Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до садівничого товариства «Хвиля», [PERSON] сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно договору дарування садового будинку від 25 грудня 2001 року він отримав у дар від [PERSON] садовий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою с. Коробівка, садівниче товариство «Хвиля», Золотоніського району Черкаської області. Згідно вказаного договору, будівлі розміщені на земельній ділянці, що належить виконкому [PERSON] сільської ради. 26 грудня 2001 року була проведена державна реєстрація права власності на зазначений будинок. Коли він в цьому році намагався приватизувати дану земельну ділянку, то з`ясувалося, що присадибна земельна ділянка площею 0,066 га. для ведення садівництва, за вищевказаною адресою зареєстрована на праві власності за попереднім власником [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 5-18 від 26 жовтня 1998р., виданий на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 14.04.1994р. № 13-21). 18.05.2003р. [PERSON] помер. У зв`язку з тим, що, придбавши будинок, позивач не може оформити своє право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, тому був змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку, що рахується за померлим [PERSON] Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про визначення порядку спрощеного позовного провадження від 30.01.2018 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та розяснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] сільської ради на адресу суду надійшла заява про визнання позову, де зазначено, що [PERSON] сільська рада визнає позовні вимоги повністю та не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову, як такого, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Від відповідача садівничого товариства «Хвиля» на адресу суду надійшла заява про визнання позову, де зазначено, що садівниче товариство «Хвиля» визнає позовні вимоги повністю та не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування садового будинку від 25 грудня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5090, [PERSON] подарував, а [PERSON] отримав у дар садовий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою с. Коробівка, садівниче товариство «Хвиля», Золотоніського району Черкаської області. Згідно вказаного договору, будівлі розміщені на земельній ділянці, що належить виконкому [PERSON] сільської ради. 26 грудня 2001 року була проведена державна реєстрація права власності на зазначений будинок. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СР № 216960, виданого 22.05.2003р. відділом РАГС Золотоніського МУЮ Черкаської обл., вбачається, що [PERSON] помер 18.05.2003 року, про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис за № 210. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю Серія ЧР № 5-18, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 191, виданого 26.10.1998 року, вбачається, що на підставі рішення [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 14.04.1994 року за № 13-21 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,066 га, що розташована на території с. Коробівка, [PERSON] сільської ради. Згідно довідки, виданої головою правління садового товариства «Хвиля» вбачається, що [PERSON], 21.04.1964р.н. є членом садівничого товариства «Хвиля» с. Коробівка. На праві власності має садовий будинок з надвірними будівлями, та користується земельною ділянкою для ведення садівництва, загальною площею 0, 66га, на якій розташований садовий будинок з надвірними будівлями. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 120 ЗК України в редакції, що була чинною на момент набуття [PERSON] права власності на садовий будинок із надвірними спорудами, передбачено частиною першою, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За правилами ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю, споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Суд, проаналізувавши вищенаведені норми матеріального закону, приходить до висновку, що до [PERSON] із набуттям права власності на садовий будинок у с. Коробівка, садівниче товариство «Хвиля», Золотоніського району Черкаської області перейшло право власності на земельну ділянку, тому [PERSON] має належати земельна ділянка площею 0,066 га на якій розміщений будинок, тому суд визнає право власності на дану земельну ділянку за [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянкупідлягає до повного задоволення, оскільки він не суперечить закону і не порушує права та інтереси сторін. На підставі ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 316, 317, 377 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved