Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,10 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняв спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 25 січня 2021 року замінено первісного відповідача Сербівську сільську раду Кодимського району Одеської області на належного відповідача Кодимську міську раду Одеської області. В підготовче засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2015 року (а.с.7). З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №081488, виданого Кодимською РДА (а.с.12) вбачається, що [PERSON] належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,10 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом. [PERSON] є сином спадкодавця та єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5«а»). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із копії спадкової справи №71/2015 року, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто, вважається таким, який прийняв спадщину. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,10 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Подільського (колишній Кодимський) району Одеської області. Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 16 вересня 2020 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №808/02-14 від 16.09.2020 року (а.с.6). Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» №20 (40) (10370) від 16.05.2015 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №081488, виданий Кодимською РДА на ім`я [PERSON] , є втраченим (а.с.11). Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що за [PERSON] не визнається право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,10 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Подільського (раніше Кодимського) району Одеської області, а документ, який засвідчує право власності на земельну ділянку - втрачений. За таких обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved