Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд із позовом до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. , в якому позивач просить суд визнати недійсним договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя) посвідченим Широковою В. А. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 травня 2009 року за реєстровим № 1911, посвідчений 17.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М., зареєстровано в реєстрі № 873, укладений 17.06.2016 між [PERSON] і [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та поновити державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що приватним нотаріусом Анохіною В.М. посвідчений правочин - договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором(договором про задоволення вимог іпотекодежателя) від 17.06.2016р. в порушення ч.4 ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» , а саме в нотаріальному округу м.Києва, а не в нотаріальному округу м.Харкова де перебуває іпотечне майно та зареєстровані сторони. Також приватним нотаріусом Стрельченко О.В. зареєстровано за [PERSON] право власності на іпотечну квартиру в порушення ч.1 ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» , за відстуності виконавчого напису, як-то передбачено договором, а також при наявності накладеного на іпотечне майно арешту ухвалою Апеляційного суду Харківської області. Позивач та його представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач - [PERSON] , у поданому відзиві, проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, не є договором про відчуження нерухомого майна, тому на нього не розповсюджують положення ч.4 ст. 55 ЗУ «Про нотаріат». За ним зареєстрована право власності на іпотечне майно - квартиру [ADDRESS] , на підставі укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.05.2009р.та ЗУ «Про іпотеку», внаслідок порушення позивачем своїх обов`язків, щодо повернення суми позики за договором від 15.05.2009р. Крім того, позивачем не наведено в чому саме полягає порушення його прав. Просив застосувати строк позовної давності. Співвідповідач - [PERSON] , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. 3-я особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М. , у поданих поясненнях зазначала, що договір про відступлення права вимоги, не є договором про відчуження майна , тому на нього не розповсюджується положення ч.4 ст. 55 ЗУ «Про іпотеку». 3-я особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., у судове засідання не з`явилась, письмових пояснень не надала. Ухвалами суду було відкрито провадження у справі, справа при значена до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного. 15.05.2009р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. За умовами договору позики [PERSON] отримала від [PERSON] 22 100 доларів США, які зобов`язалася повертати частинами (з розстроченням) з кінцевим терміном повернення 15.05.2012 року, що сторонами не оспорюється. Крім того, 15.05.2009р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про задоволення вимог іпотекодежателя, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. Вказаний договір укладено в забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за договором позики від 15.05.2009р. на суму боргу 22100 дол. США . Предметом договору про задоволення вимог іпотекодержателя є квартира [ADDRESS] , належна [PERSON] 17.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі № 873 договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя), посвідченим Широковою В.А. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 травня 2009 року за реєстровим № 1911, укладеним між [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 55 Закону України «Про нотаріат», в редакції станом на 17.05.2016р., - посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 та статті 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оспорюваний договір про відступлення права вимоги від 17.06.2016 року є договором цессії та не є договором про відчуження предмету іпотеки - квартири, тому в даному випадку на нього не розповсюджуються положення передбачені ч. 4 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» . Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав і нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, яка була чинна на момент проведені оспорюваної держаної реєстрації (тобто станом на 17 червня 2016 року), державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації права власності та інших речових прав, що проводить нотаріусами незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. В даному випадку, оспорюваний договір цесії не тільки не підпадає під категорію правочинів щодо відчуження, в тому числі, нерухомого майна, але у редакції вказаної статті, яка була чинна станом на момент його укладення та нотаріально посвідчення, міг бути укладений на всій території України у будь-якого без виключення нотаріуса. 20.10.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. було прийнято рішення та здійснена реєстрація право власності на кв. [ADDRESS] , за [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено: договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.05.2009р., договір про відступлення права вимоги від 17.06.2016р. Відповідні зміни до ч. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо визначені територіальних нотаріальних округів, в межах яких можуть діяти відповідні підпорядкована ним нотаріуси, набули чинності лише 02 листопада 2016 року. В цей же час, реєстрація права власності на іпотечне майно за [PERSON] була проведена приватним нотаріусом як державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Стрельченко О.В. 20 жовтня 2016 року, тобто до моменту набрання чинності відповідних вищевказаних змін. Позивач посилається на здійснення державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] з порушення ч.1 ст. 55 ЗУ «Про нотаріат», а також при наявності ухвали Апеляційного суду Харківської області від 11.02.2016р. про накладання на квартиру арешту. Відповідно до ч.1 ст. 55 ЗУ «Про нотаріат», в редакції станом на 20.10.2016р., угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У разі застави майбутнього майна або створення забезпечувального обтяження в майбутньому майні нотаріусу надаються документи, що підтверджують наявність прав на набуття такого майна у власність у майбутньому. За положеннями ст.ст. 2, 3, 10 ЗУ «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження » державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація проводиться державними реєстраторами, які є в тому числі нотаріуси. Тобто, ч.1 ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» регулює посвідчення нотаріусом угод та не стосується державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження », в редакції станом на 20.10.2016р., у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. За наданої інформаційної довідки, вбачається відсутність зареєстрованого обтяження на квартиру, на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 11.02.2016р., з урахуванням виправленої описки від 16.11.2017р. Позивач також посилається на відсутність при державній реєстрації виконавчого напису нотаріуса, як-то передбаченого п.2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.05.2009р., передбачено позасудовий спосіб звернення заборгованості за договором позики на предмет іпотеки, шляхом вчинення відповідного виконавчого напису. Іншого позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки договором не передбачено. З інформаційної довідки вбачається, що підставою для прийняття рішення та здійснення реєстрація право власності на кв. [ADDRESS] , за [PERSON] є договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.05.2009р., договір про відступлення права вимоги від 17.06.2016р., тобто виконавчий напис відсутній, що не оспорюється відповідачем [PERSON] . Разом з цим, належним способом захисту права або інтересу позивача, при порушенні його права власності, яке зареєстровано за іншою особою, є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), що узгоджується із правовою позицією Великої Палата Верховного Суду, висловленої у постановах від 20 листопада 2019р. у справі №802/1340/18, від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18. Виходячи з викладеного з підстав та обґрунтування наведеного позивачем у позові (у заяві по суті), з урахуванням неналежного способу захисту своїх прав - підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Враховуючи у відмові позовних вимог по суті, підстави для застосування строку позовної давності відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed