overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], в якому, крім позивачки був зареєстрований відповідач. Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 05 грудня 2011 року. Відповідачка за місцем реєстрації не проживає з 2012 року, тобто відразу ж після розлучення, не приймає участі в оплаті комунальних послуг, тому позивач просить визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2011 року було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка забрала всі свої речі та переїхала проживати за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Волицької сільської ради Фастівського району (а.с.8). Фактично з 2012 року за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей її в будинку немає, що підтверджується довідкою актом обстеження матеріально-побутових умов від 18 серпня 2015 року (а.с.7). Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідачка за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період її не проживання не існує. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та доведеними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, посилаючись на те, йому на праві власності належить 4/9 частин будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка по справі його сестра, яку позивач прописав за вищевказаною адресою з 01.02.2007 року. За даною адресою відповідачка мешкала кілька місяців. Приблизно з середини липня 2007 року відповідачка забрала свої речі і з того часу вони разом не проживають, та не підтримують ніяких стосунків. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловою площею. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Третя особа- Фастівський районний відділ Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Про що в матеріалах справи є розписка про вручення. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору дарування від 10 серпня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Остапенко К.О. позивачу [PERSON] належить 4/9 частини житлового будинку в [ADDRESS](а.с.9-10) Відповідачка по справі є сестрою позивача, яку він прописав до у свій будинок з 01 лютого 2007 року, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.6-7). Фактично з липня 2012 року за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей її в будинку немає, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради №2740 від 18.05.2016 року (а.с.4). Згідно Актів обстеження матеріальних умов від 01 квітня 2016 року, та від 27 травня 2016 року виданих депутатом Фастівської міської ради Войтенко В.Л. відповідачка [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2007 року. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідачка за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період її не проживання не існує. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та доведеними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права на спадщину з тих підстав, що як стверджує, 20.04.2015 року померла його тітка [PERSON], яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, у тому числі на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, вул. Шевченка, 52, вартістю 26553 грн. Він є спадкоємцем за заповітом на це майно. Він постійно проживав в одному будинку з померлою, вели спільне господарство і після її смерті він поніс витрати на поховання. Відповідачка [PERSON] також є спадкоємицею за заповітом на земельну ділянку. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Після смерті [PERSON] він та відповідачка прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у шестимісячний термін з заявами про прийняття спадщини і відповідачка отримали частину спадкового майна, що належало їй за заповітом. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця на зазначений житловий будинок, він позбавлений можливості у звязку з тим, що [PERSON] при житті не оформила належним чином правові документи на житло. Просить визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 20 квітня 2015 року, право на спадщину, що складається із житлового будинку та відповідних господарських будівель і споруд, розташованих в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, вул. Шевченка, 52, загальною площею 64.6,7 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., житловий будинок - А, ґанок а1, сарай Б, огорожа - 1-3, вартістю 26553 грн. Позивач [PERSON] надав заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву по слухання справи у її відсутність, позов визнає. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, визнання відповідачем позову підлягає прийняттю, а позов задоволенню в повному обємі. На підставі ст.ст. 1216-1223, 1233-1235,1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей з ним. Відповідачка [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей з нею. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обгрунтування своїх вимог повідомив, що 08.09.2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі - [PERSON], актовий запис №165 від 08.09.2007 року. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини він був записаний батьком дитини. Причиною звернення до суду стало те, що позивач дізнався, що в період зачаття дитини у відповідачки були стосунки з іншим чоловіком і він не є батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Після проведення аналізу ДНК, було визначено, що між ним та дитиною відсутнє кровне споріднення. Тобто підтверджено факт, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Позивач та відповідачка у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується результатом аналізу ДНК, яким було визначено, що між [PERSON] та [PERSON] відсутнє кровне споріднення. Відповідно до ч.1ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України у разі доведення вітсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення запису про нього як батька з актового запису про її народження. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обгрунтування своїх вимог повідомляє, що 29.04.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі - [PERSON], актовий запис №49 від 29.04.2011 року. До укладення шлюбу у відповідачки народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Вважаючи себе батьком дитини та на підставі спільної заяви відповідачки та його відділом ДРАЦС Ладижинського МУЮ були внесенні зміни до відомостей актового запису про народження дитини. Прізвище дитини з «[PERSON]» змінено на «[PERSON]», по батькові дитини з «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Відомості про батька було змінено і його було записано батьком дитини. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Причиною звернення до суду стало те, що позивач дізнався, що він не є батьком дитини -[PERSON], [INFO]. Позивач та відповідачка у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила справу слухати без участі представника, стосовно задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Ще до укладення шлюбу з [PERSON] у відповідачки [PERSON] народилася дочка-[PERSON], [INFO]. Вважаючи себе батьком дитини та на підставі їх спільної заяви відділом ДРАЦС Ладижинського МУЮ були внесенні зміни до відомостей актового запису про народження дитини. Прізвище дитини з «[PERSON]» змінено на «[PERSON]», по батькові дитини з «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Відомості про батька було змінено і його було записано батьком дитини. Шлюб між сторонами було розірвано, коли позивач дізнався, що він не є батьком дитини -[PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України у разі доведення вітсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення запису про нього як батька з актового запису про її народження. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи тим, що 06 вересня 1997 року [PERSON] [INFO] уклав шлюб з [PERSON] [INFO]. З серпня 1998 року однією сім'єю сторони фактично не проживали та 18 серпня 2009 року шлюб, укладений між сторонами було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області 18 серпня 2009 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №109. 19 вересня 2009 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] [INFO] та змінила своє прізвище на [PERSON], про що виконавчим комітетом Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за №04. Нещодавно під час спілкування з відповідачем, остання розповіла позивачу, що під час фактичного перебуванні у шлюбі у відповідачки [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], про що Новогригорівською сільською радою Генічеського району Херсонської області 11 червня 2003 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за №08. Однак позивач не є біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Враховуючи цей факт,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві позивач вказав, що на підставі рішення Чортківського районного суду від 03 жовтня 2013 року він сплачує аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно. Оскільки він на даний час ніде не працює, і на утриманні має хвору матір, яка потребує оперативного лікування, тому просить, зменшити розмір аліментів і стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити, суду пояснив, що він ніде не працює, на даний час проживає з матір'ю [PERSON], яка потребує лікування, також на його утриманні перебуває хворий брат [PERSON] і в зв'язку з цим, просить зменшити розмір аліментів, визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень до досягнення сином повноліття. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, суду пояснила, що матеріальний та сімейний стан у платника аліментів, тобто позивача не змінився і він в змозі сплачувати аліменти в розмірі 750 грн. на утримання сина. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні. На підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2013 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з 06 вересня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття. При винесенні рішення про стягнення аліментів суд врахував при цьому вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України щодо матеріального становища позивача. Згідно медичних довідок вбачається, що матір позивача [PERSON] та брат [PERSON] хворіють та потребують лікування. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред'явлення позову. Суд при визначенні розміру аліментів враховує той факт, що сімейне та матеріальне становище позивача, платника аліментів, та стан його здоров'я після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів змінився, оскільки він на даний час не працює, має на утриманні хвору матір та брата, а також враховує і матеріальне становище дитини, вважає, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Просить суд ухвалити рішення яким у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право особистої приватної власності на [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності сторін на вказану квартиру. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 09.02.2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. 15.11.2017 року ухвалою Шевченківського райсуду м.Києва відкрите провадження за позовом відповідачки про розірвання шлюбу. Однак, до цього 11.04.2014 року його дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] продали належні їм на праві власності будинок та земельну ділянку, передали гроші йому і того ж дня позивач за договором купівлі-продажу придбав [ADDRESS], в яку поселились і до сьогоднішнього дня живуть бабуся і дідусь. Оскільки відповідачка не приймала спільної участі в набутті вказаної квартири, тому просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись при цьому на обставини справи, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направила до суду заяву, в якій визнала позов позивача, просила його задовольнити та слухати справу у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, вказуючи на те, що спірна квартира не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана за його кошти набуті від продажу будинку та земельної ділянки. Третя особа [PERSON] до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв клопотань з її сторони на адресу суду не надходило. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку відповідача та третьої особи такою, що не перешкоджає розгляду позовної заяв. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON] всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою 04 лютого 2013 року у виконавчому комітеті Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 01. 13 серпня 2013 року у них народився син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу стали ті обставини, що у сторін різні характери, різні погляди на життя, внаслідок чого між ними виникали суперечки, в результаті чого було втрачено почуття любові та поваги. Зазначає, що спільне проживання вони припинили з травня 2016 року. Вважає, що сімя розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, а примирення між ними неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, а справу розглянути у його відсутності. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву якою позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, та просить справу розглянути у її відсутності. Дослідивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги обгрунтованi та пiдлягають задоволенню. Так, із свідоцтва про шлюб серії І-МИ №078098 вбачається, що 04.02.2013 року у виконавчому комітеті Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 01. Прізвище дружини після укладення шлюбу Урсуляк. З матеріалів справи вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини з травня 2016 року, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, причиною цьому стали різні характери та різні погляди на життя, в результаті чого сторони втратили почуття любові та поваги. При цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дiйшов висновку, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, сiмя розпалась остаточно i шлюб необхiдно розiрвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved