overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратив право на користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку прописаний але не проживає [PERSON], брат позивачки, який ніколи там не проживав але був зареєстрований, на даний час його місце перебування не відоме. За таких обставин позивач змушена нести додаткові витрати, щодо сплати комунальних платежів, адже відповідач участі в сплаті комунальних платежів не бере. В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. З'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що власником будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 7) та технічного паспорту на будинок (а. с. 8-11) є [PERSON]. Відповідно до довідки Микільської сільської ради, в зв'язку з інвентаризацією будинків, вулиць та перенумерацію будинків, будинок за [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] (а. с. 13). Згідно довідки про склад сім'ї станом на 27.02.2014 року, у будинку [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований але фактично не проживає. (а. с. 12). Відповідно до частини 1, ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору судом, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин. Відомостей про поважні причин не проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS], до суду не надано. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки, судом не встановлені обставини, що зумовлюють продовження строку збереження жилого приміщення за [PERSON], то суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такими, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Згідно ч.1, ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратив право на користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку прописаний але не проживає [PERSON], колишня співмешканка сина відповідачки, [PERSON], яка після розірвання відносин з сином виїхала з вказаного будинку. За таких обставин позивач змушена нести додаткові витрати, щодо сплати комунальних платежів, адже відповідач участі в сплаті комунальних платежів не бере. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, від представника позивачки надійшла до суду заяву в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. З'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що власницею будинку [ADDRESS] відповідно договору про дарування житлового будинку (а. с. 4) є [PERSON]. (дошлюбне прізвище Полякова). Згідно довідки (а. с. 6), наданою Микільською сільською радною, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично з січня 2010 року не проживає. Довідка дана згідно підтверджень сусідів. Відповідно до частини 1, ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору судом, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин. Відомостей про поважні причин не проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS], до суду не надано. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки, судом не встановлені обставини, що зумовлюють продовження строку збереження жилого приміщення за [PERSON], то суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Згідно ч.1, ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про зменшення про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання, в якій зазначила, перебувала у шлюбі з відповідачем. 24.10.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу шлюб був розірваний. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час навчається на денній формі у Криворізькому коледжі національного авіаційного університету. Із 01.09.2015 року вона проживає із сином, потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки навчається на денній формі навчання і не має змогу працевлаштуватись. Стипендію він не отримує. Оскільки відповідач добровільно не надає сину матеріальної допомоги, вони звернулась з даним позовом до суду. До судового засідання позивач не зявилася, від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не зявилася, про дату, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення та оголошення. Про поважність причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, у якій просить визначити порядок користування приміщенням - квартирою [ADDRESS], виділивши у користуваня [PERSON] і [PERSON] кімнату площею 17, 4 кв.м. разом з лоджією, площею - 1,5 кв.м., відповідачу виділити у користування кімнату площею - 10,2 кв.м. Кухню площею - 7,0 кв.м., ванну кімнату площею - 2,4 кв.м, вбиральню площею - 1,2 кв.м, коридор площею - 5,0 кв.м., вбудовану шафу площею - 0,3 кв.м. залишити у загальному користуванні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 24 травня 1988 року по 26 серпня 2008 року позивач та відповідач перебували у шлюбі. Після народження нашої спільної дочки [PERSON] [INFO], позивач на підставі ордеру отримала квартиру [ADDRESS], у яку вселилась і проживала всією сім'єю. 17 жовтня 2006 року на підставі свідоцтва про право власності на житло позивач, відповідач та їх дочка набули право спільної власності на вказану вище квартиру. Після того як позивач розірвала шлюб з відповідачем вона переселилась до квартири, яка належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач після розірвання шлюбу залишився проживати у спільній квартирі, змінив замки на вхідних дверях і до помешкання не впускає позивача. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати їй ключі від квартири для вільного користування помешканням, але відповідач відмовляв їй. Наразі дочка, [PERSON] планує продати свою квартиру, що призведе до того, що позивач не буде мати місця мешкання. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] 23 березня 2018 року подали заяву про визнання позову [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням. Наслідки визнання позову [PERSON] роз'снені. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 352,4 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 352,4 грн. покладається на відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги позову мотивує тим, що 20.06.2014 р. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER], рухаючись по проїзній частині парку «Дружби Народів» зі сторони пр. Ватутіна в напрямку Московського мосту в м. Києві, вчинив наїзд на її сина, пішохода [PERSON], який ступив на нерегульований пішохідний перехід та намагався перейти проїзну частину, після чого [PERSON] зник з місця пригоди. Внаслідок вказаної ДТП [PERSON] помер. Вироком Деснянського районного суду м. Києва відповідача [PERSON] було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. і ст. 135 КК України та призначено покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік, 6 місяців. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування». Як зазначає позивач, внаслідок вказаної ДТП, яка призвела до втрати нею свого єдиного сина, вона зазнала витрат, які складають: матеріальну шкоду в розмірі 108 168,97 грн. (кошти на медичне лікування [PERSON] в розмірі 15 790,77 грн.; організація поховання - 92 378,20 грн.), моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн. З огляду на викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Захарівської сільської ради Світловодського району в якій просить суд постановити рішення, яким надати додатковий строк для прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її двоюрідної сестри [PERSON], яка померла 01.04.2013 року. Позивач зазначила, що 01 квітня 2013 року померла її двоюрідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,09 га, розташована на території Захарівської сільської ради під номером 101 ( кадастровий номер 3525282400:02:000:0101). Вчасно скористатись своїм правом на спадщину та подати заяву про прийняття спадщини позивач не мала змоги, так як вважала що спадкове майно відсутнє. На даний час позивач знайшла в документах померлої державний акт на землю та має намір оформити спадщину в законному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судового засідання, заперечень проти позову не надав. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.04.2013 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 4,09 га, розташованої на території Захарівської сільської ради під номером 101 ( кадастровий номер 3525282400:02:000:0101). Спадкоємецею після смерті [PERSON] є її двоюрідна сестра [PERSON] Для\~прийняття\~спадщини\~ч.1\~ст.1270\~ЦК\~України встановлюється\~строк\~у\~шість\~місяців, який\~починається\~з\~часу\~відкриття\~спадщини. Часом відкриття\~\~спадщини, згідно ч.2\~\~ст. 1220 ЦК України\~\~є\~\~день\~\~смерті\~\~особи\~\~або день, з якого вона оголошується\~\~померлою, тому\~\~часом\~\~відкриття\~\~спадщини [PERSON] є день її смерті, а саме 01.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 166187 ( а.с. 5 ). Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного вище, суд вважає можливим визнати поважною причину пропуску позивачем встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої 01 квітня 2013 року [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «[PERSON] та кредит» в особі відділення №125 м. Харків в якій просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 501 доларів США 60 центів за договором банківського вкладу( депозиту) від 11.02.2015року №300131/170759/00-15. Позивач до судового засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 лютого 2015 року між сторонами було укладено договір-заяву №300131/170759/00-15 про банківський строковий вклад (депозит), відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 600 доларів США . Внесення позивачем зазначених коштів підтверджується квитанцією № 1 від 11.02.2015року. Згідно зі ст. 526 ЦК України «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства ...». Відповідно до ст. 1060 ЦКУ «За договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника...». Відповідно до п.5 договору вкладу для повернення вкладу в повному обсязі вкладник зобовязаний повідомити банк не менш ніж за два банківські дні шляхом надання до банку відповідної письмової заяви. 22.06.2015року позивачем було подано до банку заву про повернення їй банківського вкладу в сумі 503,60 доларів США, однак до теперішнього часу вклад позивачу не повернуто. Згідно зі ст. 610 ЦКУ «порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначений змістом зобов'язання (неналежне виконання)». На підставі зазначеного, з боку відповідача має місце неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором вкладу,атому позовні вимоги є обґрунтованими та тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог; беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову про захист прав споживачів, судовий збір в сумі 243,60 грн. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика», про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працювала з 30.06.2009 року швачкою-ІІІ розряду. 31.10.2013 року, у день звільнення відповідачем не було проведено з нею остаточного розрахунку по заробітній платі у сумі 1036,82 грн. На її неодноразові звернення відповідач заборгованість по заробітній платі не виплачує, посилаючись на відсутність коштів. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3567,28 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, вказаних в позовній заяві та у зв'язку з не явкою представника відповідача постановити заочне рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, не повідомивши Суд про причини неявки, тому Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд заслухавши позивача та дослідивши зібрані по справі докази прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що [PERSON] з 30.06.2009 року по 31.10.2013 року працювала в ПП «Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька фабрика», на посаді швачки_ІІІ розряду. Згідно ст. 43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунків позивача, борг відповідача перед ним на день розгляду справи становить: 1036,82 грн.,- заборгованість з виплати заробітної плати, 3567,28 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а всього - 4604,10 грн. Представником відповідача такі розрахунки позивача жодним чином не спростовані, що є підставою для стягнення зазначених вище сум. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод», третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснармійськ про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Світловодської міської ради Кіровоградської області в якій просить суд постановити рішення, яким надати додатковий строк для прийняття спадщини за законом, мотивуючи свій позов тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], яка померла 27.11.2015 року. Вчасно подати заяву про прийняття спадщини позивач не змогла, так як вважала що майно померлої матері не належить їй на праві вланості. Оформити в законному порядку спадщину позивач не має можливості із-за пропущеного строку для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судового засідання, в установленому законом порядку, заперчень проти позову не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.11.2015 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири № 3 в будинку 66, який розташований по вул. Приморській в м. Світловодськ Кіровоградської області, яке належало їй на праві власності відповідно до свідоцтва № 5240 від 15.12.1997. Спадкоємецею після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], яка 27.05.1989 року, вийшла заміж та змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка-Брайко (а.с.6) Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття\~\~спадщини, згідно ч.2\~\~ст. 1220 ЦК України\~\~є\~\~день\~\~смерті\~\~особи\~\~або день, з якого вона оголошується\~\~померлою, тому\~\~часом\~\~відкриття\~\~спадщини [PERSON] є день її смерті, а саме 27.11.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 216064 ( а.с. 9 ). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому у відповідності до ст.1272 ЦК України, позивач має право на додатковий строк достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене суд вважає за доцільне надати [PERSON] додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини три місяці. На підставі ст., ст. 1261, 1272 ЦК України,ст.209,214-215 ЦПК України, -

Outcome: approved