Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що їй на праві приватної власності належить вищезазначена квартира, на підставі договору дарування квартири ННА 511308 зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 62, 16.01.2018 року. У спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідач є колишнім чоловіком, яким позивач розлучилась 15.11.1999 року. З квітня 2017 року відповідач в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Всі свої речі забрав, та переїхав до квартири 19 будинку 79 на вул. Курчатова в м. Кривому Розі. З тих пір [PERSON] за адресою мкн. Сонячний, 23/13 не зявляється. Самостійно знятись з реєстрації відповідач не бажає, і навмисно ухиляється від такого обовязку, щоб покласти на неї додатковий фінансовий тягар та перешкоджати їй у здійсненні права користування та розпорядження належним майном, тому позивач вимушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена, до зали судового засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, [PERSON] до зали судового засідання також не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд прийняти рішення на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Відповідно до договору дарування квартири від 16 січня 2018 року [PERSON] прийняла в дар від [PERSON] квартиру під № 23, в будинку під номером 13 розташовану на мікрорайоні Сонячний м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області. (а.с.6-7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності двокімнатна квартира № 23 в будинку № 13 розташована на мікрорайоні Сонячний, Дніпропетровської області на підставі договору дарування серія номер 62, виданого 16.01.2018 року на праві приватної власності належить [PERSON]Г.(а.с.5) Відповідно до копії акту від 02.02.2018 року, складеного мешканцями будинку № 13 на мікрорайоні Сонячний, [PERSON] не проживає за адресою скрн. Сонячний, 13/23 з 20.04.2017 року. (а.с.12) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу зареєстрований між [PERSON]М та [PERSON] 15.11.1999 року розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 588. (а.с.13). Відповідно до Довідки № 31 виданої уповноваженому власнику [PERSON] Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою про те що, її сімя складається з одного чоловіка [PERSON] (а.с.14) Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій\~\~розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З висновку Верховного Суд України, зроблених у справі № 6-24089 св06 від 31.03.2007 року вбачається, що в разі виникнення спору між власником житла і членами його сімї суди повинні врахувати, що право члена сімї на користування житлом є сервітутним, у звязку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст.\~405,\~406 ЦК України. На переконання Верховного Суду України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сімї, понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сім'ї власника житла з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, з урахуванням положень ст. 316, 717 ЦК України приходить до висновку, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон Сонячний, 13/23. Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в звязку з наявністю в ній зареєстрованих осіб, які не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а\~саме з\~20\~квітня 20174,\~ позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік (а.с. 12) та не сплачує за комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким що втратив право користуватись квартирою № 23 у будинку № 13 по мікрн. Сонячному у м. Кривому Розі в Дніпропетровській області, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього таким, що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності. Стосовно частини позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає оскільки зняття з реєстраційного обліку осіб не належить до компетенції суду та не є способом захисту порушеного цивільного права, які визначені у ЦК України. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial