Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0103986 від 20.06.1997 року виданого на імя [PERSON] належав [PERSON], яка померла 25 квітня 2006 року, а також визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) в розмірі 4,21 умовних кадастрових гектарів на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що покійна склала заповіт на його імя на вказану земельну ділянку, але при житті вона не отримала державний акт . В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в позові підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно вимог ч.3ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки сторони в засідання не зявилися, суд розглядає справу без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє викладені вимоги частково , виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2006 року у віці 81 року в селі Домолоч Коростенського району Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №331117 виданим виконкомом Хотинівської сільської ради 05 червня 2018 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельний пай. Ще при житті покійна склала заповіт,яким заповідала земельний пай позивачу [PERSON] В даний час у позивача виникла необхідність оформити спадщину після смерті . Однак, перепоною у вирішенні даного питання є та обставина, що у Сертифікаті серії ЖТ №0103986Державному акті на право власності на пай по батькові власника вказано «Йосипівна», а у свідоцтві про смерть «Осипівна». З довідки Хотинівської сільської ради № 385 від 18 червня 2018 року видно, що [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня її смерті в будинку №22 по вулиці Іскоростенській в селі Домолоч Коростенського району. На момент смерті була зареєстрована та проживала одна. У відповідності до вимог ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям ,по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення» розяснив, що при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені та по-батькові суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають до задоволення. Разом з тим суд вважає безпідставними вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на земельний пай. Після смерті [PERSON] в Коростенській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №182/2006 на підставі заяви [PERSON]. Спадкодавицею було складено заповіт на імя [PERSON], яким вона заповідала йому все майно. Заповіт на імя [PERSON] складено 8 червня 2002 року, заповідач заповідала тільки земельну частку (пай) в СТОВ «Хотинівське» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). Згідно вимог ст.1269 ЦК України особа, яка бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини . Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що в шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а рішення суду про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини відсутнє, а відповідно, він є таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: partial