Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить розподілити між співвласниками приміщення загального користування квартир готельного типу № № 8 А, 10 А та 11 А, четвертого поверху в будинку № 1 по вул. Багалія в м. Харкові по фактичному користуванню, наступним чином: виділити йому та визнати за ним право особистої власності на приміщення загального користування: кухні II, площею 16,1 м.кв. та вбиральні і ванни сполученої III, площею 2,7 м.кв., квартир готельного типу № 10 А та № 11 А, четвертого поверху будинку № 1 по вул. Багалія в м. Харкові; виділити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та визнати за ними право спільної сумісної власності на приміщення загального користування: кухні XII, площею 7,6 м.кв.; вбиральні VII, площею 2,5 м.кв.; вбиральні IX, площею 2,3 м.кв; ванної кімнати VI, площею 2,5 м.кв.; коридору IV, площею 3,2 м.кв.; коридору V, площею 1,8 м.кв.; коридору XI, площею 1,2 м.кв., квартири готельного типу № 8 А, четвертого поверху будинку № 1 по вул. Багалія в м. Харкові. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він являється власником квартир (кімнат) готельного типу № 10 А, житловою площею 30,2 м.кв. та № 11 А, житловою площею 24,0 м.кв., колишньої комунальної квартири четвертого поверху в будинку № 1 по вул. Багалія (колишня вул. Фрунзе) в м. Харкові на підставі договорів купівлі-продажу від 21.12.2012 р., зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.01.2013 р. за реєстровим номером [NUMBER] та 26.01.2013 р. за реєстровим номером [NUMBER] відповідно. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються власниками на праві спільної сумісної власності суміжної з його квартирами двокімнатної квартири готельного типу № 8 А, житловою площею 51,6 м.кв., в будинку № 1 по вул. Багалія (колишня вул. Фрунзе) в м. Харкові на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.06.2007 р., зареєстрованому КП «Харківське МБТІ» 22.06.2007 р. за № П-2-34430. Відповідно до вказаних правоустановчих документів та технічних паспортів, у спільній сумісній власності позивача з відповідачами знаходяться приміщення загального користування їхніх квартир: - приміщення кухні II, площею 16,1 м.кв.; приміщення кухні III, площею 2,7 м.кв. та приміщення кухні XII, площею 7,6 м.кв.; - приміщення вбиральні VII, площею 2,5 м.кв.; приміщення вбиральні IX, площею 2,3 м.кв; - приміщення ванної кімнати VI, площею 2,5 м.кв.; - приміщення коридору I, площею 36,7 м.кв.; приміщення коридору IV, площею 3,2 м.кв.; приміщення коридору V, площею 1,8 м.кв.; приміщення коридору XI, площею 1,2 м.кв. З метою впорядкування користування вищевказаними приміщеннями загального користування позивач домовився з відповідачами про їх виділ в особисту власність кожної сімї співвласників вказаних квартир, а саме: - в особисту власність позивача: приміщення кухні II, площею 16,1 м.кв. та приміщення кухні III, площею 2,7 м.кв. - у спільну сумісну власність сімї відповідачів: приміщення кухні XII, площею 7,6 м.кв.; приміщення вбиральні VII, площею 2,5 м.кв.; приміщення вбиральні IX, площею 2,3 м.кв; приміщення ванної кімнати VI, площею 2,5 м.кв.; приміщення коридору IV, площею 3,2 м.кв.; приміщення коридору V, площею 1,8 м.кв.; приміщення коридору XI, площею 1,2 м.кв. З метою забезпечення можливості вказаного виділу приміщень загального користування позивач здійснив переобладнання приміщення кухні III, площею 2,7 м.кв. в сполучену вбиральню та ванну кімнату III. Відповідно технічного висновку зазначений варіант виділу приміщень загального користування у особисту власність співвласників та експлуатація квартир № № 8 А, 10 А та 11 А після здійснення зміни призначення приміщення III технічно можлива. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі за наявними доказами, позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали заяву в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили суд розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав відзив, в якому просив суд розглянути справу без його участі , за наявними в матеріалах справи доказами на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, протягом усього часу судового розгляду відповідач має право визнати позов, і в цьому випадку суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартир (кімнат) готельного типу № 10 А, житловою площею 30,2 м.кв. та № 11 А, житловою площею 24,0 м.кв., колишньої комунальної квартири четвертого поверху в будинку № 1 по вул. Багалія (колишня вул. Фрунзе) в м. Харкові на підставі договорів купівлі-продажу від 21.12.2012 р., зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.01.2013 р. за реєстровим номером [NUMBER] та 26.01.2013 р. за реєстровим номером [NUMBER] відповідно. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються власниками на праві спільної сумісної власності суміжної з його квартирами двокімнатної квартири готельного типу № 8 А, житловою площею 51,6 м.кв. на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.06.2007 р., зареєстрованому КП «Харківське МБТІ» 22.06.2007 р. за № П-2-34430. Відповідно до вказаних правоустановчих документів та технічних паспортів, у спільній сумісній власності позивача з відповідачами знаходяться приміщення загального користування вказаних квартир: - приміщення кухні II, площею 16,1 м.кв.; приміщення кухні III, площею 2,7 м.кв. та приміщення кухні XII, площею 7,6 м.кв.; - приміщення вбиральні VII, площею 2,5 м.кв.; приміщення вбиральні IX, площею 2,3 м.кв; - приміщення ванної кімнати VI, площею 2,5 м.кв.; - приміщення коридору I, площею 36,7 м.кв.; приміщення коридору IV, площею 3,2 м.кв.; приміщення коридору V, площею 1,8 м.кв.; приміщення коридору XI, площею 1,2 м.кв. З метою впорядкування користування вищевказаними приміщеннями загального користування позивач з відповідачами домовився про їх виділ в особисту власність кожної сімї співвласників вказаних квартир, а саме: - в його особисту власність: приміщення кухні II, площею 16,1 м.кв. та приміщення кухні III, площею 2,7 м.кв. - у спільну сумісну власність сімї відповідачів: приміщення кухні XII, площею 7,6 м.кв.; приміщення вбиральні VII, площею 2,5 м.кв.; приміщення вбиральні IX, площею 2,3 м.кв; приміщення ванної кімнати VI, площею 2,5 м.кв.; приміщення коридору IV, площею 3,2 м.кв.; приміщення коридору V, площею 1,8 м.кв.; приміщення коридору XI, площею 1,2 м.кв. З метою забезпечення можливості вказаного виділу приміщень загального користування позивач здійснив переобладнання приміщення кухні III, площею 2,7 м.кв. в сполучену вбиральню та ванну кімнату III. Відповідно технічного висновку сертифікованого експерта [PERSON] зазначений варіант виділу приміщень загального користування у особисту власність співвласників та експлуатація квартир № № 8 А, 10 А та 11 А після здійснення зміни призначення приміщення III технічно можлива. Дефектів несучих конструкцій не виявлено. Технічний стан конструкцій приміщення III загального користування забезпечує його надійну експлуатацію. Технічні рішення, що прийняті при зміні призначення приміщення III квартири відповідають вимогам діючих норм і правил державних стандартів. Відповідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виділ майна, що знаходиться в спільній власності, допускається тільки в тому випадку, коли це можливо без нерозмірного збитку для призначення цього майна. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.91 р. «Про практику застосування законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок» з доповненнями і змінами від 25.12.95 р. і від 25.05. 98 р., поділ права власності громадян на житловий будинок можливий, якщо кожній з сторін може бути виділена окрема частина будинку з самостійним виходом. За наведених обставин та враховуючи відсутність спору між співвласниками квартир, позитивний висновок експерта, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved