Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що він знаходився з 19 травня 1990 по 15 січня 2010 ріку в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу у них народились діти, донька [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з ним стався нещасний випадок, він отримав травму хребта, в результаті якої він втратив працездатність, і йому встановлено першу групу інвалідності. Він отримує пенсію в розмірі 1234 грн. Донька не цікавиться його матеріальним та моральним станом, він потребує постійного догляду. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь на його утримання аліменти, як непрацездатного батька в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до зміни його матеріального стану. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до акту про народження № 172 від 25 квітня 1991 р., [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] (а.с.25), донька є повнолітньою. Ст. 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Відповідно до ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Так, ст. 1 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Як вбачається матеріалами справи, [PERSON] є інвалідом першої групи загальне захворювання, що підтверджується довідкою огляду МСЕК 111/430 (а.с.9), за період з грудня 2015 по травень 2016 р. має доход в розмірі 7405,26 грн. (а.с.10). Відповідно до ст. 201 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Так, статтею 202 СК України, встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Ст. 203 СК України встановлено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Аналізуючи докази у справі та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як доходи позивача [PERSON] є не достатнім для його належного забезпечення, а тому він потребує матеріальної допомоги, яку повнолітня донька зобовязана надавати. Оскільки, при подачі позовної заяви, позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved