Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у період з 19.06.1980 року по день його смерті, тобто до 14 квітня 2011 року. Померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належала квартира [ADDRESS]. 18.03.2011 року [PERSON] придбав вищевказану квартиру у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально. На даний час в провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення по справі ще не прийнято. На підставі ч.5 ст.1224 ЦК України [PERSON] просить усунути [PERSON] від права на спадкування майна померлого [PERSON], оскільки вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що не претендує на спадщину, але, на його думку, задоволення даного позову буде підставою для відмови в позові [PERSON] як спадкоємця [PERSON] В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали. Пояснили, що [PERSON] не є належним позивачем, оскільки не має права на спадкування. Зазначили, що [PERSON] не перебував у безпорадному стані, оскільки не був особою похилого віку та не хворів на тяжке захворювання, при цьому [PERSON] має незадовільний стан здоровя, а на час смерті чоловіка працювала у школі в місті Житомирі. Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги, зазначивши, що спірна квартира була придбана в період шлюбу з [PERSON], а відповідно вона є її співвласником. До госпіталізації [PERSON] сторонньої допомоги не потребував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був її двоюрідним братом з яким вона підтримувала дружні стосунки. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], але з 1998 року вони проживали окремо і він мав намір розлучитися. В березні 2011 року він продав власну квартиру, а через деякий час стан його здоровя погіршився і він був госпіталізований. Перебуваючи в лікарні [PERSON] потребував сторонньої допомоги, яку вона йому надавала, а дружина не підкувалася про нього. 14 квітня 2011 року [PERSON] помер і саме вона займалася його похованням. Вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18 березня 2011 року, посвідченому нотаріально, [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], в період з 29.03.2011 року по 14.04.2011 року знаходився на лікуванні у Маріупольській міській лікарні №2. [PERSON] помер 14 квітня 2011 року в місті Маріуполі. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 31 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним, на підставі ст.225 ЦК України, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 18.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] Рішенням суду встановлено, що [PERSON] на час укладання договору купівлі-продажу квартири розумів значення своїх дій та керівні ними. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним, на підставі ст.233 ЦК України, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 18.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування вимог зазначено, що правочин вчинено особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Відповідно до п.п.4 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч.2 ст.1259 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає, що оскільки [PERSON] не є спадкоємцем померлого [PERSON], то його вимоги щодо усунення [PERSON] від права на спадкування задоволенню не підлягають. При цьому суд вважає, що позивачем не доведено, що [PERSON] знаходився у безпорадному стані, а [PERSON] ухилялася від надання йому допомого. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed