Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Міського комунального підприємства «Реклама» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та наказів про оголошення доган, поновлення на роботі. Позивач в своєму позові посилалася на те, що 14.04.2015 р. він був прийнятий на роботу в МКП «Реклама» на посаду менеджера з оголошення. 01.03.2016 р. його було переведено на посаду заступника директора МКП «Реклама». За весь час роботи на підприємстві у нього не було жодних доган, скарг та будь яких інших претензій до виконання ним посадових обов`язків теж не було. 09.09.2020 р. розпорядженням [PERSON] №1114-к було звільнено з посади директора МКП «Реклама» Унгуряна Тараса. На МКП «Реклама» директором був призначений [PERSON] . З першого дня роботи директор [PERSON] вів себе нахабно та не професійно, влаштовував сварки. До нього особисто він ставився негативно, некоректно, постійно погрожував звільнити. 23.09.2020 р. директор МКП «Реклама» [PERSON] прийняв наказ №35 про оголошення йому догани, в якому зазначив, що він нібито не виконував своїх посадових обов`язків в частині не виконання розпоряджень керівника. 23.09.2020 р. керівнику [PERSON] було подано доповідну записку, в якій він зазначив, що для того, щоб виконати його розпорядження (доручення) по демонтажу реклами політичної партії «Пропозиція» (а саме невиконання начебто такого розпорядження керівника) потрібно було наказ по підприємству (якого не було), адже [PERSON] розпорядився провести демонтаж реклами у вихідний день. Також, керівником [PERSON] не було видано наряду про демонтаж рекламних сюжетів політичної партії «Пропозиція» та не було підписано наряду.Керівник МКП «Реклама» безпідставно не взяв до уваги його доповідної записки. Цього ж дня, був складений Акт №1 про відмову підписання наказів, щодо оголошення йому догани. Даний Акт був складений та підписаний двома особами: нещодавно призначеним самим [PERSON] заступником директора по зв`язках з громадськістю - В.П. Савіним та інспектором кадрів - О.В. Кедь , хоча такі Акти мають бути складені мінімум трьома особами. Того ж дня, [PERSON] прийняв наказ №36 про оголошення йому ще однієї догани, в наказі зазначив, що він нібито штучно спричинив саботаж на підприємстві за участю працівників підприємства, а саме техніків міського комунального підприємства «Реклама», які ніби-то не виконують свої посадові обов`язки.Однак, ніякого саботажу на підприємстві він не вчиняв. При цьому, жодних доказів, що він вчиняв саботаж на підприємстві немає. Після цього був складений аналогічний Акт №2, який теж був складений та підписаний двома особами. 24 вересня 2020 року керівник МКП «Реклама» [PERSON] прийняв наказ №49-К про звільнення його з посади заступника директора МКП «Реклама» з 24 вересня 2020 року відповідно до оголошених доган згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України. Вважає, що наказ про його звільнення від 24.09.2020 року є незаконним, оскільки підстав для його звільнення не було, а тому підлягає скасуванню. З урахуванням позовної заяви в новій редакції, просив визнати протиправним та скасувати наказ директора Міського комунального підприємства «Реклама» [PERSON] №35 від 23 вересня 2020 року про оголошення догани [PERSON] ; визнати протиправним та скасувати наказ директора Міського комунального підприємства «Реклама» [PERSON] №36 від 23 вересня 2020 року про оголошення догани [PERSON] ; визнати протиправним та скасувати наказ директора Міського комунального підприємства «Реклама» [PERSON] №49-К від 24 вересня 2020 року про звільнення заступника директора підприємства [PERSON] ; поновити [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] ) на посаді заступника директора Міського комунального підприємства «Реклама». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився та подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача Кедь О.В. в судове засідання не з`явилась та подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов в новій редакції визнала повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки (а.с.7-8) [PERSON] 14.04.2015 р. був прийнятий на роботу в МКП «Реклама» на посаду менеджера з оголошення. 01.03.2016 його переведено на посаду заступника директора МКП «Реклама». 23.09.2020 р. директором МКП «Реклама» [PERSON] винесено наказ №35 про оголошення догани [PERSON] , за невиконання своїх посадових обов`язків в частині не виконання розпоряджень керівника відповідно до ст. 147 КЗпП України. (а.с.9). 23.09.2020 р. директором МКП «Реклама» [PERSON] винесено наказ №36 про оголошення догани [PERSON] , за штучно спричинений саботаж на підприємстві за участі працівників підприємства, а саме техніків МКП «Реклама», які не виконують свої посадові обов`язки (а.с.10). [PERSON] 23.09.2020 р. керівнику [PERSON] подав доповідну записку (а.с.11), в якій він зазначив, що для того, щоб виконати його розпорядження (доручення) по демонтажу реклами політичної партії «Пропозиція» демонтаж повинен був бути в вихідний день (19.09; 20.09), наказу по підприємству не було; а також не було видано наряду про демонтаж рекламних сюжетів політичної партії «Пропозиція», підписаного керівником підприємства. 23.09.2020 р. МКП «Реклама» складені Акт №1 та Акт №2 про відмову підписання наказів щодо оголошення позивачу догани. Дані Акти були складені та підписані двома особами: заступником директора по зв`язках з громадськістю - В.П. Савіним та інспектором кадрів - О.В. Кедь. (а.с.12, 13). 24 вересня 2020 року наказом №49-К керівника МКП «Реклама» [PERSON] звільнено [PERSON] з посади заступника директора МКП «Реклама» з 24 вересня 2020 року відповідно до оголошених доган згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України (а.с.14). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з часиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями), за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). У пункті 22 вищевказаної постанови роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. При притягненні працівника до даного виду відповідальності, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі №234/3957/17 (провадження № 61-17400св18). Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Згідно з вимогами ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому, згідно з частиною першою статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.2 ст.149 КЗпП). При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3 ст.149 КЗпП). Постановою Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачається, що у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, у чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали причиною для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Проте, як вбачається з оскаржуваного наказу про звільнення від 24 вересня 2020 року №49-К, відповідач в ньому обмежився загальними фразами без зазначення, в чому саме полягає відповідно до оголошених доган. Також відповідачем не роз`яснено ступінь тяжкості вчинених проступків та заподіяну ними шкоду. Крім того, відповідач як на підставу звільнення посилається на наказ №35 та наказ №36 від 23 вересня 2020 року, про оголошення доган за порушення трудової дисципліни. Разом з тим, судом встановлено, що були відсутні підстави для оголошення зазначених доган. Так, в наказі №35 оголошено догану позивачу за невиконання своїх посадових обов`язків в частині не виконання розпоряджень керівника (а.с.9), а в наказі №36 йдеться про штучно спричинений саботаж на підприємстві за участі працівників підприємства, а саме техніків МКП «Реклама», які не виконують свої посадові обов`язки (а.с.10). Зазначені формулювання наказів унеможливлюють встановлення з його тексту даних щодо часу вчинення порушення, ступеню тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, а також даних щодо додержання МКП «Реклама» порядку застосування дисциплінарного стягнення. Вказані обставини відображають формальний підхід відповідача до процедури накладення дисциплінарного стягнення, визначеної законом. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме листа Управління Держпраці у Чернівецькій області від 23.10.2020 року (а.с.41), за результатами інспекційного відвідування МКП «Реклама», Управлінням Держпраці у Чернівецькій області встановлено, що застосування дисциплінарного стягнення стосовно позивача роботодавцем проведено з порушенням вимог ст.149 КЗпП України. Крім цього, згідно поданої до керівництва Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області заяви директора МКП «Реклама» - [PERSON] від 24.09.2020 року (а.с.122), директор МКП «Реклама» звернувся до правоохоронних органів з заявою про зникнення техніка підприємства [PERSON] з матеріальними цінностями. А також, згідно доповідної записки позивача на адресу директора МКП «Реклама», позивач вказує на те, що проведення демонтажу рекламних конструкцій згідно розпоряджень керівника не може бути здійснено у вихідний день. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявності складу дисциплінарного проступку в діях або бездіяльності [PERSON] , а також у оскаржуваних наказах про застосування дисциплінарних стягнень не сформульований склад дисциплінарного порушення. А прописані в цих доганах обставини спростовуються вищезазначеними доказами. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дисциплінарні стягнення у вигляді доган до позивача були застосовані неправомірно, відповідачем не доведено фактів порушення трудової дисципліни чи невиконання своїх трудових обов`язків позивачем, а тому наказ №35 та наказ №36 від 23 вересня 2020 року про оголошення доган позивачу за порушення трудової дисципліни підлягають скасуванню. При цьому, враховуючи ту обставину, що дисциплінарні стягнення стосовно позивача були застосовані неправомірно, суд приходить до висновку про незаконність звільнення позивача [PERSON] з посади заступника директора Міського комунального підприємства «Реклама» за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з чим вважає, що наявні правові підстави для поновлення незаконно звільненого працівника на роботі. Таким чином, з огляду на те, що у справі відсутні докази правомірності оскаржуваних наказів, а також відповідач визнає у повному обсязі позовні вимоги, суд вважає, що винесення позивачу доган та його подальше звільнення з посади відбулось з порушенням норм Кодексу законів про працю України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а зазначені накази - скасуванню. Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалі Верховного Суду України від 15 грудня 2010 року по справі № 6-20213св0, в справах у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Представник відповідача визнав допущені відповідачем порушення під час винесення оскаржуваних позивачем наказів. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до Міського комунального підприємства «Реклама» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та наказів про оголошення доган, поновлення на роботі, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1981,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved