Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], уточнивши який, просить: стягнути з [PERSON] аліменти за минулий час на свою користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 1 вересня 2014 року по час звернення до суду з цим позовом; стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/2 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду; визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування уточненого позову наводить наступне. 16 вересня 2006 року, він, позивач, уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрували у Дзержинському відділі РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №548. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На початку 2014 року припинили подружні стосунки та перестали вести спільне господарство, намагання зберегти сімю ні до чого не привели, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, зясувалося, що зовсім не сходяться характерами, не розуміють один одного, як подружжя. 11 грудня 2014 року за його позовом Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу прийняв рішення, яким розірвав шлюб між ним та відповідачкою по справі. При розгляді вказаної справи, суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами були припинені на початку 2014 року з причини, що мають різні характери, різні погляди на життя, сімю, людські цінності, через що виникали сварки, свідком яких ставала дитина, сторони мешкають окремо. Він, позивач, підтримав, а відповідачка визнала вказаний позов у повному обсязі та надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] з1 вересня 2014 року мешкає разом з ним, позивачем, за адресою: проспект 200-років [PERSON][ADDRESS] в м. Кривому Розі, та знаходиться на його утриманні. Спору щодо визначення місця проживання дитини на момент розірвання шлюбу не було. 15 квітня 2015 року, виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, розглянувши його заяву про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] вирішив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з ним, позивачем, за адресою: пр. 200-річчя [PERSON][ADDRESS] в м. Кривому Розі. Контроль за виконанням рішення покладений на службу у справах дітей. При цьому, були враховані перш за все інтереси дитини, її ставлення до батьків, її прихильність, врахований спосіб життя кожного з батьків, реальну можливість кожного з них займатися дитиною, створити їй необхідні умови для виховання й розвитку. Для прийняття цього рішення, він, позивач, надав до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради відділу служби у справах дітей усі необхідні для цього документи, та надав пояснення. Вважає, і переконаний у тому що, рішеннявиконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради відділу служби у справах дітей є обовязковим до виконання, оскільки її фахівці провели необхідні обстеження і надали свій професійний висновок, який став основою для прийняття рішення з визначення місця проживання сина з ним, позивачем. Вважає, що це рішення є висновком по суті суперечки між батьками, щодо визначення місця проживання дитини. 12 березня 2015 року, працівниками виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради відділу служби у справах дітей був складений акт з місця проживання дитини [PERSON] на підтвердження того, де він мешкає насправді, та чи відповідають умови його проживання загально визначеним нормам, необхідним для його фізичного та психологічного розвитку. Висновком цього акту є те, що для проживання дитини з батьком створені усі необхідні умови, дитина в сімї бажана, їй приділяється достатньо уваги з боку батька, бабусі [PERSON], яка була присутня під час обстеження, та підтвердила дружні стосунки в сімї. 24 березня 2015 року за місцем проживання був складений акт на підтвердження факту проживання дитини з ним, позивачем. 25 березня 2015 року психолог КСШ №74, де навчається його, позивача, син, зробила карту його психологічного дослідження, висновком якого є, зокрема те, що в батькові син відчуває захисника, опору та підтримку. 22 квітня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, встановив: «Від шлюбу у них народився син - [PERSON] [INFO], який мешкає разом із позивачем, та знаходиться на його утриманні, спору щодо визначення місця проживання дитини у них немає. На початку січня 2014 року сторони припинили подружні стосунки» відповідачка визнала заявлений позов у повному обсязі, просила не стягувати з неї судовий збір. Після цього суд виніс рішення, яким розділив спільне майно подружжя. Відповідачка з початку фактичного припинення подружніх стосунків, перестала дбати про матеріальне забезпечення спочатку сімї, а потім і своєї дитини, завжди приховувала свій реальний дохід, бо в неї як зясувалося пізніше, зявився інший чоловік, на створення іншої сімї вона витрачала фактично усі зароблені нею кошти, а йому, позивачу, пояснювала це негараздами на роботі, був вимушений звертатися до своїх батьків та родичів за матеріальною допомогою. Також, як зясувалося, пізніше, відповідачку ніколи не турбували інтереси неповнолітнього сина, чим він живе, що його турбує, вона не приймалася та і не приймається в участі у витратах на його комплексний та цілісний розвиток, на підтримання його фізичного та морального стану. Згідно із ст. 180 СК України, відповідачка зобовязана надавати йому, позивачу, матеріальну допомогу на утримання дитини, до того ж ця допомога на утримання дитини повинна носити систематичний характер, а не той який існує на цей період часу, також повинні бути враховані додаткові витрати на утримання дитини, а ця допомога в разі необхідності повинна враховувати додаткові витрати і на лікування, і на оздоровлення дитини з урахуванням сум мінімального прожиткового мінімуму, індексу інфляції тощо. Згідно законодавства України утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Відповідачка працює на підприємстві «КРИВБАСПРОЄКТ», однак йому, позивачу, невідомо, який в неї дохід. Позов про стягнення аліментів не подавав до суду раніше, бо розраховував на порядність відповідачки, на те, що вона буде надавати матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно, як і обіцяла, однак цього не сталося. Згідно законодавства на вимоги, що випливають із сімейних відносин, включаючи вимо\-ги про стягнення аліментів, позовна давність не поширюється, крім випадків, що передбачені у законі (ч. 1 ст. 20 СК України, ч. 2 ст. 268 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України суд може стягнути\~аліменти за мину\-лий час. Ним, позивачем, у суді будуть надані переконливі докази того, що вживав заходів, щодо можливості одержання аліментів з відповідачки, але не зміг їх одержати у зв'язку з ухиленням останньої від їхньої сплати, оскільки неодноразово звертався до відповідачки з вимогами про надання дитині утри\-мання. Наполягає, що бездіяльність відповідачки, зобов'язаної осо\-би згідно закону, була нею спрямована на ухилення від сплати аліментів, крім іншого, підтвердженням цього факту є ухилення від надання утримання, оскільки відповідачка має у своєму розпорядженні кошти, працює та отримує заробітну плату, але не бажає їх надавати. Відповідачка по справі не здійснила жодного заходу, щоб надати матеріальну підтримку дитині починаючи з 1 вересня 2014 року по день його, позивача, звернення до суду із цим позовом. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], остаточно уточнивши який, та зазначивши відповідачем також виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, просить: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 15 квітня 2015 року № 168 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом с батьком [PERSON], за адресою: пр. 200-річчя [PERSON][ADDRESS], м. Кривий Ріг; визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матірю - [PERSON] за місцем її реєстрації; стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позову до суду. В обґрунтування остаточно уточненого позву наводить наступне. 16 вересня 2006 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Дзержинському відділі РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 548. Від цього шлюбу народила сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. 23 грудня 2014 року набуло чинності рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу щодо розірвання шлюбу між мною та [PERSON] Сумісне життя подружжя, ведення спільного господарства та збереження шлюбу поступово з відповідачем по справі стало неможливим із-за його недотримання вірності їй, як дружині, починаючи ще з часу її вагітності. Недотримання вірності чоловіка носило періодичний, не постійний характер, тому терпіла моральні знущання над нею, як жінкою і мусила вибачати йому, щоб зберегти сімю, бо на той час народилася маленька дитина. Невдовзі після пологів, відповідач по справі змусив приймати гормональні пігулки від наступної можливої вагітності, нехтуючи її здоровям. Приховуючи від неї свій реальний дохід, [PERSON] відкладав кошти на придбання, як він казав, «нам майбутнього житла» і вона мовчала. Але як зясувалося, у [PERSON] вже давно була інша жінка, на яку він частково витрачав гроші. В цей період сумісного подружнього життя не витрачали жодної заробленої ним копійки, тому постійно була змушена звертатися за матеріальною допомогою до своїх батьків та бабусі. [PERSON] фактично не звертав на неї уваги, як на жінку, перестав з нею розмовляти, принижував. Після придбання сумісного житла дійшло до того, що вона мала звертатися до нього на імя й по-батькові, а сама залишалася просто «Альоною». Вимагав, щоб вона відносилася до нього як до «царя». У серпні 2014 року [PERSON] в черговий раз принизив її морально, вдаривши у живіт. Як потім зясувалося, була вагітною та не змогла зберегти ненароджену дитину, про що свідчить відповідний запис у книзі звернень міської лікарні №5 та лікувальний картці за місцем реєстрації й проходження медогляду. Була пригнічена, знаходилася в депресії довгий час. Враховуючи вище викладене, 14 вересня 2014 року вирішила припинити спільне проживання з [PERSON] після чергового залякування в нетверезому стані її вночі з 13 вересня 2014 року на 14 вересня 2014 року та спроби викинути з балкону 4-го поверху 5-ти поверхового житлового будинку, коли були в гостях у його двоюрідної сестри. Налякана була змушена покинути місце мешкання сама, а сина, як хотів [PERSON], залишила з ним, була в розпачі, як жити далі. Заяву в міліцію та позов до суду не подавала раніше, бо лякалася [PERSON], що він зведе з нею та її рідними рахунки, як і обіцяв, якщо не віддасть йому свою частину сумісної квартири та сина. Незважаючи на все, усвідомлює, що [PERSON] любить сина і має можливість матеріально утримувати дитину, комплексно і цілісно розвиваючи його, підтримувати фізичний та моральний стан. [PERSON] усіляко перешкоджає їй виховувати сина, залякуючи знову, що вбє, якщо вона спробує залишити сина з собою. Її, як матір, обмежив у спілкуванні з сином: змінив замок у дверей перегородки, не впускав до квартири спілкуватися з дитиною. [PERSON] налаштовує сина проти неї, на дзвінки по телефону дозволяє витрачати не більше хвилини-двох. [PERSON] не пускав у квартиру, в якій мешкає син, пояснюючи це тим, що з ними разом мешкає жінка з двома малолітніми дітьми і їй неприємна її присутність разом з нею в одній оселі. Вимушена була чекати на дитину біля підїзду дому та спілкуватися з нею тільки на території своїх батьків. Неодноразово дитина була недоглянута. Син розповідав, що за ним ніхто не дивиться, що він веде вдома себе тихенько, що його навіть непомітно, що він довго і постійно грає в ігри на компютері, що йому дозволяють їсти солоні сухарики та чіпси, які вона забороняла, тощо. [PERSON] систематично зустрічався з жінкою, з якою зараз мешкає, під час прогулянок з сином на дитячому майданчику по вул. Землячки біля державного цирку, поки вона готувала їсти, прибирала, прала, прасувала, виконувала іншу хатню роботу. Рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 15 квітня 2015 року №168, щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] було винесено на розгляд службою у справах дітей з грубим порушенням чинного законодавства України, використовуючи адміністративний ресурс, без її усної чи письмової згоди та присутності під час засідання комісії з питань захисту прав дитини. Співробітник Саксаганської районної у місті ради з питань захисту прав дитини, приїхавши до неї на місце роботи, змушувала підписати згоду на визначення місця проживання дитини з батьком, кажучи що це в її, [PERSON], інтересах, від чого категорично відмовилась. Згоди щодо визначення місця проживання сина з батьком не надавала. Рішення приймалося не враховуючи те, що вона має постійну роботу не має схильності до вживання спиртних напоїв, постійно слідкує за своїм здоровям та здоровям сина. Вважає, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для проживання у нього дитини. Наполягає, що при винесенні вказаного вище рішення виконкомом був грубо порушений принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Ніяких виняткових обставин щоб її син проживав окремо від неї, немає. Усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з нею, [PERSON] Згідно законодавства України утримання аліментів проводиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. [PERSON] у добровільному порядку платити аліменти не бажає, матеріальної допомоги не надає. Аліменти та інші стягнення по виконавчим листам з відповідача не стягуються. Відповідач не постійного доходу і зарплату в натуральному виді не має, тому відповідно до вимог ч.1 ст.183 СКУ розмір аліментів повинний бути визначений судом у частковому порядку від його доходу чи зарплати. [PERSON] працює на підприємстві ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]», однак їй невідомо, який в нього дохід. В судовому засіданні позивач за первісним позов [PERSON] свій позов підтримав повністю, зустрічний позов не визнав та при цьому підтвердив зміст свого позову. Крім того, пояснив, що [PERSON] 14 вересня 2014 року пішла з дому жити до громадянина ні імя «Щвець Дмитро». Після цього, [PERSON] в жовтні 2014 року приходила до дому узяти свої речі, також приходила зі своєю мамою в лютому 2015 року узяти речі. Наприкінці травня 2015 року [PERSON] приходила та вчинила скандал. Він, [PERSON], будь-яких насильницьких дій до [PERSON] не вчиняв. В березні 2015 року звернувся до виконкому про визначення місця проживання дитини, про що повідомляв [PERSON], знає, що з цього приводу з останньою спілкувалася представник виконкому [PERSON] Був присутнім, коли на засіданні виконкому приймалося рішення про визначення місця проживання дитини. До того, як він подав позов про стягнення аліментів, [PERSON] до дитини не приходила. Коли у вересні 2014 року позивачка уходила з дому, то не намагалася узяти із собою дитину. З ним, [PERSON] з лютого 2015 року проживає разом [PERSON], у якої є своїх двоє дітей. Також пояснив, що в заяві на адресу виконкому про встановлення місяця проживання дитини вказав, що є усна згода [PERSON] на те, щоб дитина проживала з ним, позивачем. Так, згоду [PERSON] висловлювала в той день, коли залишала квартиру, пізніше, коли в жовтні 2014 року забирала з квартири речі, в лютому 2015 року. Про засідання виконкому повідомив [PERSON] за два тижня до засідання, на що остання відповіла, що він її обманює. [PERSON] з ним не проживає. Письмового дозволу на те, щоб [PERSON] проживала в квартирі [PERSON] не давала, але надавала усну згоду. Представник позивача за первісним позовом, позов [PERSON] підтримав, зустрічний позов не визнав повністю. При цьому пояснив, що при винесення рішення про місце проживання дитини виконком врахував всі обставини. Відповідачка за первісним позовом добровільно допомогу на утримання дитини не надавала. Дитина проживає з батьком з вересня 2014 року. Відповідачка за первісним позовом у судовому засіданні підтримала зустрічний позов та не визнала первісний позов. При цьому, підтвердивши зміст зустрічного позову, додатково пояснила, що [PERSON] викинув її через лоджію в серпні 2014 року, казав, що ані дитини, ані квартири, вона, [PERSON], «не побачить». В вересні 2014 року [PERSON] її вдарив, від чого в неї сталося переривання вагітності, тому залишила квартиру, де проживала разом з [PERSON] До лютого 2015 року вона, [PERSON], водила сина до школи. [PERSON] проживає з іншою жінкою, [PERSON], у якої є двоє дітей. Про засідання виконкому, на якому розглядалося питання про місце проживання дитини, не знала. До неї, [PERSON], на роботу приходила робітник виконкому [PERSON], яка казала написати заяву про те, щоб дитина залишалася проживати з батьком. Після розмови з [PERSON] вона, [PERSON], не зверталася до виконкому з проханням про те, щоб без неї, [PERSON], виконком не розглядав питання про визначення місця проживання дитини. З серпня 2015 року дитини проживає рівний час з батьком та нею. 22 квітня 2015 року судом винесено рішення про поділ майна подружжя. [PERSON], це чоловік, якого знає з 2013 року, зблизилася з останнім в грудні 2014 року січні 2015 року. На даний час проживає в [INFO], яка належить її батьку, в цій квартирі зареєстрована. Квартира [ADDRESS] її бабусі. Проживала разом з [PERSON] в квартирі №17 будинку №15 по пр. 200-річчя [PERSON], потім стала проживати в [INFO]. Також пояснила, що [PERSON] не казав їй по телефону, коли буде засідання виконкому з приводу визначення місця проживання дитини. 24 серпня 2014 року [PERSON] її з балкону не викинув, але тримав її за волосся навісу поза межами балкону. Про цей випадок подала заяву після того, як дізналася про рішення виконкому про визначення місця проживання дитини. [PERSON] з нею, [PERSON], зустрічалася, показувала своє посвідчення, але вона, [PERSON], сумнівалася, що [PERSON] дійсно працівник виконкому. На питання чи чинив будь-хто перешкоди їй, [PERSON], після бесіди з [PERSON] звернутися до виконкому та зясувати чи дійсно розглядається виконкомом питання про визначення місця проживання дитини, чи дійсно [PERSON] є робітником виконкому, відповідати не бажає. [PERSON] на даний час є її нареченим, вони мають намір укласти шлюб. [PERSON] проживає по вул. Будьонного, в двокімнатній квартирі зі своїми мамою, якій 59 років та сестрою, якій приблизно 25 років. Чи приватизована вказана квартира, не знає. Вона та [PERSON] після укладення шлюбу планують жити по пр. Металургів, а можливо будуть орендувати іншу квартиру. [PERSON] не повідомляла коли саме буде засідання, повістку або інше письмове запрошення на засідання, не вручала. Представник відповідачки за первісним позовом зустрічний позов підтримав повністю, позов [PERSON] не визнав. При цьому пояснив, що у [PERSON] житлові умови кращі, ніж у [PERSON], при прийнятті рішення виконкомом, її житлові умови не обстежувалися. Представник відповідача виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради зустрічний позов не визнала, пояснила, що вважає рішення виконкому законним. Чи була [PERSON] на засіданні виконкому, коли приймалося оскаржуване рішення, пояснити не може. Як показала у судовому засіданні свідок [PERSON], позивача та відповідачку за первісним позовом, знає. Вона, свідок, проживає в [INFO], а [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі №49 того ж будинку. Вона, свідок, була директором школи, де навчався позивач. [PERSON] та [PERSON] зустрічалися тривалий час, потім в них була нормальна сімя. [PERSON] є по характеру добрим, вона свідок була здивована, коли подружжя розірвало стосунки. [PERSON], їхній син, проживав з [PERSON], останній турбується про сина, гуляє з ним. Вона, свідок, не бачила, щоб [PERSON] приходила до сина, останній раз бачила [PERSON] до 2015 року. Про те, щоб між [PERSON] та [PERSON] були скандали, їй невідомо, тілесних ушкоджень у останньої не бачила. Вона, свідок, вважає, що син більше прихильний до [PERSON] та матері [PERSON] З показань свідка [PERSON] вбачається, що знає [PERSON] та [PERSON] з грудня 2013 року, перебуває з ними в нормальних стосунках, є вчителем [PERSON]. До 14 вересня 2015 року в школу, де навчається [PERSON], приходили як [PERSON] так і [PERSON] Після цього, до школи дитину водили по черзі, як мама, так і папа, забирав дитину зі школи [PERSON] Потім [PERSON] у школу стала водити няня. В квітні 2015 року до школи прийшла [PERSON], розпитувала про сина, а протягом року до школи ходив батько. Коли [PERSON] перебував в пришкільному таборі, [PERSON] телефонувала. В навчальному 2015-2016 році до школи ходили [PERSON] та [PERSON] [PERSON] навчається успішно. [PERSON] висловлювала бажання, що дитину перевели в іншу школу, але директор в цьому відмовив. При спілкування [PERSON] виловлювала бажання, щоб дитина проживала з нею, в нетверезому стані [PERSON] не бачила. На початку листопада 2015 року їй, свідку, [PERSON] під час бесіди сказав; «Я хочу жити з батьком, там більш інтересно». Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що, [PERSON] є її сином, з [PERSON] стосунки були нормальні. 14 вересня 2014 року [PERSON] пішла з квартири, де проживала разом з [PERSON] та сином [PERSON]. Після цього, вона, свідок, водила дитину до школи, один місяць до школи [PERSON] водила [PERSON] В подальшому [PERSON] відмовилася водити [PERSON] у школу і дитину водив в школу [PERSON] За вказаний період [PERSON] для сина не купляла які-небудь речі, не відвідувала сина, коли останній хворів. В присутності дитини [PERSON] погано поводиться по відношенню до [PERSON], вчиняє скандали. На початку листопада 2014 року [PERSON] казав, що бажає жити з батьком. Останній час дитина проживає як у мами, так і у папи. Їй, свідку, [PERSON] особисто казала, що знайшла іншого чоловіка, якому дитина не потрібна і що бажає, щоб [PERSON] був з [PERSON] До 14 вересня 2014 року не бачила, що [PERSON] та [PERSON] сварилися. Як показав у судовому засіданні свідок [PERSON], знає [PERSON] та [PERSON] тривалий час. З вересня 2014 року [PERSON] проживає лише з батьком. Йому, свідку, [PERSON] особисто казала, що знайшла чоловіка своєї мрії, а той не бажає, щоб з ними жила дитина. Після цієї розмови [PERSON] пішла жити окремо від [PERSON] та дитини. [PERSON] водить [PERSON] на заняття спортом, [PERSON] добре одягнутий. Він, свідок, після вересня 2014 року не бачив [PERSON] разом з сином. [PERSON] умовляв зберегти сімю, щоб не травмувати дитину. На даний час, листопад 2015 року, [PERSON] проживає з жінкою на імя «Марина», у якої є двоє дітей. Він, свідок, вважає, що [PERSON] краще жити з батьком, так як останній приділяє сину багато уваги, а [PERSON] покинула дитину. З показань свідка [PERSON]Г вбачається, що знає [PERSON] з 2006 року, остання проживала по сусідству. В нетверезому стані останню не бачила, сина [PERSON] знає, бачила його. [PERSON] багато розповідала про свою дитину, завжди поспішала до дому. Потім у [PERSON] настрій став поганим, остання казала, що бажає, щоб дитина проживала з нею. Про свого чоловіка [PERSON] нічого не розповідала. За місцем проживання [PERSON] вона, свідок, не була, про те, що між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірваний, не знає. Як показала у судовому засіданні свідок [PERSON], приблизно 9 років знає як [PERSON], так і [PERSON], стосунки з ними нормальні, є сусідкою останніх. Вважає, що [PERSON] гарна мати, агресії з її боку до дитини, не бачила. Чи були скандали між подружжям, не знає. Батько також приділяв увагу сину, гуляв з ним. Наприкінці листопада 2014 року бачила, як [PERSON] вела дитину до школи. [PERSON] не казала, що не бажає, щоб дитина проживала з батьком. Коли між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, не знає. [PERSON] розповідала, що дитина проживає почергово з нею та з батьком. З показань свідка [PERSON] вбачається, що знає [PERSON] та [PERSON] з 2014 року, стосунки з ними нормальні. В жовтні-грудні 2014 року на прохання [PERSON] водила [PERSON] до школи, за цей час бачила один раз в школі [PERSON] Як показав у судовому засіданні свідок [PERSON], знає [PERSON] з 1998 року, а [PERSON] з 2013 року, працював з останньою на підприємстві «Кривбаспроект». Починаючи з літа 2014 року, [PERSON] проводила час із [PERSON]. Влітку 2014 року йому, свідку, зателефонував [PERSON] та розповів, що [PERSON] не ночувала вдома, попросив знайти останню. В 2015 році йому, свідку, [PERSON] розповів, що [PERSON] пішла, а дитину залишила. З показань свідка [PERSON] вбачається, що знає [PERSON] та [PERSON], проживає в тому будинку по вул. Косіора, де на даний час проживає [PERSON] Її, свідка, дитина та дитина [PERSON], дружать. Від [PERSON] не чула скарг на тата або маму. Знає, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, остання розповідала що [PERSON] її ображав. Де проживає [PERSON] не знає. Де проживав [PERSON] в жовтні грудні 2014 року, не знає, останній час бачила [PERSON] з [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знає [PERSON] зі школи, а [PERSON] з 2014 року. [PERSON] мешкає разом з батьком по вул. 200-річчя [PERSON]. При зустрічі її, свідка, та [PERSON] остання сказала, що вони вирішили, що [PERSON] буде краще з батьком. З лютого 2015 року по серпень 2015 року вона, свідок, проживала разом з [PERSON] та сином останнього. Після того, як в неї, свідка, стався конфлікт з [PERSON], вона, свідок, перестала проживати з [PERSON], залишила його квартиру. При ній, свідку, представники виконкому приходили у цю квартиру, дивилися які умови проживання для дитини. Вона, свідок, знає, що [PERSON] проживає з чоловіком на імя «Дмитро». Вона, свідок, дійсно палить цигарки. Як показав свідок [PERSON], він є батьком [PERSON], [PERSON] знає з того часу, як він почав зустрічатися з [PERSON] В 2014 році він, свідок, дізнався, що [PERSON] погрожує [PERSON], бє останню, намагався викинути з балкону, від чого у [PERSON] сталося переривання вагітності. Потім [PERSON] пішла жити до них, батьків, прийшла без дитини та розповідала, що [PERSON] не дає їй сина. Він, свідок, бачив [PERSON] наприкінці листопада 2014 року, не запитував з ким з батьків [PERSON] бажає жити. Вважає, що [PERSON] гарна мама. [PERSON] на даний час проживає з ними, батьками. Він, свідок, знає, що [PERSON] зустрічалася з чоловіком на імя «Дмитро», знає, що у [PERSON] були враження, що [PERSON] є невірним чоловіком, тому він, свідок, вирішив простежити за [PERSON] У судовому засіданні також досліджені наступні письмові докази: довідка з місця проживання [PERSON]В.(т.№1, а.с.4), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№1, а.с.5, 22, 41), паспорт [PERSON] (т.№1, а.с.6), свідоцтво про шлюб (т.№1, а.с.8, 20, 39), свідоцтво про народження (т.№1, а.с.9, 21, 40), паспорт [PERSON] (т.№1, а.с.19), рішення виконкому (т.№1, а.с.23, 42), акт обстеження житлово-побутових умов (т.№1, а.с.43), карта психологічного дослідження (т.№1, а.с.44), акт про проживання (т.№1, а.с.45), довідка про реєстрацію [PERSON] (т.№1, а.с.46), довідка про доходи [PERSON] (т.№1, а.с.47, 48), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.49), рішення суду про поділ майна (т.№1, а.с.50), виконавчий лист (т.№1, а.с.51), характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.52), побутова характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.53), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.84), довідка з місця роботи [PERSON] (т.№1, а.с.85), побутова характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.86, 221), акт обстеження умов проживання [PERSON] (т.№1, а.с.87), довідка про доходи [PERSON] (т.№1, а.с.88, 89), заява [PERSON] до Дзержинського РВ (т.№1, а.с.101-102), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.103), заява [PERSON] до Саксаганського РВ (т.№1, а.с.104), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.105), заява [PERSON] до Саксаганського РВ (т.№1, а.с.106), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.107), відповідь поштампта (т.№1, а.с.108), висновок спеціаліста (т.№1, а.с.110-112), список кращої молоді (т.№1, а.с.113), грамота [PERSON] (т.№1, а.с.114), трудова книжка [PERSON] (т.№1, а.с.115-118), список, чеки, квітки, договори, правила, свідоцтво (т.№1, а.с.119-211), зошит з фотокартками (т.№1, а.с.221), накладні, чеки (т.№1, а.с.222-228), довідки про стан здоровя [PERSON] (т.№1, 236-239), висновок ВКК на [PERSON] (т.№2, а.с.1, 2), договір купівлі продажу (т.№2, а.с.3), технічний паспорт (т.№2, а.с.4), заява [PERSON] (т.№2, а.с.17-18), паспорт [PERSON]В.( т.№2, а.с.19-20), свідоцтво про народження (т.№2, а.с.21), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№2, а.с.22), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23, зв.) довідка про місце реєстрації [PERSON] (т.№2, а.с.24), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25), характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25, зв.), карта психологічного дослідження (т.№2, а.с.26), витяг з реєстру прав на нерухоме майно (т.№2, а.с.27), договір купівлі-продажу (т.№2, а.с.28-29), довідка з місця проживання [PERSON] (т.№2, а.с.30), акт обстеження житлово-побутових умов (т.№2, а.с.31), рішення комісії (т.№2, а.с.32), доповідна записка (т.№2, а.с.33). Представник органу опіки та піклування надала висновок, що дитина повинна проживати з батьком, це буде відповідати інтересам. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні довідка з місця проживання [PERSON]В.(т.№1, а.с.4), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№1, а.с.5, 22, 41), паспорт [PERSON] (т.№1, а.с.6), свідоцтво про шлюб (т.№1, а.с.8, 20, 39), свідоцтво про народження (т.№1, а.с.9, 21, 40), паспорт [PERSON] (т.№1, а.с.19), рішення виконкому (т.№1, а.с.23, 42), акт обстеження житлово-побутових умов (т.№1, а.с.43), акт про проживання (т.№1, а.с.45), довідка про реєстрацію [PERSON] (т.№1, а.с.46), довідка про доходи [PERSON] (т.№1, а.с.47, 48), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.49), рішення суду про поділ майна (т.№1, а.с.50), побутова характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.53), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.84), довідка з місця роботи [PERSON] (т.№1, а.с.85), побутова характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.86, 221), акт обстеження умов проживання [PERSON] (т.№1, а.с.87), довідка про доходи [PERSON] (т.№1, а.с.88, 89), список кращої молоді (т.№1, а.с.113), грамота [PERSON] (т.№1, а.с.114), трудова книжка [PERSON] (т.№1, а.с.115-118), договір купівлі продажу (т.№2, а.с.3), технічний паспорт (т.№2, а.с.4), заява [PERSON] (т.№2, а.с.17-18), паспорт [PERSON]В.( т.№2, а.с.19-20), свідоцтво про народження (т.№2, а.с.21), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№2, а.с.22), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23), довідка про місце реєстрації [PERSON] (т.№2, а.с.24), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25), витяг з реєстру прав на нерухоме майно (т.№2, а.с.27), договір купівлі-продажу (т.№2, а.с.28-29), довідка з місця проживання [PERSON] (т.№2, а.с.30), акт обстеження житлово-побутових умов (т.№2, а.с.31), рішення комісії (т.№2, а.с.32), доповідна записка (т.№2, а.с.33) є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються сімейного стану позивача та відповідачки, характеристики їх особи, розміру їх заробітку, наявності житла. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні карта психологічного дослідження (т.№1, а.с.44), характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.52), довідки про стан здоровя [PERSON] (т.№1, 236-239), висновок ВКК на [PERSON] (т.№2, а.с.1, 2), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23, зв.), характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25, зв.), карта психологічного дослідження (т.№2, а.с.26), є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються стану здоровя дитини, його прихильності до батьків. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні список, чеки, квітки, договори, правила, свідоцтво (т.№1, а.с.119-211), зошит з фотокартками (т.№1, а.с.221), накладні, чеки (т.№1, а.с.222-228), є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються турботи батьків про дитину. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні заява [PERSON] до Дзержинського РВ (т.№1, а.с.101-102), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.103), заява [PERSON] до Саксаганського РВ (т.№1, а.с.104), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.105), заява [PERSON] до Саксаганського РВ (т.№1, а.с.106), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.107), є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються взаємовідносин між батьками дитини. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні відповідь поштампта (т.№1, а.с.108), заява [PERSON] (т.№2, а.с.17-18), паспорт [PERSON]В.( т.№2, а.с.19-20), свідоцтво про народження (т.№2, а.с.21), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№2, а.с.22), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23, зв.) довідка про місце реєстрації [PERSON] (т.№2, а.с.24), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25), характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25, зв.), карта психологічного дослідження (т.№2, а.с.26), витяг з реєстру прав на нерухоме майно (т.№2, а.с.27), договір купівлі-продажу (т.№2, а.с.28-29), довідка з місця проживання [PERSON] (т.№2, а.с.30), акт обстеження житлово-побутових умов (т.№2, а.с.31), рішення комісії (т.№2, а.с.32), доповідна записка (т.№2, а.с.33) є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються прийняття рішення виконкомом про визначення місця проживання дитини. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON], є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються характеристики позивач та відповідачки, ставлення позивача до виховання дитини, місця проживання дитини. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються участі батьків у вихованні дитини, висловлювання дитиною бажання жити з батьком. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються участі батьків у вихованні дитини, взаємовідносин між батьками, відношення відповідачки до проживання дитини з батьком, висловлювання дитиною бажання жити з батьком. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються відношення [PERSON] до місця проживання дитини, участі позивача та відповідачки у виховання дитини, осіб, з якими проживав [PERSON] Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються ставлення [PERSON] до дитини. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються характеристики [PERSON], участі її та [PERSON] у виховання дитини, відсутності заперечень з боку [PERSON] проти проживання сина з батьком. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються участі [PERSON] у виховання дитини. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються взаємовідносин між батьками та обставин при яких [PERSON] залишила дитину проживати з батьком. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються ставлення дитини до батьків, скарг відповідачки на позивача. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються ставлення [PERSON] до проживання дитини разом з батьком, обстеження побутових умов проживання [PERSON], осіб, з якими проживає [PERSON] Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні показання свідка [PERSON] є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON], характеристики [PERSON] Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні виконавчий лист (т.№1, а.с.51), висновок спеціаліста (т.№1, а.с.110-112), є не належними доказами, так як вони не містять інформацію щодо предмета доказування. Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні показання зазначених свідків та зазначені вище письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом. Оцінюючи з точки зору достовірності визнані належними та допустимими докази, суд приходить до наступних висновків. Суд знаходить достовірними такі письмові докази, як: довідка з місця проживання [PERSON]В.(т.№1, а.с.4), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№1, а.с.5, 22, 41), паспорт [PERSON] (т.№1, а.с.6), свідоцтво про шлюб (т.№1, а.с.8, 20, 39), свідоцтво про народження (т.№1, а.с.9, 21, 40), паспорт [PERSON] (т.№1, а.с.19), рішення виконкому (т.№1, а.с.23, 42), акт обстеження житлово-побутових умов (т.№1, а.с.43), карта психологічного дослідження (т.№1, а.с.44), акт про проживання (т.№1, а.с.45), довідка про реєстрацію [PERSON] (т.№1, а.с.46), довідка про доходи [PERSON] (т.№1, а.с.47, 48), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.49), рішення суду про поділ майна (т.№1, а.с.50), виконавчий лист (т.№1, а.с.51), характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.52), побутова характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.53), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.84), довідка з місця роботи [PERSON] (т.№1, а.с.85), побутова характеристика на [PERSON] (т.№1, а.с.86, 221), акт обстеження умов проживання [PERSON] (т.№1, а.с.87), довідка про доходи [PERSON] (т.№1, а.с.88, 89), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.103), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.105), відповідь Саксаганського РВ (т.№1, а.с.107), відповідь поштампта (т.№1, а.с.108), висновок спеціаліста (т.№1, а.с.110-112), список кращої молоді (т.№1, а.с.113), грамота [PERSON] (т.№1, а.с.114), трудова книжка [PERSON] (т.№1, а.с.115-118), список, чеки, квітки, договори, правила, свідоцтво (т.№1, а.с.119-211), зошит з фотокартками (т.№1, а.с.221), накладні, чеки (т.№1, а.с.222-228), довідки про стан здоровя [PERSON] (т.№1, 236-239), висновок ВКК на [PERSON] (т.№2, а.с.1, 2), договір купівлі продажу (т.№2, а.с.3), технічний паспорт (т.№2, а.с.4), заява [PERSON] (т.№2, а.с.17-18), паспорт [PERSON]В.( т.№2, а.с.19-20), свідоцтво про народження (т.№2, а.с.21), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№2, а.с.22), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23), медична довідка на [PERSON] (т.№2, а.с.23, зв.) довідка про місце реєстрації [PERSON] (т.№2, а.с.24), виробнича характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25), характеристика на [PERSON] (т.№2, а.с.25, зв.), карта психологічного дослідження (т.№2, а.с.26), витяг з реєстру прав на нерухоме майно (т.№2, а.с.27), договір купівлі-продажу (т.№2, а.с.28-29), довідка з місця проживання [PERSON] (т.№2, а.с.30), акт обстеження житлово-побутових умов (т.№2, а.с.31), рішення комісії (т.№2, а.с.32), доповідна записка (т.№2, а.с.33). Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON] в частині участі батьків у виховання дитини, взаємовідносин між батьками, так як показання свідка в цій частині є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка [PERSON], так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд знаходить достовірними показання свідка так як ці показання є несуперечливими, не спростовуються іншими доказами по справі. Суд вважає недостовірним доказом заяву [PERSON] до Дзержинського РВ (т.№1, а.с.101-102) про застосування до неї насильства [PERSON], так як ця заява подана 30 квітня 2015 року, а містить посилання на обставини, як мали місце в серпні-вересні 2014 року. На переконання суду, ця заява, яка подана після отримання [PERSON] позову про стягнення з неї аліментів і викликана бажанням створити негативну характеристику [PERSON] Суд вважає недостовірними доказами заяву [PERSON] до Саксаганського РВ (т.№1, а.с.104) та заяву [PERSON] до Саксаганського РВ (т.№1, а.с.106), в яких вона повідомляє про те, що [PERSON] не повертає їй дитини, так як на час подання цих заяв місце проживання дитини було визначено саме з [PERSON] і останній не був зобовязаний повертати дитину [PERSON] Суд знаходить недостовірними показання свідка [PERSON] в тій частині, що [PERSON] не робить покупок для дитини, так як ці показання спростовуються наданими [PERSON] чеками. Пояснення позивачки про те, що вона не була повідомлена про час розгляду виконкомом питання про визначення місця проживання дитини, спростовуються поясненнями [PERSON], доповідною запискою (т.№2, а.с.33), як узгоджуються між собою. Пояснення [PERSON] про те, що вона вимушена була залишити дитину спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які узгоджуються як між собою, так і тим фактом, що з рішення суду від 22 квітня 2015 року вбачається, що при розгляді цивільної справи про поділ майна [PERSON] не заперечувала позов [PERSON] в тій частині, що спору про визначення місця проживання дитини у [PERSON] не мається, а на той час дитина проживала з [PERSON] Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що з точки зору достатності та взаємного звязку сукупністю визнаних належними, допустимими та достовірними доказів у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. 16 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений, від якого у них 14 листопада 2007 року народився син [PERSON] На початку 2014 року подружжя припинило подружні стосунки, виникали сварки, свідком яких ставала дитина, Вказані обставини встановлені рішення суду від 11 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, а тому, відповідно до ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи. Станом на вересень 2014 року [PERSON] та [PERSON] та їх син, мешкали за адресою: проспект 200-річчя [PERSON][ADDRESS] в м. Кривому Розі. 14 вересня 2015 року позивачка залишила місце свого проживання квартиру №17 будинку №15 по проспекту 200-річчя [PERSON] внаслідок сварок між подружжям та бажанням проживати із [PERSON] При цьому, [PERSON] залишила дитину проживати разом з батьком, вирішивши що це буде відповідати інтересам дитини. 11 грудня 2014 року судом було розірвано шлюб між вказаними особами. За період часу після залишення вказаної квартири [PERSON] постійно проявляв турботу про дитину, її виховання, придбав необхідні речі. За період часу після залишення вказаної квартири [PERSON] придбавала для дитини речі, епізодично займалася вихованням дитини, незгоду з тією обставиною, що дитина проживає з батьком, не висловлювала. Для проживання дитини з батьком створені усі необхідні умови, дитина в сімї бажана, їй приділяється достатньо уваги з боку батька, бабусі [PERSON], в батькові син відчуває захисника, опору та підтримку, син висловлює думку про те, що йому з батьком більш інтересно, дитина більше прихильна до [PERSON] . 20 березня 2015 року [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з заявою про визначення місця проживання сина з ним, в якій зазначив, що спору між батьками про місце проживання дитини не мається. Про таке звернення [PERSON] повідомив [PERSON] 22 квітня 2015 року під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про подалі майна подружжя, [PERSON] не заперечувала наведеної в позові обставини про те, що дитина проживає з [PERSON], спору про визначення місця проживання дитини не мається. Під час вирішення вказаної заяви виконком Саксаганськой районної у місті ради провів обстеження житлово-побутових умов [PERSON], провів бесіду з останнім, представник служби у справах дітей [PERSON] провела бесіду з [PERSON], отримала документи стосовно характеристики [PERSON] та дитини. 7 квітня 2015 року комісією з питань захисту прав дітей було вирішено визначити місця проживання дитини з батьком. 15 квітня 2015 року, виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, вирішив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з [PERSON], за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. Письмово [PERSON] на вказане засідання виконкому запрошена не була. Влітку 2015 року дитина проживала як у батька, так і у матері. [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно, працюють, мають житло, обидва люблять дитину. Малолітній [PERSON] хронічними захворюваннями не страждає. На утримання дитини [PERSON] систематичної матеріальної допомоги [PERSON] не надає. [PERSON] бажає утворити нову сімю, зареєструвати шлюб з [PERSON], при цьому не визначилася, де вони разом зі [PERSON] будуть проживати. Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами ЦК України та СК України. Як передбачено ст. 141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ст. 159 батьки зобовязані піклуватися про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 160 СК України місця проживання дитини, що не досягла 10 років, визначається батьками. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] на даний час існує спір про місце проживання їх малолітнього сина [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що обидва батьки на даний час приймають участь у вихованні дитини. Також встановлено, що малолітній [PERSON] більше прихильний до свого батька, хронічними захворюваннями не страждає. Разом з тим встановлено, що в вересні 2014 року [PERSON] добровільно вирішила, що дитина буде проживати з батьком, тривалий час не заперечувала проти цього. Також встановлено, що [PERSON] більше приділяє уваги фізичному та моральному розвитку дитини. Крім того, встановлено, що [PERSON] має намір створити нову сімю, на даний час не вирішила де саме буде проживати нова сімя. Крім того, встановлено, що батько дитини постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. З урахуванням прихильності дитини до батька, більшої участі батька у вихованні дитини, невизначеності матері на майбутнє проживання, сформованої у дитини звички до проживання разом з батьком, суд приходить до переконання, що інтересам дитини буде відповідати визначення місця її проживання разом з батьком. Також суд бере до уваги, що в разі визначення місця проживання дитини з матірю, ця обставина, тобто зміна дитиною звичного образу життя, може негативно вплинути на її моральний стан. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Суд приходить до переконання, що рішення про визначення місця проживання [PERSON] з батьком, не буде порушувати вказаного принципу, так як в вересні 2014 року [PERSON] добровільно вирішила, що дитина буде проживати з батьком, за цей час у дитини сформувалася звичка жити з батьком, дитина більш прихильна до батька. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини є обґрунтованим і їх належить задовольнити. На переконання суду, наявність не скасованого рішення органу опіки та піклування, яким вже визначено місце проживання дитини з батьком, не перешкоджає позивачу скористатися своїм, передбаченим ст.ст. 15, 16 ЦК України правом звернутися до суду для захисту цього свого немайнового права, наявність вказаного рішення органу опіки та піклування, не є підставою для відмови у задоволенні законних, обґрунтованих вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. [PERSON] визначено місця проживання дитини з батьком, встановлено, що дитина з вересня 2014 року проживає разом з батьком, мати не систематично надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Також встановлено, що батько та мати працюють, що дитина, батько та мати не страждають хронічними захворюваннями. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до переконання, що з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] на утримання сина аліменти. Розмір цих аліментів з урахуванням матеріального становища [PERSON] та [PERSON] повинен дорівнювати ? частині доходів [PERSON], а не ? частині її доходів, як про це просить [PERSON] Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на дитину підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 191 ч.2 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі, суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, для присудження аліментів за минулий необхідними умовами є подання позивачем суду доказів того, що він вживав заходів для одержання аліментів з відповідача, а також того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. На переконання суду, [PERSON] не надав суду доказів того, що він вживав заходів для одержання з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина. Тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими і в задоволенні цих позовних вимог належить відмовити. Суд прийшов до висновку, про те, що місце проживання [PERSON] належить визначити з його батьком. Тому позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з нею, суд знаходить необґрунтованими і вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні. Відповідно до ст. 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні у містах виконавчі комітети. Як передбачено п. 72 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дітей», для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності); під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини; працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт; у разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком; під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення; місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини; після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. У судовому засіданні встановлено, що при розгляді зави [PERSON] про визначення місця проживання дитини, виконавчим комітетом були отримані передбачені вказаним пунктом Постанови КМУ від 24 вересня 2008 року №866 документи, проведено обстеження житлово-побутових умов [PERSON], зясований стан здоровя дитини, його особиста прихильність до батька, проведені бесіди з батьком та матірю. Під час розгляду вказаного питання було встановлено, що [PERSON] має самостійний доход, не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичні засоби, не може своєю поведінкою зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Тому рішення про визначення місця проживання дитини з [PERSON] відповідало інтересам дитини. Під час вирішення вказаного питання не було обстежені житлово-побутові умови [PERSON] На час прийняття цього рішення фактично питання про визначення місця проживання дитини з батьком було вже вирішено [PERSON] та [PERSON], тобто не існувало спору. Суд вважає, що фактична відсутність спору між [PERSON] та [PERSON] про місце проживання дитини і, таким чином, відсутність потреби звертатися з цього питання до виконкому, не була перешкодою для прийняття вказаного рішення і не є підставою для визнання цього рішення незаконним, так як це рішення будь-чиї права не порушує і прийнято, як встановлено під час розгляду справи, з урахуванням інтересів дитини. Та обставина, що не були досліджені житлово-побутові умови [PERSON], не дає підстав для визнання вказаного рішення виконкому незаконним, так як ця обставина не вплинула на правильність прийнятого рішення. Твердження, що всупереч діючим вимогам [PERSON] не була письмово запрошена на засідання виконкому не є обґрунтованим, так якПостанова КМУ від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дітей», не передбачає письмового запрошення батьків на засідання виконкому. Тому позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 15 квітня 2015 року № 168, суд вважає необґрунтованими і вважає, що в задоволенні цих вимог належить відмовити. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає з батьком, останній утримує дитину, місце проживання дитини визначено з батьком. Тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, суд знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити частково, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити повністю. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 1948 грн. 80 коп., а також на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial