Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] дочірнього підприємства № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60» на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 4069,24 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 28.03.2018 по день винесення рішення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28.03.2018 року він був звільнений з [PERSON] дочірнього підприємства № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60» на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням. У день звільнення йому не було видано трудової книжки, не проведено остаточний розрахунок, що є порушенням вимог законодавства. Оскільки відповідачем до цього часу не виплачено йому заробітну плату за лютий місяць 2018 року, просить стягнути заборговану суму заробітку та середній заробіток за увесь час затримки розрахунку при звільненні до дня винесення судового рішення. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07.11.2018 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Позивачем у встановлений строк недоліки позовної заяви усунено. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано у [PERSON] дочірнього підприємства № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60» наказ про звільнення позивача, довідку про середньомісячну заробітну плату [PERSON], довідку про всі здійснені виплати та довідку про заборговану заробітну плату на день звільнення [PERSON] Відповідачем ухвала суду в частині витребування доказів виконана не була. Також представник позивача адвокат [PERSON] подав до суду пояснення щодо того, що позивач був звільнений 28.02.2018, проте він не бажає змінювати, збільшувати чи уточнювати позовні вимоги та просить суд задовольнити позов у межах його вимог, а саме стягнути на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 4069,24 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 28.03.2018 по день винесення рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи Представник позивача адвокат [PERSON]О до судового засідання не з»явився, надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] дочірнього підприємства № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за юридичною адресою та шляхом направлення повідомлень на офіційну електронну адресу, вказану у ЄДРПОУ, не надав до суду відзиву чи пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджується записами трудової книжки [PERSON] наказом № 21-к від 07.09.2017 прийнятий на посаду головного інженера [PERSON] дочірнього підприємства № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60». Наказом від 28.02.2018 року [PERSON] звільнений за ст.38 КУпАП за власним бажанням. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кременчуцьке дочірнє підприємство № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60» не перебуває в процесі припинення на час розгляду справи. Відповідно до частини 1\~статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно частини 1\~статі 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 43 Конституції України\~передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення з позивачем розрахунку із невиплаченої заробітної плати проведено не було, що не спростовано відповідачем. Судом витребовувалися ухвалою від 28.11.2018 року від [PERSON] дочірнього підприємства № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60» докази на підтвердження суми заборгованості підприємства перед позивачем, проте ухвала суду виконана не була. З листа Управління Держпраці у Полтавській області від 26.04.2018 вбачається, що підприємство не працює, посадові особи підприємства відсутні. Оскільки відповідач не спростував твердження позивача про те, що йому заборговано заробітну плату у сумі 4069,23 грн., нарахування вказаних сум підтверджено письмовими доказами, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати у вказаній сумі. При цьому, оскільки позивач просить стягнути з відповідача 4069,24 гривен, а підлягають стягненню 4069,23 гривень, позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до вимог\~статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно пункту 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 Кодексу Законів про працю України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як встановлено в судовому засіданні з дня звільнення [PERSON], тобто з 28.02.2018 і по теперішній час Кременчуцьке дочірнє підприємство № 503 ЗАТ «Сантехмонтаж-60» з позивачем не провело повного розрахунку належних йому сум, що є порушенням вказаних вище норм чинного законодавства. Разом з цим позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 28.03.2018 і не бажає збільшувати чи уточнювати свої вимоги. Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до пункту 2 зазначеної Постанови, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Тобто, для вирахування середньоденної заробітної плати [PERSON] необхідно враховувати його виплати за січень та лютий 2018 року. Суд вважає розрахунки позивача середньоденної заробітної плати невірними. Письмовими доказами, а саме відомостями по нарахуванню заробітної плати, банківською випискою по виплаті зарорбітної плати, підтверджено, що заробітна плата [PERSON] за січень 2018 року становить 11894 грн., за лютий 2018 року 5054,95 грн., всього в січні та лютому 2018 року було 41 робочий день, а тому середньоденна заробітна плата для визначення розміру заробітної плати за час затримки розрахунку складає 413 грн. 39 коп. (16948,95 грн. / 41 дні). За змістом частини 1 статті 13 Цивільно-процесуально кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 28.03.2018 по день винесення рішення, а тому ці вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивачем самостійно середній заробіток розраховано невірно, суд бере до уваги вірні розрахунки середньоденної заробітної плати позивача, що не може вважатися порушенням меж позовних вимог. Суд рахує суму середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні в межах позовних вимог за період з 28.03.2018 по 25.02.2019. Час затримки розрахунку виплати заробітної плати [PERSON] складає 227 робочих днів. За таких обставин, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 93816,83 гривен. Окрім того, на підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 978,86 грн.

Outcome: partial