Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення коштів, сплачених за договором. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 21 липня 2016 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Угоду № 0328361, предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему Авто Так. Угода укладається шляхом підписання сторонами Угоди та Додатків, які є невід'ємною частиною Угоди. Відповідно до Додатку № 1 до Угоди № 032836 метою укладення вищевказаної Угоди було придбання автомобіля. Він вважає, що вказана Угода була укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, а саме він отримав нечітку, неправдиву інформацію стосовно Угоди, вважає, що дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки при роз'ясненні йому усіх умов та наслідків даної Угоди він не погодився б на її укладення. На момент вчинення спірної угоди відповідач не роз'яснив йому, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Після укладення Угоди позивач беззаперечно виконував умови Угоди, а саме вчасно вносив Чисті внески, про що свідчать копії квитанцій. Згідно п.13.1 Угоди учасник, який бажає достроково розірвати договір має повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» в письмовому вигляді. 05.08.2017 року він направив листа відповідачу з проханням розірвати Угоду та повернути сплачені чисті внески в сумі 21302,96 грн. У листі були вказані реквізити для перерахування коштів. 08.08.2017 року йому надійшла відповідь від відповідача в якій повідомлялось, що договір № 720257 розірвано між сторонами згідно статті 3 Розділу І Договору та Статті 12, п.12.1 Розділу ІІ Договору. Поверненню підлягатимуть Періодичні платежі, розраховані у відповідності до положень Статті 12, п.12.1.1 Розділу ІІ Договору. Згідно Статті 12, п.12.1.2 Розділу ІІ Договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. За договором № 720257 позивачем було сплачено Періодичних платежів на загальну суму 21302,96 грн. та щомісячну винагороду на загальну суму 9490,70 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь чисті внески в розмірі 21302,96 грн., сплачені за Угодою № 0328361 від 21.07.2016 року на підставі положень ст.12, п.12.1.2 Розділу ІІ Угоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Також надав письмові пояснення та заперечення проти позову, в яких зазначає наступне. Позовна заява взагалі не стосується договору, укладеного між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] № 720257, копія якого додається до позову, а в позові мова йде про Угоду № 328361, до якої [PERSON] жодного відношення не має. [PERSON] вже звертався з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО», де були ті самі підстави позову, а відрізнялась лише прохальна частина. У задоволені того позову [PERSON] було відмовлено та спростовано усі твердження, на які він посилався як на підставу позову. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області рішення суду першої інстанції залишено без змін. Весь текст позову спрямовано на доведення недійсності Угоди, але у прохальній частині позивач просить стягнути кошти на умовах Угоди, що в правовому сенсі є просто абсурдом. Крім того, до Угоди із вказаним номером [PERSON] відношення не має, оскільки між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та позивачем було укладено Договір № 720257 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі. Договір між сторонами розірвано за заявою позивача, про що йому повідомлено листом-відповіддю від 08.08.2017 року. У відповідності до положення ст.12.1.1 Розділу ІІ Договору, максимальний строк повернення коштів не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання договору. З моменту розірвання Договору пройшло лише два місяці, тобто граничний строк виконання зобов'язань ТОВ «АВТО ПРОСТО» з повернення коштів ще не настав, а отже права позивача не порушено і звернення з таким позовом є передчасним. З огляду на наведене вбачається, що правові підстави для задоволення вимог позивач відсутні, оскільки оспорюваний договір укладено у відповідності до вимог законодавства України, Ліцензійних умов надання таких послуг та на підставі Ліцензії на надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; позовні вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються наданими письмовими доказами; позивач посилається на вимоги законодавства, що у даному випадку застосуванню не підлягають; діяльність відповідача ліцензована та здійснюється з дотриманням усіх нормативно-правових актів; умови договору викладено у відповідності до ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а отже, як наслідок, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» було укладено договір № 720257, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Авто Так. «АВТО ПРОСТО» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах Авто Так. «АВТО ПРОСТО» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування (а.с. 11-17). Згідно з додатком №1 до зазначеного договору [PERSON] отримав право на придбання автомобіля марки «Chery», модель «Arriro», вартістю 283140,00 гривень. Відповідно до статті 4 Розділу 1 Договору учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені договором, у порядку та строки, визначені договором. На виконання умов договору [PERSON] регулярно сплачував грошові внески за договором, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 10). Згідно з статтею 12 розділу ІІ договору учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що зобов'язаний повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, ТОВ «АВТО ПРОСТО» розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених у вказаній статті. Відповідно до п.12.1.2 статті 12 розділу ІІ договору, максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти. Відповідно до п.12.1.1 договору Сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати такими Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням Відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу із щомісячною винагородою. Листом від 08.08.2017 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомляє позивача про отримання його заяви від 05.08 2017 року про розірвання договору та повідомляє, що договір № 720257 розірвано згідно статті 3 Розділу І договору та статті 12 п.12.1 Розділу ІІ договору. Також зазначено, що поверненню підлягатимуть періодичні платежі, розраховані у відповідності до статті 12, п.12.1.1 розділу ІІ договору, максимальний строк повернення яких не може перевищувати двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання договору. За договором № 720257 позивачем сплачено періодичних платежів на загальну суму 21302,96 грн. та щомісячну винагороду на загальну суму 9490,70 грн. (а.с. 9). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем не порушено умов договору № 720257 від 21.06.2016 року, а саме на вимогу позивача відповідно до положень п.12.1 договору цей договір розірвано 08.08.2017 року, у зв'язку з чим у відповідача згідно з положеннями п.12.1.1, 12.1.2 договору виник обов'язок повернути позивачу сплачені ним періодичні платежі в сумі 21302,96 грн., причому відповідно до п.12.1.2 договору максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання договору. Зазначені умови договору відповідачем не порушені, у зв'язку з чим на даний час відсутні правові підстави для примусового стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених позивачем за договором. На підставі вищевикладеного, ст.ст.526, 530 ЦК України,

Outcome: dismissed