Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-ті особи приватний нотаріус Макіївського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним договору міни квартири та про визнання недійсною довіреності, посилаючись на наступні обставини. Її син був власником квартири [ADDRESS]. 25.06.2003 р. він отримав свідоцтво про право власності на квартиру та зареєстрував його в БТІ. Син страждав алкоголізмом, неодноразово лікувався, в 1982, 1984 роках переніс черепно-мозкові травми. 07.06.2005 року вона знайшла сина в його квартирі з травмою голови, внаслідок чого він був госпіталізований в нейрохірургічне відділення та прооперований. Переймаючись через те, що люди можуть використати стан здоров'я її сина з корисливою метою, вона запропонувала сину передати їй всі документи на квартиру: свідоцтво, техпаспорт, крім того 09.02.2005 року син видав їй посвідчену нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження квартирою строком на три роки. 07.01.2006 року вона прийшла провідати сина до його квартири та виявила, що він мертвий, про що повідомила правоохоронні органи. Ще за життя сина довкола нього постійно перебували підозрілі особи, схиляли його до обміну квартири на квартиру за межами м.Донецька. Після смерті сина та його похорон хтось замінив вхідні двері, внаслідок чого вона була позбавлена можливості потрапити в квартиру сина. Вона звернулася до правової корпорації «Фаріннік та партнери» та на запит, надійшла відповідь, що квартира [ADDRESS] за договором міни від 5.10.2005 року належить відповідачу, при цьому зазначено, що договір міни посвідчила приватний нотаріус [PERSON] 5.10.2005 року з використанням дублікату свідоцтва про право власності від 22.09.2005 року виданого Управлінням комунальних ресурсів. Вважає, що відповідачем було використано хворобливий стан її сина при підписанні довіреності. Крім того, довіреність, що була нібито видана її сином [PERSON] є недійсною, оскільки не відповідає вимогам закону та була видана без дійсної на те волі її сина. Просила суд визнати довіреність, використану при укладенні правочину 05.10.2005 року недійсною, визнати недійсним договір міни квартири [ADDRESS] від 05.10.2005 року, повернути сторін до первісного стану; визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні тим, що були викладені в уточненій позовній заяві. Позивач пояснила, що дійсно її син мав намір обміняти належну йому квартиру в м. Донецьку на квартиру в м. Макіївці і вона особисто їздила оглянути квартиру в м. Макіївці, але вона їй не сподобалась, про що вона сказала синові. Наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні підтримав позицію позивача та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що міна відбулась на законних підстав зі свідомого волевиявлення [PERSON] Представник 3-ї особи [PERSON] - [PERSON] підтримала вимоги позову. 3-тя особа приватний нотаріус Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що вона посвідчила спірну довіреність законно. 3-тя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила відмовити в задоволенні позову. Прокурором було заявлено клопотання про допит в якості свідка [PERSON] Ухвалами суду від 15.11.2013 р., 06.12.2013 р. було піддано приводу свідка, однак привід не було виконано через відсутність свідка за місцем фактичного проживання та місцем реєстрації. Таким чином, у суду була відсутня можливість для допиту в якості свідка [PERSON] Суд, вислухавши прокурора, позивача та його представника, відповідача та його представника, 3-тю особу, представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру №4021 від 25.06.2003 року, [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. 15.09.2005 року [PERSON] на підставі усного договору уповноважив [PERSON] отримати дублікат, а потім обміняти на його розсуд та на його умовах належну йому квартиру [ADDRESS]. Вказане волевиявлення було оформлене в довіреності від 15.09.2005 року, посвідченій приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі №3050. Довіреність була видана на три роки. Довіреність підписана [PERSON] у присутності нотаріуса, особистість довірителя встановлено та дієздатність перевірено. В журналі обліку довіреностей в графі « 3050» нотаріусом було записані дані [PERSON] із зазначенням даних паспорту, в графі «розписка про одержання оформленого документу» [PERSON] поставив особистий підпис (т.2, а.с.33). 05.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON], що діє від імені [PERSON] на підставі довіреності від 15.09.2005 року, було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №5311. Відповідно до умов вказаного договору, у власність [PERSON] поступає квартира [ADDRESS], а у власність [PERSON] - квартира [ADDRESS]. Сторонами були надані всі правовстановлюючі документи, необхідні для посвідчення даного правочину і передбачені Законом України «Про нотаріат», Цивільним кодексом України та «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій». При посвідченні договору особи громадян, які підписали договір, було встановлено, їх дієздатність і повноваження представника, діючого за довіреністю, перевірені. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 10.10.2005 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на квартиру [ADDRESS] (т.1, а.с.45). Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК Україні підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1,3,5,6 ст. 203 цього кодексу. За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, якщо недійсність правочина прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсний. Позивач, в якості обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що її син страждав на алкоголізм, а тому не міг усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними, тому довіреність і договір міни необхідно визнати недійсним. Суд вважає, що довіреність від 15.09.2005 року та договір міни від 05.10.2005 року є дійсними та направлені на реальне настання подій, з якими були пов'язані видана довіреність та укладений договір з огляду на наступне. Відповідно до акту посмертної судово-психіатричної експертизи №428а/589 а від 29.09.2006 р. та 17.10.2006 р. (експертів попереджено про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384, 385 КК України), [PERSON] в період укладення ним юридичної угоди - підписання довіреності 15.09.2005 р., виявляв хронічний алкоголізм і по психічному стану міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Крім того, [PERSON] в період укладення ним юридичної угоди - підписання довіреності 15.09.2005 р. не виявляв ознак якого-небудь тимчасового розладу психічної діяльності (т.1 а.с. 141-163). Як вбачається з інформації міського наркологічного диспансеру м. Донецька [PERSON] перебував на диспансерному обліку з 26.09.2001 з діагнозом «психічні і поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю, стан відміни з делірієм» (т. 1 а.с. 124), але вказана обставина не є доказом того, що 15.09.2005 року [PERSON] підписував довіреність у момент, коли не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. До того ж, згідно довідки Центру безлікової терапії м. Донецька [PERSON] від 12.08.2005 року пройшов курс лікування алкоголізму за місяць до підписання довіреності (т. 2 а.с. 75). Згідно висновку експерта повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №2653/02 по кримінальній справі №02-37379 від 12.08.2008 року, рукописний запис «[PERSON]» в довіреності від 15.09.2005 р., розташований в строчці: «Підпис», виконаний [PERSON] під впливом тимчасового внутрішнього збиваючого фактору, яким, скоріш за все, міг бути стан алкогольного сп'яніння виконавця в момент виконання рукописного запису. Незважаючи на висновки експерта повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №2653/02 по кримінальній справі №02-37379 від 12.08.2008 року, суд робить висновок про те, що при підписанні довіреності на ім'я [PERSON] [PERSON] усвідомлював значення своїх дій та свідомо керував своєю волею, що підтверджується висновками, що містяться в акті посмертної судово-психіатричної експертизи №428а/589 а від 29.09.2006 р. та 17.10.2006 р. Крім того, суду бере до увагу ту обставину, що незважаючи на те, що [PERSON] з 2001 року перебував на диспансерному обліку з діагнозом «психічні і поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю, стан відміни з делірієм», він в судовому порядку недієздатним або обмежено дієздатним не визнавався. Виходячи з цього, у суду відсутні підстави для визнання довіреності від 15.09.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі №3050, недійсною. Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання недійсним договору міни квартири [ADDRESS] від 05.10.2005 року, оскільки волевиявлення учасників даного правочину було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вказане підтверджується тим, що відповідач зареєстрував своє право власності на спірну квартиру. А той факт, що [PERSON] не було зареєстроване його право власності на квартиру [ADDRESS], не є підставою для визнання правочину недійсним. За життя [PERSON] з позовом про розірвання договору міни або визнання недійсним з підстави його фіктивності до суду не звертався. До того ж, як пояснювала позивач в судовому засіданні, її син мав намір обміняти квартиру в м. Донецьку на квартиру в м. Макіївка. На підставі викладеного, а також з урахуванням висновків експертиз та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], 3-ті особи приватний нотаріус Макіївського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним договору міни квартири від 05.10.2005 року та про визнання недійсною довіреності від 15.09.2006 року не підлягають задоволенню. Виходячи з того, що судом не було встановлено недійсність правочинів, вчинених 15.09.2006 р. та 05.10.2006 р., суд також відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про повернення сторін до первісного стану; визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed