Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має на вихованні та утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком дитини в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , з яким позивач спільно проживала понад 10 років як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [PERSON] з 05 листопада 2012 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» забійником на відбійних молотках 4 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, з 21.08.2013 року - машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем на підземній роботі. [INFO] [PERSON] трагічно загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх трудових обов`язків. За фактом смерті [PERSON] проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого складено Акт форми Н- 1/П про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 11.10.2019 року. Отже, у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] - батька [PERSON] , [INFO] , відповідачем призначено та виплачено наступні види допомоги, відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: -одноразова допомога, як дитині загиблого, в сумі 38 420,00 грн., що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб; -здійснюються страхові виплати, як дитині загиблого, в сумі 6 814,45 грн. щомісячно. Натомість, виплата одноразової допомоги сім`ї загиблого в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідачем здійснена не була, у зв`язку з тим, що на день смерті [PERSON] не перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем - [PERSON] , матір`ю малолітньої [PERSON] . Таким чином, на думку Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування (відповідача), [PERSON] (позивач, мати дитини загиблого) та сама дитина загиблого ( [PERSON] ) не є членом його сім`ї та, як наслідок, не мають права на отримання вищезгаданих виплат. Зокрема, в протоколі №4 від 14.06.2019 року засідання спеціальної комісії із розслідування нещасного випадку (друге питання) відповідач зазначив, що зазначені вище виплати будуть призначені після встановлення складу сім`ї загиблого в судовому порядку (а.с. 25). Зазначена обставина на теперішній час є перешкодою в реалізації права позивача, яка діє в інтересах своєї малолітньої дитини, на отримання одноразової допомоги дитиною загиблого, як членом його сім`ї, в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що і стало приводом для звернення позивача до суду за захистом даного права. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив останні задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що, відповідно до чинного законодавства України, дитині загиблого на виробництві були призначені та виплачені чи/або виплачуються наступні страхові виплати: одноразова допомога, як дитині загиблого, в сумі 38 420,00 грн., що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб; страхові виплати, як дитині загиблого, в сумі 6 814,45 грн. щомісячно. Щодо призначення одноразової допомоги сім`ї загиблого в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідач зазначив, що позивач та її дитина на отримання даних виплат права не мають, оскільки шлюб між померлим та позивачем зареєстрований не був, тоді як проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Свідки [PERSON] , яка є матір`ю загиблого [PERSON] , та [PERSON] , яка є сусідкою позивача - [PERSON] , під присягою повністю підтвердили викладені в позовній заяві факти. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви, суд дійшов наступного висновку: відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Даний факт підтверджений наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане виконкомом Щербинівської міської ради 02.07.2009 року за № 22 (а.с.6). [PERSON] з 05 листопада 2012 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» на різних посадах: спочатку забійником на відбійних молотках 4 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, а з 21.08.2013 року - машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем на підземній роботі, що підтверджено копією трудової книжки (а.с. 7-11). 14.06.2019 року під час виконання трудових обов`язків, [PERSON] трагічно загинув, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2019 року Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15.09.2019 року №461 та Акт від 11.10.2019 року (форма Н-1/П) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с. 12, 13-26). Отже, у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] - батька [PERSON] , [INFO] , відповідачем було призначено та виплачено/виплачуються наступні види допомоги, відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: -одноразова допомога, як дитині загиблого, в сумі 38 420,00 грн., що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб; -страхові виплати, як дитині загиблого, в сумі 6 814,45 грн. щомісячно. Порядок призначення та розмір даних страхових виплат учасниками справи не оспорюється. Згідно з ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зметою захисту прав малолітньої дитини - [PERSON] , як члена сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] , позивач - [PERSON] , звернулась до відповідача за одноразовою допомогою сім`ї загиблого в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 192 100,00 грн. Однак, в зазначеній виплаті позивачеві було відмовлено, у зв`язку з тим, що, на думку відповідача, позивач та її дитина на отримання даних виплат права не мають, оскільки шлюб між померлим та позивачем зареєстрований не був, тоді як проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Як зазначалось вище, в протоколі № 4 від 14.06.2019 року засідання спеціальної комісії із розслідування нещасного випадку (друге питання) відповідач зазначив, що зазначені вище виплати будуть призначені після встановлення складу сім`ї в судовому порядку (а.с. 25). Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , зі своєю малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , має для позивача юридичне значення, оскільки встановлення даного факту безпосередньо породжуватиме юридичні наслідки, в даному випадку право на отримання одноразової допомоги сім`єю загиблого. Іншого порядку встановлення зазначеного факту, аніж шляхом звернення до суду, законом не визначено. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. До складу таких грошових сум, зокрема, входить страхова виплата в установлених випадках одноразової допомоги членам сім`ї потерпілого. Згідно з ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Зі змісту зазначених вище норм чинного законодавства України вбачається, що право на отримання після смерті потерпілого вказаних виплат виникає за наявності двох обставин: належності до складу сім`ї потерпілого з урахуванням відповідних положень Сімейного кодексу України та факту перебування на його утриманні. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, ними можуть бути як близькі родичі, так і інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках; обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і таке інше. Розв`язуючи спір, суд враховує, що ознаки членів сім`ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім`ї, передбачених ч. 4ст. 3 СК України, адже спільне проживання, побут та наявність взаємних прав та обов`язків можуть бути і у інших суб`єктів, які не є членами сім`ї. Члени сім`ї наділені цілою системою прав та обов`язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. Відповідно до Хартії прав сім`ї сім`я - це щось більше, ніж просто правова суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають одне одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Отже, сім`я - це не лише шлюб між чоловіком та дружиною і відносини між батьками та дітьми. Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кіган проти Ірландії» №16969/90 від 26.05.1994 року, «…поняття «сім`я» не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі і може включати інші de factо «сімейні узи», коли сторони живуть спільно поза шлюбом…». Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Так, в ч. 2 ст. 24 Конституції України зазначено, що не може бути привілеїв чи обмежень за будь-якими ознаками, у тому числі й за місцем проживання особи. Статтею 52 Конституції України визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно з нормами ст.ст. 2, 3 Сімейного кодексу України, останній регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком та між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. При цьому, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство України не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц). Отже, наявними у справі доказами підтверджено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] (позивач та мати дитини загиблого) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). В свою чергу, згідно акту «Про факт проживання» Щербинівської селищної ради від 26.06.2019 року, [PERSON] більше 10 років проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які знаходились на його утриманні (а.с. 27). Свідки [PERSON] , яка є матір`ю загиблого [PERSON] , та [PERSON] , яка є сусідкою позивача - [PERSON] , під присягою повністю підтвердили викладені в позовній заяві факти. Зокрема, свідки зазначили, що [PERSON] , останні 10 років до своєї загибелі проживав однією сім`єю, як чоловік та дружина, разом з [PERSON] (позивачем) та їхньою спільною малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , був пов`язаний спільним побутом і взаємними правами й обов`язками, цивільна дружина та донька знаходились на його утриманні. Зазначені вище факти відповідачем не спростовані. Протилежне належними та допустимими доказами не доведено. З огляду на наведене, суд дійшов висновку висновку щодо обгрунтованості позовної заяви та наявності правових підстав для її задоволення.

Outcome: approved