Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 жовтня 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], 02.10.2014 року. Їхнє сімейне життя з відповідачем не склалось, вони мають різні погляди на життя та сімю та взагалі на життя. Відповідач живе своїм життям та своїми бажаннями, не турбується належним чином про неї та дітей, не цікавиться життям дітей, не бажає вирішувати сімейні питання по належному утриманню і забезпеченню дітей. Вона неодноразово просила відповідача змінити його відношення до сімї, проте всі його обіцянки були марними, з роками їхні відношення ускладнювались, так як відповідач не хотів нічого змінювати, а вона не могла терпіти його грубість, зневагу та приниження по відношенню до неї, що він неодноразово проявляв в присутності їхніх дітей. Всі ці обставини призвели до того, що вона втратила повагу до чоловіка і зрозуміла, що так жити неможливо. З червня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, діти знаходяться на її утриманні, вона самостійно, власними силами намагається забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачем неможливе і суперечить інтересам кожного з них. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №194277, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №9 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] (а.с.7) та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved