Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення просить позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 640 грн. на місяць, до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками [PERSON], відповідач ніяким чином не піклується про матеріальний та духовний добробут їх дитини, фактично самоусунувся від виховання та утримання дитини. Тому позивач звернулась до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримала та пояснила, що сторони розірвали шлюб навесні 2014 року у м. Донецьку, однак ще за рік до цього відповідач змінив номер та зник, ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймав. У 2015 році позивач разом із дитиною приїхала до міста Люботин, але відповідача [PERSON] знайти не змогла. В судове засідання 29.03.2016р. позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі за наявними у справі документами відповідно до чинного законодавства. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. З 31.10.2009 р. по 23.04.2014 р.сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яка на теперішній час проживає разом із матір'ю, позивачем по справі, за адресою [ADDRESS], що підтверджується висновком виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-35/4481 від 31.12.2015р. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи суд вбачає, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідно до висновку виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-36/4481від 31.12.2015р. [PERSON] мешкає окремо від дитини, з диною не спілкується, уваги навчанню та вихованню доньки не приділяє, відомостей щодо наступного свого місця проживання та перебування нікому не повідомляв. Крім того, в ході обстеження умов проживання дитини було встановлено, що [PERSON] з дитиною фактично не проживає, матеріально дитину не утримує, не цікавиться її долею. Вихованням дитини займається її мати [PERSON] Згіднодовідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 7» № 208 від 15.03.2016 р. дитину супроводжувала її мати [PERSON] Батько дитини [PERSON] відносно здоров'я своєї доньки до педіатра не звертався. Аналогічна інформація міститься у довідці від 26.02.2016р. лікаря-стоматолога [PERSON], у якої протягом останнього року на лікуванні перебуває дитина [PERSON] Згідно даної довідки протягом часу спостереження за дитиною її супроводжувала тільки матір. Відповідно до інформації Управління соціального захисту населення Люботинської міської ради Харківської області № 01-39/485 від 16.02.2016 р. [PERSON] в базі переміщених осіб станом на 16.02.2016 р. по м. Люботин не перебуває. Згідно з відповіддю Відділу ДВС Люботинського міського управління юстиції Харківської області виконавчі провадження, в яких позивач є стороною на виконанні у відділі не перебувають. Згідно інформації Центру поштового зв'язку № 7 Харківської дирекції № 07-172 від 12.02.2016 р., за період з липня 2015 року по січень 2016 року на ім'я [PERSON] поштові перекази не надходили та відповідно не виплачувались. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем близько 6-7 років, вказала, що позивач з відповідачем розлучені, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає. Аналогічні пояснення надала в судовому засіданні свідок [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї доньки. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи наявність обов'язку батька утримувати свою дитину навіть у випадку позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved