Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Московського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вякому просить зняти арешт з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 13166663, дата реєстрації 25.10.2012 р., накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 9826220 від 25.10.2012 р., винесеної Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив,що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1999 р., реєстраційний № [NUMBER] , виданого Центром /відділом/приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітета Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 18 січня 1999 р. № 2840, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу - [PERSON] , його сестрі - [PERSON] , синові сестри - [PERSON] , а також матері позивача - [PERSON] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевої О.С. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири після смерті матері - [PERSON] , але отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17 червня 2020 року ,якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] та на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що є арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 13166663, дата реєстрації - 25.10.2012 р., на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 9826220 від 25.10.2012 р., винесеної Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на квартиру [ADDRESS] . Позивач звернувся до державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби за роз`ясненням щодо накладання арешту на квартиру та отримав копію Постанови про закінчення виконавчого провадження № 9826220 від 02 грудня 2013 року . Згідно довідки державного виконавця Московеького відділу державної виконавчої служби у місті Харкові від 15.06.2020 р. /14.6-35/ДВ-21 у матеріалах виконавчого провадження є документи, що підтверджують сплату аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] та станом на 15.06.2020 року заборгованість відсутня. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , через наявність арешту на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , а саме: арешт на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження: 13166663, дата реєстрації 25.10.2012 р., на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 9826220 від 25.10.2012 р., винеееної_Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити та розглянути справу за його відсутності позивача . Відповідач в судове засідання не з`явився , про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до вимог ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивматеріалисправи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правиламист. 12 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1999 р., реєстраційний № [NUMBER] , виданого Центром /відділом/приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітета Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 18 січня 1999 р. № 2840, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу - [PERSON] , його сестрі - [PERSON] , синові сестри - [PERSON] , а також матері позивача - [PERSON] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , відповідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції 06.07.2007 року, актовий № 1963. Позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевої О.С. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири після смерті матері - [PERSON] , але отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17 червня 2020 року ,якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] та на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що є арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 13166663, дата реєстрації - 25.10.2012 р., на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 9826220 від 25.10.2012 р., винесеної Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на квартиру [ADDRESS] . Про наявність вищевказаного арешту квартири позивачу нічого відомо не було до часу звернення з заявою щодо прийняття і оформлення спадщини. Відповідно копії Постанови про закінчення виконавчого провадження № 9826220 від 02 грудня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2884 виданого Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки- [PERSON] , [INFO] до досягення повноліття закінчено . Згідно довідки старшого державного виконавця Московського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.06.2020 р. /14.6-35/ДВ-21 у матеріалах виконавчого провадження є документи, що підтверджують сплату аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.06.2020 року заборгованість відсутня. Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників та про зняття арешту з майна виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 4 ст.59 Закону України від 02.06.2016р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження», передбачено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. При цьому частиною 5 цієї ж статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п.2 ст.30 Цивільно-процесуального кодексу України, слідує, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Таким чином,на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved