Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Легум Магістр», [PERSON] про стягнення збитків. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що влітку 2012 року ним у м. Рівне було придбано вантажний автомобіль «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], за 40 000 доларів США у [PERSON] Маючи намір спільно з відповідачем [PERSON] здійснювати підприємницьку діяльність, зокрема, щодо міжнародних вантажних перевезень, вказаний автомобіль за взаємною згодою було передано у користування відповідача [PERSON] та зареєстровано на його ім'я. При цьому, будь-яких коштів відповідач не сплачував і автомобіль придбано виключно за його (позивача) кошти. На підтвердження зазначених обставин, а також його (позивача) права власності на автомобіль відповідачем [PERSON] 31.08.2012 року була видана відповідна розписка. Крім того, відповідач [PERSON] зобов'язався на першу вимогу зняти автомобіль з реєстрації на його (позивача) користь та повернути автомобіль, що підтверджується вказаною розпискою. Того ж дня, 31.08.2012 року, відповідач [PERSON] видав йому (позивачу) генеральну довіреність строком на 5 років на право керування та розпорядження автомобілем «Volvo FH 12». Крім того, з метою гарантування належного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язання щодо повернення автомобіль та зняття його з реєстрації, 12.12.2014 року з відповідачем ТОВ «Легум Магістр» було укладено договір поруки, за яким ТОВ поручилось за виконання зобов'язання відповідача [PERSON] частково. Зокрема, відповідач ТОВ «Легум Магістр» зобов'язалось відшкодувати збитки, що не перевищує 500 грн. у разі порушення відповідачем свого зобов'язання. Як зазначає позивач, певний час вони разом з відповідачем [PERSON] вели підприємницьку діяльність, використовуючи зазначений автомобіль. Належність йому (позивачу) автомобіля відповідач [PERSON] не заперечував, доки у нього не виник намір закласти автомобіль в забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту. Відтак, він (позивач), звернувся до відповідача [PERSON] з усною вимогою про повернення автомобіля та здійснення перереєстрації. Вказане прохання відповідач [PERSON] не виконав, натомість, відкликав видану раніше генеральну довіреність на право керування та розпорядження автомобілем. Позивач вказує на те, що 14.07.2015 року він звернувся до відповідача [PERSON] із письмовою вимогою виконати зобов'язання щодо повернення автомобіля [NUMBER], та зняття його з реєстрації. Однак, така вимога залишена відповідачем [PERSON] без задоволення. Крім того, 30.07.2015 року він звернувся до відповідача ТОВ «Легум Магістр» з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору поруки, сплативши 500 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих відповідачем [PERSON] однак, вказана вимога також залишена відповідачем ТОВ «Легум Магістр» без виконання. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути солідарно з ТОВ «Легум Магістр» та [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 500,00 грн., а також стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості у гривнях, що є еквівалентом 40000 доларів США за курсом НБУ на дату ухвалення судом рішення. В запереченнях відповідач [PERSON] зазначає, що для покладення для відповідача відповідальності за заподіяні збитків позивачу необхідна наявність чотирьох умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини у заподіянні шкоди. Відповідач вважає, що в даному випадку відсутні всі обов'язкові умови для покладення на нього відповідальності за заподіяння збитків з огляду на те, що твердження позивача про придбання ним в місті Рівне транспортного засобу - вантажний автомобіль «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], за 40 000 доларів США [PERSON] спростовується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.07.2012р. та розпискою, яка написана [PERSON] 31.08.2012р., тобто пізніше ніж був придбаний автомобіль. Відповідач зазначає, що в разі наявності наміру між ним та позивачем на здійснення підприємницької діяльності, то розписка була б написана або раніше оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу або в день його придбання. Крім того, відповідач зазначає, що з тексту копії розписки вбачається, що речення про придбання автомобіля у [PERSON] за 40000 доларів США та після дати і підписів речення про відсутність такого автомобіля в залоговому майні та в не знаходженні у розшуку написані іншим почерком, ніж решта тексту розписки. Також, відповідач [PERSON] зазначає, що твердження позивача про те, що ним 07.08.2015р. була отримана письмова вимога позивача не відповідає дійсності, оскільки останній з 03.08.2015р. перебуває в зоні АТО. Відповідач [PERSON] також зазначає, що позивач, враховуючи, що вказаний транспортний засіб належить йому на праві приватної власності, має право витребувати вказане майно, як своє власне у відповідача, якщо таке майно дійсно належить йому або звернутись з позовом про визнання за ним права власності на даний транспортний засіб. 21 червня 2017р. Деснянським районним судом м. Києва винесено заочне рішення по вищевказаній справі (а.с.222-228). 17 липня 2017р. [PERSON] звернувся з заявою про перегляд заочного рішення (а.с.230-233). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017р. задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення від 21 червня 2017р. по цивільній справі №754/12137/15ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легум Магістр», [PERSON] про стягнення збитків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі за викладеними в позові обставинами та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. За даних обставин, суд, вважав за можливе, проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Відповідач ТОВ «Легум Магістр» повідомлявся про розгляд справи судом належним чином, за місцем реєстрації юридичної особи, а тому суд приходить до висновку, що відповідач ТОВ «Легум Магістр» належним чином повідомлений про розгляд справи. Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.07.2012 року, на ім'я відповідача [PERSON] зареєстровано вантажний автомобіль «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER] (а.с.7). 31 серпня 2012 року відповідачем [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої останній отримав від позивача [PERSON] автомобіль «Volvo FH 12», шасі № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], придбаний у [PERSON] за 40 000 доларів США, та зареєстрував його за взаємною згодою на своє ім'я для роботи на міжнародних перевезеннях. Крім того, відповідно до даної розписки, відповідач [PERSON] зобов'язався на першу вимогу позивача [PERSON] зняти автомобіль з обліку та не заперечував проти його реєстрації на ім'я позивача (а.с.5). Також, 31 серпня 2012 року відповідачем [PERSON] надано довіреність на ім'я позивача [PERSON] на право керування та розпорядження вищевказаним автомобілем (а.с.6). 12 грудня 2014 року між відповідачем ТОВ «Легум Магістр» та позивачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого відповідач зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання зобов'язання відповідача [PERSON] щодо повернення вказаного автомобіля та зняття його з обліку на користь позивача. Обов'язок боржника - відповідача [PERSON] підтверджується виданою ним розпискою від 31.08.2012 року. Згідно п.п.2.1, 3.1, 3.2 вказаного договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання боржником зобов'язання щодо повернення автомобіля та зняття його з обліку на користь кредитора частково. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Обсяг відповідальності поручителя перед кредитором у разі порушення боржником забезпеченого зобов'язання обмежується сумою 500 грн. (а.с.11-12). 15 липня 2015 року позивачем на ім'я відповідача [PERSON] направлено вимогу про виконання обов'язку, а саме про зняття автомобіля «Volvo FH 12», шасі [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], на його (позивача) користь та передання йому автомобіля (а.с.8, 9, 10). Зазначена вимога залишена відповідачем [PERSON] без реагування. Також, 30 липня 2015 року позивачем [PERSON] на адресу відповідача ТОВ «Легум Магістр» направлено вимогу про сплату коштів відповідно до умов договору поруки в зв'язку з відмовою відповідача [PERSON] виконати забезпечене зобов'язання (а.с.13-14). Зазначена вимога залишена відповідачем ТОВ «Легум Магістр» без реагування. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до правової позиції, яка висловленої Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей (або інших речей) із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів (речей). Згідно тексту розписки, 31 серпня 2012 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] автомобіль «Volvo FH 12», шасі № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER] вартістю 40000 доларів США та зареєстрував його за взаємною згодою на себе - [PERSON] для роботи на міжнародних перевезеннях. Майнових претензій до автомобіля [PERSON] немає і на першу вимогу [PERSON] зобов'язується зняти з обліку автомобіль, придбаний у [PERSON] за 40000 доларів США (а.с.5). Отже, зі змісту розписки суд не вбачає умови отримання [PERSON] саме коштів в розмірі 40000 доларів США та умови їх повернення останнім позивачу, а тому суд приходить до висновку, що відсутнє будь-яке грошове зобов'язання за наданою [PERSON] розпискою. Крім того, твердження позивача [PERSON], які викладені в позовній заяві та озвучені представником позивача в судовому засіданні, щодо придбання у м. Рівне останнім транспортного засобу - вантажного автомобіля «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER] за 40 000 доларів США у [PERSON] саме позивачем [PERSON] заперечуються відповідачем [PERSON] Для встановлення факту придбання вищевказаного вантажного автомобіля саме позивачем [PERSON], представником позивача не надано жодного доказу, який підтвердив даний факт. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником вантажного автомобіля «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER] є [PERSON] (а.с.7). Згідно копії довіреності виданої [PERSON] 31 серпня 2012р., останній уповноважує [PERSON] представляти його інтереси в органах ДАІ та інших, з питань пов'язаних з розпорядженням (продажем, здачею в найм, позичку, заставу) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого ВРЕВ ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області, 14.07.2912 року, автотранспортним засобом марки «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], зареєстрований та само 14.07.2012р. (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з наданих позивачем доказів, вбачається, що [PERSON] є власником автомобіля «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER] станом на день написання розписки. Слід також зазначити, що ані позивачем ані його представником не оспорюється право власності [PERSON] на даний транспортний засіб. Оскільки позивачем З урахуванням викладеного, суд вважає позовну вимогу [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за розпискою від 31 серпня 2012 року - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Згідно ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи, що позовна вимога про стягнення з ТОВ «Легум Магістр» на користь [PERSON] коштів в розмірі 500,00 грн. за укладеним договором поруки від 12.12.2014р. є похідною від зобов'язань за наданою [PERSON] розпискою від 31.08.2012 року, суд також не вбачає підстав для її задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed