Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування і стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є дідусем [PERSON] , [PERSON] , які народились у його невістки [PERSON] та його сина [PERSON] . Батько дітей помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в 5-Б класі НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст. №7-дошкільний навчальний заклад» Добропільської міської ради Донецької області. Періодично мешкає то з відповідачем, то з позивачем та бабусею. Фактично знаходиться на фінансовому утримання дідуся та бабусі. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , навчається на ІІІ курсі КЗ «Покровський педагогічний коледж» ВНЗ 1 рівня акредитації з 01.09.2017 року. Мешкає у гуртожитку. При поверненні додому періодично мешкає то з відповідачем, то з позивачем та бабусею. Фактично знаходиться на фінансовому утримання дідуся та бабусі. Обидві онучки позивача перебувають на обліку в місцевому органі опіки та піклування як діти, які позбавлені батьківського піклування. Згідно матеріалів перевірки органів поліції та опіки вбачається, що відповідач протягом довгого часу ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, квартиру за місцем її проживання відвідують сумнівні особи. Вихованням та утриманням дітей фактично не займається. Навчанням не цікавиться взагалі. Тобто, відповідач не дбає про нормальне самоусвідомлення дітей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Вважає, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями та не розуміє і не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дітей, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу дітей, піклуватися про їх фактичний стан та почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, не хоче усвідомлювати, що неповнолітні доньки знаходяться на стадії росту та розвитку і безпосередньо потребують постійної материнської уваги та допомоги. Таким чином, [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей. На підставі вищевикладеного, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] , встановити опіку та піклування над дітьми і стягнути аліменти. Позивач через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач через канцелярію суду також надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Від представника третьої особи також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти. Окрім того, представником третьої особи було надано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8,9). Судом встановлено, що батько дітей [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Згідно копії наказу служби у справах дітей Добропільської міської ради від 29.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дітей, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до характеристики, складеної директором НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст. №7-дошкільний навчальний заклад» Добропільської міської ради Донецької області, [PERSON] , [INFO] , навчається в школі з 01 вересня 2015 року. Має навчальні досягнення низького та достатнього рівня. Має довільну зорову та слухову пам`ять. Співпрацює у групі, але рідко висловлює власну думку. Дисциплінована, врівноважена, чуйна. Має гарні здібності в декоративно-прикладному мистецтві. До доручень вчителя ставиться відповідально. Із однокласниками та однолітками легко знаходить контакт, має друзів у класі. Мати дівчинки у шкільному та класному житті школи участі не приймає. Батьківські збори систематично не відвідує. Тісного зв`язку з вчителем не підтримує. Іноді, по відсутності дитини, на телефонні дзвінки не відповідає. (а.с. 15). Як вбачається з побутової характеристики, складеної ПП «ДРЕС «Південний» 17.09.2019 року, за час проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зі слів сусідів характеризується з негативного боку. З сусідами виникають конфлікти, квартиру відвідують особи сумнівної поведінки. Помічена у зловживанні спиртних напоїв, не займається вихованням своїх неповнолітніх дітей, не має постійного місця роботи. Відповідно до рапорту інспектора ЮП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 16.09.2019 року, вбачається, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] . Під час бесіди з сусідами [PERSON] встановлено,що вона зловживає спиртними напоями, протягом тривалого часу не працює. За місцем мешкання [PERSON] відвідують особи сумнівної зовнішності. Також встановлено, що у гр. [PERSON] є доньки [PERSON] , 2009 р.н., та [PERSON] , 2002 р.н. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача, складеного спеціалістами ССД Добропільської міської ради 13.09.2019 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , під час обстеження було встановлено, що родина мешкає в 3-поверховому будинку на 3 поверсі в 2 кімнатній квартирі, родина складається з 3-х осіб: [PERSON] , 1983 р.н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні. Санітарно-гігієнічні норми витримані, опалення, водопостачання та електроенергія є. На час відвідування о 09:30 годині від матері чутно запах алкоголю.. На обличчі матері синці та садна. Молодша донька проживає у дідуся (так, як мати зі співмешканцем зловживають алкоголем та чинять бійки). У дітей є окреме спальне місце, посезонний одяг та взуття. На кухні чисто, є готова їжа та запас продуктів. В квартирі відчутно запах тютюну. (а.с. 22). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, складеного спеціалістами ССД Добропільської міської ради 19.09.2019 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , під час обстеження було встановлено, що родина мешкає в 1-поверховому будинку на 1 поверсі в 3- кімнатній квартирі, родина складається з 2-х осіб: [PERSON] , 1953 р.н., [PERSON] , 1955 р.н. Умови проживання добрі. Санітарно-гігієнічні норми витримані, опалення пічне, водопостачання є у дворі, електроенергія є. Для дівчат виділена окрема кімната, в якій є всі необхідні для проживання речі, а саме: спальні місця, місце для навчання,шафа для одягу. В будинку чисто, прибрано, будинок обладнаний сучасною побутовою технікою та меблями. На кухні є готова їжа та запас продуктів. Є сад та город. (а.с. 27). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітетуДобропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 10.12.2019 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шостим Принципом Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суд України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своїх доньок батьківського піклування, оскільки не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Що стосується вимоги про призначення позивача піклувальником та опікуном [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то така підлягає задоволенню оскільки в силу статті 243 Сімейного кодексу України піклування встановлюється над дітьми позбавленими батьківського піклування. Відповідно до ч.2,3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 вересня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, в тому числі, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, встановлення опіки та піклування і стягнення аліментів на утримання дітей. Судовий збір позивачем було сплачено за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення опіки та піклування. Судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги, що під час звернення до суду судовий збір позивачем за позовну вимогу(стягнення аліментів) сплачено не було, суд відповідно до норми ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved