Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про захист прав споживача, стягнення коштів за договором купівлі-продажу, вказавши що за договором на виконання замовлення по виготовленню ДБ \\дверний блок\\ за індивідуальним заказом СА 0132 від 13.02.2020 року, відповідач зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передання у власність йому ДБ по розцінкам виконавця на 9000 грн. Він повністю оплатив заказ, а відповідач до цього часу не організував роботи по виготовленню та переданню у власність ДБ на 9000 грн. Всього він оплатив 9000 грн. відповідачу. Окрім цього просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 9000 грн., оскільки є пенсіонером з мінімальним розміром пенсії. Суму, яку він оплатив відповідачу є сумою для нього значною і у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача він страждав. Ухвалою суду від 15.10.2020 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився з невідомих причин, хоча своєчасно сповіщався про час і місце судового розгляду. Відзиву, пояснень щодо позову суду не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом були встановлені такі обставини справи і відповідно до них правовідносини. Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що відповідно договору на ДБ СА 0132 від 13.02.2020 р. ФОП [PERSON] зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передання у власність йому ДБ по розцінкам виконавця на 9000 грн. (а.с.4,5). Згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 13.02.2020 р. [PERSON] був внесений платіж у сумі 9000 грн. за договором 20021329062784 (а.с.35). Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона /підрядник/ зобов`язується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони /замовника/, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити. Згідно ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Всупереч вказаним положенням закону, позивачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно ним були виконані всі умови договору СА 0132 від 13.02.2020 року щодо виконання замовлення по виготовленню ДБ \\дверний блок\\ за індивідуальним заказом. Надання копії квитанції про оплату послуг відповідачеві, суд не бере до уваги, як беззаперечний доказ наявності заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки сплата по даній квітанції проводилась [PERSON] , а отже позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача ФОП [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу не підлягають задоволенню за недоведеністю. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на те, що позивачем в установленому ЦПК України порядку не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини на які останній посилається в якості підстав позову, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed