Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що зазначена квартира належить їй та її донці [PERSON] на праві спільної сумісної власності. В грудні 2004 року вона за згодою членів своєї сім'ї зареєструвала відповідача [PERSON] у своїй квартирі. При цьому він ніколи у зазначеній квартирі не проживав, його особистих речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у здійсненні нею свого права власністю та розпорядження власністю, позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Ця обставина для неї є обтяжливою, у зв'язку з чим вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй та її донці [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 11.09.1998 року. В їх квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи відповідач за адресою реєстрації не проживає, будь-яких витрат на утримання житла не несе, на теперішній час проживає за іншою адресою. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Питання проживання не членів сім'ї власника житла, врегульовано Главою 59 (ст. ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення. Згідно зі ст. ст. 810, 811 ЦК України власник житла (наймодавець) передає наймачеві житло для проживання на певний строк і за плату на підставі договору найму (оренди), який укладається в письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не укладав з власниками житла договір найму квартири [ADDRESS] та не є членом сім'ї власників. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач на теперішній час не мешкає у спірній квартирі, не є її власником, не несе обов'язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованим у ній, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved