Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, в обгрунтування якого вказав, що з 03.12.2008 року по 14.02.2011 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посадах начальника зміни підземного, заступника начальника дільниці підземного у відокремленому підрозділі відповідача «Шахта «Центральна». В день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14.06.2011 року з відповідача на його користь було стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 15.02.2011 року по 25.03.2011 року в розмірі 5947 грн 48 коп, із розрахунку його середньоденного заробітку 212 грн 41 коп. х 28 робочих днів прострочення розрахунку при звільнені. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14.05.2015 року у стягненні середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.03.2011 року по 03.10.2014 року йому було відмовлено, мотивуючи тим, що виплата 02.10.2014 року була помилковою. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.02.2015 року відповідачу було відмовлено у стягненні з нього помилково перерахованих коштів з причини недоведеності будь-яких переплат. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14.12.2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18.02.2015 року залишено без змін, його позовні вимоги були задоволені, з відповідача на його користь було стягнуто компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 35 грн 10 коп., яку до теперішнього часу відповідач йому не виплатив тим самим не провівши з ним остаточний розрахунок. Він вважає, що відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 55226 грн 60 коп., із розрахунку його середньоденного заробітку 212 грн 41 коп. х 260 робочих днів прострочення розрахунку при звільнені за період з 04.10.2014 року по 23.10.2015 року. Тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача вказану суму разом з понесеними ним судовими витратами на оплату судового збору в сумі 552 грн 27 коп. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, через відсутність вини у підприємства щодо невиплати позивачу 35 грн 10 коп., так як до 24.10.2016 року підприємство не володіло інформацією про набрання чинності рішення суду, позивач не звертався до підприємства з заявою про нарахування та виплату цієї суми, крім того ця сума була предметом спору, тому застосування ст.117 КЗпП України є безпідставним. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], знаходився у трудових відносинах з відокремленим підрозділом відповідача - «Шахта «Центральна», звідки 14.02.2011 року був звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.5-8). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.06.2011 року позов [PERSON] до ДП «Красноармійськвугілля» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної трудовими відносинами, задоволено частково, з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.02.2011 року по 25.03.2011 року у розмірі 5947 грн 48 коп. (а.с.9-12). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.02.2015 року у задоволенні вимог ДП «Красноармійськвугілля» до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 2867 грн 34 коп. як безпідставно набутих, відмовлено (а.с.16-17). Відповідно до рішення апеляційного суду Запорізької області від 14.05.2015 року рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10.03.2016 року про стягнення з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 26.03.2011 року по 03.10.2014 року у розмірі 186708 грн 39 коп. скасоване та ухвалено нове рішення, яким вказаний позов [PERSON] до ДП «Красноармійськвугілля» залишено без задоволення (а.с.13-15). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.12.2015 року позов [PERSON] до ДП «Красноармійськвугілля» про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати задоволено, з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто компенсацію втрати частини доходів в сумі 35 грн 10 коп. у звязку з порушенням строків виплати нарахованої підприємством суми заробітної плати за чергову відпустку у січні-лютому 2011 року. Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18.02.2016 року залишено без змін (а.с.18-20, 21-22). За інформацією відповідача від 27.10.2016 року рішення суду від 14.12.2015 року надійшло до відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» 24.10.2016 року, у звязку з чим дана сума буде нарахована у жовтні 2016 року і виплачена при наявності грошових коштів. Отже остаточний розрахунок з позивачем не проведено до теперішнього часу. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно розяснень п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. З огляду на приведені правові норми, на те, що спір про розмір належної позивачу при звільненні суми вирішено на його користь, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в обґрунтування своєї невизнавальної позиції. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем у повному обсязі не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути його середній заробіток за період з 04.10.2014 року по 23.10.2015 року в сумі 55226 грн 60 коп., із розрахунку: 260 робочих днів х 212 грн 41 коп. Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.06.2011 року, яким з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.02.2011 року по 25.03.2011 року у розмірі 5947 грн 48 коп., середньоденна заробітна плата позивача становить 212 грн 41 коп. (а.с.9-12). З огляду на приписи ч.3 ст.61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, для розрахунку спірної суми позивачем правомірно застосована середньоденна заробітна плата в сумі 212 грн 41 коп. Відповідно до додатків до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», кількість робочих днів, за які позивачеві затримано виплату зарплати становить: з 04.10.2014 року по 31.12.2014 року 63 дні; з 01.01.2015 року по 23.10.2015 року 201 день, а всього 264 робочих дні. Оскільки суд не може виходити поза межі заявлених вимог, розрахована за 260 робочих днів позивачем спірна сума підлягає стягненню з відповідача. У звязку з задоволенням вимог позивача в силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в сумі 552 грн 27 коп. (а.с.1). На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved