Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з 19.09.2009 року по 03.03.2011 року, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03.032011 року шлюб між сторонами було розірвано. За час подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. З вересня 2010 року позивач з дитиною проживають окремо. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, чоловік не заперечував, що дитина буде проживати із позивачем. З того часу батько життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково дитина займається в гуртках. Батько ніколи не цікавиться про те, де навчається дитина. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Тому позивач просила позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON]. Представник позивача направила до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги позову підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день. Час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином. Причин неявки суду не повідомив, письмових заперечень до суду не направляв. Третя особа направила до суду лист в якому вони свій висновок підтримали та просили рішення прийняти в інтересах дитини. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року народилась [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] В березні 2011 року рішенням Черкаського районного суду Черкаської області шлюб між батьками малолітнього [PERSON] було розірвано. Малолітній [PERSON] залишився проживати з матір'ю [PERSON] З того часу батько з сином не зустрічається та не спілкується, не цікавиться життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком дитини, не бере участі в утриманні малолітнього сина. В 2014 році [PERSON] повторно вийшла заміж та спільно з чоловіком виховує малолітнього сина. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2015 оку з громадянина [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно починаючи з 01.10.2015 року. Відповідно до довідки про неотримання аліментів, виданої Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 12.05.2017 року № 5011, громадянка [PERSON] не отримує аліментів з 01.11.2015 року. З вересня 2016 року син позивача та відповідача відвідує індіго-клуб «ІРІС». За інформацією голови ЧМДГО індіго-клуб «ІРІС», батько не бере участі у заходах клубу. За інформацією адміністрації Черкаської гімназії № 31, яку відвідує малолітній . протягом тривалого часу батько не цікавиться сином, батьківські збори не відвідує, всі розрахунки за перебування дитини в закладі здійснює мати. Велику увагу вихованню та утриманню малолітнього приділяють мати та вітчим. Згідно Висновку від 26.07.2017 р. № 565/30-03-03, виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], який народився [INFO] року. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітньої дитини, оскільки він ухиляється від виховання сина [PERSON], та свідомо нехтує щодо своїх обов'язків по вихованню сина, що підтверджується відповідним висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Органу опіки та піклування та іншими доказами по справі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що вимоги позивача обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 141, 164, 167 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved