Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 20 квітня 2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя, Донецької області, актовий запис № 119 та відповідно було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей, дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що за час подружнього життя їх відносини поступово погіршувались, зникли взаєморозуміння та повага. Тривалий час у них виникають сварки та непорозуміння, ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, подружніх стосунків не підтримують, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, а сам шлюб носить формальний характер. Спору у них щодо поділу майна подружжя немає. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дітей, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 квітня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя, Донецької області, актовий запис № 119. Дана обставина стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей, дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , батьками яких являються сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст.104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає, їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дітей. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved