Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування свого позову посилається на те,що його матір,[PERSON],яка померла [INFO], за життя 13.04.2003 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округа відповідного до якого все своє майно заповіла [PERSON]Заповіт зареєстровано у реєстрі № 1498. В склад спадкового майна входе і жилий будинок [ADDRESS],де він зареєстрований і проживає по теперішній час. Однак на час смерті матері він проживав разом з нею однією сім'єю, допомагав по господарству,утримував її,так як вона хворіла з 2000 року по квітень 2003 року за три роки до складання заповіту,у неї проявлялися явні ознаки неадекватної поведінки,які виражалися в галюцинаціях, забувчевості, говорила,що до неї приходять дівчини,просять їжу та їсти,вони поють та танцюють. Він неодноразово ночував з нею в будинку,так як мати говорила,що до неї хто-то стукає у двері . Останній час мати була лежача, відповідач по справі, покидала її та не цікавилась її життям. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини,але нотаріус повідомив йому про існування заповіту. Вважає,що його мати в силу свого тривалого захворювання в період підписання заповіту не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засідання позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі і послалися на ті ж підстави, які були викладені у позовній заяві. Відповідач, [PERSON] проти позову заперечувала та показала суду,що померла доводиться матір'ю. В 2003 року матір склала заповіт,в якому вказала, що все своє майно заповідає їй і про цей факт вона дізналась від нотаріусу у серпні 2012 року,у зв'язку з чим подала заяву про прийняття спадщини,вказавши,що крім неї є брат,позивач по справі. З 2000 року вона працювала в Росії в м. Москва і через кожні три місяці приїжджала на 4-7 днів до матері. В лютому місяці 2013 року вона звернулась в другу нотаріальну контору для надання документів та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом,однак їй стало відомо,що позивач надурив нотаріуса та повідомив, що є єдиним спадкоємцем та на підставі рішення суду визнав право власності на себе,яке будо відмінено та в позові позивачу було відмовлено. Добавила про те, що за життя матері,остання повідомляла їй про існування заповіту і те, що будинок буде належить їй, а автомобіль перейде до брата. До 2005 року мати жила одна,сама ходила в магазин, до пошти, готувала та займалась по господарству і вона була здорова. Психічних відхилень у неї не було. Про складання заповіту обговорювала з сусідами. Вже з 2005 р. по 2011 р вона проживала разом з матір'ю утримувала її,займалась будівництвом будинку. Тільки в 2009 році мати захворіла на психічне захворювання і тільки один раз зверталась за допомогою до психіатра. Третя особа, приватний нотаріус Макіївського міського нотаріального округу, [PERSON] пояснив суду, що при посвідченні заповіту в нотаріальній конторі він особисто спілкувався з [PERSON] і у нього не виникла підозра щодо розумності її дій при його складанні на все її майно, так як вона пояснювала,що в будинку буде проживати її донька. Крім того, до своїх пояснень добавив про те, що він роз'яснював наслідки складання заповіту та його підписання, або його відмови, а також наслідки договору довічного утримання,але остання відмовилась від складання такого договору та наполягала на складанні заповіту. Під час слухання справи буди допитані свідки як збоку позивача так і з боку відповідача. Так, свідок з боку позивача, [PERSON] пояснила суду,що з березня 2011 року по березень 2012 року позивач доглядав свою матір,так як остання хворіла. Вона знаходилась в гіпсу та в лежачому стані,не піднімаючись з ліжка. Приходила часто,однак відповідачку ні разу не бачила. Бабуся говорила,що у неї є син, а за доньку нічого не говорила. Свідок, [PERSON] показала суду,що позивача знає з 2000 року. Вона з жінкою неодноразово приходила до бабусі за період з 2000 р до квітня 2003р. два рази на місяць та допомагала по господарству, вбирала огород. За цей час вона спілкувалась з бабусею,яка була глуха та не впізнавала її. Бабуся нікуди не виходила,знаходилась тільки на подвір'ї і їжу приносив син з дружиною. Були випадки, коли в її присутності остання говорила,що хтось стукає у вікна,сама з собою розмовляла. Свідок, [PERSON] пояснив,що бабуся позивача станом на 2002 рік, на психічний стан хворіла, їй бачилось,щодо неї хтось приходе,якісь-то чоловіки і це йому відомо зі слів дружини. Свідок, [PERSON] показала суду,що померлу знала,так як часто приходила до неї. Вона хворіла на серце та перебувала на диспансерному обліку з приводу хвороби на тиск за період з 2000 р. по квітень 2003 р. і вона її лікувала. Бабуся боялась спати, виходити із будинку,не впізнавала її,страждала на глухоту,путалась в грошах. Був випадок коли воназагасилапіч тазгоріла каструля. Допомагав по дому та господарству один син,доньку не бачила. Свідок, [PERSON] показала,що доводилась бабусі невісткою. З 2000 року по квітень 2003 рік бабуся хворіла. По господарству допомагали як сусіді так і чужі люди,перебувала на обліку в лікарні. Через день визивала карету швидку допомоги. Також добавила,що бабуся їй говорила в 2000 році, що до неї приходять багато чоловіків з ціллю познайомитись,саме свататися. Вона з позивачем за допомогою в психіатричну лікарню за допомогою бабусі не зверталася. Свідок з боку відповідача, [PERSON] пояснила суду,що сторін по справі знає біля тридцяти років. Знала їх мати,яка за психічним станом свого здоров'я за період з 2000р. по квітень 2003 р. була здорова. Остання хворіла тільки на тиск. Свідок, [PERSON] показала,що сторін знає з 1974 року,відносини з ними нормальні. Їх мати була здорова,хворіла на серце та тиск. Померла приходила до неї з ціллю визвати лікаря,проживала одна і ходила вона скрізь. Свідок,[PERSON] показала суду,що з 1980 року знає сторін,їх матір знала та довільно кріпка була бабуся,адекватна та активна,страждала на тиск і вона їй його міряла. Свідки з боку відповідача, [PERSON] та [PERSON] показали суду,що сторін по справі знають,відносини з ними нормальні. З повагою відносилися до бабусі,їх матері,яка за станом здоров'я буда розсудлива,хворіла тільки на тиск за період часу з 2002 по 2004 роки,проживала одна. Свідок [PERSON] добавила про те, що до смерті матері відповідача,[PERSON] обговорювала з нею питання щодо складання заповіту в 2003 році на будинок на ім'я доньки і остання знаходилась на той час в нормальному та здоровому стані. Свідок, [PERSON] показав про те,що доводиться онуком померлої і за період часу 2000 по 2003 роки бабуся на психічний стан не хворіла була здорова,а хворіла тільки на тиск. Суд, вивчивши матеріали справи,вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази,встановив наступні фактичні обставини: Під час розгляду справи судом встановлено, що 30.04.2003 року [PERSON] склала заповіт на все належне їй майно на ім'я [PERSON]( а. с.13). [INFO] року [PERSON] померла,що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.11); Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], народженного [INFO] його батьками є: мати- [PERSON], батько- [PERSON] ( а.с.12); відповідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04.06.2013 року ( а.с.26), рішення Совєтського районного суду м. Макіївки від 17.08.2012 року по заяві [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини скасовано, заява залишена без розгляду; відповідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 23.04.2013 року ( а.с.29-31)видно,що рішення Совєтського районного суду від 10.10.2012 року за позовом [PERSON] до Макіївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно відмінено,у задоволенні позову відмовлено; Приведені фактичні дані свідчать про наявність між сторонами цивільно-правових відносин. Позивачем заявлений позов із тих підстав, що заповідач [PERSON] за станом свого здоров'я у момент складання оспорюваного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій.Позивач та його представник просили визнати заповіт недійсним на підставі ст.225 ЦК України та ч.2 ст. 1257 ЦК України. Згідно із ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним,якщо буде встановлено,що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У пункті 16 постанови Пленуму верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 »Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено,що під час розгляду справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст.225,ч.2ст.1257 ЦК України суд відповідно до ст..145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. За висновком акту посмертної судово-психіатричної експертизи № 537а/47а/147 а від 07.02./07.03.2014 року відносно [PERSON], зробленим на підставі матеріалів справ, а також з урахуванням показань свідків як з боку позивача так і з боку відповідача, опитаних у судових засіданнях та доданих до справи медичних документів, [PERSON] на час складання заповіту 30.04.2003 року виявляла органічне ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопотія), психоорганічний синдром (органічний розлад особистості та поведінки,обумовлений захворюванням мозку-в редакції МКХ-10) і в період вчинення правочину-підписання заповіту 30.04.2003 року за своїм психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а. с. 110-122 ). На підставі викладеного суд вважає, що [PERSON] за його позовом слід відмовити з підстав, викладених у даному рішенні . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed