Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лідер-Агро» про визнання договорів оренди припиненими та витребування земельних ділянок. В обґрунтування зазначає, що 02.04.2015 року між ним та відповідачем були укладені два договори оренди земель строком на 5 років. [PERSON] на адресу ТОВ «Лідер-Агро» неодноразово направлялись листи про намір не продовжувати строк дії договорів оренди земель, однак відповіді на листи від відповідача не надходило. Так, позивач вважає, що відповідач є цілком обізнаним про його намір щодо припинення договорів оренди земель, а позивачем виконані всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення відповідача про припинення дії договорів, у зв`язку з чим існують правові підстави вважати вказані договори припиненими з 20.04.2020 року. Крім того, оскільки предметом спору є об`єкт нерухомого майна, у позивача виникає право на витребування земельних ділянок у відповідача. Позивач має намір самостійно обробляти спірні земельні ділянки з метою отримання врожаю для власного життєвого забезпечення, однак на даний час він позбавлений такої можливості, оскільки належні йому земельні ділянки не повернуті в натурі відповідачем та перебувають у його фактичному користуванні. В судовому засіданні із представником позивача [PERSON] з технічних причин здійснити зв`язок не вдалось, але остання позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не прибув, причини неприбуття не повідомив. Жодних клопотань на адресу суду не надходило. Відзив до суду не надавав. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення на веб-сайті судової влади, а також повісткою про виклик з повідомленням. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №036501 від 19.02.2004 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 15,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка складається з двох виділених земельних ділянок площею 5,6395 га та 9,9277 га. Відповідно до Договору (1) оренди землі від 02.04.2015 року, орендодавець [PERSON] надає, а ТОВ «Лідер-Агро» приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 5,6395 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з кадастровим номером 6522181000:01:114:0017.Строк дії даного договору зазначено - 5 років. Договір було зареєстровано у визначеному законом порядку, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №36462473 від 20.04.2015 року 02.04.2015 року орендодавець [PERSON] фактично передав у користування ТОВ «Лідер-Агро» вищевказану земельну ділянку площею 5,6395 га, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки за Договором (1) оренди від 02.04.2021 року та актом визначення меж земельної ділянки в натурі від 02.04.2021 року. Відповідно до Договору (2) оренди землі від 02.04.2015 року, орендодавець [PERSON] надає, а ТОВ «Лідер-Агро» приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 9,9277 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з кадастровим номером 6522181000:01:165:0017.Строк дії даного договору зазначено - 5 років. Договір було зареєстровано у визначеному законом порядку, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №36463268 від 20.04.2015 року 02.04.2015 року орендодавець [PERSON] фактично передав у користування ТОВ «Лідер-Агро» вищевказану земельну ділянку площею 9,9277 га, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки за Договором (2) оренди від 02.04.2021 року та актом визначення меж земельної ділянки в натурі від 02.04.2021 року. [PERSON] виявив бажання не продовжувати строк дії вищевказаних договорів оренди земельних ділянок та повідомив про це ТОВ «Лідер-Агро» шляхом направлення листа від 26.03.2020 року на його адресу, однак відповіді так і не отримав. (а.с. 34-35) Позивачем повторно були надіслані заяви про розірвання договорів оренди земель від 11.11.2020 року, в яких він просив передати належні йому земельні ділянки площами 5,6395 га та 9,9277 га й надати належним чином засвідчений ТОВ «Лідер-Агро» акт прийому-передачі земельних ділянок у межах, визначених в натурі. (а.с. 36-37) Факт отримання відповідачем вищевказаних листів [PERSON] підтверджується довідкою АТ «Укрпошта» №Л-216 від 12.01.2021 року. (а.с. 39) Таким чином, від підписання акту прийому-передачі відповідач ухиляється, що унеможливлює виключення з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право оренди ТОВ «Лідер-Агро» на земельні ділянки, належні [PERSON] на праві власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 3 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до частини першої статті 78 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною першою статті 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Частинами 8,11 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Зокрема, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Отже, стаття 33 вказаного закону фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Частиною першою цієї статті закріплено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, реалізація якого можлива за умови дотримання порядку, визначеного частинами другою-п`ятою статті. Частиною шостою статті передбачена друга підстава поновлення договору оренди землі, яка реалізується в порядку, встановленому частинами шостою-дев`ятою цієї статті. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22.05.2019 року в справі № 233/844/18 погодилася з тим, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. У постанові Великої палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №313/350/16-ц зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] послідовно та неодноразово звертався до відповідача з листами-повідомленнями з запереченнями щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок, починаючи з 26.03.2020 року, що виключає застосування «мовчазної згоди» чи продовження орендних правовідносин, відповідач не надіслав листів в передбачені законом та договорами строків про продовження дії договорів, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Outcome: approved