Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, Комунальне підприємство «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на 28/100 часток житлового будинку, просить суд: визнати за [PERSON] право власності на 28/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.01.2016 року Білгород-Дністровське КП «БТІ» повідомило їй, що вона була власником 2/5 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.09.2000 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2007 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] купила у [PERSON] частину житлового будинку, яка складалась з: кімнати 2-2, коридору 2-1, офісу 2-7. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2010 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] купила у [PERSON] належну їй частину вищевказаного житлового будинку, яка складалась з: 2-2 житлова, 2-1 коридор, 2-7 приміщення, ганку з козирком літ. «а1», хвіртки №3. Державна реєстрація права власності на зазначену частину житлового будинку була проведена за [PERSON] на підставі вказаного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03.11.2010 року та на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2011 року. Частина, на яку було зареєстровано право власності за [PERSON], а саме 12/100 часток була визначена судовою будівельно-технічною експертизою. Враховуючи вищевикладене, вважає, що залишкова частка [PERSON] після відчуження належного їй майна фактично складає 28/100 часток житлового будинку. За вказаних вище підстав, вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові . Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до матеріалів справи надійшла заява, згідно якої КП «Білгород-Дністровське БТІ» просить розглядати справу без участі його представника за наявними в матеріалах справи доказами. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору дарування будинку від 29.09.2000 року, укладеного між [PERSON], діючим від імені [PERSON] по довіреності, та [PERSON], остання прийняла в дар 2/5 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], на земельній ділянці розміром 580 кв.м., та складався в цілому з: глинобитного житлового будинку, жилою площею 49,4 кв.м. літ. «А», глинобитного сараю літ. «Б», двох дерев'яних сараїв літ. «В», «Д», споруди №1-6. /л.с.5/ 30.07.2007 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений у м. Білгород-Дністровський Одеської області, у простій письмовій формі 10.07.2007 року, згідно якого позивач [PERSON] купила у відповідача [PERSON] частину домоволодіння [ADDRESS], яка складається з: кімнати 2-2, площею 11,8 кв.м., яка в цілому складається з: коридору 2-1, площею 3,9 кв.м, та офісу 2-7 (літ. «а2»), площею 16,3 кв.м.; 2/5 частини домоволодіння [ADDRESS] які знаходяться у власності відповідача [PERSON], в цілому складаються з: глинобитного житлового будинку, жилою площею 49,4 кв.м., літ. «А», глинобитного сараю літ. «Б», двох дерев. сараїв літ. «В», «Д», споруд № 1-6, які розташовані на земельній ділянці 580 кв.м.. Визнано за [PERSON] право власності на частину домоволодіння [ADDRESS], яка складається з: кімнати 2-2, площею 11,8 кв.м., яка в цілому складається з: коридору 2-1, площею 3,9 кв.м, та офісу 2-7 (літ. «а2»), площею 16,3 кв.м.; 2/5 частини домоволодіння [ADDRESS] які знаходяться у власності відповідача [PERSON], в цілому складаються з: глинобитного житлового будинку, жилою площею 49,4 кв.м., літ. «А», глинобитного сараю літ. «Б», двох дерев. сараїв літ. «В», «Д», споруд № 1-6, які розташовані на земельній ділянці 580 кв.м. /л.с.4/. Надалі, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] відчужила належну їй частину (квартиру в домоволодінні [ADDRESS]) на користь [PERSON]. Згідно висновку судової будівельно-технічного експертизи було встановлено, що [PERSON] фактично володіє 12/100 частин (квартира №2) у домоволодінні [ADDRESS], що складається з: літ. «А» - житловий будинок в складі приміщень: 2-1 - коридор, площею 3,9 кв.м., 2-2 житлова, площею 11,8 кв.м., літ. «а2» - прибудова в складі приміщень: 2-7 приміщення, площею 16,3 кв.м., літ. «а1» - крильце з козирком, №3 - хвіртка. На підставі вищевикладеного, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03.11.2010 року, визнано договір купівлі-продажу 12/100 частин (квартира [ADDRESS], що складається з: літ. «А» - житловий будинок в складі приміщень 2-1 коридор , площею 3,9 кв.м. ; 2-2 житлова, площею 11,8 кв.м., літ «а2» - прибудова в складі приміщень: 2-7 - приміщення, площею 16,3 кв.м., літ. «а1» - крильце з козирком, № 3 - хвіртка, укладений 26.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Визнано за [PERSON] право власності на 12/100 частин (квартира № 2 домоволодіння по [ADDRESS], що складається з: літ. «А» - житловий будинок в складі приміщень 2-1 коридор, площею 3,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 11,8 кв.м., літ «а2» - прибудова в складі приміщень: 2-7 - приміщення, площею 16,3 кв.м., літ. «а1» - крильце з козирком, № 3 - хвіртка /л.с.6/. З матеріалів справи вбачається, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 79/09, складеного 10.10.2010 року, ПМП «ЕКС», з врахуванням фактичного користування всіх співвласників домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], їх частки у вартості житлового будинку, госп будівель складають: вартість частини домоволодіння, що належить [PERSON] (квартира №1) - 11/100 частин; вартість частини домоволодіння, яка належить [PERSON] (квартира №2) - 12/100 частин; вартість частки домоволодіння, яка належить [PERSON] (квартира №3) складає 77/100 частин. /л.с.8-18/. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач приєднала до матеріалів справи лист № 118 від 05.02.2016 року, виданий КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», з якого вбачається, що [PERSON] була власником 2/5 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.09.2000 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2007 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] купила у [PERSON] частину житлового будинку, яка складалась з: кімнати 2-2, коридору 2-1, офісу 2-7. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду одеської області від 03.11.2010 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] купила у [PERSON] належну їй частину вищевказаного житлового будинку, яка склалася з: 2-2 житлова, 2-1 - коридор, 2-7 приміщення, ганку з козирком літ. «а1», хвіртки 33. Державна реєстрація права власності на зазначену частину житлового будинку була проведена за [PERSON] на підставі вказаного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2010 року та на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2011 року. Частина, на яку було зареєстровано право власності за [PERSON], а саме 12/100 часток була визначена судовою будівельно-технічною експертизою. Враховуючи вищевикладене, залишкова частка [PERSON] після відчуження належного їй майна фактично складала 28/100 часток житлового будинку. /л.с.38/ Відповідно до ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись д осуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України. Проте, враховуючи положення діючого законодавства, слід дійти висновку, що позивач не втрачала документ, що засвідчує її право власності, проте вона є власником майна, частину якого не визначено. Більш того, матеріалами справи не встановлено, що право власності [PERSON] оскаржується або не визнається відповідачем. Посилання на лист КП «Білгород-Дністровське БТІ» для визначення частини у домоволодінні по [ADDRESS] як на належний доказ належності на праві власності [PERSON] 28/100 частин у вищевказаному домоволодінні є недоцільним. Варто зауважити, що визначити відчужувану частину з належного майна [PERSON] /2/5 частин у домоволодінні за адресою: [ADDRESS]/ за наявними в матеріалах справи доказами неможливо, оскільки визначалась лише частка у нерухомому майні [PERSON], яка відчужила її на користь [PERSON], та згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, суд вирішив визнати за останньою 12/100 частин (квартира №2) домоволодіння по [ADDRESS]. Більш того, у вищевказаній експертизі зазначається, що [PERSON] належить 77/100 частин /квартира №3/ у домоволодінні за адресою: [ADDRESS], з яких розрахунків вирахувано частку у майні [PERSON] у розмірі 28/100 частин не встановлено. [PERSON] продала невизначену частку з свого майна /2/5 частки/ у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] [PERSON], проте було вказано з чого вона складалась: кімнати 2-2, площею 11,8 кв.м., яка в цілому складається з: коридору 2-1, площею 3,9 кв.м, та офісу 2-7 (літ. «а2»), площею 16,3 кв.м, в той час як відчужувана частка [PERSON] складалась з: літ. «А» - житловий будинок в складі приміщень 2-1 коридор , площею 3,9 кв.м. ; 2-2 житлова, площею 11,8 кв.м., літ «а2» - прибудова в складі приміщень: 2-7 - приміщення, площею 16,3 кв.м., літ. «а1» - крильце з козирком, № 3 - хвіртка, отже не вірним буде стверджувати, що частка яку відчужила [PERSON] буде відповідати тій, що їй продала [PERSON], оскільки остання не виступала стороною у договорі відчуження, укладеного 26.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON], з якого [PERSON] набула визначену частку у нерухомому майні [PERSON] У відповідності до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У сенсі розуміння ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні За таких обставин, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, на основі повно та всебічно досліджених доказів, на які посилалась позивач в якості своїх обґрунтувань, прийнявши до уваги те, що [PERSON] не втрачала права власності, натомість продала частину з належного їй нерухомого майна, яку не було визначено у договорі відчуження, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, Комунальне підприємство «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на 28/100 часток житлового будинку є недоведеними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed