Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнювався в ході судового розгляду справи, до [PERSON], ПрАТ «СК «Талісман страхування» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.02.2015 року, о 07-50 годині, по вул.Космічній в м.Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER], належний позивачу, отримав механічні пошкодження. Іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди був [PERSON] 16.02.2015 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя [PERSON] визнано винним у скоєні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до проведеного на замовлення позивача автотоварознавчого дослідження в результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER], завдана матеріальна шкода у розмірі 52048,56 гривень. Вартість послуг оцінювача склала 500,00 гривень. У подальшому позивач витратив на ремонт пошкодженого автомобіля 51651,00 гривню. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Талісман страхування» відповідно до Полісу №АІ/6255755. Згідно з даним полісом 29.04.2015 року страховою компанією було виплачено на користь позивача 27764,61 гривні. Враховуючи ліміти відшкодування завданої шкоди, визначені у полісі, позивач вважає за необхідне стягнути завдану матеріальну шкоду із страхової компанії, а в розмірі недостатньої суми - з [PERSON] Також за твердженням позивача у результаті пошкодження його майна йому була завдана моральна шкода, яка полягає у його душевних стражданнях та хвилюваннях, отриманому нервовому стресі, витрачанні додаткових зусиль для відновлення нормальних життєвих зв'язків. Моральну шкоду позивач оцінив у 3000,00 гривень. Враховуючи викладене, з урахуванням поданих уточнень (том 1 а.с.86-87), позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] завдану майнову шкоду у розмірі 2151,00 гривень, витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження, у розмірі 500,00 гривень, завдану моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень, з відповідача ПрАТ «СК «Талісман страхування» - завдану майнову шкоду у розмірі 21735,39 гривень, а також судовий збір у розмірі 769,10 гривень і витрати на правову допомогу у розмірі 4250,00 гривень пропорційно з відповідачів [PERSON] і ПрАТ «СК «Талісман страхування». Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. У судовому засіданні, яке відбулося 25.06.2015 року, позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та надав суду відповідні пояснення. Представники позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не було належним чином підтверджено витрати на ремонт пошкодженого автомобіля. Так, не підтверджено належними доказами сплата позивачем витрат на ремонт автомобіля у розмірі 51651,00 гривень. Акт приймання-передачі виконаних робіт від 10.03.2015 року не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», адже не містить у собі «зміст, обсяг, одиницю виміру господарської операції». Також представник відповідача зазначила, що з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу належна сума відшкодування майнової шкоди не перевищує ліміту відшкодування відповідно до полісу АІ/6255755, тому вимоги до відповідача [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди є безпідставними. Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди представник відповідача заявила про її необґрунтованість відносно як самого факту завдання, так і її заявленого розміру. Представник відповідача - ПрАТ «СК «Талісман страхування» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У поданих до суду запереченнях проти задоволення позовних вимог до страхової компанії щодо стягнення майнової шкоди заперечував у повному обсязі (том 1 а.с.106-107). В обґрунтування заперечень послався на те, що згідно з полісом №АІ/6255755 страховою компанією було здійснено виплати позивачу [PERSON] у розмірі 27764,61 гривень та потерпілій в результаті того ж самого ДТП [PERSON] - у розмірі 23100,17 гривень. У зв'язку з чим, з врахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000,00 гривень, зобов'язання страховою компанією за полісом №АІ/6255755 виконані. Також представник страхової компанії зазначив, що завдана майнова шкода [PERSON] повністю відшкодована страховою компанією в розмірі, визначеному Звітом про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу №99/90.02.15 від 11.02.2015 року, а тому позовні вимоги до страхової компанії є безпідставними. Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка позивача, відповідача та представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності зазначених осіб. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] (том 1 а.с.8). Зі змісту ст.1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов'язана із використанням транспортних засобів, і шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням (абз.3 п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав №4 від 01.03.2013 року). Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з описовою частиною зазначеного судового рішення, 04.02.2015 року, о 07-50 годині, [PERSON], керуючи автомобілем «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул.Космічна, 81, у м.Запоріжжя, при зміні напрямку руху ліворуч не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER], водій [PERSON], автомобілем «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], водій [PERSON], автомобілем «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер [NUMBER], водій [PERSON], чим порушив вимоги п.п.10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає (том 1 а.с.10). Отже, відповідач [PERSON] є відповідальною особою за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки під його керуванням. За змістом ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На виконання зазначеної вимоги закону [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власника наземного транспортного засобу. Так, відповідно до полісу №АІ/6255755 у період часу з 18.05.2014 року по 17.05.2015 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу - автомобіля «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в страховій компанії ПрАТ «СК «Рітейл Страхування» (том 1 а.с.18). Позов був пред'явлений до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл Страхування». З наданих суду відповідачем документів вбачається, що у 2015 році Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рітейл Страхування» змінила найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман страхування» (том 1 а.с.174-199). За таких обставин суд вважає, що ПрАТ «СК «Талісман страхування» є належним відповідачем щодо правовідносин, які виникають на підставі полісу №АІ/6255755. Як вбачається зі змісту ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Таким чином, судом встановлено, що 04.02.2015 року за участю водія транспортного засобу «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер [NUMBER],[PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Талісман страхування», та водія [PERSON] стався страховий випадок, у результаті якого останньому були спричинені матеріальні збитки, пов'язані із пошкодженням його автомобіля. Наявність факту дорожньо-транспортної пригоди та спричинення шкоди третім особам є підставами для вирішення питання щодо відшкодування шкоди, завданою джерелом підвищеної небезпеки. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.1194 ЦПК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з вимогами ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. На підставі викладеного, суд вважає безпідставним твердження представника страхової компанії, що розмір страхового відшкодування на всіх потерпілих осіб обмежується встановленим лімітом відповідальності. Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, Отже, різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яку має бути відшкодовано страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. За твердженням позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] йому була завдана матеріальна та моральна шкода, яку у добровільному порядку відповідач [PERSON] відшкодовувати відмовляється, а відповідач - страхова компанія відшкодувала частково. При вирішенні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, завданої [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2342 від 11.02.2015 року, складеного судовим експертом-товарознавцем, оцінювачем [PERSON] на замовлення [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля, державний реєстраційний номер [NUMBER], після ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля, які підлягають заміні, на момент огляду складає 52048,56 гривень (том 1 а.с.11-16). Зазначене автотоварознавче дослідження проводилось за заявою позивача, за яке останнім, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №33 від 11.02.2015 року було сплачено 500,00 гривень (том 1 а.с.17). На підставі звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу №99/90.02.15 від 11.02.2015 року, складеному ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» на замовлення ТОВ «Юніверсал Асістанс», наданому страховою компанією, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок пошкоджень складає 30525,22 гривень (том 1 а.с.205-212). При наявності доказів, якими визначено різну вартість відновлювального ремонту автомобіля, необхідно з'ясувати причину таких протиріч та чим вони викликані. Для усунення протиріч у проведених дослідженнях судом перед учасниками процесу ініціювалося питання щодо проведення судової автотоварознавчої експертизи (том 1 а.с.201, журнал судового засідання 12:53:49). Однак сторони відповідне клопотання перед судом не порушували. Тому суд вирішує спір на підставі наданих сторонами доказів. При аналізу двох проведених досліджень вбачається, що різниця у висновках обумовлена різним коефіцієнтом фізичного зносу. Так, за висновком оцінювача [PERSON] коефіцієнт фізичного зносу складає 0,31, а за звітом проведеним ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» - 0,5587. Коефіцієнт фізичного зносу розраховується виходячи із ринкової вартості автомобіля. У проведених дослідженнях визначена ринкова вартість автомобіля різною, адже за висновком оцінювача [PERSON] було взято до уваги пробіг КТЗ - 37836 км. та кількість років експлуатації - 4,25, а за звітом проведеним ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» пробіг КТЗ дорівнює - 55700 км і строк експлуатації - 5,08 (том 1 а.с.11-16, 205-212). Окрім цього, при розрахунку №99/90.02.15 від 11.02.2015 року визначено пробіг - 99060 км (том 1 а.с.153). Позивачем в обґрунтування завданих йому майнових збитків було надано також акт прийомки-передачі виконаних робіт від 10.03.2015 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 10.03.2015 року (том 1 а.с.33-34). Відповідно до наданих позивачем документів дійсна вартість ремонтних робіт складає 51 651,00 гривень. Надані позивачем документи на підтвердження проведення ремонту автомобіля та здійснення оплати за ремонт суд вважає належними доказами, які спростовують позицію представника відповідача щодо необґрунтованості здійснених витрат на ремонт автомобіля. На підставі викладеного, при вирішення спору між позивачем та страховою компанією, відносини між якими врегульованіЗаконом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд бере до уваги вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], після ДТП визначену оцінювачем [PERSON], у зв'язку з наступним. По-перше, за даним дослідження кількість років експлуатації автомобіля - 4,25відповідає даним, визначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, - 27.10.2010 року (том 1 а.с.8), а пробіг КТЗ дорівнює фактичним показам одометру. По-друге, вартість відновлювального ремонту, визначена у цьому дослідженні, найбільш повно відповідає дійсним витратам позивача на ремонт пошкодженого автомобіля. Згідно зі ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій заподіяні збитки в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При вирішенні спору між позивачем та відповідачем [PERSON] суд вважає, що відносини, які склалися між ними, регулюються положеннями ст.ст.22, 1166, 1187, 1194 ЦК України. Також суд при винесенні рішення по справі бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України від 04.06.2014 року по справі № 6-49цс14, за яким, зокрема, визначено, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. За полісом №АІ/6255755 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, у розмір 50000,00 гривень, франшиза - 500,00 гривень (том 1 а.с.18). Згідно з банківським чеком №29042015165515 від 29.04.2015 року страховою компанією було сплачено [PERSON] грошову суму у розмірі 27764,61 гривень (том 1 а.с.92). На підставі викладеного, з ПрАТ «СК «Талісман страхування» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди повинно бути стягнуто 21735,39 гривень (50 000 (ліміт відповідальності) - 27 764,61 (розмір здійсненого відшкодування) - 500 (розмір франшизи) = 21735,39). З урахуванням понесених дійсних витрат на ремонт автомобіля з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди повинно бути стягнуто 2151,00 гривень (51 651,00 (дійсна вартість ремонтних робіт) - 49500 (сума відшкодування, що підлягає сплаті страховою компанією) = 2151). Окрім цього, з відповідача [PERSON] на користь позивача повинні бути стягнуті витрати, пов'язані із проведенням автотоварознавчого дослідження, яке суд визнав належним доказом по справі, у сумі 500,00 гривень. При вирішення питання щодо відшкодування на користь позивача завданої йому моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Відповідно до п.9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), врахування стану здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - відшкодування такої шкоди, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. На думку суду, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав певних моральних страждань. Так, як вбачається з матеріалів справи, з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено майно [PERSON], що безперечно призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань, необхідності прикладення часу та зусилля для відновлення своїх прав власника, а отже є підставою для захисту його порушених прав у вигляді завдання моральної шкоди. Разом з тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме спричинення матеріальних збитків у результаті дорожньо-транспортної пригодита їх тривале не відшкодування призвело до погіршення його здоров'я, зокрема, нервових стресів, про що зазначено у позовній заяві. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, вимушених змін у життєвих стосунках [PERSON], прикладення часу та зусилля, необхідних для відновлення пошкодженого майна, незручностей, хвилювань, душевних страждань, суд дійшов до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди позивачеві та достатньою сатисфакцією зазнаних моральних страждань має бути 500,00 гривень, які підлягають стягненню на його користь з відповідача [PERSON] Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом ст.ст.79, 84 Цивільного процесуального кодексу Українидо витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Згідно зі ст.84 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. В ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт та розрахунок фактичних витрат робочого часу адвоката на вчинення тих чи інших дій та із зазначенням конкретно наданих послуг на зазначену суму при розгляді справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про відшкодування понесених витрат на правовому допомогу у розмірі 4 250,00 гривень. В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Витяг з угоди про надання правової допомоги №05/15 від 17.02.2015 року (том 1 а.с.88-89), копія наказу по особовому складу (том 1 а.с.90), копія акту виконаних робіт від 24.06.2015 року (том 1 а.с.93), ордер про надання правової допомоги (том 1 а.с.123), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1334 від 02.04.2002 року (том 1 а.с.124), додатковий акт виконаних робіт від 02.09.2015 року (том 1 а.с.137), статутні документи адвокатського об'єднання «Преміум» (том 1 а.с.219-227). На підтвердження оплати витрат на правову допомогу надано копію квитанції від 17.02.2015 року про сплату 4 250,00 гривень (том 1 а.с.91). Відповідно до абз.2 п.48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З аналізу наданих актів виконаних робіт суд вважає належними витрати щодо підготовки позовної заяви - 3 години, підготовки заяви про зменшення позовних вимог від 24.06.2015 року - 1 година, ознайомлення з матеріалами справи - 1 година, та розмір витрат за фактичну участь у судових засіданнях. Разом з тим, суд не вбачає підстав для віднесення витрат на правову допомогу витрати на ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, адже жодний доказ з матеріалів адміністративної справи не був використаний під час розгляду цивільної справи, витрати на підготовку заяви про зменшення позивних вимог від 03.04.2015 року, адже зменшення було обумовлено коригування первинно обраного позивачем способу захисту і не залежало від позиції відповідачів, витрати по підготовці пояснень по справі, адже ці пояснення не є нічим іншим як викладенням позовних вимог і позивач не довів витрачання додаткового часу на їх складання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до журналів судових засідань представники позивача приймали участь у наступних судових засіданнях суду першої інстанції: 03.04.2015 року з 12.19 по 12.22 годину = 3 хвилини (том 1 а.с.38), 25.06.2015 року з 12.36 по 13.16 годину = 40 хвилин (том 1 а.с.99), 17.08.2015 року з 16.18 по 16.22 годину = 4 хвилини (том 1 а.с.128), 02.09.2015 року з 17.19 по 17.37 годину = 18 хвилин (том 1 а.с.141), 17.09.2015 року з 12.51 по 12.56 годину = 5 хвилин (том 1 а.с.168), 12.10.2015 року з 12.27 по 12.57 годину = 30 хвилин (том 1 а.с.200), 27.10.2015 року з 16.43 по 17.13 годину = 30 хвилин (том 1 а.с.228), 19.11.2015 року з 18.03 по 18.19 годину = 16 хвилин. Загалом представники позивача приймали участь у розгляді справи у суді першої інстанції 2 години 26 хвилин. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01 січня 2015 року становить 1218 гривень, з 01 вересня 2015 року становить 1378 гривень, отже розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 487,20 гривень за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, з 01 січня 2015 по 01 вересня 2015 року, і 551,20 гривень - з 01 вересня. З урахуванням цього, враховуючи положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»витрати на правову допомогу позивача за участь у судових засіданнях у суді першої інстанції складають: 487,20 гривень / 60 хвилин х 47 хвилин = 381,62 гривні за участь у судових засіданнях 03.04.2015 року, 25.06.2015 року та 17.08.2015 року, 551,20 гривень / 60 хвилин х 99 хвилин = 909,48 гривень за участь у інших судових засіданнях, а разом 1291,10 гривень. Правові витрати поза судових засідань складають 2436,00 гривень (5 (витрачені години) х 487,20 = 2436,00). Отже витрати позивача на правову допомогу складають 3727,10 гривень (2436,00 гривень + 1291,10 гривень). Так як позов задоволено частково, то витрати на правову допомогу повинні бути стягнуті пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 3559,38 гривень. При цьому суд на підставі ч.1 ст.89 ЦПК України при розподілі судових витрат враховує сплачені страховою компанією кошти після подання позову. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог відносно кожного відповідача в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу з відповідача [PERSON] повинно бути стягнуто 182,60 гривень, з ПрАТ «СК «Талісман страхування» - 3 376,78 гривень. Щодо витрат по сплаті судового збору, то з урахуванням часткового задоволення позову на користь позивача з відповідача ПрАТ «СК «Талісман страхування» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру повинно бути стягнуто - 498,54 гривень, з відповідача [PERSON] - 26,96 гривень, та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за вимогу немайнового характеру додатково повинно бути стягнуто з відповідача [PERSON] - 40,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial