Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хрущово-Микитівської сільської ради, третя особа: Реєстраційна служба Богодухівського РУЮ Харківської області, в кому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог він посилається на те, що власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 1991 року обліковується [PERSON] - як голова колгоспного двору. [PERSON] померла [INFO], спадкоємцем по закону після її смерті є позивач, інші спадкоємці за заповітом або за законом, які б мали право на частку у спадщині, відсутні. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Позивачу Богодухівською ДНК було повідомлено, що оформити спадщину на спадковий житловий будинок не можливо, оскільки померлою не був приведений у відповідність до діючого законодавства правовстановлюючий документ і позивачу рекомендовано вирішити в судовому порядку питання про визнання права власності на дане спадкове майно. Відповідно до ст.563 ЦК України 1963 року та постанови Пленуму ВСУ від 25.12.1992 року, які втратили чинність, спадщина на майно колгоспного двору відкривалася лише після смерті останнього його члена та поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.01.1990 року. Але у відповідності до ЗУ «Про власність» та ЦК України 2003 року, відсутня така форма власності як колгоспно-кооперативна. Тобто, після набрання чинності ЗУ «Про власність» та ЦК України 2003 року мати позивача повинна була замінити правовстановлюючий документ у відповідності до діючого законодавства України. За життя спадкодавицею цього здійснено не було, а тому позивач не має змоги переоформити та зареєструвати спадковий житловий будинок на себе, що змусило його звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його присутності, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Хрущово-Микитівської сільської ради та представник третьої особи - Реєстраційної служби Богодухівського РУЮ Харківської області також у судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши представлені письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності, виданого 16 жовтня 1991 року Виконавчим комітетом Хрущовомикитівської сільської ради, житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в цілому належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] /а.с. 11/. Вказані обставини підтверджуються також довідкою №182, виданою 18.08.2014 року КП «Богодухівське БТІ» /а.с.25/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21 грудня 2006 року Хрущово-Микитівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 81 років в с. Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області /а.с.6/. Позивач прийняв спадщину так як відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна - земельну ділянку, розміром 3.7355 га, кадастровий №6320888500 01 000 0167 /а.с.12/, майновий пай та грошові вклади /а.с.13/. Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] через відсутність відповідного правовстановлюючого документу на нього ім'я спадкодавиці /а.с.14/. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи /а.с.15-17/. Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки докази свідчать про правомірне набуття права власності померлою [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1222, 1261 ЦК України спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син - позивач у справі. Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивач є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], звернувся до нотаріальної контори, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність відповідного правовстановлюючого документу на житловий будинок, інші спадкоємці, які претендують на спадщину - відсутні, та в судовому засіданні не встановлено неправомірність набуття права власності на житловий будинок спадкодавцем, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного і

Outcome: approved