overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуласась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 31.07.1983 року Палацом одруження «Дзержинський» м.Харків, актовий запис №1838 Доказом, що підтверджує дану обставину є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від сумісного життя є донька [PERSON], 1986 р.н. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, вказує, що проти позову не заперечує.. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 31.07.1983 р. року Палацом одруження «Дзержинський» м.Харків, актовий запис №1838. Від подружнього життя неповнолітніх дітей немає. Під час спільного життя останнім часом стали виникати конфлікти на почві взаємних звинувачень сторін, шо призвело до утрати почуття любові та поваги один до одного. На даний час шлюб існує формально, подружжя не веде спільне господарство та не підтримує шлюбно-сімейні стосунки. Поновлювати ці стосунки сторони не бажають і вважають, що це буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між подружжям слід розірвати. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215, ЦПК України, ст. ст. 110 - 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуласт до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 02.07.2019 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що 02.12.1989 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. В період шлюбу сторін народились діти, які на даний час є повнолітніми. Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. Між сторонами досягнуто угоди щодо утримання дітей. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 02.12.1989 року с. Приозерне с / Радою Кілійського району Одеської області . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмової заяви позивача та відповідача суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 02.12.1989 року с. Приозерне с / Радою Кілійського району Одеської області , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 15 від 02.12.1989 року, /а. с. 3/. Статтею 51 Конституції України, передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвище або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім`ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась 08.12.2016 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та на обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що у 2009 році вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з несумісністю характерів. Шлюбні стосунки між ними припинені та подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Позивачем було надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 05.02.2009 року у Виконавчому комітеті Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 01. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Шульга». При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, в звязку з чим суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась 08.12.2016 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.03.2001 року. Фактичні шлюбні стосунки були припинені рік тому внаслідок різних поглядів на подальше спільне сімейне життя. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], спір про поділ майна відсутній, тому просить позов задовільнити. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, матеріальне забезпечення дітей буде вирішуватися в судовому порядку. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.03.2001 року Девладівською сільрадою Софіївського району Дніпропетровської області, актовий запис №6 (а.с. 6). Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 7,8). Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, взяте під час укладення шлюбу «[PERSON]». Позивач стверджує, що вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мешкають за різними адресами, поновлювати сімейні відносини не бажає. Спір про майно відсутній. За таких обставин, суд вважає заможливим шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 10.12.2018 року з позовною заявою до суду, в якій просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви до суду та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.03.2004 року, який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03.03.2011 року. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2008 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2008 року, до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист і з відповідача проводиться стягнення на утримання їх дитини і по теперішній час. Рішенням було визначено 1/6 частину, оскільки відповідач сплачував аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син відповідач досяг повноліття і стягнення аліментів припинено. Вона працює контролером в виробництві чорних металів (старший технології і якості) в приватному підприємстві «Стіл сервіс», її заробітна плата в середньому становить 6\~000-7\~000 грн. Крім того, вона має на утриманні молодшу доньку [PERSON] [INFO] . Рівень її доходів разом з аліментами відповідача є недостатнім для забезпечення матеріальних потреб їх доньки. Їх донька навчається у школі, витрати на її утримання збільшились. Вона не в змозі забезпечити дитині належний рівень матеріального забезпечення. У відповідача покращився, так як припинено стягнення аліментів. У зв`язку із чим просить збільшити розмір аліментів визначених рішенням суду від 23.09.2008 року до ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 18.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом [PERSON] у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та не заперечуює проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено наявним в матеріалах справи поштовим поверненням. Поважність причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась 12 лютого 2016 р. до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якій вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народилась дитина донька [PERSON], яка проживає разом з нею. Відповідач за рішенням Дружківського міського суду від 31.10.2003 року виплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини. Такий розмір аліментів був встановлений у зв'язку з тим, що [PERSON] також виплачував аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини. В зв'язку з тим, що відповідач в наступний час закінчив сплачувати аліменти на користь дочки [PERSON], позивачка вважає, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини отримуваного доходу. Він являється працездатним, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу, на своєму утриманні нікого не має. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходу помісячно, до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] згоден платити аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини свого доходу. Пояснив, що закінчив платити аліменти на утримання дочки [PERSON]. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна вимога [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] року року народження. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. На утримання неповнолітньої дочки відповідач виплачує аліменти у розмірі 1/6 частини свого доходу. Відповідно до постанови Дружківського міського суду від 22 червня 1996 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини на утримання дочки [PERSON], [INFO]. В наступний час дочка [PERSON], [INFO] досягла повноліття, у зв'язку з чим відповідач закінчив сплачувати аліменти на її утримання. Згідно зі ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] закінчив платити аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] , суд вважає, що його матеріальне становище поліпшилося і він має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO] у більшому розмірі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 15 травня 2017 р. до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] що діє в інтересах недієздатного [PERSON] про стягнення грошових коштів. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2017 р. вказана цивільна справа передана на розгляд до Святошинського районного суду м.Києва. Згідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 31 липня 2017 р. вказана цивільна справа прийнята до провадження та призначено справу до судового розгляду. В підготовчому судовому засіданні позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до вимог якої позивач просила стягнути з [PERSON] який є опікуном [PERSON] на її користь суму інфляційних втрат 145452 грн. 50 коп., трьох процентів річних 13709 грн. 30 коп., та проценти за безпідставне користування грошовими коштами позивача в розмірі 186549 грн., а всього 345 710 грн. 80 коп. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 квітня 2019 р. в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено. 27.96.2019 р. [PERSON] подано заяву в якій остання вказує, що нею було сплачено судовий збір, однак рішенням суду не вирішено питання про повернення їй сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог то в порядку ст. 141 ЦПК України не є можливим стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, однак оскільки судом про вказані обставини щодо не можливості стягнення судового збору з відповідача на користь позивача не зазначено в рішенні суду є доцільним ухвалення додатковго рішення щодо зазначених обставин. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 15 червня 2018 року до суду з позовом до [PERSON]\~,\~треті особи\~:\~[PERSON],\~[PERSON],\~Управління Державної\~міграційної служби\~України в\~Сумській області\~про визнання\~таким,\~що втратив\~право на\~користування жилим\~приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач, який з 2014 року в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, в утриманні квартири участі не приймає. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, яка належить їй на праві власності, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним майном. А тому просить суд визнати [PERSON],\~ такими, що втратили право користування\~ квартирою № 128 в будинку 45 по вул. І.Сірка, в м.Суми. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала повністю, просять суд слухати справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи сповіщений належним чином. Треті особи : [PERSON], [PERSON] в письмовій заяві просять справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8). У вказаній квартирі зареєстровані також відповідач [PERSON] син позивача, що підтверджується довідкою (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що відповідач 4 більше двох років фактично не проживає у квартирі , за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання без поважних причин відповідача за вказаною адресою більше 4 років. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі створює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні належним їй майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі більше чотирьох років, його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved