Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є єдиним спадкоємцем за законом після померлої 20 лютого 2004 року матері [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Григорівщина Шишацького району Полтавської області. В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, в той же час спадковий будинок станом на 01 липня 1990 року належав до колгоспного двору єдиним членом якого була померла. Позивач в судове засідання не зявився. Особливою умовою угоди № 491 від 30 серпня 2016 року, укладеної між позивачем та адвокатом [PERSON] є участь представника у судових засіданнях без участі позивача. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його та позивача участі. Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 20 лютого 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 267830, виданим 23 лютого 2004 року Шишацькою селищною радою, актовий запис № 24 (а.с.6). Померла заповіту не залишила, а її єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1260 ЦК України є її син [PERSON], що встановлено судом при вивченні спадкової справи № 338/2012 щодо майна померлої та підтверджується довідкою Шишацької селищної ради від 25.03.2016 № 799 щодо складу сімї померлої (а.с.14). Наявність родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯС № 871194, виданого 28.12.1948 року Шишацьким районним ЗАЦС (а.с.5). Прийнявши спадщину, позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.10.2004 року ВММ № 90015 на належну померлій земельну ділянку площею 3,52 га (а.с.13). Крім вказаної земельної ділянки до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по вул. Степова, 8 у с. Григорівщина Шишацького району Полтавської області та згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 01 квітня 2016 року (інв. справа № 40465) складається з житлового будинку 1986 року побудови загальною площею 68,6 кв.м., жилою площею 37,8 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, Б1) (а.с. 8-12). У відповідності до довідки Шишацької селищної від 26.08.2016 № 2400 домоволодіння, яке розташовано по вул. Степова, 8 у с. Григорівщина згідно погосподарської книги № 5, особовий рахунок № 184, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Головою колгоспного двору на 01.07.1990 була [PERSON]. Проживала одна (а.с.16). Згідно довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 07.04.2016 року № 2828 станом на лютий місяць 2004 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не проводилась (а.с.15) Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1950 по 1986 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується й тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про селищну раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 5, особовий рахунок № 184 Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області (а.с. 16 ) є належним документом, що підтверджує одноосібне право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Степова, 8 у с. Григорівщина Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору - [PERSON]. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1986 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю ніким не оспорюєтся. Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою [PERSON] від 19 серпня 2016 року № 422/02-14 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Григорівщина, вул. Степова, 8 через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця (а.с.17). Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, успадкувавши після смерті матері належний їй житловий будинок спадкоємець (позивач) [PERSON] позбавлений можливості оформити його на своє імя через відсутність правовстановлюючих документів на імя спадкодавця, що є перешкодою для реалізації ним права власності на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved