Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що він 22 березня 2018 року приблизно о 19.20 год. проходив по тротуару навпроти входу в приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці по вулиці Кафедральній, 4. У звязку із ожеледицею на тротуарі, він підсковзнувся та впав, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 3-4 ребер по правій передній аксилярній лінії. Свідком цих подій була його дружина [PERSON] В подальшому, він пішов на нічне чергування до дитячої стоматологічної поліклініки. Наступного дня, а саме: 23.03.2018 року, у звязку з погіршенням самопочуття та біллю у грудній клітині, він звернувся по допомогу до ОКУ «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», бригадою якої було здійснено виїзд з приводу «травми хребта», однак його госпіталізацію не проводили. 29.03.2018 року, у звязку із погіршенням стану здоровя, він повторно звернувся по допомогу до ОКУ «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», за наслідками якого його госпіталізовано до ОКУ «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни». В період часу з 29.03.2018 року по 20.04.2018 року він проходив стаціонарне лікування з приводу отриманої травми у хірургічному відділені ОКУ «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни». Також, в період часу з 27.04.2018 року по 14.05.2018 року він продовжив амбулаторне лікування у КМУ «Чернівецька міська поліклініка №2» з діагнозом «Післятравматична міжреберна невралгія справа». Відповідно до листа ТУ ДСА України в Чернівецькій області від 25.05.2018 року, ТУ ДСА України в Чернівецькій області є балансоутримувачем приміщення по вулиці Кафедральна, 4 м. Чернівці, в якому розміщено Шевченківський районний суд м. Чернівці, та вказана будівля належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці. Відповідач вчасно не розчистив прибудинкову територію від снігу та льоду, не посипав її піском та не встановив попереджувальних оголошень про небезпеку, викликану наявністю ожеледиці на тротуарі та не обмежив рух пішоходів по вулиці Кафедральній м. Чернівці в небезпечному місці. Бездіяльністю ТУ ДСА України в Чернівецькій області йому завдано моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яка виразилась у наявності фізичного болю, якого він зазнав у звязку із ушкодженням здоровя, а саме: отримання тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому 3-4 ребер по правій передній аксилярній лінії. Він переніс сильні душевні потрясіння, які були викликані необхідністю тривалого лікування (понад 1 місяць) та тривалого часу посттравматичної реабілітації. У звязку з даною подією порушено не лише його звичайний порядок та спосіб життя, а й інших членів сімї. Багато справ, які були заздалегідь заплановані, довелось відкласти на невизначений термін. А тому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоровя, в сумі 10000 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву, просили задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано жодних доказів та не доведено, що обставини, на які посилається позивач, а саме: отримання тілесних ушкоджень, дійсно мали місце 22.03.2018 року приблизно 19.20 год. навпроти входу до приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці по вулиці Кафедральній, 4, адже з запиті адвоката позивача, який було надіслано до ТУ ДСА України в Чернівецькій області зазначено, що травми позивач отримав 23.03.2018 року о 07.00 год. Крім того, позивачем не надано доказів, що територіальним управлінням, як балансоутримувачем приміщення у якому розміщено Шевченківський районний суд м. Чернівці, не було проведено прибирання прибудинкової території від снігу і льоду та не посипано їх піском, не встановлено огорож на тротуарах та не забезпечено заходів безпеки. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області є балансоутримувачем приміщення по вулиці Кафедральна, 4 м. Чернівці, в якому розміщено Шевченківський районний суд м. Чернівці, вказана будівля належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівців, що підтверджується листом [PERSON] управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області №01.04-766 від 25.05.2018 року (а.с.11). Відповідно до повідомлень Обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №04/482 від 05.04.2018 року та №04/828 від 03.07.2018 року (а.с.5-6) зареєстровано два виїзди бригад екстреної швидкої медичної допомоги на виклики до позивача [PERSON], а саме: 23.03.2018 року о 07.12 год. з приводу «травма хребта» за адресою: м. Чернівці, вулиця Головна, 93 (дитяча стоматологічна поліклініка) та 29.03.2018 року о 08.11 год. з приводу «травма ребер» за адресою: [ADDRESS]. 23.03.2018 року лікарями швидкої медичної допомоги позивачу був встановлений попередній діагноз: забій грудної клітини, закритий перелом ребер (VI-VII), 29.03.2018 року - був встановлений попередній діагноз: закрита травма грудної клітини, залишкові явища 23.03.2018 року, що підтверджується копіями карток виїзду швидкої медичної допомоги №15613 від 23.03.2018 року та №16690 від 29.03.2018 року (а.с.7-8). Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона працює лікарем бригади швидкої медичної допомоги. 23.03.2018 року о 07.11 год. поступив виклик з дитячої стоматологічної поліклініки. По приїзді на виклик [PERSON] скаржився на біль у грудній клітині справа. Хворий пояснив, що ввечері йшов на роботу, послизнувся на вулиці та впав. Пацієнту був поставлений попередній діагноз: забій і можливий перелом двох ребер, у звязку із чим пацієнт був доставлений до обласної лікарні, де о 07.47 год. був переданий лікарю Ключевському. Вона не памятає, чи повідомляв [PERSON] точне місце падіння, у виклику це не зазначено. Крім того, 29.03.2018 року був другий виклик бригади швидкої допомоги від [PERSON] По приїзду виявилось, що у пацієнта є направлення від дільничного лікаря в лікарню з діагнозом закрита травма грудної клітки (від 23.03.2018) із залишковими явищами. Позивача було доставлено в госпіталь, оскільки він учасник бойових дій. В період часу з 29.03.2018 року по 20.04.2018 року позивач [PERSON] перебував на лікуванні у хірургічному відділенні Чернівецького обласного госпіталю ветеранів війни із діагнозом: закритий перелом III-IV ребер по правій передній аксилярній лінії, що підтверджується копією витягу з історії хвороби №1395 (а.с.9). Як вбачається з копії довідки КМУ «Міська поліклініка №2» від 14.05.2018 року (а.с.10) позивач [PERSON] в період часу з 27.04.2018 року по 14.05.2018 року знаходився на амбулаторному лікуванні в КМУ «Міська поліклініка №2» з діагнозом: післятравматична міжреберна невралгія справа. Відповідно до адвокатського запиту від 04.06.2018 року направленого на імя начальника [PERSON] управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області (а.с.31-32), вбачається, що адвокат [PERSON] звертався до відповідача із проханням вирішити питання щодо відшкодування за рахунок коштів [PERSON] управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області матеріальної шкоди [PERSON] у розмірі 500,00 грн за медикаменти та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн, яка завдана внаслідок бездіяльності службових осіб [PERSON] управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, оскільки [PERSON] 23.03.2018 року приблизно о 07.00 год. впав та отримав тілесні ушкодження. Як вбачається з висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №140 від 07.12.2018 року, станом на 23.03.2018 року (дата первинного звернення за медичною допомогою) на тілі [PERSON] не було виявлено будь-яких ушкоджень, з огляду на що, формулювання відповідей на питання «Ухвали» про призначення експертизи щодо визначення механізму утворення ушкоджень на тілі [PERSON] та терміну їх виникнення втрачає актуальність. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача по справі. 22.03.2018 року приблизно о 19.00 год. вона йшла до чоловіка на роботу, оскільки її почав боліти зуб і чоловік домовився про прийом до стоматолога. Вона йшла по тротуару біля скверу, а її чоловік йшов по протилежній стороні. Коли вона стояла на пішохідному переході, то побачила, що [PERSON] впав на розі вулиць Кафедральної та Головної біля пішохідного переходу, а саме: в місці, де закінчуються перила по вулиці Кафедральній. Вона підбігла до чоловіка, який почав їй жалітись на біль. З цим болем він залишився на нічне чергування на роботі. Вже пізніше зробили рентгенівський знімок та виявили перелом двох ребер. Огорожі в місті падіння не було та піском підсипано не було. Швидку не викликали в той момент, оскільки чоловік сказав, що буде терпіти. Суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON], оскільки вони не підтверджуються наявними в справі доказами, крім того, вона є зацікавленою особою, а саме дружиною позивача. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоровю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів обєктів благоустрою. Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає,\~що позивачем\~не надано\~належних та\~допустимих доказів\~того,\~що завдана\~позивачу моральна\~шкода виникла\~внаслідок неправомірних\~дій відповідача,\~оскільки надані\~позивачем докази,\~не підтверджують\~обставину,\~що отримані\~тілесні ушкодження\~є наслідком\~падіння,\~яке мало\~місце 22.03.2018\~року близько 19.20 год. біля приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці по вулиці Кафедральній, 4 м. Чернівці. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідачем були вчинені неправомірні дії чи бездіяльність, які призвели до спричинення йому моральної шкоди. Суд вважає, що посилання позивача на те, що він звертався до працівників поліції, які несуть службу по охороні приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці з приводу отримання записів з камер спостереження, є безпідставним, оскільки позивачем не додано доказів офіційного письмового звернення, тим більше, що працівники поліції не входять до складу осіб, які мають повноваження надавати відеозаписи з камер спостереження приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON]\~до [PERSON]\~управління Державної\~судової адміністрації\~України в\~Чернівецькій області\~про відшкодування\~моральної шкоди є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed