визначаючи суму відшкодування суд вважає її значно завищеною, виходячи з того, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути співмірною із сумою заборгованості по заробітній платі, і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнена суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені [PERSON] частково, з урахуванням переплати за рішенням суду недоплаченої заробітної плати за час відпусток (3178,77 гр), а саме стягнути 4700 гривень 00 копійок. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем - ПАТ «Євраз [PERSON]» позивачеві моральної шкоди неправильною та несвоєчасною виплатою заробітної плати за минулі роки, враховує провину відповідача в її спричиненні та причино - наслідковий звязок між винними діями підприємства - Відповідача (а саме недоплачені кошти, позивач міг направити на підтримання працездатності, відпочинок, посилене харчування, той факт, що саме Відповідач повинен понести матеріальну відповідальність за свої навмисні порушення законодавства в частині нарахування та несвоєчасної виплати заробітної плати.) Також суд враховує Постанову Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлено факт значної затримки зі сторони Відповідача виплати заробітної плати за період з 1998 2008р.р., що призвело до заборгованості позивачеві частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати, працівникові не були виплачені належні йому суми при звільнені, встановлений факт спричинення моральної шкоди Позивачу [PERSON], суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації, оскільки на думку суду сума завищена і вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити в розмірі 1000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які завдані Позивачу. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial