Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що квартира [ADDRESS] належить на їй праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 17 листопада 2005 року, відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], квартира відповідача розташована поверхом вище над її квартирою. 26 січня 2012 року її квартира була залита гарячої водою з вини відповідача. Згідно акту ЖБК «Мир-91» від 26 січня 2012 року було виявлено в належній їй квартирі сліди залиття водою у залі, спальні, кухні, коридорі, санвузлі, також в акті зазначено, що в квартирі [ADDRESS], належній відповідачу, стався зрив різьби врізання підключення гарячої води. До теперішнього часту у належній їй квартирі сиро, у кімнатах, коридорі та кухні пошкоджено шпалери та ламінат, таким чином їй спричинено матеріальну шкоду, яка складається з вартості ремонтних робіт і будівельних матеріалів, необхідних для усунення наслідків залиття, яку вона оцінює у 11 000 грн. Також діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка виражається у тому, що через залиття вона відчуваю незручності, дихає сирістю, вимушена витрачати час на придбання будівельних матеріалів, коли вона зверталась до відповідача з питання відшкодування завданої шкоди, та її ображала, висловлювалась у її бік нецензурною лайкою, моральну шкоду оцінює у 5 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у сумі 11000 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн., а також стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 214,60 гривень, витрат на правову допомогу у сумі 500 грн., витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1176 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд її позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що дійсно є власником квартири [ADDRESS], її квартира розташована над квартирою позивача, дійсно у січні 2012 року у належній їй квартира стався зрив різьби врізання підключення гарячої води, проте це сталося не з її вини, крім того вона не визнає суму матеріальної шкоди, вважає її завищеною, також не визнає, що її діями позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки остання взагалі у квартирі [ADDRESS] за вищевказаною адресою не мешкає, а тому не відчувала ніяких негативних наслідків залиття. Вважає вимоги позивача необґрунтованими та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи ЖБК «Мир-91» в судове засідання не з'явився, судом повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17 листопада 2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9061653, копії вказаних документів є в матеріалах справи. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на відповідачу і розташована вона поверхом вище над квартирою позивача, вказані обставини визнані сторонами, а тому не підлягають додатковому доказуванню. Згідно представленому суду акту № 1 від 26 січня 2012 року складеного комісією у складі голови ЖБК «Мир-91», позивача, сантехніка, при обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено, що причиною залиття квартири [ADDRESS] є зрив різьби врізання підключення гарячої води у квартирі [ADDRESS], внаслідок чого були залиті: кухня, коридор, санвузол, спальня та частково зал. Вказаний акти складений повноважною посадовою особою житлової організації з виходом на місце подій, підписані керівником ЖБК «Мир-91» та закріплені печаткою, тому у суду не виникає сумнівів, щодо достовірності обставин викладених у тексті акта. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою КМ України від 24 січня 2006р. №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач(орендар) - згідно з договором найму (оренди) забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Тобто, згідно вищевказаних норм законодавства, відповідальність за належний стан обладнання в квартирі відповідача несе саме вона, в зв'язку з чим суд вважає, що шкоду заподіяну позивачу внаслідок заливу його квартири, повинна відшкодовувати відповідач. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 3268/24 складених 28 серпня 2013 року вартість будівельно-відновлювальних робіт, пов'язаних із залиттям квартири [ADDRESS] з врахуванням вартості матеріалів на час проведення експертизи складає 9391,20 грн., що підтверджується зазначеним висновком, який є в матеріалах справи. З урахуванням викладено, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 9391,20 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, відмовити позивачу у стягненні з відповідача на її користь 11000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, т.я. вважає цю суму необґрунтованою та завищеною, крім того позивачем не надано доказів в обґрунтування даної суми матеріальної шкоди. Заперечення відповідача стосовно того, що відсутня її вина у залитті квартири позивача, суд до уваги не приймає, оскільки це суперечить іншим встановленим фактам. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 3) у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до п. 4 постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві повинно бути зазначено у чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та яким доказами це підтверджується. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5000 грн., оскільки позивачем спричинення моральної шкоди суду не доведено, не зазначено з яких міркувань позивач виходила визначаючи розмір шкоди, будь-яких доказів підтверджуючих спричинення останній моральної шкоди суду не надано. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що звертаючись до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивач сплатила судовий збір у розмірі 214,60 грн. (що підтверджується квитанцією, яка є в матеріалах справи), також позивач понесла витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1176 грн. (що підтверджується квитанцією, яка є в матеріалах справи) та по оплаті правової допомоги у сумі 500 грн. (що підтверджується довідкою юридичної консультації), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказані суми судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial