Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем вона проживала однією сімєю з грудня 2012 року по березень 2014 року. У них є діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], 19.05.2013 року, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач сімейних стосунків з нею не підтримує, матеріальної допомоги на дітей не надає. Згідно вимог ч. 2 ст. 91 СК України жінка, що не перебуває у шлюбі з чоловіком, має право на утримання у випадку проживання з нею їхньої дитини, у відповідності з частинами другою-четвертою ст.. 84 та ст.. ст.. 86,88 СК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 84 СК України вона має право на утримання від батька дитини (відповідача) сина [PERSON] до досягнення ним трьох років. При цьому у відповідності до ч. 4 ст. 84 СК України незалежно від того, чи працює жінка та який її матеріальний стан, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На теперішній час відповідач не працює, не дивлячись на те, що за станом здоровя являється працездатним. Тобто, він має можливість надавати матеріальну допомогу. Він має постійний щомісячний заробіток в залежності від відпрацьованого часу, тому аліментні платежі підлягають стягненню в твердій грошовій сумі у відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 СК України. Враховуючи, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання їй не надає, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сина [PERSON] 19.05.2013 року трьохрічного віку, починаючи з дня подачі позову до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов з підстав, зазначених у ньому, просить його задовольнити у повному обсязі. Зараз її довірителька перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, отримує лише допомогу в звязку з даною відпусткою, тому і матеріальний стан її незадовільний. Згідно норм Сімейного кодексу України, позивачка має право звернутись до суду з позовом про аліменти, а відповідач, якщо має таку можливість, повинен їх сплачувати . Вона вважає, що відповідач має таку можливість, оскільки являється працездатним та має нерегулярний, не фіксований дохід . Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] був присутнім в попередньому судовому засіданні , проте в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином , особисто повідомленим про судове засідання 15 .07.2015 р. о 09.00 год. , в послідуючому повторно викликався в судове засідання судовою повісткою з повідомленням на 29 липня 2015 р. 0 09.00 год. Однак , зазначене повідомлення повернулося на адресу без виконання , з посиланням поштового відділення на причину не вручення відповідачу «за зазначеною адресою не проживає ». Відповідач не повідомив суд про зміну місця свого проживання , як це передбачено ч.1 статті 77 ЦПК України. Частиною першою даної статті встановлено також, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою , навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 29.07.2015 р. суд на місці ухвалив провести заочний розгляд справи, оскільки згідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в звязку з наступним. Так, сторони мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою Сватівською міською радою (а.с.7). В даний час позивач [PERSON] перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною ( а.с.24). Згідно ч.2 ст..84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 , ч.6 ст..84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того , чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як зазначила позивачка у своєму позові, відповідач, який є батьком дітей, хоча офіційно не працевлаштований, але є працездатним, та доходи отримує нерегулярні та нефіксовані, має можливість сплачувати аліменти в заявленому неї розмірі. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками до неї , перебуваючи в попередньому судовому засіданні , та будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не надав суду жодних заяв, заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження, що суд розцінює, як визнання обставин , викладених позивачем в позові. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст..61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. За даних обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, згідно ст.79 ЦПК України з відповідача належить стягнути на рахунок спеціального фонду державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved