Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі перебував у трудових відносинах з 26.05.1999 року по 19.09.2016 року, де працював в якості електрослюсаря. Наказом № 876 ку від 27.09.2016 року він був звільнення за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію. Згідно його даними в серпні 2016 року він відпрацював 16 днів, але згідно розрахункового листка за серпень 2016 стоїть виходів 14., в день звільнення , з 19 на 20 число він працював у нічну зміну, що також помилково не було враховано відповідачем і заробітна плата за цей вихід не була нарахована і виплачена. Відповідно до п. 8.2 розділу 8 Колективного договору ПАТ «ШУ «Покровське» робітнику, який має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства за власним бажанням у випадку, якщо заява робітника при звільненні мотивована виходом на пенсію, виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше ніж: для чоловіків стаж роботи яких більше 15 років двох середніх заробітків. Відповідач, за його думкою, повинен сплатити йому вихідну допомогу у розмірі 22006,32 грн. У звязку з порушенням його трудових прав, просить стягнути з відповідача на свою користь одноразову допомогу в розмірі 22006,32 грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 19 на 20.09.2016 року в нічну зміну у розмірі 523,96 грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за серпень 2016 рік за два робочих дні у розмірі 1047,92 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку, не проведеного під час звільнення до дати постановлення рішення, сума якого станом на 17.02.2017 року становить 79117,96 грн., судові витрати у розмірі 4000 грн. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме вказав, що оскільки відповідач не провів 19.01.2017 року виплату одноразової допомоги, строк затримки розрахунку згідно ст. 116 КЗпП України становить 161 календарний, просить у зв»язку з цим стягнути з відповідача на свою користь 39069,07 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, та понесені судові витрати у розмірі 4000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі.( а.с.33). Представник відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» в судове засідання не зявився, надав суду заперечення. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що позивач по справі [PERSON] був звільнений у звязку з виходом на пенсію. Положення ст. ст. 116,117 КЗпП не розповсюджуються на виплату допомоги у звязку із виходом на пенсію, оскільки колективним договором ПАТ «ШУ «Покровське» передбачено здійснення виплати не в день звільнення, а на протязі 4-х місяців після звільнення. Окрім того, сплата одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію є додатковою соціальною виплатою та не охоплює поняття заробітна плата. Позивач у серпні 2016 року відпрацював 14 днів, що підтверджується матеріалами справи, інших доказів про відпрацьовані 16 днів позивачем не надано. Згідно графіку роботи позивач 19.09.2016 року працював у 2 зміну, тобто з 18-00 годин, 19.09.2016 року до 06-00 годин 20.09.2016 року, тобто початок зміни був 19.09.2016 року, саме на цей день йому був нарахований та сплачений повністю при звільненні. Сума одноразової допомоги у розмірі 14754,04 грн. була сплачена позивачу 27.02.2017 року. З врахуванням того, що ви плата одноразової допомоги відповідно до колективного договору не передбачена в день звільнення, а тому відповідальність підприємства передбачена ст. 117 КЗпП України, на неї не розповсюджується, а з позовом про стягнення середнього заробітку позивач звернувся до суду 17.02.2017 року, тобто тримісячний строк звернення до суду позивачем пропущений. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 26.05.1999 року по 19.09.2016 року , де працював в якості електрослюсаря. Наказом № 876 ку від 27.09.2016 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України ( а. с. 8). Згідно довідки за № 412 від 27.02.2017 року [PERSON] (таб. № 3960) працював в ПАТ «ШУ «Покровське» з 26.05.1999 року по 19.09.2016 року та його середньомісячна заробітна плата за 2 місяці становить 7377,02 грн. ( а. с. 23). Згідно відомостей нарахування коштів за № 89 та платіжного доручення № 606 від 27.02.2017 року на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] 27.02.2017 року було зараховано 11877 грн. ( а. с. 21). Факт отримання одноразової допомоги підтверджено позивачем в наданій суду уточненій позовній заяві. Згідно графіку виходів [PERSON] [PERSON] таб № 3960 в серпні 2016 року фактично мав 14 виходів на роботу згідно запланованого графіку робіт ( а.с. 24). Вказана обставина підтверджена розрахунковим листком, наданим [PERSON] в підтвердження своїх позовних вимог ( а.с. 13а). Згідно до ч.1\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. На підставі\~ст.116 КЗпП України\~виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи проводяться у день звільнення, а за змістом\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до чинного законодавства саме на роботодавця покладається обовязок вести достовірний облік робочого часу, часу відпочинку, розміру оплати праці та розміру оплати часу відпочинку працівника. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~ст. 117 КЗпП України\~відповідальність. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 29 січня 2014 р. № 6-144цс13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені\~ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за увесь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При припиненні трудового договору вихідна допомога виплачується у випадках і розмірі, передбачених як ст.. 44 КЗпП, так і іншими нормами закону. Відповідно до ст.. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з пілстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернатівну службу ( пункт 3 статті 36)- не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору ( статті 38 і 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менш тримісячного середнього заробітку. Отже, статті 44 КЗпП України містить вичерпний перелік підстав, за яких виплачується вихідна допомога. Отримання вихідної допомоги при припиненні трудового договору, зокрема, в разі розрівання строкового або трудового довогору, укладеного на невизначений строк можливо лише в разі порушення порушення власником законодавства про працю, умови колективного і трудового договору. В даному випадку позивач звільнився з підприємства на підставі ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв»язку з виходом на пенсію. Відповідно до п. 8.2 Колективного договору ПАТ «ШУ «Покровське» працівнику, який має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства за власним бажанням у випадку, якщо заява працівника при звільненні мотивована виходом на пенсію, виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи… Допомога виплачується у продовж 4-х місяців після звільнення. Виплата допомоги може бути припинена ( призупинена) при відсутності у підприємства фінансових можливостей ( чистого прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився. Згідно\~Закону\~України\~« Про оплату праці «\~, Інструкції\~зі статистики заробітної плати», затвердженої\~наказом\~Державного комітету\~статистики України\~від 13 січня\~2004 року\~№ 5\~, зареєстрованої в Міністерстві\~юстиції України 27 січня 2004 року\~№ 114/8713 , вихідна допомога не входить\~до структури заробітної плати , а відносяться до інших виплат, що не належать\~до фонду оплати праці.\~( п. 3.8 Інструкції».). Оскільки вихідна допомога, яка була виплачена позивачу 27.02.2017 року не відноситься до обов»язкових виплат при звільненні працівника вихідної допомоги , виплата якої передбачена нормами ст.. 44 КЗпП України, суд приходить до висновку про відсутність підстав про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні відповідно до ст.. 117 КЗпП України. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема підстави звільнення позивача, умови та порядок виплати вихідної допомоги згідно колективного договору, факт розрахунку з позивачем з приводу заробітної плати, недоведеність позивачем порушення відповідачем строку розрахунку при звільненні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Стягнення судових витрат мають похідний характер і тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed