Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, вимоги якого було уточнено під час розгляду справи, про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Як зазначає позивач, сімейне життя з відповідачем не склалося, стосунки між ними з часом погіршились. З січня 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження сім»ї позивач вважає неможливим, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився. Від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на позовну заяву, з який вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу, а також позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на даний час становить 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.37). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2014 року, актовий запис №229 у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). З січня 2016 сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім»ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. При цьому суд враховує і визнання відповідачем позову в цій частині. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, то суд також вважає їх обгрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідача він не може сплачувати аліменти на утримання позивача та дитини, суду не надано. Відповідач є працездатною особою. При таких обставинах суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує майновий стан відповідача, відсутність у платника аліментів інших дітей, інших утриманців. З урахуванням обставин справи та змісту уточнених позовних вимог, а також визнання відповідачем вимог в цій частині, суд приходить до висновку про можливість задоволення уточнених вимог [PERSON] та стягує з відповідач на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду - 15 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття При таких обставинах даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов задовольняється, то, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 620, 00 грн. На підставі ст.ст.110-112, 180, 182 СК України,

Outcome: approved