Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя в натурі до відповідачки [PERSON] Посилається на те, що він з відповідачкою [PERSON] з 24.09.1996 року по 21.06.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого 12.06.2003 року разом з придбали незавершений житловий будинок по [ADDRESS], відсоток готовності якого на час придбання складав 30 відсотків. Наприкінці 2009 року з відповідачкою завершили будівництво житлового будинку і в 2010 року здали в експлуатацію. Рішенням Вижницького районного суду від 14 лютого 2014 року проведений поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та визначено, що розмір часток у вказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами становить по 1/2 частці кожному. Відповідно до вказаного рішення отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Спірне майно згідно плану забудови технічного паспорту на будинок та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності складається з: житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами: гаража літ. «Б», сарай з підвалом літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», убиральні літ. «Е», огорожі № 1-4, вигрібної ями № 5.На даний час виникла необхідність розподілу будинку в натурі. В уточненій позовній заяві зазначив, що ознайомившись із запропонованими експертом двома варіантами поділу, вважає, що 1-й варіант поділу є більш економічно обгрунтованим для обох сторін, оскільки враховує в комплексі всі обставини, факти, забезпечує баланс прав та законних інтересів обох сторін і потребує мінімальних затрат. Відповідно до нього, долі співвласників у вартості житлового будинку та господарських будівель і споруд практично ідеально рівні, а реальні частки в ринковій вартості будинковолодіння становлять - близько 50%, в той час, коли по 2-му варіанту поділу розміри ідеальних часток менш приближені до рівності часток. Йому, як позивачу, ближчою є позиція першого співвласника по І варіанту поділу, однак, вважає, що оскільки разом з [PERSON] проживають їхні діти, то для них кращим варіантом буде залишитися проживати в будинку на першому поверсі, облаштованому на даний час усіма зручностями та більшому за площею, тому погоджується бути другим співвласником, відповідно до проведеної експертизи. Крім того, при подачі позовної заяви ним сплачено судовий збір у розмірі 3826,00 грн., виходячи із вартості спірного домоволодіння 765025,00 грн., відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, дійсна ринкова вартість спірного житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами становить 559952,00 грн. Отже, сума судового збору при подачі позову була сплачена в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме, переплачено 1025,26 грн. також було здійснено оплату за проведення судової судівельно-технічної експертизи у розмірі 3213,00 грн. Уточнивши позовні вимоги просить поділити житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] у відповідності до 1-го варіанту поділу висновку судової будівельно-технічної експертизи №1151 від 25.12.2014 року. Виділити йому у власність наступні приміщення в житловому будинку по плану забудови під літ. «А(а)»: 1-6 Кухню, площею 14,20 кв.м., вартістю 44441,00 грн.; 1-7 Передпокій, площею 13,20 кв.м., вартістю 33217,00 грн.; 1-9 Кімната, площею 14,20 кв.м., вартістю 35733,00 грн.; 1-10 Кімната, площею 19,40 кв.м., вартістю 48818,00 грн.; 1-11 Кімната, площею 7,40 кв.м., вартістю 18622,00 грн.. Виділити йому у власність наступні надвірні будівлі та господарські споруди: 1/2 Тераси «а», вартістю 5039,50 грн.; Підвал «пд», вартістю 10079,00 грн.; Гараж літ. «Б», вартістю 29677,00 грн.; Сарай літ. «Г», вартістю 27438,00 грн.; 1/2 Вбиральні літ. «Е», вартістю 1120,00 грн.; 1/2 Огорожі «№1-4», вартістю 23798,00 грн.; 1/2 Вигрібної ями «№5», вартістю1680,00 грн., всього майна на загальну суму 279662,50 грн. Виділити [PERSON] у власність наступні приміщення в житловому будинку по плану забудови під літ. «А(а)»: 1-1 Передпокій, площею 13,60 кв.м., вартістю 34223,00 грн.; 1-2 Кімната, площею 14,70 кв.м., вартістю 36991,00 грн.; 1-3 Кімната, площею 18,00 кв.м., вартістю 45295,00 грн.; 1-4 Санвузол, площею 7,20 кв.м., вартістю 18118,00 грн.; 1-5 Столова, площею 18,90 кв.м., вартістю 59150,00 грн. Виділити [PERSON] у власність наступні надвірні будівлі та господарські споруди: 1/2 Тераси «а», вартістю 5039,50 грн.; Сарай літ. «В», вартістю 26878,00 грн.; Сарай літ. «Д», вартістю 27997,00 грн.; 1/2 Вбиральні літ. «Е», вартістю 1120,00 грн.; 1/2 Огорожі «№1-4», вартістю 23798,00 грн.; 1/2 Вигрібної ями «№5», вартістю1680,00 грн., всього майна на загальну суму 280289,50 грн. Вартість будівельних робіт, спрямованих на відокремлення новостворюваних квартир, які необхідно провести в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] Чернівецької області, згідно Розділу ІІІ п.3 Висновку судової будівельно-технічної експертизи №1151 від 25.12.2014 року, що становить 4117,39 грн. розділити між співвласниками в рівних долях. Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] Чернівецької області. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], грошову компенсацію за перевищення частки в сумі 313,50 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 2796,62 грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3213,00 грн., повернути сплачену [PERSON] суму судового збору у розмірі 1025,26 грн. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на земельні ділянки, визнання недійсним рішення, визнання недійсним та частково недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки до відповідачів [PERSON], Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою без самостійних вимог є відділ Держземагенства у Вижницькому районі. Посилається на те, що спірне домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], набуто ними в незавершеному стані, на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2003 року. В подальшому даний будинок ними був добудований, належним чином зданий в експлуатацію та отримано правовстановлюючий документ. Під час їхнього шлюбу разом з [PERSON] приватизували наступні земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,2500 га в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307373, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7320580500:01:001:0495; земельна ділянка площею 0,2916 га в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307374, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496; земельна ділянка площею 0,2537 га в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307375, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0497. 14 лютого 2014 року рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області між нею та [PERSON] визначено частки у спільній сумісній власності - житлового будинку з господарськими спорудами по зазначеній вище адресі у розмірі по 1/2 частці кожному. Спірний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га в с. Банилів, Вижницького району Чернівецької області. Відповідно рішенням Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області від 16.03.2004 року №99 [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 06 серпня 2009 року отримав відповідний державний акт серії ЯЗ №307373, кадастровий номер 7320580500:01:001:0495. Вважає, що оскільки ними в період шлюбу придбано незавершений будівництвом житловий будинок, який в 2010 році прийнятий в експлуатацію, то в них як у подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право іншого з подружжя на 1/2 частину будинку. Оскільки для обслуговування цього будинку була виділена у власність земельна ділянка, то в подружжя, за яким визнається право власності на 1/2 частину будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку. Внаслідок поділу житлового будинку в [ADDRESS], поділу підлягає і земельна ділянка площею 0,2500 га в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307373, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7320580500:01:001:0495. Крім того, поділу підлягає земельна ділянка площею 0,2916 га розташована в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307374, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496; яка рішенням 11 сесії 24 скликання Банилівської сільської ради №99 від 16.03.2004 року неправомірно була передана у приватну власність. Неправомірність передачі такої земельної ділянки [PERSON] полягає у тому, що особи які набувають у приватну власність земельні ділянки можуть приватизувати їх по різних категоріях. Оскільки, відповідачу рішенням сесії Банилівської сільської ради було виділено для приватизації земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,2537 га, на підставі якого він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, то такої ж самої категорії виділяти земельну ділянку [PERSON], такого ж самого призначення ще у розмірі 0,2916 г не було належної правової підстави Просить визнати частково недійсним рішення Банилівської сільської ради 11 сесії 24 скликання №99 від 16.03.2004 року в частині передачі для приватизації [PERSON] земельної ділянки площею 0,2916 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Визнати частково недійсним на 1/2 частку державний акт на земельну ділянку площею 0,2500 га серія ЯЗ №307373, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7320580500:01:001:0495, виданий на ім'я [PERSON] Визнати за нею, [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307373, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7320580500:01:001:0495. Визнати недійсним державний акт на земельну ділянку площею 0,2916 га серія ЯЗ №307374, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496, виданий на ім'я [PERSON] Визнати за нею, [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2916 га в с. Банилів Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307374, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Стосовно зустрічних позовних вимог зазначала, що в частині поділу земельної ділянки площею 0,25 га. цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7320580500:01:001:0495 та визнання частково недійсним державного акта не заперечують щодо їх задоволення, в решті зустрічних позовних вимог не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просила в їх задоволенні відмовити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала частково, не заперечувала щодо розподілу житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по 1-му варіанту поділу судової будівельно-технічної експертизи №1151 від 25.12.2014 року враховуючи уточнені вимоги позивача [PERSON] Зазначала, що з нею проживають неповнолітні діти, а тому просить передати також їй у власність: 1-6 Кухню, площею 14,20 кв.м., вартістю 44441,00 грн. Вважала, що підстав стягувати з неї судові витрати відсутні. Стосовно заявленого зустрічного позову [PERSON] підтримала його вимоги в повному об'ємі, просила їх задовольнити. Зазначала, що до Банилівської сільської ради із заявою про виділення їй земельної ділянки не зверталася. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечував щодо поділу майна в натурі у відповідності до 1-го варіанту поділу відповідно до судової будівельно-технічної експертизи №1151 від 25.12.2014 року враховуючи уточнені вимоги позивача [PERSON] Підтримав позицію [PERSON] щодо передачі їй у власність: 1-6 Кухню, площею 14,20 кв.м., вартістю 44441,00 грн. Вимоги зустрічного позову підтримав в повному об'ємі, просив їх задовольнити. До початку розгляду справи від представника відповідача Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги [PERSON] визнають, не заперечують щодо задоволення, просять справу розглядати без їх участі. Представник третьої особи відділу Держкомзему у Вижницькому районі в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутність. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку, представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] з 24.09.1996 року перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 21.06.2013 року - розірвано, що підтверджується копією рішення. Згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.02.2014 року вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у спільному майні подружжя - задоволено. Вирішено провести поділ спільного сумісного майна, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], визначивши, що розмір часток у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] у [PERSON] та [PERSON] є рівними і складає 1/2 у [PERSON] та 1/2 у [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер:17771121 від 14.02.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 17771192 від 14.02.2014 року вбачається, що власниками житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Банилівської сільської ради №418 від 26.06.2014 року вбачається, що [PERSON] є головою господарства, яке знаходиться в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області. В даному господарстві проживають: [PERSON] - колишня дружина та дочки - [PERSON], [PERSON] Згідно рішення Банилівської сільської ради №31 від 06.08.2014 року вбачається, що Банилівська сільська рада не заперечує щодо переобладнання та перепланування житлового будинку по [ADDRESS] між власниками [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. На підставі Ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.07.2014 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: Яка дійсна вартість (ринкова) житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області, а також, вартість частин житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами згідно варіантів поділу?; Які можливі варіанти поділу житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS], в натурі на дві частини по 1/2 кожному?; Які будівельні роботи необхідно провести для здійснення поділу в натурі і хто із співвласників які роботи повинен виконати та вартість цих робіт?. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1151 від 25.12.2014 року вбачається, що експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» запропоновано два варіанти поділу житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області. Дійсна ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS], станом на дату проведення дослідження, становить 559952,00 грн. Поділ житлового будинку можливий за умови проведення робіт по переобладнанню житлового будинку в тому числі, основних несучих конструкцій та зменшення житлової площі. Ідеальна частка 1/2 в вартості домоволодіння становить 279976,00 грн., ідеальна частка 1/2 в вартості житлового будинку становить 187304,00 грн. Як встановлено в судовому засіданні, сторони погодились на 1-й варіант поділу житлового будинку, згідно якого для реалізації такої пропозиції поділу необхідно оформити відповідну дозвільну та проектну документацію та провести наступний перелік робіт: спільно власникам необхідно: ліквідувати існуючу дверну пройму між приміщеннями поз.1-5 та 1-6; ліквідувати існуючу внутрішньо будинкову сходову клітину та пройму в перекритті; розділити мережі опалення, енергоносії та їх облік; привести існуючі віконні пройми у відповідність до п.3.4 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Першому співвласнику рекомендується: влаштувати нову дверну пройму між приміщеннями поз.1-3 та 1-5 з дотриманням технології виконання подібного роду робіт, попередньо влаштувавши перемичку; ліквідувати існуючу дверну пройму між приміщеннями поз. 1-2 та 1-3; на площі приміщення поз.1-5 влаштувати кухню, облаштувавши його відповідними мережами та обладнанням; влаштувати нові віконні та дверні заповнення, виконати оздоблення новостворених поверхонь, а також облаштування підлог. Другому співвласнику рекомендується: з зовнішньої сторони будинку, облаштувати нову сходову клітину для виходу на терасу; на площі приміщенні поз.1-11 влаштувати суміщений санвузол, облаштувавши його відповідними мережами та обладнанням; влаштувати нові віконні та дверні заповнення, виконати оздоблення новостворених поверхонь, а також облаштування підлог. Першому співвласнику пропонується надати наступні приміщення в житловому будинку: 1-1 Передпокій, площею 13,60 кв.м, вартістю 34223,00 грн., 1-2 Кімната, площею 14,70 кв.м, вартістю 36991,00 грн., 1-3 Кімната, площею 18,00 кв.м, вартістю 45295,00 грн., 1-4 Санвузол, площею 7,20 кв.м., вартістю 18118,00 грн., 1-5 Столова, площею 18,90 кв.м., вартістю 59150,00 грн. Всього по будинку 72,4 кв.м., вартістю 193777,00 грн. Реальна частка першого співвласника у вартості житлового будинку - 52%. Крім того, першому співвласнику слід надати наступні господарські будівлі та споруди: 1/2 тераси «а», ринкова вартість - 5039,50 грн.; Сарай літ. «В» - ринкова вартість - 26878,00 грн., Сарай літ. «Д» - 27997,00 грн., 1/2 вбиральні літ. «Е» - 1120,00 грн., 1/2 Огорожі «№1-4» - 23798,00 грн., 1/2 Вигрібної ями «№5» - 1680,00 грн. Всього:86512,50 грн. Доля першого співвласника - 193777,00+86512,50 =280289,50 грн. (на 313,50 грн. більше ідеальної частки), реальна частка в ринковій вартості будинковолодіння - близько 50%. Другому співвласнику пропонується надати наступні приміщення в житловому будинку: 1-6 кухня, площею 14,20 кв.м, вартістю 44441,00 грн., 1-7 Передпокій, площею 13,20 кв.м, вартістю 33217,00 грн., 1-9 Кімната, площею 14,20 кв.м, вартістю 35733,00 грн., 1-10 Кімната, площею 19,40 кв.м., вартістю 48818,00 грн., 1-11 Кімната, площею 7,40 кв.м., вартістю 18622,00 грн. Всього по будинку 68,40 кв.м., вартістю 180831,00 грн. Реальна частка другого співвласника у вартості житлового будинку - 48%. Крім того другому співвласнику слід надати наступні господарські будівлі та споруди: 1/2 тераси «а», ринкова вартість - 5039,50 грн.; Підвал «пд» - 10079,00 грн., Гараж літ. «Б» - 29677,00 грн., Сарай літ. «Г» - ринкова вартість - 27438,00 грн., 1/2 Вбиральні літ.Е - 1120,00 грн., 1/2 Огорожі «№1-4» 23798,00 грн., 1/2 Вигрібної ями «№5» - 1680,00 грн. Всього: 98831,50 грн. Доля другого співвласника - 180831,00 грн. + 98831,50 = 279662,50 грн. (на 313,50 грн. менше ідеальної частки), реальна частка в ринковій вартості будинковолодіння - близько 50%. (А.с.43-99). Згідно ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий поділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області, завершений будівництвом наприкінці 2009 року та прийнятий в експлуатацію в 2010 році, що підтверджується матеріалами інвентарної справи №5/262. Сімейний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. Згідно до розділу VІІ Прикінцеві положення, п.6 Сімейний кодекс України регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності, а тому право відношення, що виникли у сторін, належить регулювати Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно п.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором. Відповідно до ч.2 п.1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 368 ч.3 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 370 ч.1. ч.2 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 цього Кодексу у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Стосовно посилання відповідачки [PERSON] щодо виділу їй 1-6 кухні, судом встановлено, що частки кожного з співвласників згідно рішення Вижницького районного суду від 14.02.2014 року є рівними, визначені варіанти поділу житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області згідно проведеної судової будівельно-технічної експертизи №1151 від 25.12.2014 року відповідають вимогам рівності часток та рішенню суду, а тому дана вимога [PERSON] є необґрунтованою, підстав для збільшення частки [PERSON] суд не вбачає. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Разом з цим з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація за перевищення частки в сумі 313,50 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2796,62 грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3213,00 грн., а всього в розмірі 6009,62 грн. Що стосується зустрічного позову [PERSON], судом встановлено, що рішенням одинадцятої сесії двадцять четвертого скликання Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №99 від 16.03.2004 року про передачу земельних ділянок в приватну власність, [PERSON] передано в приватну власність безоплатно земельні ділянки , які перебувають у користуванні - для обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,25 га., для ведення особистого селянського господарства 0,54 га., що підтверджується копією рішення. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЗ №307373 виданого 06.08.2009 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення одинадцятої сесії двадцять четвертого скликання Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №99 від 16.03.2004 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення земельної ділянки 1.8 - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №1010981000077, кадастровий номер земельної ділянки 7320580500:01:001:0495. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЗ №307374 виданого 06.08.2009 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення одинадцятої сесії двадцять четвертого скликання Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №99 від 16.03.2004 року є власником земельної ділянки площею 0,2916 га у межах згідно з планом, яка розташована в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення земельної ділянки 1.2 - для ведення особистого селянського господарства, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №1010981000078, кадастровий номер земельної ділянки 7320580500:01:001:0496. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЗ №307375 виданого 06.08.2009 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення одинадцятої сесії двадцять четвертого скликання Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №99 від 16.03.2004 року є власником земельної ділянки площею 0,2537 га у межах згідно з планом, яка розташована в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення земельної ділянки 1.2 - для ведення особистого селянського господарства, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №1010981000079, кадастровий номер земельної ділянки 7320580500:01:001:0497. З Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №02/792 від 01.10.2013 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2916 кв.м. , яка розташована в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та належить [PERSON] становить 6671,52 грн. З Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №02/791 від 01.10.2013 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2500, яка розташована в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та належить [PERSON] становить 56513,01 грн. Згідно ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Відповідно до ст.89 ч.ч.2-5 ЗК України в сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до роз'яснень наданих у п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. із змінами від 19.03.2010р., відповідно до положень ст.81,116 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право в розмірі частки права власності у спільному майні, будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позивачці за зустрічним позовом [PERSON]., яка є власником 1\\2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] Чернівецької області, необхідно виділити та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки загальною площею 0,2500 га., що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 7320580500:01:001:0495, цільовим призначенням 1.8 - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також визнати недійсним державний акт серії ЯЗ №307373 від 06.08.2009 року виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення одинадцятої сесії двадцять четвертого скликання Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №99 від 16.03.2004, кадастровий номер 7320580500:01:001:0495, цільовим призначенням 1.8 - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в частині посвідчення права власності на 1/2 ідеальну частку від земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка розташована в [ADDRESS]. Що стосується зустрічних вимог [PERSON] про визнання частково недійсним рішення Банилівської сільської ради 11 сесії 24 скликання №99 від 16.03.2004 року в частині передачі для приватизації [PERSON] земельної ділянки площею 0,2916 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, визнання недійсним державного акта на земельну ділянку площею 0,2916 га серія ЯЗ №307374, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496, виданого на ім'я [PERSON], визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,2916 га в с. Банилів Вижницького району Чернівецької області, державний акт серія ЯЗ №307374, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496, суд виходить з наступного Відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством , і перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Частина друга й третя статті 55 Конституції України визначають, що права і свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб, кожному гарантується право на землю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною 5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п. 34 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відповідно до ст.77 ч.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Згідно ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. 2. Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). 3. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ч.4 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що за заявою [PERSON] рішенням одинадцятої сесії двадцять четвертого скликання Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №99 від 16.03.2004 року про передачу земельних ділянок в приватну власність, [PERSON] передано в приватну власність безоплатно земельні ділянки , які перебувають у користуванні - для обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,25 га., для ведення особистого селянського господарства 0,54 га., тобто в межах розмірів встановлених ст.121 ЗК України та в межах наданих повноважень, позивачка [PERSON] не зверталась до органів місцевого самоврядування - Банилівської сільської ради із заявою про виділення їй земельної ділянки, а тому суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним рішення Банилівської сільської ради 11 сесії 24 скликання №99 від 16.03.2004 року в частині передачі для приватизації [PERSON] земельної ділянки площею 0,2916 га, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, визнання недійсним державного акта на земельну ділянку площею 0,2916 га серія ЯЗ №307374, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496, виданого на ім'я [PERSON], визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,2916 га в с. Банилів Вижницького району Чернівецької області, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7320580500:01:001:0496, є необґрунтованими, позивачкою не доведено та не надано жодних доказів щодо незаконності вказаного рішення в частині виділення земельної ділянки [PERSON], яким не порушені права чи законні інтереси позивачки, а тому данні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] понесені судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 526,16 грн.

Outcome: partial