Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Донуглепоставка про стягнення одноразової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію в обґрунтування якого вказав, що у період з 15.03.2008р. по 19.04.2014р. працював у відповідача. Згідно наказу від 19.04.2014р., він був звільнений з підприємства за ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. В порушення ст.116 КЗпП України, його не було письмово повідомлено про виплату нарахованих сум при звільненні, зокрема про включення в розрахунок одноразової допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, тому він не міг знати, чи нарахована йому одноразова допомога при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглемпромом і галузевими профспілками від 12.02.1992р. Отже вважає, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин та просить його поновити. При звільненні відповідно до п.12.15 Галузевої (тарифної) угоди, йому повинна була бути виплачена одноразова допомога у зв'язку з виходом на пенсію, однак дана допомога виплачена не була. Оскільки його стаж на підприємстві на час звільнення складав понад 20 років, він мав право на виплату одноразової допомоги в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат. На його письмові та усні звернення до відповідача про проведення з ним повного розрахунку: виплати одноразової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію та про надання довідки про заборгованість по заробітній платі та надання довідки про середньомісячну та середньоденну заробітну плату, залишені без розгляду. Його заробітна плата за останні 2 місяця, які передували дню звільнення, становила 6107,21 грн., з яких за березень 2014р. - 2371,72 грн., за квітень 2014р. - 3735,51 грн., отже, середньомісячний заробіток складає: (2371,72 + 3735,51) / 2 = 3053,61 грн. Таким чином просить стягнути з відповідача на свою користь 9160,83 грн. одноразової допомоги (3053,61 грн. х 3 місяці). До судового засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений згідно ЦПК України, представник відповідача до судового засідання не з'явився. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 15.03.2008р. та був звільнений 19.04.2014р. за ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.4-8). Згідно пенсійного посвідчення серія ААЗ № 431247 від 26.11.2013р., позивачу призначена пенсія за віком (а.с.9). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001р., працівнику, який має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з Підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менш, зокрема, 20 років та більше - 3-х місячного заробітку. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Як вбачається з матеріалів справи, пенсію за віком позивач отримав 26.11.2013р. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач мав право на пенсію за віком та уперше звільнився з підприємства, маючи при цьому стаж у вугільній галузі понад 20 років, то відповідач повинен був сплатити 3-х місячний заробіток позивача, який складає 9160,83 грн. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, підприємство повинно було виплатити вказану допомогу у день звільнення, а перед цим письмово повідомити позивача про її нарахування. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а в справах про звільнення - місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Отже, строк звернення до суду закінчився 19.07.2014р., а позивач звернувся до суду 14.08.2014р. (згідно поштового штемпелю). За змістом ст.234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Оскільки доказів, що позивач був письмово повідомлений про нараховану йому допомогу не надано, суд вважає, що строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України, пропущений з поважних причин та підлягає поновленню. На підставі ст.ст.116, 232-234 КЗпП України, ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001р. та

Outcome: approved