Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому стягнути з Державного казначейства України компенсацію моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., спричиненої посадовими (службовими) особами прокуратури Харківської області, зокрема, слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області [PERSON] та його нібито помічником, який російською мовою представився помічником прокурора Малінки В.Є., що порушують принципи допустимості, розумності та доцільності, принижують честь та гідність заручників, його родичів, працівників його підприємств та його, погіршуючи стан його здоров'я, в інтересах безпеки та на користь п'яти прокурорів, зазначених у заяві від 18.05.2018 року, які діють в інтересах безпеки та на користь утримувачів заручників, грабіжників, а також деяких слідчих суддів та деяких прокурорів місцевих прокуратур м. Харкова, що вчиняють злочини проти правосуддя. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наприкінці робочого дня 09.10.2018 року йому зателефонував працівник прокуратури Харківської області, який представився [PERSON], та повідомив про виклик на 12.10.2018 року о 10 год. 00 хв. [PERSON] на допит щодо заяви від 18.05.2018 року. За яким кримінальним провадженням планується допит йому не повідомили. 12.10.2018 року о 09 год. 00 хв. прокурор Полянський І.І. повідомив [PERSON] про те, що [PERSON] є слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області, який повинен віддати витяг з ЄРДР, що містить відомості заяви від 18.05.2018 року. О 10 год. 00 хв. слідчий Малінка В.Є. пообіцяв [PERSON] винести на прохідну прокуратури витяг з ЄРДР. Очікування слідчого закінчилося виходом помічника прокурора Малінки В.Є., який повідомив, що заявники не отримають копію витягу з ЄРДР, проте [PERSON] повинен піти з ним на допит до прокурора Малінки В.Є. Качанов Г.В. повідомив помічника, що без витягу нікуди не піде та наполягав на тому, щоб він повідомив своє прізвище. Однак помічник [PERSON] знову втік. Чергові прокуратури відмовилися повідомляти йому прізвище особи, який представився помічником прокурора Малінки В.Є. Вказує, що своїми незаконними діями та тривалою неправомірною діяльністю посадові (службові) особи органу державної влади, яким є прокуратура Харківської області, навмисно спричиняють моральну та матеріальну шкоду йому, заручникам, заявниці [PERSON], свідку [PERSON], оскільки прокурори та слідчі відповідача використовують і приховують : грабіж, незаконні затримання та замахи на життя заявників; обман, залякування і незаконне використання, зокрема, деякими прокурорами та слідчими, заручників, чим порушують абсолютні, непорушні та конституційні права людини, зокрема, на безпеку, інформацію, захист, майно, здоров'я, правосуддя. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача прокуратури Харківської області на підставі довіреності від 12.11.2018 року [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018220000001091 позивачем не надано. Відповідач, Державна казначейська служба України, у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомився своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. 26.11.2018 року від прокуратури Харківської області надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018220000001091 позивачем не надано. 03.12.2018 року позивачем [PERSON] подано заперечення проти відзиву, де вказує, що доказом бездіяльності та протиправної діяльності посадових осіб прокуратури Харківської області є кримінальне перевищення службових повноважень при виконанні службових обов'язків для порушення ухвал суду та приховання від реєстрації в ЄРДР і законного розслідування відомостей заяви [PERSON] від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 42018220000001091, яке розслідує дані, за яким внесено до ЄРДР за цією заявою, що зумовило порушення його прав, а саме право на безпеку, здоров'я, інформацію, майно, честь, гідність та права його родичів та заручників [PERSON] та [PERSON] Відповідач вчинює злочин проти правосуддя та порушує ухвалу суду, якою його зобов'язано зареєструвати в ЄРДР відомості заяви від 18.05.2018 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.05.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до прокуратури області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР. В подальшому, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.05.2018 року задоволено скаргу позивача та зобовязано прокуратуру Харківської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за цією заявою. Відповідно до витягу з ЄРДР відомості, викладені у заяві позивача від 18.05.2018 року, щодо перевищення службових повноважень, як на думку заявника, прокурорами прокуратури Харківської області [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] під час розгляду його скарг, внесено за № 42018220000001091, досудове слідство триває. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Отже, у спірних правовідносинах відшкодування моральної шкоди провадиться лише у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення її нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. За ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посадовими особами\~органів прокуратури\~будь-яких\~протиправних дій\~стосовно позивача\~не вчинено,\~доказів протиправності\~їх дій\~під час\~досудового розслідування\~у кримінальному\~провадженні №420 18220000001091, позивачем не надано. Положеннями ч.1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Доказів на підтвердження звернень до прокуратури Харківської області із заявами про надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, неправомірної відмови у наданні витягу та оскаржень в порядку ст.303 КПК України неправомірної бездіяльності прокурора позивачем не надано. За таких обставин суд наголошує, що процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил ст.\~303\~КПК України, тобто є механізмом реалізації права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. На підставі викладеного та\~

Outcome: dismissed