Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Донбасстальпромконструкція» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що з 01.12.2013 року по 31.12.2014 рік працював на посаді технічного директора ТОВ «Донбасстальпромконструкція», відповідно до наказу №1 від 01.12.2013 року. 31.12.2014 року позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України та відповідно до наказу №1 від 31.12.2014 року, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. Однак заробітну плату позивач в повному обсязі не отримав. Позивач вказує, що йому нараховано, але не виплачено 21\~000,00 грн., (двадцять одна тисяча гривень, 00 копійок) заробітної плати. Крім того, [PERSON], зазначив, що загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день подання позовної заяви до суду складає 32\~720,79 грн., (тридцять дві тисячі сімсот двадцять гривень, 79 копійок). Позивач зазначив, що несвоєчасна виплата заробітної плати та інших належних виплат призвела до браку продуктів харчування, оплату комунальних послуг та іншого нормального способу життя. Так як відповідач відмовляється сплатити вказану заборгованість в добровільному порядку, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. В судове засідання позивач не з'явився, проте до суду надійшла його письмова заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з'явився, не повідомив суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Жодних заяв чи клопотань про перенесення слухання справи або поважності пропуску судового засідання на адресу суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, з 01.12.2013 року по 31.12.2014 рік працював на посаді технічного директора ТОВ «Донбасстальпромконструкція», відповідно до наказу №1 від 01.12.2013 року. 31.12.2014 року позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України та відповідно до наказу №1 від 31.12.2014 року, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. Однак заробітну плату позивач в повному обсязі не отримав. Позивач вказує, що йому нараховано, але не виплачено 21\~000,00 грн., (двадцять одна тисяча гривень, 00 копійок) заробітної плати. Крім того, [PERSON], зазначив, що загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день подання позовної заяви до суду складає 32\~720,79 грн., (тридцять дві тисячі сімсот двадцять гривень, 79 копійок). Позивач зазначив, що несвоєчасна виплата заробітної плати та інших належних виплат призвела до браку продуктів харчування, оплату комунальних послуг та іншого нормального способу життя. Як передбачає\~ст. 47 КЗпП України,\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строк, зазначений у\~ст. 116 КЗпП України. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Враховуючи, що відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач зобовязаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяця, і вимогу закону не виконав, з нього підлягає стягненню невиплачена заробітна плата і усі інші нарахування. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по зарплаті і судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved