Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи - Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON], який в подальшому уточнив та просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 6 092,87 гривень на користь відповідачки, які стягується з нього на підставі постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 10.02.2015 року про відрахування із заробітної плати боржника від 10.02.2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2413/2011, виданого 18.09.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Крім того, позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання дітей з 1/3 частини на ? частину від усіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.12.2011 року та стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. В період сумісного проживання з відповідачкою останній було відомо, що він працює у двох товариствах з обмеженою відповідальністю - ТОВ «ТД фірма СОЮЗ ЛТД» та за сумісництвом ТОВ «Фірма» Союз, ЛТД». Відповідачка [PERSON], отримавши за зазначеним рішенням виконавчий лист, пред'явила його до виконання до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Вважав, що відповідачка зробила це навмисно, щоб потім поставити його в скрутне матеріальне становище, тому що їй відомий порядок стягнення аліментів, а також те, що він працює головним бухгалтером на підприємстві. На протязі трьох років він сплачував аліменти з основного місця роботи, де він отримує більший дохід та крім цього по можливості давав гроші відповідачу на утримання дітей та купляв одяг. 18.09.2014 року відповідачка отримала другий екземпляр виконавчого листа про стягнення з нього аліментів та пред'явила його до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції до виконання, який в свою чергу нарахував заборгованість відповідно до фактично сплаченої йому заробітної плати та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та направив виконавчий лист до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції до виконання, оскільки бухгалтерія підприємства, де він працює, знаходиться у Ленінському районі м. Харкова. В свою чергу Ленінський ВДВС ХМУЮ направив до підприємства виконавчий лист та постанову про відрахування з заробітної плати боржника аліментів в розмірі 1/3 частини згідно заробітної плати, де зазначено також, що після відрахувань податків утримувати в розмірі 50 % заробітку до погашення заборгованості, яка станом на 01.02.2015 року складає 6 092,87 гривень. Зазначив, що у зв'язку з тим, що він не мешкає за адресою, яка вказана в виконавчому листі, та усії копії постанов, які були адресовані на його ім'я отримувала відповідач, обставини про утримання з нього заборгованості по аліментам стали відомі йому тільки зараз, коли бухгалтерія підприємства, де він працює, утримала частину доходу в рахунок погашення заборгованості. У зв'язку з цим вважав, що зазначені обставини, а саме, не пред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання відповідачем, на користь якої присуджено аліменти, дає йому право просити суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. Крім того позивач зазначив, що у нього на утримання є ще одна дитина [PERSON], [INFO], яку потрібно теж утримувати, а також батько пенсіонер, яку він надає посильну матеріальну допомогу. Не погодившись з зазначеним позовом відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача половину додаткових витрат на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], понесених у період з 01.10.2014 року по 01.05.2015 року, в розмірі 6 282, 33 гривень, яка складається з 1792,33 гривень - лікування дітей; 160,00 гривень - проходження медичних оглядів; 4330,00 гривень - витрати на навчання дітей англійською мовою. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечували. Відповідач [PERSON] заперечувала проти первісного позову, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи - Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судовому засіданні залишив розгляд справи на розсуд суду. Представник третьої особи - Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судовому засіданні не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Третя особа - [PERSON] первісний позов підтримала та просила його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Суд, вислухавши думку позивача та його представника, відповідача, а також третю особу [PERSON], та представника третьої особи Червонозаводського відділе державної виконавчої служи Харківського міського управління юстиції приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.12.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], 07.08.2006 року нарожєння, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2011 року і до їх повноліття. 15.03.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова [PERSON] було видано виконавчий лист № 2-2413 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2011 року і до їх повноліття. (а.с. 44) Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. 03.04.2012 року [PERSON] пред'явила виконавчий лист до виконання до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 18.04.2012 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2413, виданого 15.03.2012 року. Таким чином, [PERSON], як особою на користь якої присуджені аліменти, подано виконавчий лист до виконання на підставах та в порядку, передбаченому законодавством України, та відкрито виконавче провадження стосовно стягнення з позивача аліментів. Актом державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 27.06.2012 року встановлено, що боржник [PERSON] працює в ТОВ «ТД Фірма Союз ЛТД», бухгалтерія якого знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 8. Постановою Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 27.06.2012 року було закінчено виконавче провадження з направлення за належністю виконавчого листа № 2-2413 від 15.03.2012 року, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова. Обов'язок щодо повідомлення про усі доходи та місця роботи, передбачений ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який дія на момент відкриття виконавчого провадження, згідно якого сторони зобов'язані письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи. Боржник зобов'язаний у строк, встановлений державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банківських та фінансових установах, своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця, письмово повідомити державного виконавця про майно, що перебуває у заставі або у інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Твердження позивача щодо того, що до нього не надходили виконавчі документи та він не знав про відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2413 від 15.03.2012 року спростовується його власною заявою від 14.06.2012 року на ім'я Червонозаводського ВДВС ХМУЮ, в якій він просив змінити місце своєї прописки та зазначив, що працює в ТОВ «ТД Фірма Союз ЛТД», не зазначаючи при цьому друге місце роботи, яке не було відоме державному виконавцю.(а.с. 45) З постанови Ленінського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції від 10.02.2015 року вбачається, що станом на 01.02.2015 року заборгованість по аліментам складає 6092,87 гривень. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом також встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.12.2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від доходу щомісячно, починаючи з 11.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.73-74) Частина 2 статті 197 Сімейного кодексу України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Позивач фізично здоровий, працездатний, був обізнаний про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, а тому суд вважає, що заборгованість по аліментам у позивача виникла внаслідок ухилення його від утримання своїх дітей, а посилання на те, що на його утриманні є іще одна дочка від іншої жінки не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів, який був визначений рішенням суду у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), у зв'язку з чим відсутні підстави визначені в статтях 192 СК України та статті 197 СК України для зменшення розміру аліментів та звільнення позивача від заборгованості, так як заборгованість позивача по аліментам виникла внаслідок обставин, які не мають істотного значення. Враховуючи зазначені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні, необґрунтовані та не підтверджені доказами, в зв»язку із чим не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фіксуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Як встановлено в судовому засіданні, діти позивача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], страждають на хронічні захворювання верхніх дихальних шляхів, мають неврологічні вади та потребують постійне лікування та оздоровлення. Син [PERSON] хворіє на енурез, [PERSON] 16.12.2014 року знаходився на лікуванні в дитячому травмологічному відділенні з переломом правої кінцівки. (а.с.78, 79,80,81,82,83,) Так, відповідно до наданих позивачем квитанцій, які складаються з оплати на лікування та навчання дітей у період з 01.10.2014 року по 01.05.2015 року, загальна сума додаткових витрат складає 12 564,66 гривень, а саме з витрат на лікування дітей - 3584,66 гривень, витрат на проходження медичних оглядів - 320,00 гривень; витрат на навчання дітей англійською мовою - 8660,00 гривень. (а.с. 82-96) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] 50% вартості вищезазначених додаткових витрат, понесених [PERSON] на синів [PERSON] та [PERSON] в період з 01.10.2014 року по 01.05.2015 року у розмірі 6282,33 гривень. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на доведеність позивачем за зустрічним позовом [PERSON] у повному обсязі позовних вимог, що є підставою для задоволення зустрічного позову. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved