Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ШУ «Покровське», третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з березня 2012 року. 12.08.2014 року , коли він працював у ПАТ ШУ «Покровське» в першу зміну в якості гірничого майстра дільниці № 1, він проводив обстеження 7-ї південної лави блоку № 10. В процесі виконання роботи з ним трапився нещасний випадок: внаслідок 2-фазного замикання виникла електрична дуга, яка у поєднані з метано-повітряного сумішшю горючої концентрації привела до спалаху, внаслідок якого йому завдано сильний опік тіла. В опіковому центрі Інституту невідкладної і відновлювальної хірургії ім. Гусака в м. Донецьку, де він лікувався з 12.08.2014 року по 28.08.2014 року йому встановлено діагноз: опік полум»ям 1-2 ст. голови, обличчя, шиї, тулубу, рук на площі поверхні тіла 60%; отруєння СО, продуктами горіння., термоінгаляційне ураження, баротравма, опікова хвороба важкого ступеню. Супутні захворювання: гнійний отит зліва, перфорація барабанної перетинки. Висновком МСЕК від 10.12.2014 року йому була встановлено 70 втрати професійної працездатності, друга група інвалідності, йому була протипоказана робота в підземних умовах та рекомендовано медикаментозне лікування по трудовому каліцтву, санаторне-курортне лікування. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 60000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов»яз ану з травмою на виробництві 60000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі ( а. с.92). Представник позивача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі.( а. с. 90) Представник відповідача - Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» просив справу розглянути без участі представника, стягнути моральну шкоду, виходячи із принципів розумності та справедливості ( а. с. 94-95). Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красноармійську в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 91). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 19.03.2012 року, де працював в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем, заступника начальника дільниці, помічника начальника дільниці, інженер дільниці. 12.08.2014 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював, при виконанні ним трудових обов»язків. За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 № 112 від 23.12.2014 року, згідно якого позивач отримав тілесне ушкодження , а саме опік полум»ям 1-2 ст. голови, шиї, тулуба, рук $ =50%, термоінгаляційне ураження, отруєння СО і продуктами горіння, важкий опіковий шок ( а. с.49-62). Відповідно до довідки МСЕК від 10 12.2014р. позивачу було встановлена друга група інвалідності, визначена ступінь втрати працездатності - 70%, визначена потреба у додаткових видах допомоги, а саме: медикаментозне , санаторно-курортне лікування ( а. с. 70-71). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров»я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено. Відповідно до змін, внесених до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що , у зв»язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 70% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров»я. Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов»язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв»язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 10.12.2014 року, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, роз»ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом другої групи, при повторному огляді ступінь інвалідності не змінювалась, професійна працездатність у зв»язку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 70 %. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 34000 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу. То суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов»язаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов»язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопосутимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Згідно ст. 1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній справі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial