Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2015 року [PERSON] засуджений за ст.185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. В матеріалах справи було встановлено декілька епізодів скоєного обвинуваченим правопорушення, спрямованих проти різних потерпілих осіб. Всім потерпілим їх речі були повернуті і збитки відшкодовані, окрім його збитків. Збитки були нанесені шляхом таємного проникнення в його автомобіль «Фольксваген Пасат» із викраденням з нього його сумки з планшетом «Леново А300», з особистими документами, грошовими коштами 3100 грн., сім картою «Київстар». До теперішнього часу завдану йому шкоду не відшкодував, що стало причиною його звернення до суду з даним позовом. 04.04.2017 року позивач подав уточнену позовну заяву в якій просив стягнути на його користь матеріальні збитки з [PERSON] в розмірі 5500 грн., а також стягнути з [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з [PERSON] на його користь 5500 грн., судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього суми матеріального збитку на користь [PERSON] в розмірі 5500 грн. та судові витрати. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 28 січня 2015 року у вечірній час доби , знаходячись по вул. Тихвінській в Жовтневому районі м. Кривого Рогу , маючи намір на скоєння крадіжки, шляхом вільного доступу таємно викрав із салону автомобілю «Фольксваген Пасат» державний номерний знак [NUMBER] сірого кольору, який належить [PERSON] майно, що належить [PERSON] на загальну суму 5400 гривень, яке в подальшому обернув на свою користь. 12 травня 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним за ст. 185 ч.2 , призначено покарання у вигляд 4 років позбавлення волі. засуджений за ст.185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обовязком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її спричиненні. Враховуючи це, підставою виникнення зобовязання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового звязку, а також вина зазначеної особи (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про\~ ;відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6). Наявність матеріальної шкоди підтверджується вироком суду від 12 травня 2015 року. Відповідачем визнано та неоспорювалась сума матеріального збитку заявлена позивачем в розмірі 5500 гривень. Із розяснень, викладених у п. 13 постанови\~ пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки №4 від 1 березня 2013 року передбачено, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України; положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Тому суд вважає, що саме цю суму відповідач повинен сплатити у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного й

Outcome: approved