Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що з початку 1976 року вона постійно проживає та є зареєстрованою з 1982 року у домоволодінні [ADDRESS]. Будинок по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON]. За своє життя остання запросила її цивільного чоловіка [PERSON] проживати у будинку. Для чого вона запропонувала зробити переобладнання в будинку та прибудову на загальну площу 23,9 кв.м. [PERSON] поселився у 1974 році в будинку і розпочав будівництво. З 1976 року вони разом з ним почали спільно проживати як подружжя. [PERSON] прописала їх у будинку у якості племінників. Вони спільно з [PERSON] провели будівельні роботи будинку, обклали увесь будинок цеглою, встановили металеві ворота та хвіртку, відремонтували водогін та колонку, зробили ремонт у жилих кімнатах та господарських будівлях. Станом на 1978 рік було переобладнано будинок, закладені двері у кімнатах і було утворено квартиру № 2 житловою площею 17,5 кв.м. та прибудовано приміщення нежитлове під літ.а-2. Будинковолодіння з 1976 року складалось з двох окремих житлових квартир, у одній проживала [PERSON], а в іншій вони з чоловіком [PERSON] Квартири були відокремлені одна від одної. За своє життя [PERSON], ще в липні 1978 року вносила зміни до технічного паспорту, загальна площа квартири де проживала [PERSON] становила 53,2 кв.м. Після смерті [PERSON] , [INFO] року відкрилась спадщина на будинковолодіння і будинок по заповіту успадкувала [PERSON]. 22.02.1994 року [PERSON] здійснила обмін своєї частки домоволодіння по [ADDRESS] з [PERSON] на його частину будинковолодіння [ADDRESS]. При здійсненні договору міни квартира 2 житловою площею 17,5 кв.м. , а всього 23,9 кв.м. ніде не зазначена. На сьогоднішній день вона продовжує проживати у квартирі № 2, добросовісно, безперервно користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за вказаною частиною будинку та утримує його, робить поточний ремонт, іншого житла немає. До квітня 2013 року відповідач жодного разу не звертався до неї з позовом та з позовом до її цивільного чоловіка про виселення чи усунення перешкод в користуванні власністю. Просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 23,9 кв.м. під літерами 2-1,2-2 у будинковолодінні по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила в позові позивачу відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнала та пояснила, що вони з чоловіком та [PERSON] в 1994 році здійснили обмін будинків. Про те, що там прописана позивачка зі своїм чоловіком їм було відомо, але їх влаштовувало те, що будинок повинен був іти під знос. Тому вони провели обмін для отримання квартири. На даний час позивачка не сплачує комунальних послуг за опалення, вивіз сміття, а тому ними поданий позов про їх виселення. Просила в позові позивачу відмовити. Третя особа Черкаська міська рада в судове засідання не з»явилась, хоч належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особі, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та її цивільний чоловік [PERSON] стали проживати в будинку по [ADDRESS] з 1974 року , позивачка з 1976 року. Домоволодіння належало на праві власності [PERSON] [PERSON] зареєстрований в даному домоволодінні з 1978 року, позивачка [PERSON] була зареєстрована в 1986 році. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка та її колишній чоловік розпочали будівельні роботи в будинку та переобладнали дане домоволодіння на два окремих входи. Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки, зокрема свідок [PERSON] пояснив, що він дійсно домовився з [PERSON] про те, що він буде з сім»єю проживати в її домоволодінні та зробить переобладнання будинку на два окремих входи. [PERSON] не заперечувала. В даному будинку він проживав до 2000 року, коли вже став власником відповідач [PERSON] Він виїхав з м. Черкаси, а його цивільна дружила залишилась там проживати, так як іншого житла вони не мають. [PERSON] хотіла переоформити частину будинку на них, але в зв»язку з тим, що будинок йшов під знос, зробити цього не змогла. Свідок [PERSON] пояснила, що вона неодноразово приходила до позивачки в гості. Жили вони разом з [PERSON] і були як одна сім»я. Позивачка зі своїм чоловіком робили прибудову до будинку і будинок став на два входи. Постільки будинок підпадав під знос, тому і право власності не оформляли. Позивач в своїх позовних вимогах просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. В силу ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через десять років, а на рухоме майно -через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносин виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з вимогами п.1 та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Правила статті 344 Цивільного Кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Таким чином, для визнання права власності за набувальною давністю необхідна сукупність обставин, зазначених в частині 1 ст.344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном, як своїм власним. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, обставини, у зв»язку з яким виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Позивач повинен був бути впевнений що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позивач в судовому засіданні зазначила, що на час коли вона стала проживати в домоволодінні, власником була [PERSON] В подальшому власником після смерті [PERSON] стала [PERSON], частка домоволодіння становила одну цілу, на підставі свідоцтва про право власності по заповіту. З 1994 року позивачу було відомо, що новим власником домоволодіння став відповідач [PERSON] Тобто позивачу достеменно було відомо, що домоволодіння належало зовсім іншим особам. Не заперечуючи того факту, що позивач дійсно проживає в даному домоволодінні з 1976 року, суд вважає, що в даному випадку визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю є неможливим з вищевикладених обставин. Крім того, позивач просить визнати право власності на [ADDRESS]. Згідно технічної документації, які знаходяться в матеріалах справи, за даною адресою рахується будинок як одне ціле. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed