Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0702 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с.Олешник по вул.Гренджі-Донського Василя (колишня вул.Терешкової) 15, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2017 року. Під час проведення державної реєстрації вказаної земельної ділянки, позивачу стало відомо, що все його майно, зокрема вищезазначена земельна ділянка, перебуває під арештом. Після цього, позивач [PERSON] звернувся до Виноградівський РВ ДВС Головного Територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо припинення чинності арешту, однак його було повідомлено, що справа по Постанові про арешт майна та заборони на його відчуження знищена та державним виконавцем надано відповідний запит до Виноградівської Державної нотаріальної контори про надсилання йому копії даної Постанови. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 21.09.2017 року, арешт накладався виходячи з інформації про прізвище, ім'я, по-батькові боржника та даних його місця проживання, а інших відомості про боржника відсутні, зокрема боржником зазначено - «[PERSON], адреса: Україна, Закарпатська область, Виноградівський район. с. Олешник, вул.Терешкова 15», а не позивача [PERSON] Йосиповича.Таким чином, 30.07.2008 році на основі Постанови про арешт майна та заборони на його відчуження серії АА №091992 від 30.07.2008 року, винесеної Виноградівським РВ ДВС на [PERSON], мешканця [INFO] був накладений арешт Виноградівською державною нотаріальною конторою, на все майно [PERSON], що проживає за адресою [INFO], тобто накладено заборону на все майно, що знаходитсь за вказаною адресою, не зважаючи на те, що власником нерухомого майна, за вказаною адресою є виключно позивач [PERSON], [INFO], мешканець с. Олешник, вул.. Терешкової 15, Виноградівського району, ІПН [NUMBER], а не боржник [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить розписка з підписом про отримання, яка міститься в матеріалах справи, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить розписка з підписом про отримання, яка міститься в матеріалах справи, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0702 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с.Олешник по вул. Гренджі-Донського Василя (колишня вул.Терешкової) 15, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2017 року. Під час проведення державної реєстрації вказаної земельної ділянки, позивачу стало відомо, що все його майно, зокрема вищезазначена земельна ділянка, перебуває під арештом на підставі постанови про арешт, виданої 30.07.2008 року Виноградівським РВ ДВС, згідно до якої реєстратором - Виноградівською державною нотаріальною конторою було внесено обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 7669260 від 01.08.2008 року, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 21.09.2017 року. Разом з тим як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 21.09.2017 року, арешт накладався виходячи з інформації про прізвище, ім'я, по-батькові боржника та даних його місця проживання, а інших відомості про боржника відсутні, зокрема боржником зазначено - «[PERSON], адреса: Україна, Закарпатська область, Виноградівський район. с.Олешник, вул.Терешкова 15», а не позивача [PERSON]. Таким чином, 30.07.2008 року на основі Постанови про арешт майна та заборони на його відчуження серії АА №091992 від 30.07.2008 року, винесеної Виноградівським РВ ДВС на [PERSON], мешканця [INFO] був накладений арешт Виноградівською державною нотаріальною конторою, на все майно [PERSON], що проживає за адресою [INFO], тобто накладено заборону на все майно, що знаходитсь за вказаною адресою, не зважаючи на те, що власником нерухомого майна, за вказаною адресою є виключно позивач [PERSON], [INFO], мешканець с.Олешник, вул.Терешкової 15, Виноградівського району, ІПН [NUMBER], а не боржник [PERSON]. Як вбачається із наданої Виноградівською державною нотаріальною конторою копії Постанови про арешт майна та заборони на його відчуження серії АА №091992 від 30.07.2008 року, з такої вбачається, що дійсно державним виконавцем Виноградівського РВ ДВС 30.07.2008 року, була винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить саме [PERSON], що проживає в [INFO], а не позивачу [PERSON], [INFO], мешканцю с. Олешник, вул. Терешкової 15, Виноградівського району, ІПН [NUMBER]. Таким чином, накладаючи арешт на все майно боржника [PERSON], насправді арешт було накладено на все майно його батька позивача [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], ІПН [NUMBER] . Крім того, як вбачається із Будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO], за вказаною адресою прописаний позивач [PERSON] та його сімя, в тому числі його син - [PERSON], на якого і було накладено вищезазначене обтяження на все майно саме за цією адресою, однак такий за вказаною адресою реєстрації, немає ніякого майна. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У всіх інших випадках незавершеного\~\~ виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п.2. постанови №5 від 03.06.2016 року Пленуму ВССУ, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Виходячи з вищевикладеного, за наявності арешту накладеного на все майно порушується право приватної власності позивача [PERSON], внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч.1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст.316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Постанова державного виконавця про арешт всього майна [PERSON] за умови відсутності в нього заборгованості по аліментам порушує права власності позивача на належне йому майно. При цьому арешт майна є виключно мірою, що спрямоване на забезпечення інтересів громадян, на користь яких винесено рішення суду, зокрема погашення існуючої заборгованості за рахунок арештованого та реалізованого майна боржника. На теперішній час вжиті державним виконавцем заходи для виконання рішення суду в майбутньому без наявності реальної заборгованості боржника є надмірним та не відповідають принципу співмірності накладеного обтяження на майно, його вартості та борговим зобовязанням боржника. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими письмовими доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved