Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 16.10.2004р. Відділом реєстрацій актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1487. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 16.10.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди, між сторонами часто виникали сварки, в тому числі й через зловживання відповідачем алкогольними напоями, відповідач протягом багатьох років не працював та не брав участі в матеріальному забезпеченні сім'ї, внаслідок чого позивач втратила до відповідача почуття любові й поваги, в зв'язку з чим з січня 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та вважає збереження шлюбу неможливим. Спорів щодо поділу майна на даний час між сторонами немає. У судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити, судові витрати просила покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у випадку неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 16.10.2004 року було укладено шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спорів щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання неповнолітньої дитини на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 36, 51, 104, 105, 110,112, 114-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved