Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „АрселорМіттал [PERSON] Ріг про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював на підприємстві відповідача . В 2009 році та в 2011 році йому встановлено 2 профзахворювання. На даний час йому діагностовано ХОЗЛ, хронічна двостороння сенсорна приглухуватість та інші. Довідкою МСЕК в 2011 році йому встановлено безстроково 40% втрати професійної працездатності. Внаслідок захворювань він змушений проходити численні медичні огляди, відновлювальні процедури, лікування, в звязку з чим порушені його нормальні життєві звязки, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, поганий стан на фоні больових відчуттів. Вказані обставини викликають його моральні страждання і на відшкодування моральної шкоди просить стягнути на його користь 121\~800 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив задовольнити їх судом. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити, так як позивачем не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань та вважає, що позивач сам обрав такі умови праці, про які був попереджений.. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При обговоренні питання про спричинення позивачеві [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, матеріальну шкоду, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Згідно записів в трудовій книжці позивача [PERSON] встановлено, що в період з 17.05.1988 року по 31.03.2008 року працював на підприємствах відповідача. Довідкою МСЕК від 11.12.2014 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково. Згідно актів розслідування хронічного професійного захворювання № 33 від 03.08.2009 року та № 37 від 11.10.2011 року винним у профзахворюванні [PERSON] визнано відповідача. Згідно наданих виписних епікризів з медичних установ, позивач неодноразово в звязку з погіршенням в стані здоровя, проходив та знаходився на лікуванні в 11 - й лікарні м. Кривого Рогу та в Українському науково дослідному інституті промислової медицини. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивача, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювань, і які не оспорило підприємство - відповідач. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних професійних захворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, а саме дійсно позивач втратив частину професійної працездатності в розмірі 40%, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А також суд враховує вину посадових осіб підприємства відповідача в отриманні професійних захворювань позивачем, суд вважає, що компенсацію в заподіяні моральні страждання слід призначити [PERSON] у розмірі 20 000грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням які зазнає позивач, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Outcome: partial