Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначив, що він перебував у трудових відносинах із Київською міською психоневрологічною лікарнею № 3 та згідно наказу № 637/п від 03 вересня 2013 року його було звільнено. Посилаючись на те, що на день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку та не виплачено всіх сум, на які він має право, просив стягнути з Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 на його користь 6054 грн. 18 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 17.03.2014 року через канцелярію суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6447 грн. 32 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, додатково пояснивши, що при звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, а саме не оплачено листи непрацездатності: АВЮ № 276488, АВЮ № 276261, АВЮ № 276299, також зазначивши що відсутність коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних працівникові коштів та не звільняє його від відповідальності. Представники Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 Ященко О.Г. та Михайлова Т.Ю. проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що Київською міською психоневрологічною лікарнею № 3 при звільненні [PERSON] 03 вересня 2013 року було проведено виплату всіх належних йому при звільненні сум, оплата ж днів тимчасової непрацездатності позивача за період з 24 липня 2013 року по 30 липня 2013 року, з 31 липня по 05 серпня 2013 року та з 06 серпня 2013 року по 12 серпня 2013 року проводиться роботодавцем тільки за перші 5 календарних днів, а починаючи з 6 календарного дня працівникові виплачується допомога з тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і такі суми не є належними працівникові від роботодавця сумами при звільненні у розумінні КЗпП України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників Київської міської психоневрологічної лікарні № 3, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із Київською міською психоневрологічною лікарнею № 3 та працював на посаді завідувача відділенням, лікаря - психіатра психотуберкульозного відділення № 6 (змішаного) з МБТ (+) та мультирезистентним туберкульозом легеневих форм. 03 вересня 2013 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України та проведено з ним розрахунок при звільненні (а.с. 3, 33). Відповідно до розрахункового листку за серпень 2013 рік [PERSON] була нарахована загальна сума розрахунку при звільненні у розмірі 9358, 96 грн., виплаті підлягала сума у розмірі 7721, 50 грн. (а.с.33) 15 серпня 2013 року на засіданні Комісії із соціального страхування Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 прийнято рішення про призначення [PERSON] допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 24 липня 2013 року по 30 липня 2013 року, з 31 липня по 05 серпня 2013 року та з 06 серпня 2013 року по 12 серпня 2013 року (а.с. 38) та надано до Васильківської районної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідну заяву-розрахунок, з якої вбачається, що [PERSON] призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 24 липня 2013 року по 30 липня 2013 року, з 31 липня по 05 серпня 2013 року та з 06 серпня 2013 року по 12 серпня 2013 року (а.с.35-36) За змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, вказані в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в ч. 1 ст. 116 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Разом із тим правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності регулюються Законом України від 18 січня 2001 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 35 вказаного Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованими особами суми матеріального забезпечення за їх видами. Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Умови фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхувальників для надання ними матеріального забезпечення, передбаченого ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», зокрема, і допомоги по тимчасовій непрацездатності, визначаються Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року. Відповідно до п.п. 3, 4 вказаного Порядку у разі виникнення страхового випадку із застрахованою особою на підставі поданих документів, передбачених ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23 червня 2008 року, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі. На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник-роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок. Для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування із заявою - розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства. Заява - розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу Фонду. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку. Після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов'язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у статті 52 Закону. Відповідно до листа від 15.05.2014 року № 457/01-10 Васильківською районною виконавчою дирекцією відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності згідно заяви-розрахунку № 1039 від 16.08.2013 року Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 кошти в сумі 13867,02 грн. (в т.ч співробітнику [PERSON].) були перераховані 01.10.2013 року на рахунок Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 Згідно листа № 10-12/469-6701 від 19.05.2014 року Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на рахунок № 37110004001211 Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 кошти на виплату допомоги, згідно заяви розрахунку № 1039 від 16.08.2013 року від Васильківської районної виконавчої дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в сумі 13867,02 грн надійшли 01.10.2013 року. Згідно ч.2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується, зокрема застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону -у найближчий після призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати. Частиною першою статті 6 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням підлягають, зокрема, особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб. На підставі виписки з рахунку № 37110004001211 за 01.10.2013 р. (а.с. 34) Київською міською психоневрологічною лікарнею № 3 було зроблено платіжне доручення № 47 від 27 вересня 2013 р. (а.с. 87) про перерахування допомоги по тимчасовій непрацездатності ПАТ КБ «Приватбанк» у якому було відкрито рахунок позивача (а.с. 37). Як вбачається зі змісту позовної заяви та не заперечується позивачем та його представником 02 жовтня 2013 р. допомога по тимчасовій непрацездатності була отримана позивачем. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed