Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,0 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини, з подальшою індексацією згідно з чинним законодавством. Одночасно просить стягнути з відповідача на свою користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 8 300,0 грн. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільного малолітнього сина, що має інвалідність з народження, який проживає разом з позивачем та утримання якого відповідач не здійснює в повній мірі 4 роки. Разом з тим, матеріальний стан позивача не дозволяє у повному обсязі забезпечити сина усім необхідним для його належного та гармонійного розвитку. Відповідач в добровільному порядку батьківського обов`язку в повній мірі по утриманню сина не виконує, не цікавиться станом життя дитини, не надає потрібну матеріальну допомогу, не виконує свої обов`язки з утримання дитини та не афішує свої доходи, а відтак, позивач вважає за доцільне обрати спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Провадження у справі відкрито ухвалою від 14.07.2020 р. з призначенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Протокольною ухвалою від 26.11.2020 р. залучено третю особу на стороні відповідача - [PERSON] , з якою відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі та має спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому. Додала, що тільки на ліки дитини щомісячно витрачає 2000 грн., на масаж дитини - 9000 грн., тоді як її заробітна плата становить 8 000 грн. Допомога держави на утримання дитини з інвалідністю становить 3 500 грн. в місяць. Відповідач має машину та має можливість заробляти, є фізично здоровим. А відтак, всього суми доходу не вистачає на утримання спільного з відповідачем сина, у зв`язку з чим просила визначити розмір аліментів саме у 10 000,00 грн. Додала, що вона також має матір-пенсіонерку, яка має інвалідність 2 групи та потребує допомоги. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, погодився на стягнення аліментів в розмірі 2 000 грн. на місяць, посилаючись на те, має на утриманні матір, яка хворіє та є пенсіонеркою; має іншу сім`ю, в якій народився син [PERSON] , [INFO] . При цьому його зарплата становить 5 000 грн. на місяць. Додав, що машина, на яку посилається позивач, знаходиться під заставою в «Експо-банк» з 2008 року, перебуває під арештом ДВС з 2017 року, є в непридатному для використання стані, стоїть як металобрухт біля під`їзду. На праві власності має лише 1/3 частину приватизованої квартири, в якій зареєстрований та проживає з сім`єю. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала проти часткового задоволення позову зі стягненням з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 2 000,0 грн., вказавши, що стягнення аліментів в іншому розмірі поставить у скрутне матеріальне становище їх родину та неналежне фінансове забезпечення її з відповідачем малолітньої дитини. Додала, що вказана позивачем машина дійсно більше не їздить, не використовується ними, є металобрухтом та навіть ДВС не хоче її забирати. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі - позивача [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , - перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2013 р. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.12.2015 р., яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується копію рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/13200/15-ц. Сторони у справі є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 789 від 23.04.2014 року. На момент розгляду справи спільна дитина сторін зареєстрована за адресою відповідача ( [ADDRESS] ), але фактично проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акту від 11.03.2016 р., складеного посадовими особами житлового органу - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» в присутності сусідів позивача та дана обставина визнається відповідачем. Як вбачається з наданих документів, малолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю з дитинства, має захворювання, періодично проходить обстеження та лікування. На час розгляду справи відповідач перебуває в повторному шлюбі з [PERSON] , від якого має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.10.2016 р., виданого Оболонським РВ ДРАЦС в м.Києві (актовий запис № 1943). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімум для дитину відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача та спільної дитини, офіційно працевлаштований, працюючи згідно довідки про доходи від 12.10.2020 р. у ФОП [PERSON] на посаді водія автотранспортних засобів, його нарахована зарплата за період червень-серпень 2020 р. становила 4 800,0 грн., за вересень 2020 р. - 5 200,0 грн., з якої податок з доходів фізичних осіб - 836,0 грн. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 1 липня - 2 318 гривні, з 1 грудня - 2 395 гривень. Між тим, відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в тому числі і обов`язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров`я, має на утриманні ще одну малолітню дитину 2016 року народження від іншого шлюбу, приймає до уваги часткове визнання відповідачем позову у розмірі 2 000 грн. та бере до уваги офіційний розмір зарплати відповідача. Також, суд не приймає до уваги твердження позивача про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, оскільки такі доводи не підтверджені позивачем відповідними доказами, а клопотання про витребування таких доказів судом позивачем не заявлялось. Крім того, суд не приймає до уваги посилання сторін у справі про наявність у них на утриманні батьків-пенсіонерів як безпідставні, оскільки за наданими документами їх батьки не є утриманцями в сенсі сімейного права (аліменти на утримання батьків зі сторін не стягувались), а тому не мають правового значення для вирішення спору. Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільного сина у розмірі майже повного прожиткового мінімуму - 2 000,00 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду. Крім того, в даному судовому провадженні позивачем не ставилось питання про стягнення додаткових витрат на дитину, а тому визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню саме на утримання дитини, суд не враховував надані позивачем документи щодо витрат на лікування дитини. Щодо доводів позивача відносно її витрачання коштів на лікування їх спільної з відповідачем дитини з інвалідністю, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Згідно з ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. А тому за позивачем залишається право на звернення до суду у встановленому законом порядку щодо участі відповідача у додаткових витратах згідно ст.185 СК України. Відповідно до ст.184 ч.2 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожній зі сторін є право на звернення до суду в разі настання таких обставин. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 15.06.2020 року, і до повноліття дитини. Що стосується стягнення понесених витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 8 300,0 грн. суд зазначає про таке. Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Установлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8300 грн. (4000грн. та 4300 грн. згідно квитанцій) Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва на дання інших видів правової допомоги клієнту порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial