Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, не менше 30% прожиткового мінімуму у місяць для дітей відповідного віку, обчислювати стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно з урахуванням індексації, обчислювати з дня пред'явлення позову до суду. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у шлюбі з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка проживає разом з дитиною, яка повністю перебуває на її утриманні. Відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи вимоги Сімейного кодексу України, просить позов задоволити. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просить задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зокрема не заперечив щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн. Враховуючи його матеріальний стан, заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дружини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2015 року зареєстровано шлюб позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 5 грудня 2016 року по справі №464/8343/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Сторони визнали, що неповнолітня донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Із тверджень відповідача вбачається, що такий не надавав систематичної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За умовами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України). Відтак, враховуючи матеріальне становище позивача та дитини, матеріальне становище відповідача, який не працює, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обов'язків сторін щодо дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дитини до її повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Вказаний розмір аліментів відповідачем визнано та такий є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.ст.84 Сімейного кодексу України). При встановлених обставинах, що позивач проживає з дитиною, яка не досягла трирічного віку, суд прийшов до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 700 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матері. При цьому відповідач не навів суду жодних доказів у підтвердження неможливості надання матеріальної допомоги. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, як на неповнолітню дитину, так і на дружину суд врахував, що позивач є особою молодого віку, працездатним, має змогу працевлаштуватися та сплачувати аліменти. У відповідності до вимог ч.1 ст.79 ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присужуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 17 лютого 2017 року та в порядку ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України допускається негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України). Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1280 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 79, 84, 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved