Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 20 лютого 2001 року, укладеного між нею та [PERSON] (на час укладання прізвище «Баламут»), який діяв на підставі нотаріально посвідченого доручення від імені [PERSON] Згідно зазначеного договору позивачем було придбано у власність 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Івана Франка, будинок 40, та в цілому складається з житлового будинку «АааІ», сараю «Б», сараю «ВВп», вбиральні «Е», «Д», замощення 1, огорожі №1-6, розташованих на земельній ділянці державного фонду 642 кв.м. Свої вимоги мотивувала тим, що 20.02.2001 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], діючий на підставі нотаріально посвідченого доручення [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, згідно якого позивач за ціною 3\~300 грн. придбала у [PERSON] 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І.Франка, буд.40, що в цілому складаються з житлового будинку «АааІ», сараю «Б», сараю «ВВп», вбиральні «Е», «Д», замощення 1, огорожі №1-6, розташованих на земельній ділянці державного фонду 642 кв.м. Сторонами були виконані всі істотні умови договору. Договором обумовлено, що протягом строку дії нотаріального доручення відповідач зобовязаний вчинити дії щодо нотаріального посвідчення цього договору, проте останнім ця умова виконана не була. Строк дії доручення третьої особи [PERSON] сплинув, у звязку з чим відповідач втратив повноваження щодо нотаріального посвідчення договору. 27.05.2006 року відповідач після укладення шлюбу з [PERSON] змінив своє прізвище з «Баламут» на «Козуб». У жовтні 2014 року відповідач повідомив [PERSON], що нотаріальним посвідченням договору він займатись не буде та запропонував позивачу вирішити питання в судовому порядку, у звязку з чим остання була змушена звернутись з до суду з позовною заявою. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON], відповідач [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому завчасно надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст. 2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. У відповідності до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи той факт, що позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що правовідносини між ним та відповідачами виникли з 20.02.2001 року, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають й норми матеріального права, які були чинними на той час. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 28.09.1992 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької нотаріальної контори [PERSON], посвідчено, що на підставі заповіту від 10.02.1981 року спадкоємицею зазначеного у заповіті майна [PERSON], яке складається з: 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Франко, 40 та в цілому складається з житлового будинку «АааІ», сараю «Б», сараю «ВВп», вбиральні «Е», «Д», замощення 1, огорожі №1-6, розташованих на земельній ділянці державного фонду 642 кв.м. є її дочка - [PERSON] Згідно доручення від 20.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах за його розсудом належну їй частину будинку №40, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Франко. 20.02.2001 року між [PERSON], [INFO], діючим від імені [PERSON] за її дорученням, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], та [PERSON], [INFO], укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Франко, 40 та в цілому складається з житлового будинку «АааІ», сараю «Б», сараю «ВВп», вбиральні «Е», «Д», замощення 1, огорожі №1-6, розташованих на земельній ділянці державного фонду 642 кв.м. 27.05.2006 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище чоловіка змінено на «Кузуб», на підтвердження чого позивачем надано свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №012791, видане 27.05.2006 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Згідно умов вищевказаного договору, сторони домовились, що продавець [PERSON] зобовязується протягом дії доручення, тобто до 20.02.2004 року, отримати в державних установах від імені [PERSON] необхідні документи для подальшого нотаріального посвідчення договору. Як вбачається з розписки [PERSON] від 20.02.2001 року, ним отримано від [PERSON] грошові кошти в сумі 3\~300 грн. для подальшої їх передачі [PERSON] за продаж 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Франко, 40. Відповідно до розписки [PERSON], 20.02.2001 року вона отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 3\~300 грн. за продаж 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Франко, 40. Згідно оцінки нерухомого майна від 26.01.2015 року, проведеної ФОП [PERSON], величина вартості 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Франка, 40, складає 204\~620 грн. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити певну грошову суму. Згідно зі ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченим ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави; купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, суд повинен перевірити, чи підлягала угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Крім того, у відповідності до ст. 224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що договір купівлі продажу нерухомого майна від 20.02.2001 року, а саме: 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Франко, 40 та в цілому складається з житлового будинку «АааІ», сараю «Б», сараю «ВВп», вбиральні «Е», «Д», замощення 1, огорожі №1-6, розташованих на земельній ділянці державного фонду 642 кв.м., укладений між [PERSON], діючим від імені [PERSON] за її дорученням, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], та [PERSON], виконано сторонами виконано частково, а саме: відповідач ухилився від виконання частини договору, якою він зобовязався протягом дії доручення, тобто до 20.02.2004 року, отримати в державних установах від імені [PERSON] необхідні документи для подальшого нотаріального посвідчення договору. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення ЦК України застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, враховуючи, що така можливість фактично втрачена, приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] правомірно набула право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Франко, 40 та в цілому складається з житлового будинку «АааІ», сараю «Б», сараю «ВВп», вбиральні «Е», «Д», замощення 1, огорожі №1-6, розташованих на земельній ділянці державного фонду 642 кв.м., неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved