Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом в якому просила визнати за собою право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], в порядку спадкування за заповітом, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Мотивовані вимоги тим, що позивач подала до Першої Київської нотаріальної контори заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним на її користь матір»ю [PERSON] на вищевказане нерухоме майно. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва зважаючи на те, що у померлої не виникло право власності на вказану квартиру оскільки на день смерті спадкодавця не було зареєстровано на її ім»я, а згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Після смерті батька позивача [PERSON] мати позивача [PERSON] отримала свідоцтво про спадщину за законом, але не здійснивши його державну реєстрацію, того ж дня 31.01.2005 [PERSON] склала заповіт на вказану квартиру на позивача. На час смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцем є тільки її донька, яка постійно проживала з матір»ю в квартирі і інших спадкоємців за заповітом немає. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали просили задовольнити з викладених підстав. Не заперечували щодо покладення судових витрат на позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розглядати у свою відсутність, надав письмове пояснення на позовну заяву в якому просить справу згідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи також в судове засідання не з»явився, просив суд розглянути справу за його відсутності згідно вимог чинного законодавства на розсуд суду, про що надано письмові пояснення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] за свого життя був власником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 23.12.2004 (а.с.9). Вказане житло він отримав на сім»ю із трьох чоловік: дружину [PERSON], доньку [PERSON], про що свідчить ордер на житлове приміщення № В121475 від 24.11.1969 року та підтверджує інформаційна довідка КМ БТІ від 27.05.2012 №КВ-2013 №12450. Після смерті [PERSON] [INFO], його дружина [PERSON] була прийнята членом ЖБК «5-й Радянський», про що свідчить виписка з протоколу загальних зборів членів ЖБК від 14.12.2004р., що підтверджується випискою з протоколу. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.01.2005 року, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори і зареєстровано в реєстрі за №7-18, за життя [PERSON] отримала у власність після смерті свого чоловіка [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 64,2 кв.м., в тому числі житловою площею - 45,20 кв.м. Разом із тим, право власності згідно цього свідоцтва зареєстроване не було. Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснює, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Як свідчать матеріали справи, [INFO] померла [PERSON] - мати позивача [PERSON], яка за своє життя зробила розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт на користь позивача, зокрема і на [ADDRESS] який на день розгляду справи не змінений, не скасований і є чиним. Спадкуванням згідно до ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В свою чергу положеннями ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить вищевказане житлове приміщення. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як свідчать матеріали справи, позивач зверталась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері на майно, що належало останній, як спадкодавцю, на праві власності. Однак, повідомленням Першої Київської нотаріальної контори від 29.05.2013 №4749/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нежиле приміщення у зв»язку із тим, що у померлої не виникло право власності на вказану квартиру оскільки на день її смерті не було зареєстровано на її ім»я, а згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. та роз»яснено право на звернення до суду за захистом своїх справ. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, беручі до уваги те, що померла [PERSON] за життя мала у приватній власності вищесказану квартиру, суд приходить до висновку, що до її спадкоємиці за заповітом [PERSON] перейшли усі права, що їх мала спадкодавець на день своєї смерті. Крім того, за положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В даному випадку слід також зазначити, що позивач [PERSON] з 22.12.1969 року та по день смерті [INFO] матері [PERSON], зареєстрована в даній квартирі і проживала разом із матір»ю і на день розгляду справи є єдиною зареєстрованою особою в цій квартирі, про що також свідчить довідка форми №3 від 9.12.2015 року видана ЖБК «5-й Радянській». В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, крім позивача [PERSON] які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Приписами ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписам ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Беручі до уваги все вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS]. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї.. На підставі викладеного,

Outcome: approved