Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON],[PERSON] про визнання договору купівлі-продажу ? частин квартири частково недійсним. Свій позов обгрунтовує тим, що йому, його дружині [PERSON], його дочці [PERSON] та онуку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.03.2003 року належала квартира по вул.Г.Артемовського,17/24 в м.Луцьку. На початку 2013 року дочка підняла питання про оформлення ним та його дружиною заповіту на квартиру в користь онука [PERSON] [PERSON] підготував всі необхідні документи, і у приватного нотаріуса їм вказали де поставити підписи. Однак, як виявилось згодом замість заповіту він підписав договір купівлі-продажу ? частин квартири, відповідно до умов якого він, його дружина та дочка продали онуку [PERSON] по 1/3 частині квартири по вул.Г.Артемовського,17/24 в м.Луцьку. Вказує, що гроші за його частку квартири йому сплачені не були. [PERSON] ввів його в оману щодо розпорядження належною йому часткою квартири. Даний договір був укладений без його вільного волевиявлення і не відповідав його внутрішній волі. Вважає, що договір купівлі-продажу був здійснений під впливом обману. Заздалегідь плануючи свої шахрайські дії онук пригостив його спиртними напоями, в стані алкогольного спяніння привів його до нотаріуса для оформлення заповіту, а в дійсності було оформлено договір-купівлі-продажу частки квартири. Після оформлення оспорюваного договору дочка та онук перестали впускати його в квартиру, а дружину госпіталізували до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1.В подальшому його дружина стала проживати з онуком та дочкою. Номер телефону його дружини був змінений щоб не було можливості спілкуватись з нею. В звзку з протиправними діями онука він звернувся до Луцького МВ з приводу сприяння в усуненні перешкод в користуванні житлом. В ході проведеної перевірки працівниками міліції було встановлено, що його дружина, перебуваючи в депресивному стані, підписала документи на квартиру під час її лікування у ВОПЛ № 1 м.Луцька. При опитуванні було встановлено також, що його дружина [PERSON] не мала на меті оформляти договір купівлі-продажу частки квартири. Грошових коштів за її частку квартири не отримувала, права та обовязки їм ніхто не пояснював, договір не підписувала. На підставі викладеного просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу (3/4 частин квартири) від 11.06.2013 року в частині відчуження ? частки квартири, яка належить йому на праві спільної часткової власності. В судовому засіданні позивач та його представники заявлені вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечили. Суду пояснили, що [PERSON] протягом багатьох років зловживав спиртними напоями, при цьому створював нестерпні умови для проживання сімї. З приводу його протиправних дій відповідачі звертались до правоохоронних органів, де [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. У звязку з нестерпними умовами співжиття вони звернулись до позивача з приводу продажу належної йому частки в квартирі, на що останній погодився. При цьому з позивачем було погоджено вартість його частки в квартирі, а саме 47196 грн. та було досягнуто домовленості про те, що після відчуження квартири [PERSON] деякий час проживатиме в квартирі до виходу на пенсію після чого останній мав виселитись в добровільному порядку. Як наслідок, 11.06.2013 року діючи добровільно і перебуваючи при здоровому глузді та ясній памяті, повністю розуміючи значення своїх дій позивач разом з іншими співвласниками уклав та підписав договір купівлі-продажу частки в квартирі [ADDRESS]. Приватним нотаріусом [PERSON] позивачу було чітко розяснено зміст правочину та юридичні наслідки, які він за собою тягне. При спілкуванні з нотаріусом жодної згадки про оформлення заповіту не було. Крім того, [PERSON] на момент укладення договору та до його укладення не перебувала у жодному лікувальному закладі, не страждала жодними психічними розладами та усвідомлювала значення своїх дій. Тому вважає, що заявлений позов є безпідставним та обставини викладені в ньому не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки реальна воля позивача була спрямована, саме на продаж частки в квартирі, за що останній отримав кошти, волевиявлення відповідало його внутрішній волі та позивач розумів значення своїх дій. Покликаючись на викладені обставини, просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка [PERSON], зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.06.2013 року [PERSON] продав [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу (3/4 частин квартири) від 11.06.2013 року (а.с.7-10). Однією з підстав визнання договору купівлі-продажу (3/4 частин квартири) частково недійсним позивач зазначає вчинення його під впливом обману. Згідно ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З аналізу змісту даної норми вбачається, що встановлення наявності умислу у\~\~сторони правочину ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Проте, судом встановлено, що укладаючи договір купівлі-продажу (3/4 частин квартири) [PERSON] своїм підписом підтвердив, що даний договір він укладає добровільно, цілеспрямовано, свідомо, бажаючи реального настання правових наслідків обумовлених цим договором, діючи без впливу обману. Крім того, із даного договору вбачається, що [PERSON] попередньо ознайомлений нотаріусом із приписами цивільного законодавства, що регулюють саме укладений договір купівлі-продажу (3/4 частин квартири), а не інший правочин, що спростовує обґрунтування позивача про обман зі сторони відповідача щодо природи укладеного правочину. Крім того, Розділом 2 Договору купівлі-продажу (3/4 частин квартири) від 11.06.2013 року сторони погодили, що купівлю-продаж зазначених ? частин квартири, сторони здійснюють за домовленістю за 141590 грн., які вони отримали від покупця сам на сам до підписання цього договору. Підписання цього договору буде свідчити про те, що його умови повністю відповідають їхньому волевиявленню, та одержання ними, продавцями, повного розрахунку за продану ? частину квартири і відсутність матеріальних претензій до покупця. Дану обставину підтвердили в судовому засіданні відповідачі та вказали, що позивач [PERSON] отримав 47196 грн. за належну йому частку квартири до укладення договору купівлі-продажу (3/4 частин квартири). Крім того, відповідачі та представник відповідача суду пояснили, що з метою укладення саме договору купівлі-продажу (3/4 частин квартири) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали Договір виділу часток із спільної сумісної власності від 10.06.2013 року (а.с.47 ). Заперечуючи, що зазначений договір був укладений з метою укладення договору купівлі-продажу (3/4 частин квартири), позивач підтвердив факт укладення такого договору та з якою метою був укладений такий договір суду не пояснив. Відповідно до п.1 зазначеного Договору маючи на меті припинити право спільної сумісної власності,

Outcome: dismissed