Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], в якому після уточнень просила: стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 12 частини коштів, сплачених у період шлюбу на погашення кредиту АКБ «Райффайзенбанк Україна» за кредитним договором від 18.08.2006р. в сумі 150137,06 грн.; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 12 частини коштів, які були витрачені на ремонт квартири, а також 12 частину вартості меблів та побутової техніки, які були придбані в період шлюбу в розмірі 26813,33 грн., а всього просила стягнути на її користь 176950,39 грн.. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що з 30.06.2007р. знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.06.2012р. шлюб між ними було розірвано. На підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2006р. відповідач придбав квартиру [ADDRESS] за гроші, які взяв у кредит в АКБ«Райффайзенбанк Україна» зі строком погашення до 18.08.2021р.. За час шлюбу з відповідачем з 30.06.2007р. по 25.06.12р. [PERSON] здійснював погашення за договором кредиту з спільних сімейних коштів, тому позивач вважає, що відповідач повинен сплатити компенсацію тих сум, які були сплачені у період шлюбу за договором кредиту, а саме 12 частину. Крім того, позивач вказала, що за час шлюбу у квартирі було зроблено ремонт, який неможливо відділити від квартири, тому вважає за необхідне поділити гроші, які були потрачені на ремонт квартири згідно чеків, які збереглись на суму 15262 грн... Також, позивач зазначила, що під час шлюбу ними було придбано побутову техніку та меблі, які також неможливо поділити, оскільки вони вмонтовані у стіни, тому просить сплатити компенсацію 1/2 частини вартості меблів та побутової техніки, які були придбані в період шлюбу в розмірі 26813,33 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та вказав, що гроші, які були сплачені в період шлюбу позивача та відповідача за договором кредиту є сумісною власністю подружжя, тому підлягають розподілу. Також, представник позивача вказав, що позивач бажає отримати компенсацію вартості меблів, побутової техніки, які знаходяться у квартирі та вартості ремонту. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що відшкодування сум грошових коштів витрачених на погашення кредиту на придбання майна чи інші цілі, якщо майно є в наявності, не відчужено , не знищено або пошкоджено, чинним законодавством не передбачено. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 червня 2007 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.01.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно ч.1 ст.69 ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи із дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2006р., тобто до укладання шлюбу з позивачем. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував той факт, що для придбання вказаної квартири [PERSON] уклав договору кредиту в АКБ«Райффайзенбанк Україна» зі строком погашення до 18.08.2021р.. Позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом відповідно до вимог ст. 62 СК України, яка передбачає виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові. Тому, вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації 12 частини коштів, сплачених у період шлюбу на погашення кредиту АКБ «Райффайзенбанк Україна» за кредитним договором від 18.08.2006р. в сумі 150137,06 грн. задоволенню не підлягають. З тих же підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації 12 частини коштів, які були витрачені на ремонт квартири. Також, в судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали: мікрохвильову піч, витяжку, пральну машинку, праску, вентилятор, зварювальну панель, холодильник, духовку, корпусні меблі, диван та ліжко, а також кухонні меблі, а всього на суму 38364,65 грн.. Вказане майно є в наявності, про що сторони не заперечували в судовому засіданні, та підтверджується відповідними товарними чеками та рахунками. Крім того, в судовому засіданні сторони підтвердили той факт, що не всі меблі та побутова техніка є вмонтованими, а лише частина, тому можуть бути поділені в натурі. Позивач варіанти розподілу вказаного майна між подружжям не пропонувала, а також не прохала суд виділити їй у власність частину майна. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення у вигляді компенсації половини вартості меблів та побутової техніки задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed