Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив розірвати договір довічного утримання від 19 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі під №3067. А також, просив розірвати договір довічного утримання від 19 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі під №3069. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем по справі - [PERSON] були укладені договори довічного утримання, а саме договір довічного утримання, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі під №3067 (надалі - Договір №3067) та договір довічного утримання, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:009:0152, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі під №3069 (надалі - Договір №3069). За умовами Договору №3067, [PERSON] , передав у власність [PERSON] належну 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а за Договором №3069 - 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:009:0152. Згідно п. 2.1.-2.2. Договорів №3067 та №3069, відповідачка взяла на себе зобов`язання довічно утримувати позивача, а саме: надавати матеріальне забезпечення з утримання (догляду) в сумі 500,00 грн. (п`ятсот гривень), яке було визначено сторонами Договорів у вигляді: а) забезпечення трьохразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід та вечеря), при цьому вартість продуктів складає 500,00 (п`ятсот гривень) 00 копійок щомісячно за кожним Договором окремо; б) здійснення догляду та надання необхідної допомоги; в) надання побутових послуг (прання постільної білизни, послуги перукарні); г) забезпечення належними лікувальними засобами; д) забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній частині житлового будинку. З моменту укладення договору та до середини лютого 2020 року, відповідачка по справі виконувала свої обов`язки належним чином. Однак, починаючи з 16 лютого 2020 року, відповідачка виїхала з адреси місця проживання позивача, де вона почала проживала після укладення договору та перестала виконувати взяті на себе зобов`язання, які передбачені Договорами, укладеним між сторонами, не звертає уваги на потреби і стан здоров`я позивача, не забезпечує позивача харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, і відмовилася доглядати позивача. Розірвати Договори довічного утримання в добровільному порядку відповідачка відмовляється, у зв`язку з чим позивач звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України - правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частиною 1 статті 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України - договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Відповідно до вимог ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно ст. 748 Цивільного кодексу України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Частиною 4 статті 334 даної норми права передбачено, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори довічного утримання, а саме договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі під №3067, за яким [PERSON] передає у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, 19 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі під №3069, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:009:0152. За умовами Договору №3067 від 19.12.2018 року, [PERSON] , передав у власність [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , В свою чергу за умов Договору №3069 від 19.12.2018 року [PERSON] , передав у власність [PERSON] належну йому 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:009:0152. Згідно п. 2.1.-2.2. Договорів та №№3067, 3069 від 19.12.2018 року [PERSON] взяла на себе зобов`язання щодо довічного утримання [PERSON] , а саме: надавати [PERSON] матеріальне забезпечення з утримання (догляду) в сумі 500,00 грн. (п`ятсот) гривень, яке було визначено сторонами Договорів у вигляді: а) забезпечення трьохразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід та вечеря), при цьому вартість продуктів складає 500,00 (п`ятсот гривень) щомісячно за кожним Договором окремо; б) здійснення догляду та надання необхідної допомоги; в) надання побутових послуг (прання постільної білизни, послуги перукарні); г) забезпечення належними лікувальними засобами; д) забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній частині житлового будинку. Також, як було встановлено в судовому засіданні, з моменту укладення договору та до середини лютого 2020 року, відповідач [PERSON] по справі виконувала свої обов`язки належним чином. Проте, починаючи з 16 лютого 2020 року, [PERSON] виїхала з адреси місця проживання позивача [PERSON] ( [ADDRESS] ), де вона почала проживала після укладення договору та перестала виконувати взяті на себе зобов`язання, які передбачені Договорами, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , не звертає уваги на потреби позивача, не забезпечує [PERSON] харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Дані обставини справи, згідно із ст. 82 ч.1 ЦПК України - доказуванню не підлягають, оскільки визнаються сторонами і тому суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільного їх визнання відповідачкою. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини або на вимогу набувача. Таким чином, оскільки наведені обставини об`єктивно вказують на те, що відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання, по договору довічного утримання, належним чином не виконує, а позивач [PERSON] за своїм станом, потребує належного догляду, тому на вимогу позивача, вказаний договір підлягає розірванню. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про розірвання договору довічного утримання та право позивача на розірвання договору довічного утримання таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved