Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 26 вересня 2019 року о 08:30 год на автомобільній дорозі у м. Тернополі по вул. 15 - квітня, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ssangyong Rexton, державний номерний знак [NUMBER] , не стежила за дорожньою обстановкою, не надала переваги в русі автотранспортному засобу Chery Elara, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та допустила зіткнення із даним автомобілем. Внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою суду від 09 жовтня 2019 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення. Діями [PERSON] йому було задано майнову шкоду у розмірі 78511,68 грн, що підтверджується висновком акту звіту № 1365 від 21-24 грудня 2019 року. Також ним була оплачена вартість проведення авто товарознавчої оцінки у розмірі 2200,00 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на його користь 78511,68 грн, шкоди завданої внаслідок ДТП та 2200 грн витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження. Ухвалою Підволочиського районного від 25 лютого 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено до підготовчого засідання та надано строк для надіслання відзиву. Крім того ухвалою суду в порядку забезпечення позову накладено арешт на належні відповідачу земельні ділянки. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті на 17 червня 2020 року. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року поновлено строк на подання адвокатом клопотання та призначено по справі авто-товарознавчу експертизу. Позивач та представник позивача подали суду заяву у якій просили справу розглянути у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, проте представник подав суду письмові пояснення, згідно яких заявлені позовні вимоги не визнають, оскільки до матеріалів справи долучено звіт щодо визначення вартості матеріального збитку. Разом із тим, вважають, що даний доказ є недопустимим, оскільки розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу, може бути встановлений тільки при експертному авто-товарознавчому дослідженні експертом з кваліфікацією, передбаченою індексом та видом експертної спеціалізації 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», однак такий висновок зроблено не експертом, а ФОП [PERSON] , тобто оцінювачем, який керувався ЗУ «Про оцінку майна», майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Крім того, у додаткових поясненнях щодо визначення вартості матеріального збитку у висновку експерта від 20 серпня 2021 року просить врахувати, що відповідно до усталеної судової практики та ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, що відповідає сумі 37473,42 грн, котра визначена саме у пункті 2 висновку експерта. У зв`язку з цим просять відмовити у задоволенні позовних вимог, розгляд справи проводити у їх відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із письмовими доводами позивача, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх повній сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних міркувань: Відповідно до ст..ст. 4, 19 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Наданими матеріалами справи судом встановлено, що Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2019 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень. Судом при винесенні постанови встановлено, що 26 вересня 2019 року об 08:30 год у м. Тернополі по вул. 15 - го Квітня, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ssangyong Rexton, державний номерний знак [NUMBER] , не була уважна, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, при заїзді на прилеглу територію, не надала переваги в русі автотранспортному засобу Chery Elara, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по вул. 15-го Квітня та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.02.2019 року власником автомобіля Chery Elara, д.н.з. [NUMBER] , являється [PERSON] . Іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, являється відповідач [PERSON] , котра керувала транспортним засобом марки Ssangyong Rexton, державний номерний знак [NUMBER] , а тому вона відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, є особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Згідно наданого позивачем звіту № 1365 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Chery Elara», д.н.з. [NUMBER] виконаного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chery Elara, д.н.з. [NUMBER] , в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 05 грудня 2019 року становить 78511,68 грн. Згідно резолютивної частини висновку експерта № 242/21 судової авто-товарознавчої експертизи [PERSON] від 20 серпня 2021 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі КТЗ) Chery Elara 2.0 (А21) Comfort 5 MT д.н.з. [NUMBER] 2008 р.в. станом на момент ДТП, яка мала місце 26.09.2019 року, без огляду згідно матеріалів справи - № 604/125/20 провадження №2/604/25/21, ймовірно становила 62767,61 грн. На момент скоєння ДТП авто-цивільна відповідальність відповідача не була застрахована, що позбавляє позивача можливості звернутись за отриманням страхового відшкодування шкоди заподіяної в наслідок ДТП. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Вина відповідача у спричинені майнової шкоди позивачу доведена. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, відповідно до висновку експерта, матеріальна шкода, заподіяна в наслідок ДТП, складає: 62767,61 грн. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 62767,61 грн. При цьому, при визначенні суми збитків, суд взяв до уваги саме висновок експерта, а не поданий позивачем звіт про оцінку майна, де вартість заподіяних збитків становить 78511,68 грн, оскільки розмір збитку завданого власнику транспортного засобу може бути встановлений тільки при експертному автотоварознавчому дослідженні експертом із кваліфікацією, передбаченою індексом та видом експертної спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Другої судової палати касаційного цивільного суду у справі №200/12295/17 від 30.06.2020 року. Крім того, суд не бере до уваги посилання представника відповідача щодо необхідності стягнення заподіяної шкоди виключно з урахуванням зносу на підставі ст. 29 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Стаття 29 Закону № 1961-IV, на яку посилається представник Відповідача, включена до Розділу ІІІ під назвою Порядок здійснення страхового відшкодування на території України. Тобто вказана норма стосується не відшкодування шкоди в цілому, а страховим відшкодуванням на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - договір ОСЦПВВНТЗ). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З аналізу чинного законодавства та вищенаведеної судової практики суд дійшов до висновку, що відшкодування вартості автомобіля із урахуванням фізичного зносу береться до уваги лише при виплаті страхового відшкодування по договору ОСЦПВВНТЗ. Оскільки, транспортний засіб відповідача не був застрахований на підставі договору ОСЦПВВНТЗ, страхові відшкодування Позивачу не виплачувались та доказів здійснення таких виплат суду не надано, суд вважає за необхідне стягнути суму вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу в розмірі 62767,61 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з врахуванням розміру задоволених позовних вимог, стягнути з відповідача на позивача судовий збір у розмірі 840,80грн.

Outcome: dismissed