Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем , зареєстрований 13 жовтня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1014. Позовні вимоги мотивуючи тим, що з початку 2014 року у них почали погіршуватись стосунки. Позивач вважає, що сім`я розпалась оскільки він є військовослужбовцем зони АТО та постійно проходить службу в мобільному госпіталі, який знаходиться у Донецькій області, а тому дома фактично не проживає. Вказані обставини не влаштовують відповідача, з цього приводу між ними почали виникати сварки. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю та після розірвання шлюбу буде мешкати з кожним з них по черзі. Згода про утримання дитини між ними досягнута. На час звернення з даним позовом до суду спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання і збереження шлюбу не можливо. Суперечок про розділ майна, що є їхньою спільною власністю між позивачем та відповідачем не має. Враховуючи викладене позивач звернувся з даним позовом до суду. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Сторони в підготовче засідання не з`явились. Позивач - [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить після розірвання шлюбу місце проживання дитини залишити з матір`ю. Відповідач - [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справу у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти них. Також в заяві зазначила, що сімейно - шлюбні відносини між сторонами були припинені з січня 2019 році та просить суд після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », місце проживання дитини залишити з матір`ю. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 жовтня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1014, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 13.10.2001 року. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідач у підготовчому засіданні позов визнала повністю. Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного та враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливу ухвалити рішення у підготовчому провадженні. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та вбачається з матеріалів даної справи, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, відповідач стверджує у заяві, що шлюбні відносини між ними припинені з січня 2019 року, сім`я існує формально, позов визнала, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідача про те, щоб після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили ( частина третя статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статтей 141, 142 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 50% судового збору, необхідного для сплати про подачі позовної заяви про розірвання шлюбу, що становить 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved