Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 липня 2001 року померла [PERSON], яка при житті 30.03.2000 року склала на його ім'я заповіт, яким, зокрема, заповіла йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0219730, виданий КГ «Авангард» с.Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 22.10.1996 року. Після [PERSON] смерті відкрилась спадщина. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно заповіту заповідач заповідала йому сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЧН №0219730, виданий 22.10.1996 року, а правовстановлюючим документом на даний час являється державний акт на право власності на земельну ділянку тому йому рекомендовано звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту. Посилаючись на те, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти йому земельну ділянку, на яку у спадкодавця на момент складання заповіту було право, підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія ЧН № 0219730 виданий КГ «Авангард» с.Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області 22.10.1996 року, просив суд здійснити тлумачення заповіту від 30.03.2000 року, який було зареєстровано в реєстрі за № 59 та посвідчено секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявився надавши письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вказаши, що позов визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області 30 березня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за № 59, [PERSON] заповіла сертифікат на право земельну частку (пай) серії ЧН № 0219730 [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 16.07.2001 року (а.с.5) За приписами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Натомість, ч.2 ст.1236 ЦК України передбачає, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або\~її частини. Відповідно до ст.1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.\~\~\~\~ Згідно ч.2 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. При цьому, положення ст.213 ЦК України не допускають, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. Таким чином, тлумачення заповіту обумовлюється необхідністю встановити точну волю спадкодавця і може мати місце, якщо зміст заповіту викликає сумніви у спадкоємців, у зв'язку з чим необхідно розтлумачити його зміст. На час складання заповіту [PERSON] мала право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЧН №0219730, виданий КГ «Авангард» с.Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області 22.10.1996 року, (а.с.7). Земельна частка (пай) - це\~частка землі, визначена в результаті поділу земель колективної власності і виражена в умовних кадастрових гектарах. Право на земельну частку (пай) - це право особи на землю, яке виражене в умовних кадастрових гектарах, яким вона володіє, користується і розпоряджається на власний розсуд, в тому числі може заповідати. Крім того, власник земельного паю має право на його виділення його в натурі (на місцевості).\~ Таким чином, [PERSON] мала право на земельну частку (пай) із земель колишнього КГ «Авангард» с.Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0219730, згідно заповіту 30 березня 2000 року, вона визначила майно, яке заповіла позивачу, зокрема «сертифікат на право на земельну частку (пай)», і таким чином в результаті вільного волевиявлення висловила свою волю передати позивачу вказане вище право на землю, яке вона набула за життя і яке збереглося у неї до моменту смерті. Враховуючи зазначене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved