Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер дядько [PERSON] - [PERSON], про що 22.03.2013 року було зроблено відповідний актовий запис № 32, про що свідчить свідоцтво про смерть від 22 березня 2013 року, видане виконкомом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому будинок [ADDRESS]. Відповідно до Звіту № 152040416 від 08.04.2016 року про незалежну оцінку майна - житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] вартість спадкового майна становить 78 583,0 гривень. Спадкодавець після себе заповіту не залишив. Згідно положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 ЦК України. За ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно положень ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Оскільки спадкодавець на момент смерті не був одружений, не мав ані власних, ані раніше усиновлений дітей та живих батьків, спадкоємці першої черги на момент відкриття спадщини та станом на дату звернення із даною заявою відсутні. Як передбачено ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, на час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] був його рідний брат [PERSON], який був батьком [PERSON] - позивача. Родинні відносини покійного дядька [PERSON] з його рідним братом [PERSON] підтверджуються записами про спільну матір - [PERSON] у свідоцтвах про народження. Проте, на наступний день після смерті дядька, [INFO] помер його рідний брат та батько позивача - [PERSON]. В зв'язку з такими обставинами, останній не встиг прийняти спадщину після свого рідного брата. Статтею 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкодавець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, окрім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Покійний батько позивача [PERSON] після себе заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги залишився [PERSON], оскільки інших дітей у спадкодавця не було, інших осіб, які б претендували на спадкове майно немає, оскільки на день смерті спадкодавця він був розлучений з матір'ю позивача - [PERSON]. Виходячи із змісту ст. 1276 ЦК України, враховуючи ту обставину, що [PERSON] помер, не встигнувши прийняти спадщину, яка відкрилась в результаті смерті його рідного брата - [PERSON], право на прийняття такої спадщини перейшло до [PERSON], внаслідок чого позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Бови Тетяни Вікторівни із заявою про прийняття спадщини. За результатами такого звернення, приватним нотаріусом Бовою Т.В. було відкрито спадкову справу на [PERSON] щодо майна спадкодавця [PERSON] № 543017771 . Після звернення із заявою на видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, позивач дізнався від нотаріуса про звернення інших осіб із відповідними заявами про прийняття спадщини. Зокрема, з такою заявою звернулася відповідачка [PERSON], яка вважає себе донькою спадкодавця [PERSON] Оскільки жодних підтверджуючих доказів на встановлення родинних відносин між спадкодавцем та [PERSON] не існує, остання звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з заявою про встановлення факту батьківства. За результатами такого звернення 31 березня 2014 року суддею Ірпінського міського суду Київської області Мікуліним А.В. було винесене рішення про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства, однак таке рішення було скасовано ухвалою від 13 червня 2014 року Апеляційного суду Київської області та залишено заяву [PERSON] без розгляду. Пізніше 02.07.2014 року [PERSON] повторно звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про встановлення факту батьківства, внаслідок чого суддею Саранюк Л.П. було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду. В рамках розгляду такої справи було допитано заявлених сторонами свідків, отримано відомості про наявність в КЗ Ірпінської ЦМЛ гістологічних зразків померлого [PERSON], дочкою якого вважає себе [PERSON] та на підставі яких можна провести судову молекулярно-генетичну експертизу. За клопотанням сторони [PERSON] ухвалою від 14.10.2014 року в справі № 367/4008/14-ц було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз. 02.12.2014 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було змінено медичний заклад на який покладено проведення судової експертизи на Одеське обласне бюро судово-медичних експертиз. На виконання ухвали суду 22.12.2014 року експертами ООСМЕ було направлено лист, в якому експерти просили суд забезпечити надання належним чином опечатаного та упакованого біологічного матеріалу [PERSON] та прибуття [PERSON] для відбору біологічних зразків. Відповідно листа від 05.01.2015 року № 367/4008/14-ц, адресованого [PERSON] та [PERSON] за підписом голови суду та головуючого у справі Саранюк Л.П. надійшло розпорядження про забезпечення належним чином упакованого та опечатаного біологічного матеріалу [PERSON] та прибуття [PERSON] для відбору біологічних зразків. 12.01.2015 року аналогічне розпорядження за підписом головуючого у справі було направлено на ім.»я головного лікаря КЗ Ірпінської ЦМЛ Лісняку Д.К. В результаті отримання такого листа відповідач [PERSON] направив свого представника до суду з метою з'ясування способів виконання ним розпорядження суду. Однак судом було повідомлено, що зразки гістології, що є біологічним матеріалом, необхідним для проведення судової експертизи було передано представнику [PERSON] - [PERSON] для передачі їх до ООСМЕ (розписка [PERSON] - а. с. 127). Після отримання таких зразків представником [PERSON] та його довірителем - [PERSON] не було виконано клопотання експерта щодо прибуття [PERSON] для відбору біологічного матеріалу, знехтувано покладеними на них обов'язками суду щодо передачі гістологічного матеріалу судовим експертам і тим самим не виконано ухвали суду про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Як наслідок, справу було повернуто з експертного закладу, поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.05.2015 року. За спливом тривалого часу, через чергову неявку сторони позивача [PERSON] в судове засідання ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Ірпінського МНО Бова Т.В. про встановлення факту батьківства було залишено без розгляду. Доказом того, що між [PERSON] та [PERSON] відсутнє кровне споріднення зі спадкодавцем свідчить поведінка [PERSON] в результаті призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Так, в результаті призначення експертизи своєю поведінкою [PERSON] по суті відмовилась від проведення дослідження на кровне споріднення з [PERSON], оскільки не виконала клопотання експерта про надання власного матеріалу для проведення дослідження. Окрім цього, [PERSON] не виконала доручення суду про передачу в експертну установу біологічних матеріалів померлого [PERSON], чим унеможливила проведення даної експертизи. Окремо повідомляє суд про те, що із зазначеного періоду (25.05.2015) та станом на початок 24 березня 2016 року (дата отриманих завірених копій аркушів справи № 367/4008/14-ц) ані представником [PERSON], ані його довірителем - [PERSON] не було повернуто зразків біологічних матеріалів, які були чи не єдиним вагомим доказом по справі, а сам представник та його довіритель зникають на тривалий період. Лише 18.03.2016 року, в останній день дій строків позовної давності відносно спору про встановлення факту батьківства [PERSON] в черговий раз звертається до Ірпінського міського суду Київської області з ідентичною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], тертя особа - приватний нотаріус Іріпнського МНО Бова Т.В. про встановлення факту батьківства. Ухвалою від 21.03.2016 року було відкрито провадження у справі № 367/2563/16-ц та призначено її до розгляду. 07.06.2016 року суддею Ірпінського міського суду Київської області Черновим Д.Є. знову таки через чергову неявку в судове засідання [PERSON] було винесено ухвалу про залишення заяви без розгляду. Така поведінка відповідачки [PERSON], а також відсутність рішення суду , що набрало законної сили з приводу факту батьківства, в черговий раз свідчить лише про відсутність будь-яких законних прав [PERSON] на отримання спадщини. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив визнати факт прийняття спадщини померлим [PERSON], яка складається з житлового будинку [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.06.2016 року суддею Черновим Д.Є. відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 11 квітня 2017 року суддею Пархоменко О.В. прийнято справу до свого провадження, оскільки згідно розпорядження Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2017 року по вищевказаній справі призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з закінченням строку здійснення повноважень судді Чернова Д.Є. та після автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу справу передано на розгляд судді Пархоменко О.В. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Бова Т.В. в судове засідання не з»явилася, надала суду листа з проханням розглядати справу без її участі. В зв'язку із цим суд, заслухавши думку позивача [PERSON] та його представника [PERSON], які не заперечували проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та третьої особи та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дядько [PERSON] - [PERSON], про що 22.03.2013 року було зроблено відповідний актовий запис № 32, про що свідчить свідоцтво про смерть від 22 березня 2013 року, видане виконкомом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до Звіту № 152040416 від 08.04.2016 року про незалежну оцінку майна - житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] вартість спадкового майна становить 78 583,0 гривень. Згідно положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 ЦК України. За ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно положень ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Оскільки спадкодавець на момент смерті не був одружений, не мав ані власних, ані раніше усиновлений дітей та живих батьків, спадкоємці першої черги на момент відкриття спадщини та станом на дату звернення із даною заявою відсутні. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, на час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] був його рідний брат [PERSON], який був батьком [PERSON] - позивача. Родинні відносини покійного дядька [PERSON] з його рідним братом [PERSON] підтверджуються записами про спільну матір - [PERSON] у свідоцтвах про народження. Проте, на наступний день після смерті [PERSON], [INFO] помер його рідний брат та батько позивача - [PERSON]. В зв'язку з такими обставинами, останній не встиг прийняти спадщину після свого рідного брата. Статтею 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Покійний батько позивача [PERSON] після себе заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги залишився [PERSON], оскільки інших дітей у спадкодавця не було, інших осіб, які б претендували на спадкове майно немає, оскільки на день смерті спадкодавця він був розлучений з матір'ю позивача - [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] 26.03.2013 року звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Бова Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного дядька [PERSON], у зв'язку із чим приватним нотаріусом була заведена спадкова справа після померлого [PERSON] Також до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] на користь двоюрідної сестри спадкодавця [PERSON] 14.06.2013 року до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Бова Т.В. звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та 22 липня 2013 року до приватного нотаріуса Бова Т.В. звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата [PERSON] - [PERSON] Встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталася до Ірпінського міського суду Київської області із позовними заявами про встановлення факту батьківства, однак її позовні заяви про встановлення даного факту ухвалами Ірпінського міського суду Київської області були залишені без розгляду та суду не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON] та його представника [PERSON], матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем за законом другої черги був його рідний брат [PERSON], батько позивача [PERSON], який помер [INFO] та не встиг прийняти спадщину після смерті [PERSON] У зв'язку із цим, виходячи із положень ст. 1276 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], задовольнивши в цій частині позов. Що стосується позовних вимог позивача про визнання факту прийняття спадщини померлим [PERSON], яка складається з житлового будинку [ADDRESS], суд вважає дані вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивач у позовній заяві сам зазначає про те, що його батько [PERSON] помер [INFO], тобто наступного дня після смерті свого рідного брата [PERSON], який помер [INFO] та не встиг прийняти спадщину після його смерті, а єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] являється позивач [PERSON] та у зв'язку із цим просить визнати за ним право власності на спадкове майно, виходячи із положень ст. 1276 ЦК України. Таким чином, суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1221-1223, 1268-1270, 1276, 1296 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України суд:

Outcome: partial