Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], та розділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши позивачу [PERSON] вищевказану квартиру. Посилається на те, що перед укладенням шлюбу 22 липня 2008 року відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] 09 вересня 2008 року між ними було укладено шлюб. Під час шлюбу в 2009-2010 роках в квартирі було зроблено перепланування та оздоблюючі роботи на суму 2 483 250 грн., в ході якого була збільшена площа квартири з 121,70 кв.м., до 176,10 кв.м., та збільшено кількість кімнат. Роботи з перепланування та оздоблення квартири, в зв'язку з якими збільшилася вартість самої квартири з 399750 (триста дев'яносто дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень - до 2 408 900 (двох мільйонів чотириста восьми тисяч дев'ятсот) грн., позивач оплачувала зі своїх особистих коштів. Замовляла та здійснювала контроль за ремонтом також позивач, оскільки відповідач, будучи громадянином РФ, більшу частину часу проводив за кордоном. Позивач також вказує, що в період шлюбу було придбане інше майно, декілька маломірних суден, право власності на які зареєстровано за кордоном, та на закордонних рахунках відповідача були значні кошти. [INFO] народилась донька [PERSON], після чого позивач тривалий час була занята доглядом за дитиною, та мало цікавилась фінансовим станом в сім'ї, так як повністю довіряла відповідачу. На початку 2012 року, коли позивач стала цікавитися, де знаходяться їх яхти, відповідач став приховувати від неї інформацію і однією з причин розпаду сім'ї стало те, що відповідач став самовільно розпоряджатися майном сім'ї. В травні 2012 року [PERSON] пішов з сім'ї, поїхав з м. Севастополя. З вказаного часу відповідач фактично припинив спільне проживання з позивачем. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову та надав письмові пояснення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливим розглянути справу по суті та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6), який рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 24.09.2013 року розірвано (а.с. 74).. Перед укладенням шлюбу відповідачем було набуто нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка набута шляхом купівлі, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 8). Відповідно до вказаного договору квартиру було придбано за 399750 (триста дев'яносто дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень. Відповідно до пояснень позивача та наданих копій документів в 2009-2010 роках в квартирі було зроблено перепланування та оздоблюючі роботи. (а.с. 166-170). Вартість вищевказаних робіт згідно «Зведеного кошторисного розрахунку вартості реконструкції та капітального ремонту мансардного та антресольного поверхів в квартирі [ADDRESS] становить 2 483 250 грн. (а.с. 76-77). Після виконання вищевказаних робіт відповідно до Звіту про незалежну оцінку кв. [ADDRESS], вартість вищевказаної квартири становить2 408 900 (два мільйони чотириста вісім тисяч дев'ятсот) грн. (а.с. 140). Відповідно до пояснень позивача та наданої виписки з банківських операцій за рахунком [PERSON] № [NUMBER] в ПАТ «Укрсоцбанк», позивач після одруження в період проведення перепланування квартири та проведення оздоблюючих робіт отримала від колишнього чоловіка (від першого шлюбу - [PERSON]) грошовий переказ 25.09.2008 року на суму 210200 доларів США, та які зняла з рахунку 16.10.2008 року, та на протязі 2009 року вона ще отримувала грошові перекази 9 раз на загальну суму 18 230 доларів США, які відповідно до пояснень позивача було витрачено на проведення реконструкції квартири. (а.с. 75). Також під час шлюбу відповідачем [PERSON] було набуто інше майно - декілька маломірних суден, які право власності на які зареєстровано за кордоном. 20.04.2012 року було придбано маломірне судно - моторна яхта «AZIMUT 62 2010», вартістю 550 000 доларів, зареєстровану в штаті Delaware США. (а.с. 169), 20.09.2011 року оплачувалась стоянка яхти «Міранда» (а.с. 170). Наявність маломірного судна також підтверджується наданими позивачем фото, які були надані для огляду у судовому засіданні. Відповідно до пояснень позивача вищевказаним майном та грошовим коштами, що знаходились на закордонних рахунках, відповідач розпорядився самостійно після припинення фактичного проживання, залишивши їй квартиру в якій вона на даний час проживає з малолітньою дитиною. З моменту фактичного припинення спільного проживання з травня 2012 року відповідач за адресою проживання не з'являвся, розлученням займався також його представник. На даний час з ним втрачено зв'язок. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, вартість квартири [ADDRESS], та до шлюбу належала відповідачеві [PERSON], за період шлюбу збільшилась в 6 разів, в тому числі і за рахунок особистих коштів позивача, що є істотним збільшенням її вартості. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Також відповідно до ч. 3 вищевказаної статті, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Таким чином, квартира [ADDRESS], є сумісною власністю сторін, а тому підлягає розподілу відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 70 Сімейного кодексу України суд відходить від рівності часток подружжя та вважає можливим при розподілі спільно нажитого майна виділити позивачу [PERSON] квартиру[ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають сплаті судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3441,00 гривень.

Outcome: approved