Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якої позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 123 375,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу позику в строк до 14.09.2017 року. Свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав, тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 123 375,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 3 301 515,00 грн., та судовий збір. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом про місце і час розгляду справи в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не повідомила. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про заочний розгляд справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якої позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 123 375,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу позику в строк до 14.09.2017 року. (а.с. 6-7) Як вбачається із матеріалів справи, на теперішній час відповідач суму боргу в розмірі 123 375,00 доларів США не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.539 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначає, що сума боргу в розмірі 123 375,00 доларів США, за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 3 301 515,00 грн., у зв'язку із чим просить стягнути дану суму з відповідача. Як встановлено судом 1 долар США за офіційний курсом Національного Банку України станом на 17.02.2018 року складає 26 грн. 76 коп. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 123 375,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.02.2018 року еквівалентно 3 301 515,00 грн. (123 375,00 * 26,76 = 3 301 515,00) Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язань за розпискою від 13.02.2017 року, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. (а.с. 2) Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved