Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що 30 грудня 1995 року в с. Концово, Ужгородського району Закарпатської області, помер [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Люта, 155, Великоберезнянського району Закарпатської області. Довідкою Лютянської сільської ради № 1265 від 17.08.2016 року стверджується той факт, що за життя [PERSON] рахувався головою цього дворогосподарства. Після смерті [PERSON] він зі своїм батьком [PERSON] вступили в управління зазначеним спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем у власному будинку в с. Концово, Ужгородського району, через те, що останній перебував у похилому віці і багато хворів. Підтвердженням цього є свідоцтво про смерть [PERSON], в якому вказане місце його смерті с. Концово, Ужгородського району Закарпатської області. Окрім того, вказав, що 28.11.1990 року Лютянською сільською радою було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] заповів все своє майно та житловий будинок і надвірні прибудови його батькові [PERSON] У свою чергу, в заяві від 09.08.2016 року, зареєстрованій в реєстрі приватного нотаріуса [PERSON] за № 699, батько зазначив, що не заперечує проти визнання права власності в судовому порядку на даний будинок за своїм сином [PERSON]. Будь-які спори відносно цієї нерухомості відсутні. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № [NUMBER] Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації від 21.10.2013 року вартість вказаного житлового будинку становить 30 971 грн. Разом з тим, набути право власності на цей будинок в порядку спадкування через нотаріальну контору він не може через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації цього нерухомого майна, у зв'язку з відсутністю обов'язку такої реєстрації на час володіння останнім цим майном. Тож він отримав письмову відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки видача такого свідоцтва проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. За таких обставин, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, просить визнати за ним право власності на згадуване домоволодіння, загальною площею 50,40 м.кв. (житловою площею 15 м.кв.), в порядку спадкування після смерті [PERSON] - 2 - Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі. Сільський голова Лютянської сільської ради також подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, по суті справи свою позицію не зазначив. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, виходить з наступного. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 30.12.1995 року в с. Концово, Ужгородського району Закарпатської області, помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть останньої серії І-ФМ № 046380 від 30.12.1995 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: с. Люта, 155, Великоберезнянського району Закарпатської області. З довідки виконавчого комітету Лютянської сільської ради за № 1265 від 17.08.2016 року вбачається, що [PERSON], який помер 30.12.1995 року, дійсно до дня своєї смерті являвся головою дворогосподарства за адресою: с. Люта, 155, Великоберезнянського району Закарпатської області. На день своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лютянської сільської Ради народних депутатів Великоберезнянського району Закарпатської області [PERSON] 28.11.1990 року та зареєстрований в реєстрі за № 32, яким заповів [PERSON] належний йому на праві особистої власності жилий будинок і надвірні прибудови і взагалі все те, що він за законом матиме право. Згідно ст. 534 діючого на момент правовідносин Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Проте заявою від 09.08.2016 року, зареєстрованою в реєстрі приватного нотаріуса [PERSON] за № 699, стверджується той факт, що [PERSON] не заперечує проти визнання права власності в судовому порядку на вищевказаний спадковий будинок за своїм сином [PERSON] (позивачем). Згідно свідоцтва про народження позивача серії І-ФМ № 354084 від 05.06.1973 року встановлено, що він народився 26.05.1973 року в с. Люта, Великоберезнянського району Закарпатської області, і його батьком є [PERSON]. Останній народився 30.05.1949 року також в с. Люта, Великоберезнянського району Закарпатської області, що стверджується його паспортом громадянина України серії ВО 709620, виданим Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 05.05.2000 року. Позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлого [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем у власному будинку в с. Концово, Ужгородського району. Як вбачається з його паспорта громадянина України серії ВО 499271, виданого Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 02.07.1998 року, прописаний він за адресою: с. Концово, вул. Українська, 17. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. - 3 - Обставин, які вказували б, що на спадкове майно [PERSON], окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Разом з тим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] від 30.08.2016 року нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлим [PERSON], оскільки за життя спадкодавця свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно не було виготовлено та не було зареєстровано у встановленому законом порядку. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року розяснено, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. З огляду на зазначені обставини справи, враховуючи відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту спадкового права позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно інвентаризаційної справи № [NUMBER] Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації від 21.10.2013 року вартість житлового будинку № 155 в с. Люта, Великоберезнянського району Закарпатської області, становить 30 971 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved