Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, в якому просив постановити рішення, яким виключити з актового запису № 693 від 02 квітня 2013 року, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про народження дитини [PERSON] , [INFO] , запис про батьківство [PERSON] , як батька дитини. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 31 серпня 2020 року, а ухвалою суду від 19 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подавши попередньо суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні просила в задоволені позову відмовити, оскільки як вбачається із висновку експерта, [PERSON] являється батьком її сина. Крім того, просила стягнути із позивача понесені нею витрати пов`язані із призначенням судової експертизи, зокрема витрати на проїзд, на харчування та моральну шкоду. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимог чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст. 122,124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (ст. 126, 127 СК України). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] , батьком якого в актовому записі про народження дитини № 693 від 02 квітня 2013 року, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції був записаний [PERSON] . [PERSON] не визнає батьківство по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . В межах розгляду даної справи, за клопотанням позивача, ухвалою суду від 25 листопада 2020 року було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №8 від 05.03.2021 року, який складеного експертами КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Кривда Р.Г., Ланцман І.В., Стоєва М.І., молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99999 %, таким чином, батьківство практично доведено. Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 7 травня 2009 року). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, посилання позивача, що він не є біологічним батьком сина [PERSON] , [INFO] , є безпідставними, оскільки висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №8 від 05.03.2021 року стверджується протилежне. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивач є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, суд вважає що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. Крім того, клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема із проведенням експертизи, підлягає до часткового задоволення, зокрема на користь відповідача підлягає до стягнення сума судових витрат, в частині понесених відповідачем витрат на проїзд в сумі 967, 54 грн. Витрати на харчування не підтверджені документально, а моральна шкода не відноситься до судових витрат. На підставі викладеного ст.136 СК України,

Outcome: approved