Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті коштів за надані послуги по проведенню банкету [INFO] року з нагоди дня народження відповідача в сумі - 24 645 грн., а також нараховані з червня 2012 по серпень 2014 року на цю суму - 3% річних в сумі - 1715,70 грн. та інфляційні втрати в сумі - 3151,90 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] року згідно усної домовленості між сторонами, відповідач [PERSON] замовив у позивача ФОП [PERSON] проведення банкету по [ADDRESS] в честь святкування 60-ти річчя дня народження [PERSON] Приміщення, де проводився банкет, перебуває в оренді у позивача згідно договору оренди №5901 між позивачем та регіональним відділенням Фонду Держмайна України в м.Києві. Після проведення банкету відповідачу було виставлено рахунок №07 від [INFO] року за його обслуговування позивачем в сумі - 24 645 грн. Відповідач його отримав та погодився оплатити на наступний день. Між тим, станом на даний час відповідач оплату рахунку не здійснив, а відтак позивач звернувся із захистом свого порушеного права до суду із цим позовом про стягнення суми боргу з відповідача та просив стягнути розраховані ним на суму боргу 3% річних і інфляційні втрати у відповідності до вимог ст.625 ЦК України. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. При цьому, позивач повідомив, що [INFO] року відповідач святкував свій день народження в приміщенні їдальні по [ADDRESS], Державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, де він займав посаду ректора на той час. Вказане приміщення також позивач займав на підставі договору оренди. На банкет були запрошені біля 100 гостей та булі виготовлені блюда із продуктів позивача. Обслуговування також проводилось працівниками позивача. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи фотокартками. Позивач стверджує, що усі наявні на банкеті продукти були надані виключно ним. Він довіряв відповідачу, оскільки між ним і відповідачем в той час були добрі відносини, тому ніяких розписок з оплати боргу позивач з нього не брав, договору на обслуговування не укладав. Відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивачем не доведено жодної обставини щодо підстав для стягнення вказаних коштів з нього. Зокрема, стверджує про те, що його день народження [INFO] було відсвятковано за рахунок продуктів, куплених ним та наданих його знайомими, в тому числі [PERSON], [PERSON], з якими він розрахувався. Із відповідачем він домовився лише за те, що той приготує і надасть на фуршет декілька салатів, які позивач дійсно привіз. З ці салати він із позивачем розрахувався, заплативши йому - 6 000 грн. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони працюють на підприємстві громадського харчування у позивача та в [INFO] з нагоди дня народження позивача в їдальні університету проводився банкет, на якому були присутні більш як 100 осіб. Усі наявні на столах у цей день страви готувались на кухні позивача на «Кінокухні» і їх закупкою займались сам позивач та адміністратор. Свідок [PERSON] суд пояснила, що вона товаришує з відповідачем, тому він попросив її та їх спільну знайому Лебединську скласти меню банкета з нагоди проведення його дня народження [INFO] року. Вони склали меню банкета на приблизно на 100 чоловік. При цьому, частину продуктів привезла вони, оскільки Лебединська займається підприємницькою діяльністю та має у власності магазин з продажу продуктів харчування. Позивач [PERSON] повинен був готувати салати, холодні закуски шашлик та інше. Вони завезли приблизно 40 % із тих продуктів, що були на столі під час проведення банкету. Інше завозив і надавав позивач та сервірував стіл із наданих ними продуктів харчування. Суд, розглянувши надані сторонами та свідками пояснення у справі та подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що підстав для задоволення позову немає з огляду на наступне. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року відповідач [PERSON] святкував свій день народження в приміщенні їдальні по [ADDRESS], що належить Державному університету фінансів та міжнародної торгівлі. На банкет були запрошені більш як 100 гостей та був сервірований стіл із цілого ряду продуктів харчування. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Крім того, зазначені обставини встановленні із показань вищевказаних свідків та вбачаються із долучених позивачем фотокарток (а.с.4-6, 41-42). Також, із показань позивача вбачається, що він приготував із своїх продуктів харчування наявні на столі блюда, що узгоджується із показаннями відповідача і свідка [PERSON] в частині замовлення у позивача лише певних салатів та їх виготовлення ним і наявність їх на столі під час святкування дня народження. При цьому, в рахунок підтвердження понесених ним витрат позивач надав суду копію рахунку-фактуру №07 від [INFO] року, з якого вбачається ціну наданих за обслуговування банкету послуг в розмірі - 25465 грн. (а.с.12). В судовому ж засіданні позивач пояснив, що ніяких письмових доказів укладення договору про надання таких послуг між сторонами не було, оскільки вони із відповідачем домовились в усному порядку, він йому як ректору Університету довіряв повністю, тому ніяких розписок про оплату боргу він у відповідача не брав. Статтею 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, усний договір про надання послуг з обслуговування банкету [INFO], що як вбачається з показань сторін, був укладений з урахуванням їх волевиявлення, вказує на досягнення між ними відповідних його умов. Між тим, відповідач, не заперечуючи надання певної частини послуг на обслуговування вказаного банкету з боку позивача, зазначив про оплату усіх наданих позивачем послуг в розмірі - 6000 грн. Суд вважає, що укладаючи усний договір про надання послуг, сторони повинні були уважно з'ясувати, на яких умовах він укладається, а тому з власної ініціативи на момент його укладення могли допускати не дотримання його умов з боку будь-якого із них, розуміючи необхідність укладення такого договору у письмовій формі із визначення усього кола обов»язків сторін ознак щодо кількості та якості наданих послуг позивачем, кількості наданих продуктів, приготування із ним певних блюд, сума оплата послуг з виготовлення блюд і сервіровки столу, тощо. З огляду на сукупність досліджених у цій справі доказів та показань сторін і свідків, в тому числі [PERSON], що вказала на наданні її подругою [PERSON] частини продуктів, неможливо прийти до беззаперечного та переконливого висновку про надання позивачем послуг у розмірі саме на 24645 грн. Крім того, з наданого суду рахунку-фактури від [INFO] року (а.с.12) вбачається про надання саме «послуг» з обслуговування банкету, а не вказано про купівлю продуктів особисто позивачем для банкету з зазначенням їх кількісної і якісної характеристик, вартості, тощо. Також, суд вважає, що позивачем та його представниками не були спростовані показання відповідача про оплату наданих ним послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги те, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог з надання ним послуг на суму саме у визначеному ним розмірі - 24 645 грн., тому підстав для стягнення з відповідача цих коштів суд не вбачає, позов слід залишити без задоволення. Зважаючи на прийняту судом відмову в частині стягнення коштів з основного боргу, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача обрахованих позивачем на основну суму боргу коштів 3% річних та інфляційних втрат, оскільки порушень зобов»язань з боку відповідача судом встановлено не було. На підставі викладено,

Outcome: dismissed