Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі ДП «Мирноградвугілля») про стягнення заборгованості по заробітні платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 03.10.2017 по 08.07.2021 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірником очисного забою підземним, та згідно з наказом №187/к від 09.07.2021 був звільнений з 08.07.2021 за власним бажанням у зв`язку із переходом на пенсію. У порушення вимог трудового законодавства відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку при звільненні, не виплативши йому заборгованість по заробітній платі та інші платежі, на які він мав право при звільненні. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 66845 грн 75 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із його середньоденного заробітку в сумі 1340 грн 71 коп., по день винесення рішення суду. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, подав відзив на позовну заяву, згідно з яким вказав, що позивач у день звільнення 08.07.2021 не працював, оскільки у нього був вихідний, із заявою про виплату належних йому сум до підприємства не звертався. Тому вважає, що виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинна відраховуватись з моменту звернення позивача до суду. Згідно з ухвалою судді від 21.09.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , у період з 03.10.2017 по 08.07.2021 знаходився у трудових відносинах з ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», працюючи гірничим робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. З 08.07.2021 за наказом № 187-к від 09.07.2021 його було звільнено згідно з ч.1 ст.38 КЗпП за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.9-18). Відповідно до довідки ДП «Мирноградвугілля» від 15.09.2021 при звільненні [PERSON] було нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 17 календарних днів в сумі 14837 грн 09 коп. та заробітну плата за 3 робочих дні липня 2021 року в сумі 3502 грн 85 коп., а всього 18339 грн 94 коп. Після стягнення податків сума до виплати за липень 2021 року склала 11317 грн 53 коп., яка була повністю сплачена 16.08.2021 в сумі 4537 грн 91 коп. та 14.09.2021 в сумі 6779 грн 62 коп. Також у липні 2021 року були нараховані інші виплати, які не входять до фонду оплати праці. Згідно наказу 187-к від 09.07.2021 в липні 2021 року була нарахована вихідна допомога у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат позивача в сумі 80442 грн 60 коп. Після стягнення податків сума до виплати становить 64756 грн 29 коп. Також у травні 2021 року нарахована оплата по листку непрацездатності за рахунок підприємства за 3 календарні дні в сумі 2595 грн 60 коп., яка після стягнення податків становить 2089 грн 46 коп. За станом на 15.09.2021 заборгованість складає 66845 грн 75 коп. (а.с.19). Відомостей про нараховану суму заробітної плати позивача за станом на 20.10.2021 з урахуванням здійснених виплат підприємством суду не надано. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу за липень 2021 року ВП «Шахта «Капітальна» [PERSON] у день звільнення 08.07.2021 не працював. Відповідно до довідки відповідача від 15.09.2021 середньоденна заробітна плата [PERSON] за два останні місяці перед звільненням складає 1340 грн 71 коп.(а.с.20). Згідно з ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 15.11.2021 скасовано судовий наказ, виданий Димитровським міським судом 25.10.2021 за заявою [PERSON] про стягнення з ДП «Мирноградвугілля» заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 66845 грн 75 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.04.2021 по 20.10.2021 в сумі 96531 грн 12 коп. та судового збору в сумі 227 грн 00 коп. За приписами ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося у повному обсязі з позивачем, заборгованість із належних до виплати при звільненні сум у розмірі 66845 грн 75 коп., з якої вже утримані обов`язкові податки і збори, підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12.1999\~№ 13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач у день звільнення 08.07.2021 не працював. У такому разі відповідальність роботодавця на підставі ст.117\~КЗпП України настає тільки після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Позивачем не надано суду доказів про те, що він звертався до відповідача з вимогою про проведення з ним розрахунку до моменту звернення з цим позовом до суду. У справі наявний лише спрямований на адресу відповідача адвокатський запит від 09.09.2021 про розмір заборгованості по заробітній платі підприємства перед позивачем, розмір середньоденного заробітку позивача, що не може бути розцінено як вимога про проведення розрахунку. Відповідачу вперше стало відомо про вимогу позивача, коли той отримав копію позовної заяви, а саме 23.09.2021, про що свідчить штамп підприємства з відміткою про отримання вхідної кореспонденції на супровідному листі суду. Тому час затримки розрахунку при звільненні позивача рахується з 23.09.2021 (день пред`явлення вимоги) по 30.11.2021 (день ухвалення рішення). До такого висновку суд прийшов з огляду на правову позицію, викладену у постанови Верховного\~Суду у\~складі Об`єднаної\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 27.01.2020\~у справі\~№ 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18), яку суд згідно з ч.4 ст.263 ЦПК враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. При цьому суд не приймає до уваги надані позивачем під час розгляду справи його заяву від 16.09.2021 на адресу відповідача із вимогами проведення розрахунку, квитанцію про відправлення та результат пошуку поштових відправлень, згідно з яким відправлення вручено 21.09.2021, як докази звернення позивача до відповідача із вимогами про проведення розрахунку, оскільки ці документи об`єктивно не свідчать про те, що саме ця заява позивача від 16.09.2021 складала зміст відправлення (опис вкладення відсутній), беручи до уваги позицію відповідача, викладену у відзиві на позов. Таким чином позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.09.2021\~ по\~30.11.2021\~ в сумі 64354 грн 08 коп., виходячи із розрахунку: 48 робочих днів х 1340 грн 71 коп. Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати такої заборгованості, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача у розрахованій вище сумі 64354 грн 08 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а разом із заборгованістю по заробітній платі сума стягнення складе 131199 грн 83 коп. (64354 грн 08 коп. + 66845 грн 75 коп.). Розмір судового збору з цієї суми дорівнюватиме 1311 грн 99 коп. (1% від 131199 грн 83 коп.). Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. (а.с.1, 2). Крім того позивачем за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 66845 грн 75 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було сплачено судовий збір в сумі 227 грн 00 коп. Цей наказ скасовано. Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Отже сплачені позивачем суми судового збору у розмірі 908 грн 00 коп. та 227 грн 00 коп., а всього 1135 грн 00 коп., в силу ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Решта судового збору в сумі 176 грн 99 коп. (1311 грн 99 коп. 1135 грн 00 коп.) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved