Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] грошових коштів за договором позики у розмірі 127086,0 гривень та судові витрати в сумі 1270,86 гривень, що разом складає 128356,86 гривень, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 23 грудня 2016 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 75000,0 гривень. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути готівкою у розмірі 75000,0 гривень шляхом передачі позикодавцю повної грошової суми позики до 31 грудня 2016 року. У вказаний у договорі позики термін відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позики від 23 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 23 грудня 2016 року і зареєстровано в реєстрі за № 2614. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 31 грудня 2016 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою. Відповідно до умов договору позики від 23 грудня 2016 року, у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити суму боргу, з врахуванням встановленого індексу інфляції. Сума боргу, яку позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити з врахуванням встановленого індексу інфляції складає 80961,0 гривень. Також, згідно умов договору позики від 23 грудня 2016 року, у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити суму боргу, ще три процента річних від простроченої суми, які за 6 місяців складають 1125,0 гривень. Та відповідно до умов договору позики від 23 грудня 2016 року, у разі прострочення позичальником [PERSON] виконання своїх зобовязань за Договором більш ніж на 1 місяць, він щомісячно виплачує на користь позикодавця [PERSON] штраф в розмірі 10% від суми неповернутих грошових коштів. За шість місяців позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити позикодавцю [PERSON] штраф в сумі 45000,0 гривень. Таким чином, станом на 01 липня 2017 року, [PERSON], повинний сплатити позивачу [PERSON] за договором позики від 23 грудня 2016 року гроші в сумі 127086,0 гривень (сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції 80961,00 грн. + 3 % річних від простроченої суми, за 6 місяців 1125,0 грн. + штраф 45000,0 грн. = 127086,0 грн.). У звязку з відмовою відповідача повернути повністю суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою реєстрації: м. Одеса, вул. Марата, буд. 33/35, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не зявилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 23 грудня 2016 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 75000,0 гривень. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути готівкою у розмірі 75000,0 гривень шляхом передачі позикодавцю повної грошової суми позики до 31 грудня 2016 року. У вказаний у договорі позики термін відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позики від 23 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 23 грудня 2016 року і зареєстровано в реєстрі за № 2614. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 31 грудня 2016 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом предявлення суду позивачем оригіналу договору позики від 23 грудня 2016 року без відмітки про повернення суми боргу. Відповідно до п. 8 договору позики від 23 грудня 2016 року, у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити суму боргу, з врахуванням встановленого індексу інфляції. Таблиця індексів інфляції в Україні у 2017 році (місяць - % / сума 75000,0 гривень): січень 101,1% - 75825,0 гривень; лютий 101,0% - 76583,25 гривень; березень 101,8% - 77961,75 гривень; квітень 100,9% - 78663,40 гривень; травень 101,3% - 79686,03 гривень; червень 101,6% - 80961,0 гривень. Сума боргу, яку позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити з врахуванням встановленого індексу інфляції складає 80961,0 гривень. Згідно із п. 8 договору позики від 23 грудня 2016 року, у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити суму боргу, ще три процента річних від простроченої суми, які за 6 місяців складають 1125,0 гривень (75000,0/100 * 3/12 * 6 1125,0 грн.). Відповідно до п. 9 договору позики від 23 грудня 2016 року, у разі прострочення позичальником [PERSON] виконання своїх зобовязань за Договором більш ніж на 1 місяць, він щомісячно виплачує на користь позикодавця [PERSON] штраф в розмірі 10% від суми неповернутих грошових коштів. У відповідності до п. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, яка вираховується у процентах від суми невиконаного, чи неналежним чином виконаного зобовязання. За шість місяців позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити позикодавцю [PERSON] штраф в сумі 45000,0 гривень (75000,0 / 10 * 6 = 45000,0 грн.). Згідно із ст. 622 ЦК України і п. 9 договору позики від 23 грудня 2016 року, сплата штрафних санкцій не звільняє позичальника [PERSON] від виконання свого обовязку в натурі. Таким чином, станом на 01 липня 2017 року, [PERSON], повинний сплатити позивачу [PERSON] за договором позики від 23 грудня 2016 року гроші в сумі 127086,0 гривень (сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції 80961,00 грн. + 3% річних від простроченої суми, за 6 місяців 1125,0 грн. + штраф 45000,0 грн. = 127086,0 грн.). За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 127086,0 гривень та судові витрати в сумі 1270,86 гривень, що разом складає 128356,86 гривень. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved