Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління культури Департаменту розвитку Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Львівський академічний драматичний театр імені [PERSON], в якому просить визнати незаконним і скасувати наказ управління культури Департаменту розвитку Львівської міської ради від 20.09.2017 року №546-к; поновити [PERSON] на посаді тимчасово виконуючого обовязки директора художнього керівника Львівського академічного драматичного театру імені [PERSON]; стягнути на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.09.2017 р. по день поновлення на посаді за вирахуванням обовязкових внесків і платежів у звязку з тимчасовою втратою працездатності. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] з 06.08.2015 року розпочав працювати в Львівському драматичному театрі ім. Лесі Українки. Зокрема, наказом управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 06.08.2015р. №359-к [PERSON] призначено директором театру на час відсутності основного працівника до 31.08.2015 року. [PERSON] управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 28.08.2015р. №404-к [PERSON] звільнено з посади директора, натомість наказом від 01.09.2015р. №405-к - прийнято на посаду директора на термін до 31.12.2015р. Додатковою угодою від 22.12.2015 р. №1 до контракту від 01.09.2015р., термін дії вказаного контракту зі [PERSON] продовжено до 31.12.2016 р. [PERSON] управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 16.12.2016р. №629-к внесено зміни до вищевказаного контракту, встановивши термін його дії до 31.08.2017 року. Листом від 30.06.2017р. №23703 вих. - 371 управління культури наголосило, що термін дії контракту визначений до 31.07.2017р., і управління культури не має наміру продовжувати його на новий строк. За таких обставин, 20.07.2017 року [PERSON] звільнено з посади директора Львівського драматичного театру ім. Лесі Українки згідно з наказом управління культури Департаменту розвитку Львівської міської ради від 20.07.2017 року №419-к. Підставою звільнення став п.1 ст.36 КЗпП України - угода сторін. З огляду на зазначене, з 20.07.2017 року достроково припинилась і дія контракту, укладеного між [PERSON] та управлінням культури, оскільки незважаючи на те, що термін його дії було встановлено до 31.08.2017 року, сторони дійшли згоди про припинення трудових відносин за угодою сторін до спливу строку контракту, оформивши це відповідним рішенням - наказом управління культури від 20.07.2017 року №419-к. [PERSON] управління культури Департаменту розвитку Львівської міської ради від 21.07.2017 року №421-к [PERSON] призначено тимчасово виконуючим обов'язки директора - художнього керівника Львівського академічного драматичного театру імені [PERSON] з наданням права підпису на фінансових, розпорядчих та кадрових документах. Таким чином, з 21.07.2017 р. [PERSON] приступив до виконання обов'язків директора - художнього керівника театру з метою оперативного вирішення питань фінансово - господарської діяльності. Позивач зазначає, що у зв'язку із раптовим погіршенням стану здоров'я, яке суттєво вплинуло на його працездатність, ним з 22.08.2017 р. відкрито первинний листок непрацездатності, про що своєчасно інформовано роботодавця та доведено до відома адміністрації театру. Надалі, у зв'язку з перебуванням [PERSON] на стаціонарному лікуванні, термін листка непрацездатності продовжувався - з 20.09.2017 р. по 25.09.2017 р., з 25.09.2017 р. по 11.10.2017 р. і надалі. 03.10.2017 року на поштову адресу позивача надійшов конверт, адресований йому управлінням культури Департаменту розвитку Львівської міської ради, у якому містився лист управління культури від 22.09.2017 р. №2703-вих-508, зі змісту якого [PERSON] стало відомо про те, що його звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України згідно з наказом від 20.09.2017 року №546-к. Вважає, що вищевказаний наказ є незаконним і підлягає скасуванню. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях /а.с.33-34/, та додатково вказав, на те, що 21.07.2017 року [PERSON] №421-к [PERSON], призначено тимчасово виконуючим обов'язки директора - художнього керівника театру до часу призначення керівника установи за результатами конкурсного добору відповідно до ст.21 Закону України «Про культуру». За результатами проведеного конкурсу на заміщення вакантної посади директора - художнього керівника театру Львівського академічного драматичного театру ім. Лесі Українки, директором-художнім керівником театру визначено та призначено [PERSON] № 544-к від 20.09.2017 р. [PERSON]. Таким чином, у зв'язку з призначенням керівника установи за результатами конкурсного добору, строк тимчасового виконання позивачем, [PERSON], обов'язків директора-художнього керівника театру завершився. Відтак, позивач [PERSON] № 546-к від 20.09.2017 року був звільнений з займаної ним посади. Оскільки сторони обумовили строк перебування позивача на займаній посаді, а саме до моменту заміщення вакантної посади директора-художнього керівника згідно вимог ст.21 Закону України «Про культуру», звільнення позивача вважає правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору\~[PERSON] позовні вимоги заперечила. Просила суд відмовити у їх задоволенні. Ухвалою суду від 12.12.2017 р. у справі витребовувалися докази. /а.с.64-65/. У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що на підставі наказу управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 06.08.2015р. №359-к [PERSON] призначено на посаду директора театру на час відсутності основного працівника до 31.08.2015 року./а.с.6/. [PERSON] управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 28.08.2015р. №404-к [PERSON] звільнено з посади директора, натомість наказом від 01.09.2015р. №405-к - прийнято на посаду директора на термін до 31.12.2015 р. /а.с.7, 8/. Додатковою угодою від 22.12.2015р. №1 до контракту від 01.09.2015 р., термін дії вказаного контракту зі [PERSON] продовжено до 31.12.2016 р. /а.с.9/. [PERSON] управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 16.12.2016р. №629-к внесено зміни до п.6.1 контракту від 01.09.2015 р., укладеного з директором Львівського драматичного театру ім. Лесі Українки Павлівим [PERSON], виклавши у редакції «Цей контракт діє з 01.09.2015 р. до 31.08.2017 р. /а.с.10/. У судовому засіданні встановлено, що листом від 30.06.2017р. №23703-вих- 371 управління культури Департаменту розвитку Львівської міської ради, повідомило [PERSON] про те, що 31.08.2017 р. закінчується термін дії контракту з ним на посаді директора Львівського драматичного театру ім. Лесі Українки. Відповідно до підпункту «а» п.5.2 укладеного з [PERSON] контракту 31.08.2017 р., останній буде звільнений, у звязку з закінченням терміну дії контракту, п.2 ст.36 КЗпП України. /а.с.11/. [PERSON] управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 20.07.2017 р. №419-к [PERSON] звільнено з посади директора, за згодою сторін. /а.с.12/. Наступного дня, [PERSON] на підставі наказу управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 21.07.2017 р. №421-к, призначено тимчасово виконуючим обовязки директора художнього керівника Львівського академічного драматичного театру ім. Лесі Українки, до часу призначення керівника установи за результатами конкурсу добору відповідно до ст.21 Закону України «Про культуру». /а.с.13/. Так, за результатами проведеного конкурсу на заміщення вакантної посади директора-художнього керівника театру Львівського академічного драматичного театру ім. Лесі Українки, директором художнім - керівником театру визначено та призначено [PERSON] № 544-к від 20.09.2017 р. [PERSON]. /а.с.35/. У зв'язку з призначенням керівника установи за результатами конкурсного добору, строк тимчасового виконання [PERSON] обов'язків директора-художнього керівника театру завершився. Відтак, позивач [PERSON] № 546-к від 20.09.2017 року був звільнений з займаної ним посади на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. /а.с.41/. Однак, позивач з даним наказом не погоджується, оскільки в період з 22.08.2017 р. відкрито первинний листок щодо його непрацездатності, про що своєчасно інформовано роботодавця та доведено до відома адміністрацію театру. У звязку із подальшим перебуванням [PERSON] на стаціонарному лікуванні, термін листа непрацездатності продовжувався з 20.09.2017 р. по 25.09.2017 р., з 25.09.2017 р. по 11.10.2017 р., і надалі, як зазначає позивач. /а.с.15-17/. Тому, в період перебування на лікарняному, на думку позивача, відповідач не мав права його звільняти із займаної ним посади. Проте, суд з таким твердження позивача не погоджується з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.21 ЗУ «Про культуру» керівники державних та комунальних закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком на пять років за результатами конкурсу. Так, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. /ст.21 КЗпП України/. Згідно п.п.1, 2 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковий, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Пунктом 2 ст.36 КЗпП України передбачено можливість припинення трудового договору в зв'язку із закінченням його строку. Припинення трудового договору після закінчення строку його дії не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов'язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р.№ 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при укладенні трудового договору на визначений строк останній встановлюється за погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події, в даному випадку виходом на роботу основного працівника. Встановлено, що в момент підписання контракту, [PERSON] були відомі його умови, оскільки сторони обумовили строк перебування позивача на займаній посаді, а саме до часу призначення керівника установи за результатами конкурсного добору відповідно до ст.21 ЗУ «Про культуру». У звязку із оголошенням конкурсу на заміщення вакантної посади директора художнього керівника Львівського академічного драматичного театру ім. Лесі Українки, рішенням конкурсної комісії визначено переможця конкурсного добору - [PERSON] Частиною 3 статті 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Суд звертає увагу на те, що така заборона встановлюється лише у випадку звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП України, а позивача звільнено за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, тобто закінчення строку трудового договору. Як вбачається з [PERSON] соціальної політики України №30/13/133-12 від 31.01.2012 р., управління культури мало право звільнити працівника і в період тимчасової непрацездатності, оскільки заборона звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності поширюється лише на підстави, передбачені ст.40 КЗпП України. Припинення трудового договору по закінченні строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника. /а.с.36/. Окрім цього, суд враховує позицію Верховного суду України, викладеної у Постанові №6-19цс14 від 02 квітня 2014 року, де зазначено про на необґрунтованість посилання позивача на порушення роботодавцем вимог ч. З ст. 40 КЗпП України у разі звільнення його на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП, оскільки заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності поширюється лише на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). Також, суд не погоджується із твердженням позивача про те, що його з наказом управління культури Департаменту Львівської міської ради від 20.09.2017 р. №546-к, досі не ознайомлено. Оскільки, листом управління культури Департаменту розвитку Львівської міської ради від 22.09.2017 р. №2703-вих-508, з повідомленням про вручення, яке позивач отримав 28.09.2017 р., [PERSON] повідомлено про те, що у звязку із його звільненням, на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, його запрошено до управління для отримання копії вказаного наказу та його трудової книжки. /а.с.14/. Крім цього, як зазначає сам позивач, з період з 22.08.2017 р. і на далі перебуває на лікарняному, тому [PERSON] не ознайомлено з оскаржуваним наказом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд вважає, що звільнення [PERSON] з посади директора художнього керівника Львівського академічного драматичного театру ім. Лесі України, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту, відбулося з дотриманням норм чинного трудового законодавства, було здійснено правомірно з дотриманням пункту 2 статті 36 КЗпП України, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed