Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, який уточнив 29.12.2016р., мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 1996 року помер Дерев»яченко І.А., який проживав у житловому будинку по вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області. Після його смерті залишилася спадщина на вказаний житловий будинок. Спадкоємцями першої черги за законом являлися його дружина Дерев»янченко Г.М., дочка [PERSON], син [PERSON]»янченко Г.І. та позашлюбна дочка [PERSON]. Вказану спадщину прийняла його дружина Дерев»янченко Г.М., яка проживала в будинку та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці за законом спадщину не приймали. 25.11.1996 року померла Дерев»янченко Г.М., після її смерті були спадкоємцями дочка [PERSON] та син [PERSON]»янченко [PERSON] у вказаний строк прийняла дочка шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Син спадкодавця Дерев»янченко Г.І. участі в прийнятті спадщини не приймав в звязку з хворобою і помер 27.07.2013 року; своєї сімї та дітей він не мав. 03.11.2015 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачу [PERSON] В»ячеславу Олександровичу, з яким проживала без реєстрації шлюбу. Вказаний заповіт посвідчено секретарем Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області. 18 грудня 2015 року [PERSON] померла. Постановою приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на зазначене майно, право на яке підлягає обовязковій державній реєстрації. Просив суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] селищна рада Житомирської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та винести рішення по справі відповідно до вимог діючого законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та вказані позовні вимоги задовольнити, заперечень проти позову не має. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що померла [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON]»янченко Г.І. шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном. Вказали, що її брат Дерев»янченко Г.І. з дитинства страждав на психічне захворювання, постійно лікувався в психіатричній лікарні, де й помер. Власної сімї він не мав. Зазначили, що померла [PERSON] власних дітей також не мала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги за 1996-2000 роки, особовий рахунок № 171, книга № 3, виданої виконавчим комітетом Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, та їх належним чином посвідчених копій вбачається, що за Дерев»янченко [PERSON], [INFO], рахувався будинок 1920 року побудови з надвірними будівлями, розташований по вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області (а.с. 28-29, 42). [PERSON]»янченко [PERSON] помер 31.07.1996р., що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с. 43). Відповідно до довідок № 1032 від 04.11.2016р. та № 1103 від 30.11.2016р., виданих виконкомом Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, на день смерті [PERSON]»янченко [PERSON] разом з ним проживала його дружина Дерев»янченко [PERSON], [INFO], та Дерев»янченко [PERSON], [INFO] ( а.с. 27, 44). Згідно копій свідоцтв про смерть, Дерев»янченко [PERSON] померла 25.11.1996р., Дерев»янченко [PERSON] помер 27.07.2013р. (а.с. 41, 43). Копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб підтверджується, що [PERSON] є дочкою [PERSON]»янченко І.А. та Дерев»янченко Г.М. та рідною сестрою Дерев»янченко Г.І. (а.с. 39, 40). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON]»янченко І.А., Дерев»янченко Г.М. та Дерев»янченко Г.І. не заводились (а.с. 93, 96, 97). З довідки, виданої Соловіївською сільською радою Брусилівського району Житомирської області № 19 від 24.01.2017р., вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON]»янченко Г.М. шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном (а.с. 65), що підтвердили допитані судом свідки. Згідно копії заповіту від 03.11.2015 року все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] (а.с. 74). 18.12.2015р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. (а.с. 6). 18.01.2016р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 8/2016 до майна померлої 18.12.2015р. [PERSON], дослідженої судом (а.с. 105-121) З довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна, виданої КП ««Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» № 371 від 15.08.2016р. вбачається, що право власності на нерухоме майно за адресою: вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області, не зареєстровано (а.с. 7). З постанови приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] від 02.09.2016р. вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 16). Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України в редакції 2003р. застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, при постановлені рішення суд посилається також на норми ЦК України в редакції 1963р. У відповідності до ч. 1 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч.1 ст. 534 ЦК України ( в редакції 1963р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні достовірно встановлений факт того, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON]»янченко Г.М., яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті чоловіка Дерев»янченка І.А., оскільки після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном предметами обиходу батьків, ремонтувала спадковий будинок, доглядала за ним. За змістом наведених вище норм закону для спадкоємця, що прийняв спадщину, переходять як майнові права померлого (спадкодавця), так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до ст. 86 ЦК України ( в ред. 1963р.) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Встановлено, що будинок за адресою: вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області, був збудований у 1920 році та належав Дерев»янченко [PERSON] цьому згідно існуючого на момент будівництва законодавства підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства, та закон не повязував виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. З огляду на зазначене, вказаний будинок увійшов до складу спадщини померлої [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, у встановлений законом строк спадщину після її смерті прийняв, є законні підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області, що залишився після смерті [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного та

Outcome: approved