Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом в якому просив: визнати недійсною довіреність від 23.12.2014 року, видану від імені [PERSON] на імя [PERSON] на розпорядження автомобілем MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, д.н. [NUMBER]; визнати право власності на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4М41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766 за [PERSON]; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766 на користь [PERSON]; скасувати свідоцтво про реєстрацію автомобіля СХХ787071 на імя [PERSON] та поновити реєстрацію автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766 за [PERSON]. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначив, що навесні-влітку 2012 року він познайомився з [PERSON]. В подальшому, восени 2013 року при зустрічі з [PERSON] він дізнався про те, що останній зайняв у його дружини гроші в сумі 135 тис. доларів США. За фактом позики грошових коштів [PERSON] було складено відповідні розписки. Крім того, [PERSON] скориставшись його довірою і сваркою з дружиною, стверджуючи, що дружина має намір продати на запчастини автомобіль, моделі MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, №4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, що раніше мав д.н. [NUMBER], який в той час перебував під/ арештом, запропонував заховати цей автомобіль в гаражі у своїх родичів. Після передачі вищезазначеного автомобіля [PERSON], [PERSON] попросив його перегнати в гараж або на стоянку до його сестри, зокрема, щоб вона за ним доглядала, чого [PERSON] не зробив, посилаючись на відсутність часу, розряджений акумулятор, відсутність ключів від гаражу в потрібний момент, про що повідомляли йому по можливості його родичі особисто. Передача автомобіля так і не відбулася. 31.03.2015?\~року він перебував у розїздах по робочих питаннях, коли йому приблизно в 17.00 годин подзвонив хлопець, який представився [PERSON] з м. Києва, та який задав питання про термін проведення технічного огляду автомобіля Мітсубісі Паджеро Вагон, 2011 р.в., яким незаконно заволодів [PERSON]. Він був здивований і повідомив хлопцю про те, що вказаний автомобіль є предметом кримінального розслідування. В подальшому він приїхав додому і по Інтернету став переглядати оголошення, повязані з продажем автомобілів, при цьому на сайті «Авто ріа» виявив оголошення про продаж автомобіля, який за описом схожий на його. По даній ситуації він повідомив в органи міліції, шляхом написання відповідної заяви. 01.04.2015?\~року в ході огляду місця події, було встановлено місце знаходження автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, та виявлено, що він також має № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, які тотожні з номерами автомобіля, який належить потерпілому [PERSON] В ході огляду було встановлено, що на момент огляду на автомобілі маються транзитні номери АО 4050, в зв'язку з чим вищезазначений автомобіль було вилучено та перевезено на територію Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Згідно довідки УДАІ ГУМВС України в Харківській області станом на 10.12.2014 року автомобіль, моделі MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, д.н. [NUMBER], був зареєстрований за [PERSON]. Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2015 року у справі № 638/5175/15-к на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, накладено арешт та передано на відповідальне зберігання власнику майна - [PERSON] Також, позивач вказав, що в провадженні Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на досудовому розслідуванні знаходиться кримінальне провадження №12014220480005675 за заявою [PERSON] про те, що [PERSON] в період часу з квітня 2013 року по вересень 2013 року, під приводом зайняття комерційною діяльністю, шахрайським шляхом заволодів грошима у сумі 135 тис. доларів США, та належним йому автомобілем, моделі MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, який раніше мав д.н. АХ 8184 Вказане кримінальне правопорушення 24 жовтня 2014 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014220480005675 за ч. 1 ст. 190 КК України. 02 квітня 2015 року кваліфікація по вказаному кримінальному провадженню змінено з ч. 1 ст. 190 ЮС України на ч. 2 ст. 289 КК України. Як в подальшому стало відомо позивачу, 23.12.2014 року нібито від його імені ([PERSON]Є.) на імя [PERSON] була видана та нотаріально посвідчена довіреність на право розпорядження автомобілем MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, д.н. [NUMBER]. На підставі вказаної довіреності за заявою [PERSON] 06.02.2015 року в м. Дніпропетровськ автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, д.н. [NUMBER] було знято з реєстраційного обліку для реалізації. 19.03.2015?\~року автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766 за новим д.н. [NUMBER] проходить вторинну реєстрацію, як ТЗ придбаний в торгівельної організації на нового власника [PERSON], який отримав нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №СХХ787071. 28.03.2015 року новий власник [PERSON] знімає з реєстраційного обліку для реалізації автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766 д.н. [NUMBER] та отримує транзитний д.н. 21А04050. Таким чином, на день звернення з позовом право власності на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, що раніше належав позивачу зареєстровано за відповідачем [PERSON], чим порушено охоронювані законом права та інтереси позивача. В судове засідання позивач та його представник не з*явились, надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх присутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з*явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Представник третьої особи надав до суду заперечення на позов. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. В силу ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, права та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 8 Конституції України регламентовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Згідно положень ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суд при розгляді даної справи має виходити з положень статті 41 Конституції та п. 2 ч. 1 ст. З, ст. 321 ЦК України, якими встановлено, що ніхто не може бути позбавлений прав власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину с недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 статті 203 цього кодексу. Згідно приписів ч. З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. За змістом ст. 392 Цивільного кодексу України, а також виходячи із загальних положень ст. 15 цього кодексу та ст. З ЦПК України, необхідною умовою для застосування відповідного способу судового захисту (крім наявності самого права, що захищається) є, зокрема, факт його порушення (невизнання або оспорювання). У випадку, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності, у звязку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України, права такої особи підлягають захисту, шляхом предявлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. При цьому, предметом доказування у справах за позовом про визнання права власності, становлять обставини, які підтверджують це право. Тобто подання відповідного позову про визнання права власності можливе не лише у випадку оспорювання або невизнання такого права іншою особою, а і у випадку наявності претензій у третіх осіб стосовно цього права. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що міститься в постанові від 18.12.2013 року у справі № 6-104цс13, вимога титульного володільця про визнання права власності є додатковою до вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння і є такою, що супроводжує віндикаційний позов. Верховного Суду України в п. 10 постанови № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснив, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Висновком судово-почеркознавчої експертизи проведеним Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за № 5166 від 22.06.2015?\~року встановлено, що рукописний запис та підпис від імені [PERSON] в довіреності від 23.12.2014 року виконано не [PERSON] Вказане свідчить, що [PERSON] не уповноважував [PERSON] на здійснення будь-яких правочинів з його майном, а саме: автомобілем MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766. За таких обставин, вбачається, що позивач не відчужував свій автомобіль [PERSON] особисто. Також відсутні докази того, що позивач здійснив відчуження автомобіля через інших осіб, уповноваживши останніх на вчинення таких дій у встановленому законом порядку. Виходячи з викладеного вище, такий правочин від імені [PERSON] не був оформлений та посвідчений належним чином. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 21 постанови від 07.02.2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав розяснив, що спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387,388 ЦК. Положеннями ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно /від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи наведене вбачається, що належний на праві власності автомобіль позивача вибув із його власності поза його волею за відплатним договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно п. 8 постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 року Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (правомірність придбання транспортних засобів). Враховуючи, що [PERSON] не мав права на здійснення повноважень від імені [PERSON], визначених у довіреності від 23.12.2014 року, зокрема, відчужувати автомобіль, або при необхідності зняти його з обліку, не можна визнати правомірною послідуючу його реєстрацію 19.03.2015 року за [PERSON] на підставі свідоцтва СХХ787071. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних 1 справ в п. 22 постанови від 07.02.2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав розяснив, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. В силу п. 23 вказаної постанови пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року, відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Право власності [PERSON] на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, підтверджується даними УДАІГУМВСУ в Харківській області. За таких обставин, вбачається, що автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2011 р.в., чорного кольору, № дв. 4M41UAE2564, № куз. JMBLYV98WBJ000766, який раніше належав позивачу, вибув поза волею власника шляхом перереєстрації транспортного засобу на [PERSON], чим порушено охоронювані Законом права та інтереси [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial