overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем у [ADDRESS]. Позивач зазначив, що за рішенням від 03 серпня 2004 року Маловисківського районного суду Кіровоградської області по справі № 2-1118/2004 він сплачує аліменти на дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказав, що з травня 2014 року діти повнолітній [PERSON] та неповнолітній [PERSON] проживають з ним, тому вважає, що відповідач безпідставно отримує аліменти на дитину, яка проживає з ним. Відповідач [PERSON] визнала позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстрована відповідач, яка фактично не проживає з 2007 року. Тому, позивач вважає, що відповідач втратила право на користування жилим приміщенням, що належить йому на праві приватної власності. 21 березня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 23). 12 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 31). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с. 10). Відповідач [PERSON] зареєстрована в житловому будинку, який належить на праві власності позивачеві, але фактично не проживає на протязі останніх дванадцяти років. Факт проживання без реєстрації відповідача підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання Маловисківської міської ради (а.с. 8). Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач без поважних причин понад один рік фактично не проживає в житловому будинку, який належить позивачеві на праві приватної власності, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстрований відповідач, який фактично не проживає на протязі останніх сімнадцяти років. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, що належить йому на праві приватної власності. 24 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 15). 18 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 21). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу жилого будинку (а.с. 8). Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку, який належить на праві власності позивачеві, але фактично не проживає на протязі останніх сімнадцяти років. Факт проживання без реєстрації відповідача підтверджується довідкою Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 14). Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач на протязі сімнадцяти років фактично не проживає в житловому будинку, який належить позивачеві на праві приватної власності, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки № 740, площею 3,65 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. У липні 2015 року йому стало відомо, що від його імені з відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, який позивач не підписував, а тому вважає даний договір недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № 740, площею 3,65 га, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акта. 10 липня 2015 року від імені позивача [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард», як орендаря, укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягом про державну реєстрацію. Відповідно до висновку експерта № 42 від 28.03.2016 року підпис від імені [PERSON] у договорі і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою. Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки від 10.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрована відповідач, яка фактично не проживає на протязі року. Тому, позивач вважає, що відповідач втратила право на користування жилим приміщенням, що належить йому на праві приватної власності. 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 17). 24 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 22). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-прожажу квартири (а.с. 7). Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, яка належить на праві власності позивачеві, але фактично не проживає на протязі останнього року, що підтверджується актом Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 9). Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач на протязі року фактично не проживає в квартирі, яка належить позивачеві на праві власності, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований відповідач, який фактично не проживає на протязі останніх п`яти років. \~ \~ \~ \~Тому, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, що належить йому на праві приватної власності. \~ \~ \~ \~24 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 24). \~ \~ \~ \~17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~(а.с. 31). \~ \~ \~ \~Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачеві, але фактично не проживає на протязі останніх п`яти років. Факт проживання без реєстрації відповідача підтверджується довідкою Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~(а.с. 13). \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач на протязі п`яти років фактично не проживає в житловій квартирі, яка належить позивачеві на праві приватної власності, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування житловою квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 17 жовтня 2012 року він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з громадянкою [PERSON], яка мала нерозірваний шлюб з відповідачем [PERSON]. Від спільного проживання [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON], батьком якої записаний відповідач [PERSON]. Позивач стверджує, що він є біологічним батьком дитини, яку народила [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. [PERSON] суду пояснила, що дійсно біологічним батьком її дитини є позивач [PERSON]. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Судом встановлено, що [INFO] громадянка [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої записано громадянина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З пояснень [PERSON] вбачається, що біологічним батьком її доньки є позивач по справі. Тому, суд вважає правомірними вимоги позивача за пред'явленим позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 1995 року по 1998 рік проживав з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що син проживає з ним. Рішенням суду від 27 січня 2014 року на повнолітнього сина, який продовжує навчання, з відповідача стягнуто аліменти. Позивач вказує на те, що за навчання сина в Маловисківській автошколі він витратив кошти в сумі 8099 гривень, а тому вважає, що відповідач зобов'язана компенсувати йому половину понесених витрат. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач записана матір'ю повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. 27 січня 2014 року заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області з відповідача [PERSON] на повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 28.11.2013 року і до закінчення навчання. Обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину урегульовано ст.ст. 198 - 201 СК України. Відповідно до змісту позовної заяви предметом спору є додаткові витрати позивача на утримання повнолітнього сина. Участь батьків у додаткових витратах на дитину урегульовано ст. 185 СК України, відповідно якій той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Таким чином, законодавством не передбачено участь батьків у додаткових витратах на повнолітню дитину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 28 листопада 2007 року по 30 вересня 2013 року працював у відповідача бурильником та звільнений з роботи за згодою сторін. Відповідач не виплатив на день звільнення 14942 гривни заборгованості по заробітній платі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно в період з 28 листопада 2007 року по 30 вересня 2013 року сторони перебували в трудових відносинах, що підтверджується записами в трудовій книжці. В порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України відповідач допустив заборгованість по виплаті заробітної плати, яка станом на 18 березня 2014 року складає 14942 гривни 77 копійок, що підтверджується довідкою. Тому, вимоги позивача - правомірні. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що існуючий шлюб суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач визнала позов в повному обсязі, посилаючись на те, що причиною припинення між сторонами сімейний відносин стала подружня зрада позивача. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін вбачається, що можливість збереження сім'ї - втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що існуючий шлюб суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, пояснивши, що має іншу жінку, з якою має намір створити нову сім'ю. Відповідач визнала пред'явлений позов в повному обсязі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1 та 3 статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що дійсно 10 грудня 2013 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. На день розгляду справи сімейні відносини припинено у зв'язку з тим, що позивач має іншу жінку, з якою має намір створити нову сім'ю, що підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні. Відповідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є підстави для задоволення пред'явленого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що існуючий шлюб суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, пояснивши, що сімейні відносини між сторонами припинено в березні 2013 року, позивач на грунті ревнощів залишила сім'ю. В теперішній час позивач проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити нову сім'ю. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача вбачається, що можливість збереження сім'ї - втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що на праві власності йому належить жилий будинок, який розташований в [ADDRESS]. Позивач вказав, що в будинку зареєстрована його колишня дружина - [PERSON], шлюб з якою було розірвано 6 листопада 2006 року. Позивач зазначив, що в листопаді 2011 року відповідач виїхала з будинку на інше місце проживання, але не бажає знятись з реєстрації, тому, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] є власником жилого будинку, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу. 7 листопада 2006 року розірвано шлюб між сторонами до справі. З показань свідка [PERSON] вбачається, що дійсно відповідач [PERSON] більше трьох років не проживає в будинку позивача. Таким чином, вимоги позивача - правомірні.

Outcome: approved