Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади с.Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 14.02.2017 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.02.2017 року померла його тітка [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №090988, виданого Заставнівською РДА 07.12.2004 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Баламутівської сільської ради від 11.03.2008 року та зареєстрованого в реєстрі № 101, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, спадкодавець [PERSON] заповіла йому. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно він звернувся до Заставнівської Державної нотаріальної контори, проте у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. У встановлений законом термін він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини оскільки неправильно зрозумів норму Закону про звернення до нотаріальної контори. Вважає, що він пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини із поважних причин, а тому просить встановити йому додатковий строк. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, суду пояснив, що в грудні 2009 року між ним та [PERSON] було укладено «Договір довічного утримання», згідно якого він отримав у власність належний спадкодавцю на праві приватної власності житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами. На підставі даного договору йому було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, в звязку з чим він став власником даного майна. Протягом 7 років він проживав разом з [PERSON] доглядав за нею, вони вели разом господарство, в звязку цим він вважав, що він став власником всього майна, що належало [PERSON] На протязі пяти років він отримував паї в орендаря, який користувався та розпоряджався земельною ділянкою, тому вважав, що дана земельна ділянка також належить йому, в звязку з чим не звертався до нотаріальної контори. Просив суд задовольнити позовні вимоги та надати додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву, обґрунтувавши вищевикладеним та просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача від територіальної громади с.Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши визнання позову представником відповідача, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Судом встановлено, що 14.02.2017 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-МИ №172424 (а.с.10). Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку площею 0,82 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться в с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №090988, виданого Заставнівською РДА 07.12.2004 року. Відповідно до заповіту від 11.03.2008 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Баламутівською сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, померла [PERSON] заповіла [PERSON] Даний заповіт на час відкриття спадщини змінений і скасований не був. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно цих вимог закону, спадкоємці, після смерті [PERSON], що мають право на обовязкову частку її спадкового майна відсутні. З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач звернувся до Заставнівської державної нотаріальної контори, проте у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, бо він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що видно із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.09.2017 року за №945/02-31. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання в [INFO]. Разом із нею в одному будинку проживав позивач [PERSON], вказане підтверджується довідкою виконавчого комітету Баламутівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1182 від 26.09.2017 року(а.с.13). В грудні 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено «Договір довічного утримання», згідно якого позивач отримав у власність належний спадкодавцю на праві приватної власності житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами. На підставі даного договору йому було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, в звязку з чим він став власником даного майна. Протягом 7 років він проживав разом з [PERSON] доглядав за нею, вони вели разом господарство. На протязі пяти років він отримував паї в орендаря, який користувався та розпоряджався земельною ділянкою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, після смерті тітки [PERSON], з обєктивних причин, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків [PERSON], [PERSON] Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що встановлені судом причини пропущення строку для прийняття спадщини є поважними, а тому позовну заяву слід задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved