Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про зобов`язання Державу Україна в особі Кабінету Міністрів України через Міністерство оборони України позачергово надати йому в складі сім`ї з однієї особи житло або грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення на підставі ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» та ст. 46 Житлового кодексу УРСР, мотивуючи ігноруванням його права на позачергове отримання житла протягом 23 років порушенням на його думку права на соціальний захист, достатніх житлових умов, передбачених ст.ст. 17, 46 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» та ст. 46 Житлового кодексу УРСР. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року відкрито провадження, а розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, сторонам роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до журналу (протоколу) підготовчого засідання за заявою представника позивача залучено в якості третьої особина стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Квартирно експлуатаційний відділ міста Вінниці. У встановлений ухвалою судді строк 22 липня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив, 05 серпня 2019 року від позивача відповідь на відзив, а 02 вересня 2019 року письмові пояснення. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 27 листопада 2019 року до початку розгляду справи по суті від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, у яких останній проти задоволення позову заперечує, розгляд справи просить здійснювати у його відсутність. Вислухавши представника позивача, який в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити, а також представника відповідача ІІ, який проти задоволення позову заперечував, з підстав наведених у його відзиві, а відповідач І та третя особа будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явились, що в розумінні положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті, а тому дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 02 квітня 1993 року перебуває на обліку військовослужбовців та членів їх сімей Вінницького гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, а 11 листопада 1996 року останній набув право на позачергове одержання житлового приміщення в складі сім`ї з однієї особи, з вислугою 23 календарних років, що підтверджується довідкою від 24 травня 2019 року № 2322 (а.с. 76). Підставою для звернення із позовом позивач зазначає ігнорування Міністерством оборони України його права на позачергове отримання житла протягом 23 років та посилається на порушення його права на соціальний захист, достатні житлові умови, передбачені ст.ст. 17, 46 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» та ст. 46 Житлового кодексу УРСР, які на його думку потребують поновлення в судовому порядку, що спростовується наступним. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина 5 ст. 17 Конституції України передбачає, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України. Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає, зокрема, достатнє житло. Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Стаття 42 ЖК УРСР передбачає, що приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Частина 1 ст. 43 ЖК УРСР передбачає, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до ст. 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення може надаватися в випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно із\~абз.\~1\~п.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про соціальний\~та правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»\~від 20\~грудня 1991\~року за\~№ 2011-ХІІ (надалі також - Закон № 2011-ХІІ) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 9 цієї ж статті визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. У відповідності до ст. 12 Закону № 2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (надалі також - Порядок). Відповідно до п. 29 Порядку Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та користуються правом позачергового одержання житла. Наряду із цим, згідно із встановленим Кабінетом Міністрів України вищезазначеним Порядком, черговість надання житлових приміщень передбачена лише для діючих військовослужбовців (п. 32), у той час як військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, користуються правом позачергового одержання житла (п. 29). Однак, на виконання Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил. Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Вказана Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України, а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; наданім грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами). Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Розділ VII Інструкції чітко визначає, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини. Розділ VII Інструкції визначає, що житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) інформують листом з повідомленням військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отриманим житлових приміщень, про їх право на отримання грошової компенсації. Таким чином, аналізуючи дані норми можна прийти до висновку, що обов`язковою умовою для забезпечений житлом являється факт настання черги військовослужбовця на реалізацію його права бути забезпеченим житлом. Черговість перебування на черзі визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Позивач [PERSON] перебуває в загальній черзі з 02 квітня 1993 року під № 55, а в списках на позачергове отримання житла з 11 листопада 1996 року під № 5. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач з 11 листопада 1996 року під № 5 перебуває в списках на позачергове отримання житла, а тому відсутні підстави стверджувати, що має місце порушення прав позивача на соціальний захист, достатні житлові умови, передбачені ст.ст. 17, 46 Конституції України, які потребують поновлення в судовому порядку. За вказаних обставин, вимоги позивача щодо зобов`язання Державу Україна в особі Кабінету Міністрів України через Міністерство оборони України позачергово надати йому в складі сім`ї з однієї особи житло або грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення на підставі ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» та ст. 46 Житлового кодексу УРСР, є передчасними, оскільки позивач перебуває в списках на позачергове отримання житла і факт не реалізації гарантованого Конституцією України права на житло на момент звернення до суду є припущенням, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed