Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] і просить визнати право власності на об'єкти нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] ; скасувати рішенні про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:10286573 від 25.01.2014р. та зобов'язати Державну реєстраційну службу України внести запис про скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 4408384, зареєстрованим приватним нотаріусом Шепітко В.В., Миронівський районний нотаріальний округ, Київська область, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: [NUMBER], виданий 25.01.2014р., видавник: Шепітко В.В., приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу Київської області ) [PERSON] на об'єкт житлової нерухомості (квартиру), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:276638380382, який знаходиться за адресою : [ADDRESS]; зобов'язати Державну реєстраційну службу України прийняти рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про запис реєстрацію права власності про наявність права власності на об'єкт нерухомого майна - [ADDRESS] за [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON], будучі власником нерухомого майна отримав вимогу про звільнення житлового приміщення від [PERSON] та виявив відсутність правовстановлюючого документу. Під час здійснення реєстрації дублікату правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно, позивачу стало відомо про реєстрацію права власності на нього на іншу особу, в даному випадку [PERSON] Позивач вказує на те, що набув право власності на квартиру [ADDRESS] спосіб та порядок встановлений чинним законодавством, здійснив реєстрацію права власності, при цьому це право оспорюється іншими особами. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], який 07 серпня 2014 року уточнив, та просив визнати недійсною довіреність загальну ( на управління та розпорядження майном), посвідчену приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Товмач Оленою Миколаївною 11 серпня 2005 року за реєстровим №2605 від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] та (або) [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] загальною площею 27,10 кв.м., житловою площею 13,10 кв.м., укладений між [PERSON], яка діяла в нтересах [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 16 грудня 2005 року за реєстровим №7187; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 27,10 кв.м., житловою площею 13,10 кв.м., укладений між [PERSON] як продавцем та [PERSON], як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кучеренко Н.П. 27.02.2006р. Зустрічні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] не видавала довіреності щодо розпорядження її нерухомим майном, а отже було відсутнє її волевиявлення щодо укладення правочину про відчуженню цього майна. Позивач [PERSON], його представники [PERSON], в подальшому [PERSON] під час судового розгляду підтримали вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, зустрічні вимоги [PERSON] не визнали, заперечували проти їх задоволення, вказуючи на те, що довіреність була підписана [PERSON] , остання була обізнана в здійсненні продажу квартири. Категорично заперечували проти прийнятті до відома складений [PERSON] заповіт та відповідно видане на його підставі свідоцтво про право на спадкове майно видане приватним нотаріусом МРНО Шепітько В.В., оскільки на момент його складання право власності на спірне нерухоме майно належало не [PERSON], а [PERSON] Відповідач [PERSON], та його представники [PERSON], [PERSON] вимоги [PERSON] не визнали, заперечували проти його задоволення, зустрічні підтримали, просили їх задовольнити. В своїх поясненнях відповідач [PERSON] та його представники вказували на те, що [PERSON] не мала наміру відчужувати належне їй майно, у зв'язку з чим оригінал правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно, яке їй належало, знаходилась на зберіганні у свідка [PERSON] [PERSON] та [PERSON] користувались житловим приміщенням, в той час як [PERSON] проживала у [PERSON] в с. Пустовіти Миронівського району Київської області, та відповідно сплачували за це грошові кошти. З огляду на погіршення стану свого здоров'я [PERSON] в 2013 році вирішила скласти заповіт, та звернулась до свідка [PERSON] з проханням надати їй оригінал правовстановлюючого документу. Оскільки волевиявлення [PERSON] на відчуження належного їй майна було відсутнє, довіреність на розпорядження вона не видавала, відповідач та його представники просили зустрічні вимоги задовольнити. Представники відповідача [PERSON] [PERSON], а в подальшому [PERSON] проти вимог пред'явлених до [PERSON] заперечували, вказуючи на те, що правочини були укладені відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON]. а в подальшому її представник [PERSON] заперечували проти задоволення вимог [PERSON], вказуючи на те, що [PERSON] за своє життя розпорядилась належним їй майном, про що [PERSON] не розповідала, оскільки побоювалась його. Кошти за продаж квартири передала особисто [PERSON] , розписка не отримувала, з огляду на довірливі відносини, що склались між ними. Приватні нотаріуси Шепітько В.В., Каплун Ю.В., Кучеренко Н.П., Товмач О.М. будучі повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа за позовом [PERSON] - Державна реєстраційна служба України будучи повідомленою про судовий розгляд в судове засідання представника не направила, подала письмові заперечення в яких висловлене прохання відмовити у задоволенні вимог пред'явлених до реєстраційної служби, оскільки третя особа вчиняє дії виключно у порядку встановленому чинним законодавством, при цьому будь-яких порушень відносно позивача не вчинялось. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представників [PERSON], в подальшому [PERSON], відповідача [PERSON], та його представників [PERSON], [PERSON], представників відповідача [PERSON] [PERSON], а в подальшому [PERSON], відповідача [PERSON], а в подальшому її представника [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], експерта [PERSON], дослідивши письмові докази надані сторонами, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Під час судового розгляду встановлено наступне. [PERSON] відповідно до виданого свідоцтва про право на спадщину за законом 18 вересня 1995 року належала квартира [ADDRESS] 11 серпня 2004 року приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Товмач О.М. посвідчено довіреність [PERSON] на уповноваження [PERSON] та (або) [PERSON] управляти і розпоряджатись всім її майном. 16 грудня 2005 року [PERSON] діючи від імені [PERSON] продала, а [PERSON] придбав, квартиру [ADDRESS] Продаж було вчинено на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 11 листопада 2005 року, Шостою київською державною нотаріальною конторою та зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 25 листопада 2005 року. Продаж нерухомого майна вчинено за 5 306,35 грн. Розрахунки між сторонами здійснено повністю до підписання цього Договору. Дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом видано представнику [PERSON] [PERSON] 27 лютого 2006 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] Продаж квартири здійснено за 6 163,63грн. Реєстраційний напис на правовстановлюючому документі здійснено 06 березня 2006 року. Вказаний правочин посвідчено приватний нотаріусом КМНО Кучеренко Н.П. 25 лютого 2014 року [PERSON] було видано дублікат вказаного договору замість зіпсованого. 09 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 21 червня 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області, та відповідно до якого [PERSON] усе своє майно заповідала [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області 22 липня 2013 року видано свідоцтво про смерть. 25 січня 2014 року приватним нотаріусом МРНО Шепітько В.В. видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO] року є її чоловік [PERSON] Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з однокімнатної квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шостою київською державною нотаріальною конторою 18 вересня 1995 року. 25 січня 2014 року здійснено державну реєстрацію права [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 25 січня 2014 року приватним нотаріусом МРНО Шепітько В.В. Свідок [PERSON] під час судового розгляду повідомила про те, що в розмові з [PERSON] їй стало відомо про те, що належну їй квартиру , що знаходиться в м. Києві, вона відчужила, про що просила не говорити [PERSON] При цьому свідку не відомо про яку саме квартиру йшла мова. Свідок [PERSON] повідомив про те, що після отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадкове майно, вони приїжджали до [PERSON], який повідомив їм про те, що квартира була продана. З 2002 року [PERSON] проживала з [PERSON], та з того часу неодноразово позичала кошти на придбання спиртних напоїв. Свідку було відомо зі слів [PERSON] , про те що вона здає свої дві квартири, розташовані в м. Києві [PERSON] та отримує за це по 200-500грн. в місяць. Кошти отримувала до дня смерті. Після 2008 року [PERSON] спиртних напоїв не вживала. Свідок [PERSON] повідомила про те, що зі слів [PERSON] було відомо про належність двох квартир у м. Києві, та отримання коштів за користування ними від [PERSON] та його матері, по 200-500грн. поштовими переказами до часу смерті. Про продаж квартир [PERSON] нічого не говорила. Свідок [PERSON] під час судового розгляду повідомила про те, що весь час правовстановлюючий документ ( свідоцтво про право на спадщину, договір на утримання майна, технічний паспорт) на квартиру [ADDRESS] зберігався у неї з 1995 року, на прохання матері [PERSON] -[PERSON], оскільки [PERSON] просила, що б ця квартира була переоформлена на онуку - доньку [PERSON], яка зловживала на той час спиртними напоями. На початку 2013 році [PERSON] подзвонила та попросила переслати правовстановлюючий документ їй по пошті, що вона і зробила. Весь цей час [PERSON] цікавилась документом, та не говорила про те, що він їй потрібен. Згідно висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 26.09.2014р. №46 підпис від імені громадянки [PERSON] в графі «Підпис» другого екземпляру довіреності від 11.08.2005р. виконаний не громадянкою [PERSON], а іншою особою. Щодо даного випадку, то незвичність виконання може бути пояснена тим, що особа яка виконувала підпис не бачила підпису-оригіналу, а виконувала підпис «по пам'яті». Під час допиту в судовому засіданні експерт [PERSON] підтримав складений ним висновок №46 від 26.09.2014р. Протягом судового розгляду представники [PERSON] та [PERSON] заявляли клопотання про призначення експертизи на предмет вирішення питання належності (справжності) підпису [PERSON] в довіреності загальній ( на управління та розпорядження майном), посвідчену приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Товмач Оленою Миколаївною 11 серпня 2005 року за реєстровим №2605 від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] та (або) [PERSON], та судом було запропоновано надати (вказати місце знаходження ) оригінали вільних та умовно вільних зразків підписів [PERSON] Однак в подальшому від проведення експертизи представники сторін відмовились. За таких обставин суд вважає можливим прийняти до уваги висновки викладені у висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 26.09.2014р. №46. Під час судового розгляду відповідачем [PERSON] було зазначено про те, що грошові кошти за продаж квартири вона передала особисто [PERSON] При цьому будь-яких доказів на підтвердження вказаній обставині надано не було. Відсутність доказу на підтвердження передачі повіреним довірителю грошових коштів за продаж нерухомого майна, підтверджує пояснення відповідача [PERSON] про те, що весь час квартира перебувала у власності [PERSON], остання отримувала плату за користування нею, та не була обізнана у її продажу. З встановленого під час судового розгляду вбачається те, що продаж нерухомого майна від імені [PERSON] було здійснено без її волевиявлення, оскільки підпис в довіреності є не [PERSON] а іншої особи. При цьому інші зібрані докази в їх сукупності свідчать про те, що [PERSON] не мала наміру на відчуження належного їй майна. Отже вимоги щодо визнання недійсними одностороннього правочину (довіреності) та двостороннього правочину (договору купівлі-продажу від 16.12.2005р. ) є повністю обгрунтовані та підлягають задоволенню. Вимоги про визнання недійсним правочину (договору купівлі-продажу від 27.02. 2006р. між [PERSON] та [PERSON]) задоволенню не підлягають оскільки для цього відсутні правові підстави, в цьому випадку власник майна ( в даний час спадкоємець [PERSON].) має право витребувати його з чужого незаконного володіння. За викладених обставин суд не знаходить обґрунтованих підстав для задоволенні вимог [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial