Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], 2002 року народження, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття. Обґрунтовуючи заявлений позов, зазначила про те, що у період з 11.08.2004 року по 28.03.2013 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу та окремого проживання сторін у справі, донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Щомісячно у добровільному порядку батько сплачує грошові кошти на утримання доньки у розмірі 5000 грн., однак оскільки дитина навчається, вказаної суми грошових коштів не вистачає на її належне матеріальне утримання, а оскільки відповідач відмовляється збільшувати розмір аліментів у добровільному порядку, позивач звернулась до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивача підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти стягнення аліментів у заявленому розмірі, просив зменшити частку, яка належить до стягнення до ? частини доходів, зазначивши, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, є інвалідом другої групи з ураженням опорно-рухового апарату, внаслідок чого вимушений витрачати велику суму грошових коштів на відновлення стану свого здоров'я. Вислухавши пояснення осіб, які беруть у часть у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суд м. Києва від 28.03.2013 року, шлюб, укладений та зареєстрований 1108.2004 року між сторонами у справі, розірвано. [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 02.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що з часу окремого проживання сторін у справі донька [PERSON], 2002 року народження, проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її утриманні. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатний, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, є інвалідом другої групи з обмеженнями опорно-рухового апарату, однак, доказів які б вказували на те, що вказана обставина впливає на його працездатність, відповідачем суду не надано, навпаки, надані довідка з місця роботи відповідача вказує на те, що останній працевлаштований та за основним місцем роботи отримує дохід. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються. Згідно наданої 24.04.2017 року Прилуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України довідки, розмір фактично отриманої [PERSON] пенсії за період з січня 2016 року по квітень 2017 року склав 241 717 грн. 70 грн., а щомісячний розмір пенсіє відповідача з січня 2017 року становить 15 704 грн. 45 коп. Крім того, згідно довідки прокуратури Полтавської області, з 01.01.2017 року відповідач [PERSON] працює в прокуратурі Полтавської області на посаді прокурора відділу, форма працевлаштування - основна, розмір доходу, отриманого за період з січня по квітень 2017 року становить 51 405грн. 24 коп. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд надходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, нарівні з позивачем. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.03.2017 року і до повноліття дитини. Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо неспроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі та зменшення частки до ? доходу, у зв'язку із наявність інвалідності другої групи, що пов'язана з обмеженням опорно-рухового апарату, внаслідок чого вимушений витрачати значні кошти на лікування, оскільки належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України в обґрунтування вказаних обставин та доведення своєї позиції перед судом, ані відповідачем, ані представником відповідача суду надано не було, а в силу приписів ст. 60 ч. 4 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 640 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved