Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про розподіл особового рахунку по оплаті послуг за теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що він та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , по Ѕ частини квартири у власності кожного на підставі договорів дарування. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат розміром 18.60 кв.м. та 11.10 кв.м. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.06.2004 року встановлено порядок користування квартирою за вищевказаною адресою відповідно до якого [PERSON] , як попередньому власнику, виділено в користування житлову кімнату розміром 18, 60 кв.м., а у користування [PERSON] , як попередній власниці, виділено житлову кімнату розміром 11,10 кв.м. та прилеглу до неї лоджію 3,20 кв.м., а також визначено, що кухня, ванна кімната, коридор, комора, туалет, балкони та інші приміщення залишити в спільному користуванні. На даний час у належній йому на праві власності частині квартири проживають та зареєстровані його мати - [PERSON] та вітчим - [PERSON] , які займають тільки одну житлову кімнату площею 18,60 кв.м. [PERSON] у належній їй на праві власності частині квартири не проживає, догляд по утриманню вказаного майна не здійснює. Особовий рахунок на послуги теплопостачання відкритий на [PERSON] , оскільки він був попереднім власником даної квартири і залишився проживати в ній разом зі своєю дружиною [PERSON] . Незважаючи на те, що у власності відповідача перебуває Ѕ частина квартири усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг здійснюють його вітчим та мати. Комунальні послуги за водопостачання, газопостачання, електропостачання оплачуються згідно показників лічильників. Проте, платежі за надання послуг теплопостачання, які надаються МКП «Чернівцітеплокомуненерго» нараховуються відповідно до загальної площі квартири, яка становить 55,00 кв.м. на рахунок [PERSON] , а [PERSON] , як співвласник квартири відмовляється від сплати послуг за теплопостачання. Вказані витрати на утримання квартири є значними для його вітчима та матері, оскільки вони є пенсіонерами, а тому в зв`язку з несплатою [PERSON] коштів за вказані послуги на даний час утворилася заборгованість зі сплати послуг за теплопостачання у розмірі 8141,53 грн. Позивач зазначає, що неодноразово, звертався до МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з метою розподілу особового рахунку, однак отримав відмову. Посилаючись на вищенаведене просить задовольнити позов шляхом зобов`язання МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розподілити особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий у МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на ім`я [PERSON] , по оплаті послуг за теплопостачання, шляхом виділу особового рахунку на ім`я [PERSON] на сплату послуг за Ѕ частини квартири за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 23.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та розпочато підготовче провадження. 16.09.2019 року представником відповідача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» подано відзив, відповідно до якого відповідач не визнав позовні вимоги. Представник відповідача зазначила, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою по [ADDRESS] , опалювальною площею 50,40 кв.м., особовий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] . Позивач та відповідач є співвласниками квартири за вказаною адресою та жодним зі співвласників не було подано заяв до МКП «Чернівцітеплокомуненерго» про переоформлення особового рахунку та не було укладено договору на надання послуг з постачання теплової енергії. Також, зазначає, що від співвласників не надходило звернень про розподіл особового рахунку по оплаті послуг з постачання теплової енергії. Відповідач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» вказує на те, що між [PERSON] та [PERSON] не встановлено порядку користування спільним майном, а посилання позивача на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.06.2004 року є безпідставним, оскільки дане рішення стосується порядку користування квартирою попередніх власників. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 28.10.2019 року представником позивача Заболотним С.М., який діє в інтересах [PERSON] , подано відповідь на відзив. Представник позивача зазначив, що відзив МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не відображає фактичних обставин справи, а також є необґрунтованим. Вказує, що володіння особовим рахунком зобов`язує особу до відповідальності за оплату житлово-комунальних послуг, а співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на утримання майна. Вважає посилання відповідача на те, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.06.2004 року не стосується даних правовідносин необґрунтованим, оскільки при придбанні частини квартири відповідач [PERSON] вступила в визначений вказаним рішенням суду порядок користування квартирою. Ухвалою від 18.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи доводами, викладеними в позовній заяві. Пояснив, що [PERSON] є власником Ѕ частини квартири за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 23.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Хусід С.М. Відповідач [PERSON] є власником Ѕ частки вказаної квартири на підставі договору дарування від від 06.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Половинською О.Б. Вказав, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.06.2004 року встановлено порядок користування квартирою за вищевказаною адресою, згідно якого [PERSON] виділено в користування житлову кімнату розміром 18, 60 кв.м., а у користування [PERSON] , виділено житлову кімнату розміром 11,10 кв.м. та прилеглу до неї лоджію 3,20 кв.м., а також визначено, що кухня, ванна кімната, коридор, комора, туалет, балкони та інші приміщення залишаються в спільному користуванні. Представник позивача вважає, що сторони по даній справі є відповідно до ст.55 ЦПК України процесуальними правонаступниками сторін по справі у якій розглядався спір між [PERSON] та [PERSON] про визнання часток в спільній сумісній власності та встановлення порядку користування вищевказаною квартирою. Зазначає, що в належній позивачу на праві власності частці квартири проживають [PERSON] та [PERSON] , які займають одну кімнату розміром 18, 60 кв.м. Відповідач [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає, утримання вказаного майна не здійснює. Посилаючись на норми ст.ст.360,358 ЦК України та ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що для недопущення безпідставного нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги виникла потреба у розподілі особового рахунку № [NUMBER] , який відкритий у МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на ім`я [PERSON] по оплаті послуг за теплопостачання, шляхом виділу особового рахунку на ім`я [PERSON] на сплату послуг за Ѕ частини квартири за адресою [ADDRESS] . Представник позивача вказав, що оскільки з наданого відзиву МКП «Чернівцітеплокомуненерго» зроблено висновок, що особа за якою закріплено особовий рахунок несе відповідальність за оплату житлово-комунальних послуг та при наявності заборгованості претензії у зв`язку з їх несплатою будуть надсилатися такій особі, то вважає, що розподіл вказаного рахунку буде спонукати відповідача [PERSON] до здійснення оплати вказаних послуг. Представник позивача вказав, що до МКП «Чернівцітеплокомуненерго» він, як представник позивача, та позивач з питанням розподілу особового рахунку зверталися в усній формі, письмових звернень не подавали. Несплата відповідачем [PERSON] коштів за теплопостачання стала наслідком звернення позивача до суду. Зазначив, що особи, які проживають у вищевказаній квартирі через несплату коштів за комунальні послуги відповідачем [PERSON] не можуть оформити субсидію. Просить задовольнити позов шляхом зобов`язання МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розподілити особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий у МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на ім`я [PERSON] , по оплаті послуг за теплопостачання, шляхом виділу особового рахунку на ім`я [PERSON] на сплату послуг за Ѕ частини квартири за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що вищевказаною квартирою вона не користується, оскільки попередній співвласник квартири перешкоджав їй в користуванні та користувався всією квартирою. Крім того, коли вона ввійшла в квартиру з працівником поліції побачила, що в квартирі проживали інші особи, яким фактичні користувачі квартири дозволили проживати в указаному житловому приміщенні. Вказала, що послуги за теплопостачання та утримання будинку вона сплачує та сплачувала раніше, ще до подачі в суд даного позову. За інші комунальні послуги вона не сплачує кошти, оскільки в квартирі не проживає, газ та електроенергією в даній квартирі не використовує. Співвласником Ѕ частки квартири на даний час є вже інша особа - позивач [PERSON] , а у неї у зв`язку з сімейними обставинами виникла потреба користуватися спірною квартирою. Вважає, що попередній власник неправомірно користується більшою житловою площею у квартирі. Оскільки у неї є двоє малолітніх дітей, то на даний час вона бажає користуватися більшою кімнатою в квартирі. Особи, які проживають на даний час в квартирі не дозволяють їй користуватися житлом. Між нею та позивачем не встановлено порядку користування квартирою, що виключає можливість розподілу особових рахунків. Відповідач [PERSON] просила відмовити у позові. Представник відповідача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» позов не визнала, обґрунтовуючи обставинами викладеними у відзиві. Зазначила, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою по [ADDRESS] , опалювальною площею 50,40 кв.м, особовий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] . Відомості про те, що на даний час змінилися власники квартири у МКП «Чернівцітеплокомуненерго» були відсутні. У зв`язку з цим приблизно два роки назад МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до суду про стягнення заборгованості до попередніх власників. Проте, [PERSON] сплатила свою частину заборгованості за теплопостачання у зв`язку з тим, що стала новим власником частини квартири. Інші користувачі квартири частково сплачують комунальні послуги. На усне звернення користувача квартири в МКП «Чернівцітеплокомуненерго» їй роз`яснено процедуру розподілу особового рахунку між новими власниками. Письмово користувачі та нові власники квартири з питанням розподілу особового рахунку до МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не зверталися. Зазначила, що між [PERSON] та [PERSON] не встановлено порядку користування спільним майном. Посилання позивача на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.06.2004 року вважає безпідставним, оскільки дане рішення стосується порядку користування квартирою між попередніми власниками. Підстав для розподілу особового рахунку на даний час не вбачає, оскільки новими власниками квартири не подано відповідних документів про встановлення порядку користування квартирою між ними, що було б здійснено в добровільному або в судовому порядку. Вказала, що площа квартири на яку необхідно нараховувати кошти за теплопостачання між новими власниками не розподілена, тому МКП «Чернівцітеплокомуненерго» позбавлено можливості здійснювати таке нарахування на даний час. Представник відповідача просила відмовити у позові. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача МКП «Чернівцітеплокомуненерго», вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в позовних вимогах слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 141434496 від 16.10.2018 року та № 195193013 від 27.12.2019 року (а.с.6,105-106), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8582929 від 10.10.2005 року на ім`я відповідача, яка є власником Ѕ частки квартири (а.с.13) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17579860 від 31.01.2008 року на ім`я позивача, який є власником Ѕ частки квартири (а.с. 14). Відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON]`у зв`язку з укладенням шлюбу 23.07.2008 року, що підтверджується інформацією Чернівецького міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 18.12.2019 року № 7866/16.12-21 (а.с.101). Відповідно до довідок КЖРЕП № 17 від 17.03.2018 року № 615 та від 18.11.2019 року № 4123 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15, 82). Відповідно до договору дарування позивачу [PERSON] подаровано Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] Вказана квартира є двокімнатною, загальною площею 55,00 кв.м, жилою площею 29,70 кв.м.(а.с. 7). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.06.2004 року встановлено порядок користування квартирою за вищевказаною адресою відповідно до якого [PERSON] , як попередньому власнику, виділено в користування житлову кімнату розміром 18, 60 кв.м., а у користування [PERSON] , як попередній власниці, виділено житлову кімнату розміром 11,10 кв.м. та прилеглу до неї лоджію 3,20 кв.м., а також визначено, що кухня, ванна кімната, коридор, комора, туалет, балкони та інші приміщення залишити в спільному користуванні; визначено за [PERSON] та [PERSON] право кожного на Ѕ частку квартири [ADDRESS] (а.с.12). Особовий рахунок № [NUMBER] на оплату послуг за теплопостачання, що надається у квартиру за адресою: [ADDRESS] , відкрито на [PERSON] , заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.03.2019 року становила 8141, 53 грн., що підтверджується довідкою №39 від 20.03.2019 року (а.с. 18). Відповідно до наданих суду квитанцій (а.с.16-17,19) встановлено, що [PERSON] сплачує кошти за послуги теплопостачання на особовий рахунок [NUMBER]. Згідно наданої квитанції від 22.06.2018 року (а.с.47) встановлено, що [PERSON] сплатила кошти за послуги теплопостачання на особовий рахунок [NUMBER]. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Відповідно до ст.317 ЦК Українивласникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1,4 ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 29 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють, користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно дост. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч.1 ст. 66 ЖК Української РСР плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно дост. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 7,10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (з наступними змінами та доповненнями) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнаннями. За відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як учасники спільної часткової власності володіють не часткою майна (квартири) в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються у дробовому виразі. Враховуючи вищевикладене, діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на кожного з співвласників, відповідно до частки співвласника у квартирі. У разі ухилення співвласника від виконання своїх зобов`язань по оплаті за комунальні послуги, інші співвласники, які оплачують ці послуги, мають право на стягнення коштів, сплачених ними із співвласника, який таку оплату не проводить. У разі відмови співвласника у добровільному порядку сплатити кошти співвласнику чи співвласникам, особа має право за захистом своїх прав звернутися до суду з відповідним позовом . Тому позивач не позбавлений можливості звернутися в суд з відповідним позовом за захистом своїх прав. Суд звертає увагу, що у зв`язку з тим, що оскільки в даних правовідносинах кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, то розподіл особового рахунку можливий лише за умови виділення часток у натурі (визначення конкретної площі за кожним зі співвласників) чи встановлення порядку користування квартирою. Крім того, встановлені судом обставини та досліджені докази свідчать про те, що порядок користування між співвласниками належною їм квартирою не встановлювався, а також між сторонами у даній справі не укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг. Доводи представника позивача про те, що сторони по даній справі є відповідно до ст.55 ЦПК України процесуальними правонаступниками сторін по справі у якій розглядався спір між [PERSON] та [PERSON] про визнання часток в спільній сумісній власності та встановлення порядку користування квартирою є помилковими, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, а саме процесуальними судовими рішеннями. Посилання представника позивача на те, що правонаступництво щодо користування вищевказаною квартирою виникло на підставі договорів дарування відповідно до яких сторони набули по Ѕ частки у власності на вказане нерухоме майно є безпідставними, оскільки вказані обставини не доведені та спростовуються доданим до матеріалів справи договором дарування від 23.01.2008 року, ВКВ № 390791, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, позивач та його представник не надав доказів письмового звернення до МКП «Чернівцітеплокомуненерго», а в матеріалах справи відсутня письмова відмова вказаного відповідача у розподілі особового рахунку для надання послуг теплопостачання, що свідчить про відсутність доказів порушення прав позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Отже, вирішити питання про розподіл особових рахунків, як це передбачено чинним законодавством, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка має намір оформити особовий рахунок на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні цих осіб. Встановлено, що між позивачем та відповідачем не встановлено порядку користування спільним майном, а тому суд позбавлений можливості здійснити розподіл особових рахунків з утримання спільного майна, а саме сплати витрат за надані послуги з теплопостачання. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що підстави для розподілу особового рахунку відсутні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). За вищенаведених обставин та норм права у задоволенні позову слід відмовити. Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed