Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа: служба у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, посилаючись на наступне. З 14 лютого 2014 року по 01 вересня 2015 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини вони припинили іще до народження доньки, а юридично розірвали шлюбні відносини із досягненням дитиною одного року, вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею, відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків у повному обсязі, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач не був позбавлений інформації про місце перебування їхньої дитини, а з її боку ніколи не створювались перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька у її вихованні, вона вважає, що це свідчить про небажання відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Відповідач ухиляється від виплати аліментів, стягнутих за рішенням суду, станом на 01 серпня 2015 року заборгованість становить 5536,42 грн. Тому вона прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує /а.с.49/. Представник третьої особи - служби у справах дітей Решетилівської райдержадміністрації Гмиря Ю.А. вважає, що для найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої [PERSON] доцільним буде позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] Прокурор Решетилівського відділення Кобеляцької місцевої прокуратури Зачепа І.В. вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника третьої особи - служби у справах дітей Решетилівської райдержадміністрації Гмирі Ю.А., думку прокурора Зачепи І.В. та допитавши свідка [PERSON], приходить до наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області 24 липня 2014 року /а.с.7/. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2015 року у справі № 546/801/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 09 - розірвано /а.с.10/. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання, у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11 листопада 2014 року і до досягнення дитиною трьох років /а.с.56-58/. За довідками відділу державної виконавчої служби Решетилівського районного управління юстиції № 2121 та 2122 від 08 квітня 2016 року, станом на 01 квітня 2016 року заборгованість [PERSON] з виплати аліментів на утримання [PERSON] становить 7744,30 грн, а на утримання дочки [PERSON] - 10938,42 грн. /а.с.54,55/. Частиною 5ст. 19 СК України, встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку служби у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] у [ADDRESS] дитина проживає у хороших житлово-побутових умовах, забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. Загальна сума сплачених [PERSON] аліментів станом на 04 квітня 2016 року становить 700,00 грн. [PERSON] тривалий час не спілкується з донькою, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду дитини, він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям дитини, не відвідує її. Таким чином, служба у справах дітей вважає з доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої [PERSON] /а.с.52-53/. У судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки [PERSON], підтвердила, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не цікавиться дитиною [PERSON] Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.15, п.16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею,є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішення по справі «Савіни проти України», яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, підкреслив, що при вирішенні питання про відібрання дітей від батьків необхідно чітко встановити, чим зумовлено незадовільність виховання дітей; чи є такі дії єдиним безальтернативним вирішенням цієї проблеми та чи є достатньо виправданим таке серйозне втручання в сімейне життя. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON], а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову та позбавлення його батьківських прав. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved