Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк» про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь суму невиплаченого депозитного вкладу, внесеного відповідно до договору №005-01655-080115 від 08.01.2015 року в розмірі 10\~000,00 доларів США, що становить 217\~687,00 грн., а також суму боргу по рахунку №26209701474338 в розмірі 120,44 доларів США, що становить 2621,82 грн., та у відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем порушено зобовязання відповідно до Договору №005-01655-080115 від 08.01.2015 року, чинне законодавство та його права як клієнта банку та порушеннями йому також завдано моральної шкоди. Надалі представником позивача зменшенні позовні вимоги в частині стягнення суми невиплаченого депозитного вкладу та позивач просив стягнути в цій частині суму боргу в розмірі 17 687,00 грн. ( а.с.72). Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. При цьому відмічав, що позивачем подана вимога до банку, його вимога включена в реєстр вимог кредиторів, а сума коштів в розмірі 200\~000,00 грн. виплачена позивачеві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо позову, надавши свої письмові заперечення. При цьому вказував, що відповідачеві виплачена сума банківського вкладу в межах гарантованої суми та його вимоги включені в реєстр вимог кредиторів. При цьому відмічав, що відносно ПАТ «Дельта Банк» ухвалено рішення про відкликання банківської ліцензії та його ліквідацію, а в такому випадку існує спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 08.01.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» укладений договір №005-01655-080115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, вклад 10 000,00 доларів США з процентною ставкою 5,5 % до 08 квітня 2015 року. Відповідно до 1.10 цього договору, у разі закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору, вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № 26209701474338 відкритий на імя вкладника в установі банку. Як свідчить довідка ПАТ «Дельта Банк» від 11.06.2015 року №05-3000558 на поточному рахунку (рахунок відкритий відповідно до договору №013-01325-220413 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 22.04.2013 року, укладеного між сторонами) обліковуються кошти в розмірі 120,44 доларів США ( відсотки, які перераховані банком відповідно до умов цього договору банківського вкладу); договір банківського вкладу на суму 10000,00 доларів США припинив свою дію. За даним роздруківки виплат кошти по договору №005-01655-080115 від 08.01.2015 року обліковані по рахунку 26305112849092. На момент звернення позивача до суду жодні кошти отримані позивачем не було. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «[PERSON]. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА „Дельта Банк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ „Дельта Банк та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Кошти в розмірі 200 000,00 грн. в межах суми гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачені [PERSON] та його вимоги включені до реєстру вимог кредиторів банку, що визнається сторонами та в силу положень ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. ст. 1058, 1061 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно ч.1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, ч.1 ст.36 цього Закону встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно з п.п. 1, 2 ч.5 ст.36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Згідно із п.1 ч.6 ст.36 цього Закону обмеження встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (ч.1 ст.26 Закону України). Відповідно до ч.2 ст.26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно із ч.ч. 2, 3, 5 ст.27 цього Закону уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Частиною 2\~ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~\~встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду щодо ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку. Тобто, задоволення вимог вкладників у частині, що перевищує суму виплачену Фондом гарантування вкладів, у тому числі, шляхом виплати (стягнення) грошових коштів, під час ліквідації не здійснюється. Такі виплати здійснюється відповідно до ст.ст.49,52 цього закону. З матеріалів справи вбачається, що банк не виконав свої зобовязання, що є порушенням прав позивача у договірних відносинах із банком. Проте, у період строку невиконання зобовязання, у банку - боржнику запроваджено заходи відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які встановлюють визначені обмеження у звязку із фактом запровадження таких заходів щодо задоволення вимог кредиторів. Відтак, оскільки у банку було запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом прийнято рішення про ліквідацію банку, то захист інтересів позивача повинен відбуватися, виходячи з положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно витягом з «Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», позивача [PERSON] включено до переліку осіб, чиї вимоги є акцептованими та вони мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Згідно із цим витягом підтверджено право позивача на отримання 200000 грн. Сторони визнають отримання позивачем цих коштів. Інша частина вкладу відповідно до п.4 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відноситься до 4 черги вимог кредиторів, якою передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів. Тобто, якщо вимога кредитора перевищує розмір гарантованої суми компенсації, така залишкова вимога відносить до спеціальної черги вимог, питання про задоволення яких переноситься на майбутнє. Після задоволення вимог кредиторів 1-3 черг за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, будуть задоволені вимоги кредиторів 4 черги за рахунок залишкових коштів пропорційно сумі вимоги, що визначено ч.4 ст.52 цього Закону. Така вимога не є безумовною і її задоволення у повному обсязі залежить від обставин, що визначені ч.4 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, у звязку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобовязання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону. Даний висновок узгоджується з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в аналогічних справах. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо повернення коштів. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем у розмірі 100 000 грн., суд також приходить до висновку про відмову в її задоволенні, оскільки ні договорами банківського рахунку та банківського вкладу, ні законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобов'язання як відшкодування моральної шкоди. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed