Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та який доповнив і яким просив визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право власності на 5/42 частин домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], з яких 5/28 частин належали померлій [INFO] [PERSON], а 5/28 частин належали померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що існує спір між спадкоємцями з приводу розподілу спадкового майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на 5/42 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про право власності, серії [NUMBER] від 31.01.2006 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 91, [PERSON] та [PERSON] належали на праві спільної часткової власності по 5/28 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за [NUMBER] від 08.05.2012 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/28 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] і син [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] і [PERSON], будучи спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертали та разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. В свою чергу [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.07.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/14 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], з яких 5/28 частин їй належали на підставі дублікату свідоцтва про право власності, серії [NUMBER] від 31.01.2006 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 91, а 5/28 частин вона фактично прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити свої спадкових прав. Відповідно до заповіту від 26.02.1993 року за № 4/1120, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON], квартиру, розташовану в [ADDRESS], належну їй на праві особистої власності, заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON], немає. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2006 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожним по 1/3 частині квартири [ADDRESS] або по 5/42 частин будинку. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.10.2006 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2006 року залишено без змін. 19.05.2010 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON], дружини померлого [INFO] [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за № 3-1221 на 5/42 частин житлового домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Як було з'ясовано судом, [PERSON] як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] відмовився від належних йому 5/42 частин домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на користь позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] у передбачений строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved