Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Яланецької сільської ради Бершадського району про визнання права власності з тих підстав, що як стверджує, з 2001 року він користується нерухомим майном - будівлями зимівника і темника для бджіл, розташованими в урочищі «Воронюкове» на території Яланецької сільської ради та будівлею зимівника для бджіл, що розташованою в урочищі «Деренківець» на території Яланецької сільської ради. До ліквідації в 2000 році колективного сільськогосподарського підприємства ім. Л.Українки с. Яланець все майно підприємства належало членам цього підприємства. Після припинення ним діяльності майно частково було розпайоване, перейшло у власність громадян та підприємств, інша частина залишилась не розпайованою і хто власник цього майна, йому невідомо. До сьогоднішнього дня вищевказане нерухоме майно, котрим він відкрито, добросовісно і безперервно користується на протязі більше десяти років, немає власника, також воно не визнане безхазяйним. Тому просить визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на вищевказане нерухоме майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], пояснили, що позивач має трудовий в колгоспі с. Яланець більше тридцяти років, весь час працював пасічником. В 2000 році колгосп розпався. Більшість майна колишнього колгоспу знаходиться у протиправному, без будь-яких договорів користування товариства «Яланецьке». Просять визнати за позивачем право власності на вказане у позовній заяві нерухоме майно. Представник відповідача Яланецької сільської ради сільський голова Патлатюк К.В. в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що якби не позивач [PERSON], все нерухоме майно, на яке він претендує, вже було б давно зруйноване. На сьогоднішній день спілка співвласників майнових паїв в с.Яланець створена, але не зареєстрована у встановленому законом порядку. Тому просить позов [PERSON] задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог ПП «Добробут» [PERSON] не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог ТОВ «Яланецьке» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Заслухавши сторін, третю особу, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що з 2001 року позивач [PERSON] відкрито, безперервно і добросовісно користується будівлями зимівника і темника для бджіл, розташованими в урочищі «Воронюкове» на території Яланецької сільської ради та будівлею зимівника для бджіл, що розташований в урочищі «Деренківець» на території цієї ж сільської ради, котрі побудовані до 1992 року. Цей факт підтверджується поясненнями сторін, показаннями третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно з якими після розпаду колективного сільськогосподарського підприємства, котре було в с.Яланець, позивач [PERSON] з 2001 року відкрито та безперервно користується зимівниками і темником для бджіл, розташованим в урочищах «Воронюкове» та «Деренківець», ці будівлі не є самочинним будівництвом, оскільки побудовані та зареєстровані до 1992 року у встановленому на той час порядку, ніхто на це майно не претендував та не претендує і воно нікому не належить. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Частиною 1 статті 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. В п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» надано роз'яснення, що відповідно до частини - першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Судом встановлено і цей факт ніким не оспорюється, що на час заволодіння нерухомим майно позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, на протязі більше десяти років він не приховував факт знаходження цього майна у його володінні, на протязі з 2001 року володіння позивачем зимівниками не переривалось. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному об'ємі. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію представника відповідача, яка звернулася до суду із заявою про визнання позову. На підставі вищенаведеного, ст. 344 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved