Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись в його обґрунтування на те, що 20 січня 2021 року приватний нотаріус Горай Олег Станіславович видав виконавчий напис № 8783 від 20.01.2021р. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №8735532 від 24.11.2019р. укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в загальній сумі 20880,00грн. Вважає такий виконавчий напис протиправним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки 22 лютого 2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. було залишено без змін. Постановою від 20 червня 2018 року Велика Палата Верховного суду відмовила у задоволенні заяви про перегляд такого рішення. Таким чином, на сьогоднішній день, редакція переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу посвідченого договору. На підставі спірного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником Олегом Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64823166 від 15.03.2021р. У зв`язку з тим, що кредитний договір, який не був посвідчений нотаріально, але був наданий нотаріусу просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича № 8783 від 20.01.2021 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20880,00 грн., стягнувши з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, зокрема по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн., судовий збір за подання позовної заявив розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 454,00 грн. 22.06.2021р. представник відповідача директор ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» Козирь Т.О., подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначив, що на підставі договору факторингу №03042017 від 03.04.2017 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] заборгованість за договором позики №8735532 від 24.11.2019 року на загальну суму 20880,00 грн. Вказав, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за договором позики №8735532 від 24.11.2019р. на загальну суму 20880,00 грн., а позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорювання його прав внаслідок виконання виконавчого напису та не спростовано факт наявності заборгованості за договором позики №8735532 від 24.11.2019р. на загальну суму 20880,00 грн. Вважає розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачем необґрунтованими та непідтвердженими розрахунком витрат на правову допомогу. Просить суд в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 25.05.2021р. у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Представник позивача Калінін С.К., що діє на підставі ордеру, до суду надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», у судове засідання не з`явився, у наданому відзиві розгляд справи просив провести без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого «Переліку документів» «кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» При цьому ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Судом встановлено, що 20 січня 2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович видав на підставі ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, виконавчий напис, реєстр №8783, за яким з [PERSON] , [INFO] , місце народження невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, є боржником за кредитним договором №8735532 від 24 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ідентифікаційний код юридичної особи 39861924, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 03042017 від 3 квітня 2017 року є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», на користь якого звернуто стягнення на заборгованість за кредитним договором 8735532 від 24.11.2019р. у сумі 20880,00 грн. (а.с. 12). Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області, Олійника О.І. відкрито виконавче провадження № 64823166 про примусове виконання виконавчого напису нотаріусу Горай Олега Станіславовича від 20 січня 2021 року, реєстр №8783, боржник [PERSON] , стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», на користь якого звернуто стягнення на заборгованість у сумі 20880,00 грн. (а.с. 14). Відповідно до паспорта позики ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклало договір позики №8735532 від 24.11.2019 року зі споживачем [PERSON] на суму 12000,00 грн. (а.с. 13). Відповідно до договору факторингу №03042017 від 03.04.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (Фактор) з одного боку та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) уклали договір факторингу, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором. Згідно з витягом з реєстру прав вимог №97 від 12.03.2020 року до договору факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, [PERSON] має загальну заборгованість 20880,00 грн. (а.с. 35-36). Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №727/5 від 24.02.2021 року «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] », відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року №1 та на підставі пп. «е» та «з» п. 2 ч.1 ст.12 ЗУ «Про нотаріат», а саме у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчинення ним нотаріальних дій, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за №8679 на ім`я [PERSON] анульовано (а.с. 15). Судом встановлено, що договір кредитування № 8735532 від 24 листопада 2019 року, укладений позивачем із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на суму 12000,00 грн. на 15 днів, не був нотаріально посвідчений, внаслідок чого у порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», приватним нотаріусом Горай Олегом Станіславовичем було видано 20.01.2021 року спірний виконавчий напис, реєстр № 8783. Також суд зазначає, що на підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі № 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Таким чином, встановивши в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом Горай О. С. процедури вчинення виконавчого напису від 20.01.2021 року, реєстр № 8783, за яким з [PERSON] за кредитним договором № 8735532 від 24 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернуто стягнення на заборгованість у загальній сумі 20880,00 грн., то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно із переліченим вмотивуванням заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. від 21 січня 2021 року, реєстр № 8783. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною заявника було подано договір про надання правничої допомоги від 22 березня 2021р. з додатком, рекомендовані ставки адвокатського гонорару, меморіальний ордер від 01.04.2021р. на сплату у сумі 1700.00грн., акт виконаних робіт від 17.05.2021р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги від 17.05.2021р., меморіальний ордер від 15.06.2021р. на сплату суми у розмірі 1500,00грн., меморіальний ордер від 25.07.2021р. на сплату суми у розмірі 1700,00грн., меморіальний ордер від 08.09.2021р. на сплату суми у розмірі 200,00грн. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 5000,00 грн., сплата яких підтверджена меморіальними ордерами та з урахуванням наданих затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і партнери» рекомендованих ставок адвокатського гонорару і акту виконаних робіт від 17.05.2021р., в якому фактично наведений розрахунок витрат на правову допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд задовольнив заявлені позовні вимоги [PERSON] , то витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а у стягненні витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454,00грн. суд відмовляє, оскільки ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 25.05.2021р. у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено.

Outcome: partial