Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що він є учасником бойових дій, з 29.08.1997 по 30.09.2020 роки проходив службу в ОВС Національної поліції України. Звільнився у вересні 2020 року з Приморського ВП ГУНП в Донецькій області за п.2 ч.1 ст.77 «Через хворобу за рішенням медичної комісії про непрацездатність служби в поліції», наказ № 406 о/с від 25.09.2020 року. На час прийняття наказу від 25.09.2020 року №406 о/с про звільнення його з лав Національної поліції України, за п.2 ч.1 ст.77 «Через хворобу за рішенням медичної комісії про непрацездатність служби в поліції», фінансова служба ГУНП в Донецькій області не провела з ним усі необхідні розрахунки щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551- XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У зв`язку з чим, 08.12.2020 року він звернувся з заявою до ГУНП в Донецькій області, в якій просив провести розрахунки та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні соціальної (додаткової) відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015-2019 роки. На що в кінці грудня 2020 року з ГУНП в Донецькій області на його домашню адресу надійшла відповідь від 16.12.2020 року № 401 зі/05/26-2020, з відмовою про задоволення вимог. У відповіді зазначено, що законних підстав, для виплати йому грошової компенсації за невикористані дні соціальної (додаткової) відпустки, як учаснику бойових дій ГУНП в Донецькій області, не має. Він з відмовою не погодився, звернувся з позовною заявою до Донецького окружного адміністративного суду. За прийнятим рішенням за адміністративною справою № 200/903/21-а, ГУНП в Донецькій області йому була нарахована та виплачена 16.04.2021 року грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової соціальної відпустки, як учасника бойових дій за період з 2015 по 2019 роки у сумі - 32 951 грн. 20 коп. Через те, що в період з моменту звільнення з ОВС Національної поліції України - 30.09.2020 року по дату фактичної виплати - 16.04.2021 року грошової компенсації невикористаних днів додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій, його грошові кошти - 32 951 грн. 20 коп. незаконно утримувались ГУНП в Донецькій області, чим були грубо порушені права передбачені ст. 46 Конституції України, він перебував весь час в пригніченому стані, постійно хвилювався про можливість фактичного отримання своїх коштів, тим самим йому була спричинена значима моральна шкода, яка також проявилася в стражданнях, болі, постійних хвилюваннях, підвищенні артеріального тиску, неможливості повноцінно, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, забезпечувати себе продуктами харчування та медикаментами, постійними проханнями близьких родичів про фінансову допомогу. Моральну шкоду за несвоєчасно нараховану та виплачену суму боргу він оцінює в розмірі 30000 грн. 00 коп. Бездіяльність ГУНП в Донецькій області визнана в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року за адміністративною справою №200/903/21-а. Просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 30000,00грн. за протиправну затримку нарахування та виплати грошової компенсації невикористаних днів додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015р. по 2019р. Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 11.05.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. 08.06.2021 року від Головного управління Національної поліції в Донецькій області на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає безпідставними вимоги позивача та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач визнав, що 30.09.2020р. наказом ГУНП в Донецькій області від 25.09.2020р. №406 о/с позивача звільнено зі служби в поліції. 25.01.2021р. позивач звернувся до суду Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ГУНП в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, позов задоволено повністю, рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/903/21-а ГУНП в Донецькій області виконано в повному обсязі. Вважає, що позивач не є особою, звільненою від сплати судового збору через те, що відповідно до п.13 ч.1 ст.15 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їх прав. Вважає, що позивачем не мотивовано факт спричинення йому моральної шкоди та не надано доказів на її підтвердження. Заперечує, що через їх дії позивач опинився у скрутному матеріальному становищі та був змушений просити про фінансову допомогу, на підставі довідки УФЗБО від 02.06.2021р. щодо остаточного розрахунку з [PERSON] , відповідно до якої у вересні 2020 року [PERSON] було нараховане грошове забезпечення в сумі 36711,47 грн., у тому числі: грошове забезпечення за фактично відпрацьований час (з 01.09.2020 по 30.09.2020): посадовий оклад 2850,00 грн., оклад за спеціальним званням 2000,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 2182,50 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби (50%) 3516,25 грн., премія (35,912%) 3788,27 грн., індексація 1069,94 грн.; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у сумі 14272,01 грн., матеріальна допомога на оздоровлення 7032,50 грн. Із відрахуванням обов`язкових податків і зборів на особистий картковий рахунок [PERSON] , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», було перераховано кошти: грошове забезпечення в сумі 21948,80 грн. (платіжне доручення від 28.09.2020 №6366), матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у сумі 14057,93 грн. (платіжне доручення від 28.09.2020 №6294). У жовтні 2020 року [PERSON] були нараховані кошти в сумі 186381,26 грн., у тому числі: компенсація за невикористану відпустку в сумі 14337,02 грн. із відрахуванням обов`язкових податків і зборів сума до виплати складає 14121,96 грн., одноразова грошова допомога при звільненні зі служби за станом здоров`я в розмірі 172044,24 грн. із відрахуванням обов`язкових податків та зборів сума до виплати складає 169463,56 грн. Після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, зазначені кошти у сумі 183585,54 гривень були перераховані на особистий картковий рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» платіжне доручення №6804 від 13.10.2020р. Відповідно до довідки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності [PERSON] , виданої УФЗБО від 07.06.2021р №1028/26/03-2021, керівництвом ГУНП в Донецькій області затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на підставі пп. «в», п.4 ч.1 ст.99 ЗУ «Про Національну поліцію» у розмірі 147140,0 грн. 18.12.2021, на підставі цього висновку, ГУНП в Донецькій області видано наказ №2519 про виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] у визначеному розрахунком розмірі. На підставі платіжного доручення № 132 одноразова грошова допомога у розмірі 147140,0 грн. була перерахована на особистий картковий рахунок [PERSON] , згідно наданим ним реквізитів. Період часу з наступного дня після звільнення 31.09.2020 року до виконання рішення суду у зазначеній справі 15.04.2021 року становить 166 календарних днів, отже середньоденний розмір коштів, отриманих позивачем, становить 2358,66 гривень. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня з розрахунку на місяць становить 1769 грн. Середньомісячний розмір коштів, отриманих позивачем після звільнення до моменту виконання рішення суду є значно більшим, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць та більше ніж для працездатної особи. При цьому, відповідно до ст. 8 зазначеного закону, мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 6000 грн. У свою чергу, кошти, отримані позивачем у місячному розмірі становлять 53070 грн. 00 коп. Зазначає, що 24.05.2021р. Донецьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у адміністративній справі №200/6039/21 за позовом [PERSON] до ГУНП в Донецькій області про стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні у зв`язку і не проведенням у день звільнення виплати компенсації за невикористані дні відпустки, яка була стягнута рішенням суду у справі №200/903/21-а. 18.06.2021 року від Головного управління Національної поліції в Донецькій області на адресу суду надійшов лист з поясненням, відповідно до якого у відзиві на позовну заяву було разом з додатками направлено довідку УФЗБО ГУНП в Донецькій області від 07.06.2021р. №1028/26/03-2021 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] у зв`язку з встановленням інвалідності. Після направлення відзиву на позов відповідачем виявлено наявність у ній технічних помилок у датах, а саме помилково було зазначено, що «14.12.2021 затверджено висновок про призначення [PERSON] ОГД» та «18.12.2021 видано наказ №2519 про виплату ОГД». 22.06.2021р. позивач направив до суду відповідь на відзив. 05.07.2021 року від Головного управління Національної поліції в Донецькій області на адресу суду надійшли заперечення, у яких у задоволенні позову просили відмовити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він працював в ГУНП Донецької області на посаді заступника начальника сектора превенції, звільнився за станом здоров`я, йому була виплачена вихідна допомога. Після отримання групи ще виплачена страховка. Після звільнення він просив виплатити йому компенсацію за невикористані дні відпустки. Він звернувся до суду та за рішенням суду йому було виплачено 32951,20грн. грошової компенсації за невикористані дні календарної відпустки. Він просив керівництво йому надати додаткову відпустку, йому її не надавали. Він поніс моральну шкоду, оскільки сильно хвилювався, лежав у лікарні, звертався до хірурга. Він звільнився з поліції, оскільки у нього буда онкологічна хвороба і він сильно нервував, пережив стрес. Позов просив задовольнити, стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 30000,00грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі пояснила, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року виконано у повному обсязі, ними не оскаржувалось, в судовому засіданні спірним було саме право на отримання компенсації. Позивач стверджує, що йому було завдані моральні страждання, але жодного належного доказу надано не було. Позивача було звільнено з поліції за станом здоров`я і виплачено одноразову грошову допомогу, допомогу на вирішення соціально-побутових питань, допомогу при звільненні, допомогу у зв`язку з захворюванням, допомогу на оздоровлення, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] адресованої начальнику ГУНП в Донецькій області від 08.12.2020р., [PERSON] посилався на те, що на час прийняття наказу від 25.09.2020р. № 406 про звільнення [PERSON] з Приморського ВП ГУНП в Донецькій області за п.2 ч.1 ст.77 «Через хворобу за рішенням медичної комісії про непрацездатність служби в поліції», фінансова служба не провела з [PERSON] усі необхідні розрахунки щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій, просить надати вказівку начальнику фінансової служби щодо проведення розрахунків по виплаті [PERSON] грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, як учаснику бойових дій, в період з 2015 по 2020 роки (а.с. 5). Згідно з листом ГУНП в Донецькій області від 16.12.2020 року, заяву [PERSON] від 08.12.2020р. розглянуто, у задоволенні вимоги про нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані протягом 2015-2019рр. відпустки відмовлено (а.с. 6-8). Відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області від 25.09.2020р., за п.2 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» звільнено зі служби майора поліції [PERSON] заступника начальника сектору превенції Приморського відділення поліції Центрального відділу поліції з 30 вересня 2020 року, встановивши йому у вересні 2020 року премію у розмірі 35,912%. Вислуга років на 30 вересня 2020 року складає: у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги 24 роки 07 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 36 років 10 місяців 20 днів. Вважати невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 30 діб (а.с. 13). Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2021р. у справі №200/903/21-а, позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати [PERSON] грошової компенсації за невикористані відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 30 вересня 2020 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 30 вересня 2020 року (а.с. 9-12). Відповідно до довідки на особистий картковий рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» 16.04.2021 року надійшла заробітна плата від ГУНП в Донецькій області у сумі 32951,20 гривень (а.с. 14). Згідно з довідкою щодо остаточного розрахунку з [PERSON] , виданої УФЗБО ГУНС в Донецькій області, від 02.06.2021р. №720, [PERSON] було нараховане грошове забезпечення в сумі 36711,47 грн., у тому числі: грошове забезпечення за фактично відпрацьований час (з 01.09.2020 по 30.09.2020): посадовий оклад 2850,00 грн., оклад за спеціальним званням 2000,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 2182,50 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби (50%) 3516,25 грн., премія (35,912%) 3788,27 грн., індексація 1069,94 грн.; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у сумі 14272,01 грн., матеріальна допомога на оздоровлення 7032,50 грн. Із відрахуванням обов`язкових податків і зборів на особистий картковий рахунок [PERSON] , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», було перераховано кошти: грошове забезпечення в сумі 21948,80 грн. (платіжне доручення від 28.09.2020 №6366), матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у сумі 14057,93 грн. (платіжне доручення від 28.09.2020 №6294). У жовтні 2020 року [PERSON] були нараховані кошти в сумі 186381,26 грн., у тому числі: компенсація за невикористану відпустку в сумі 14337,02 грн. із відрахуванням обов`язкових податків і зборів сума до виплати складає 14121,96 грн., одноразова грошова допомога при звільненні зі служби за станом здоров`я в розмірі 172044,24 грн. із відрахуванням обов`язкових податків та зборів сума до виплати складає 169463,56 грн. Після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, зазначені кошти у сумі 183585,54 гривень були перераховані на особистий картковий рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» платіжне доручення №6804 від 13.10.2020р. (а.с. 32-34). Відповідно до довідки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності [PERSON] , виданої УФЗБО від 07.06.2021р №1028/26/03-2021, керівництвом ГУНП в Донецькій області затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на підставі пп. «в», п.4 ч.1 ст.99 ЗУ «Про Національну поліцію» у розмірі 147140,0 грн. 18.12.2021, на підставі цього висновку, ГУНП в Донецькій області видано наказ №2519 про виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] у визначеному розрахунком розмірі. На підставі платіжного доручення №132 одноразова грошова допомога у розмірі 147140,0 грн. була перерахована на особистий картковий рахунок [PERSON] ,згідно наданим ним реквізитів (а.с. 35). Відповідно до пояснення до справи №266/2687/21 від ГУНП в Донецькій області від 16.06.2021р. №269/ц відповідно до якого у відзиві на позовну заяву було разом з додатками було направлено довідку УФЗБО ГУНП в Донецькій області від 07.06.2021р. №1028/26/03-2021 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] у зв`язку з встановленням інвалідності. Після направлення відзиву на позов відповідачем виявлено наявність у ній технічних помилок у датах, а саме помилково було зазначено, що «14.12.2021 затверджено висновок про призначення [PERSON] ОГД» та «18.12.2021 видано наказ №2519 про виплату ОГД». Вірними відомостями, які підлягають врахуванню є: «07.12.2020 року до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області надійшла заява заступника начальника сектору превенції Приморського відділення поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції Булатова Михайла Олександровича, [INFO] , щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням службив поліції. 14.12.2020 відповідно до вимог частини 1 розділу IV Порядку та умов « виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втратьМ працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (зі змінами), керівництвом ГУНП в Донецькій області затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на підставі підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліції» у розмірі 147 140,0 грн. 18.12.2020р. на підставі цього висновку, ГУНП в Донецькій області видано наказ № 2519 про виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] у визначеному розрахунком розмірі. 19.01.2021р. на підставі платіжного доручення № 134 одноразова грошова допомога у розмірі 147 140,0 грн була перерахована на особистий картковий рахунок [PERSON] , згідно з наданими ним реквізитами» (а.с. 42-45). Згідно зі свідоцтвом про хворобу ДУ «Територіальн медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 18.09.2020 №611/СНП у позивача були виявлені захворювання, які пов`язані з проходженням служби в поліції та одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції забезпеченні її проведення. Відповідно до ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 3 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі N464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст.\~1173\~ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2ст. 77 КАС України) (п. 57). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 гривень 00 коп. позивач пов`язував з перебуванням в пригніченому стані, стражданнях, болі, постійних хвилюваннях, підвищенні артеріального тиску, неможливість повноцінно забезпечувати себе продуктами харчування та медикаментами через скрутне матеріальне становище, постійними проханнями близьких родичів про фінансову допомогу. Порушення його прав з боку відповідача викликало у нього негативні емоції. Відповідач зазначив, що не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та шкодою та не надано позивачем доказів заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача. Доводи суб`єкта владних повноважень щодо відсутності доказів його вини суд відхиляє, оскільки рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2021 визнано протиправною бездіяльність відповідача. Отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди, яку було завдано. Що стосується факту завдання моральної шкоди, то позивач зазнав негативних емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Суд вважає, що з урахуванням вразливого стану позивача як учасника бойових дій, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано. Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд виходить з засад розумності та справедливості. У постанові від 05.12.2018 у справі N 210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3ст.\~23\~ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70). Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви. Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду і рішенням даного суду від 11.03.2021 року були захищені права позивача, було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 30 вересня 2020 року, яку було виплачено [PERSON] 16.04.2021р. Отже, встановлення судом факту протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання виплатити невиплачену суму коштів, і їх виплата, суд вважає достатньою сатисфакцією для відновлення прав позивача. Суд не\~вбачає причинно-наслідкового\~зв`язку\~між діями\~відповідача та\~погіршенням стану\~здоров`я\~позивача,\~який звільнився\~у вересні\~2020\~року з\~Приморського ВП\~ГУНП в\~Донецькій області\~через хворобу\~за рішенням\~медичної комісії\~про непрацездатність\~служби в\~поліції,\~та у\~свідоцтві про\~хворобу від\~18.09.2020\~у позивача\~були виявлені\~захворювання,\~які пов`язані\~з проходженням\~служби в\~поліції та\~одержані під\~час безпосередньої\~участі в\~антитерористичній операції\~забезпеченні її\~проведення,\~у зв`язку\~із виявленням\~яких та\~встановлення їх\~причинно-наслідкового\~зв`язку відповідачем\~виплачено позивачу\~одноразов грошову\~допомогу,тому ця обставина не може свідчити про завдання моральної шкоди відповідачем. Згідно п. 3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно правових висновків, викладених у Постанові ВС від 18.04.2018 у справі №К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені, тому суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог. Згідно з п.п.13 п.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Отже, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо не звільнення позивача від сплати судового збору. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial