Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції про визнання дійсним укладеного договору купівлі-продажу автомобіля і визнання права власності на автомобіль, який в процесі судового розгляду змінив, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.2007 року відповідач [PERSON] на підставі довіреності від 30.11.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №2881, доручив відповідачу [PERSON] і [PERSON] (незалежно один від одного) вчиняти правочини цивільно-правового характеру щодо користування та розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Козятинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 12.10.2006 року, транспортним засобом - автомобілем марки DAF 85, 2002 року випуску, двигун № - , шасі (кузов, рама) [NUMBER], д.н.з.[NUMBER]. 15.10.2010 року позивач придбав у відповідача [PERSON] вищезазначений автомобіль за 240 000 грн., про що свідчить розписка [PERSON] Натомість, відповідач [PERSON] передав позивачу автомобіль, ключі та реєстраційні документи на останнього та зобов'язався до кінця 2012 року зняти з реєстрації даний автомобіль. В кінці 2010 року позивач передав автомобіль марки DAF 85, 2002 року випуску, д.н.з.[NUMBER], в оренду ТОВ «Чорноморська транспортна компанія», де він використовувався для забезпечення господарської діяльності товариства. 18.01.2014 року водій ТОВ «Чорноморська транспортна компанія» [PERSON] під час керування зазначеним транспортним засобом в м. Одеса, був зупинений працівниками ДПС взводу обслуговування СП-2, та у водія був затриманий та вилучений транспортний засіб на підставі постанови державного виконавця В ДВС Козятинського МУЮ Вінницької області про оголошення розшуку боржника у виконавчому провадженні ВП№38250107 з примусового виконання ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2012 року про накладення арешту на майно боржника [PERSON] Таким чином, з 15.10.2010 року автомобіль марки DAF 85, 2002 року випуску, двигун № - , шасі (кузов, рама) [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], фактично знаходиться у володінні, користуванні та розпорядженні позивача, останній займається його технічним обслуговуванням та ремонтом, сплачує кошти за проходження державного технічного огляду, однак транспортний засіб залишається зареєстрованим за відповідачем [PERSON], а самостійно здійснити перереєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ позивач не мав та не має можливості, натомість відповідачі в свою чергу відповідних дій також не вчиняють. Окрім того, на спірний автомобіль накладено арешт, що унеможливлює перереєстрацію останнього. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 15.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON]; скасувати арешт на даний автомобіль, накладений ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2012 року у цивільній справі №2-138/12. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позову Представник В ДВС Козятинського МУЮ до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 15.10.2010 року між відповідачем [PERSON], який діяв від імені відповідача [PERSON] на підставі довіреності від 30.11.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №2881, та позивачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки DAF 85, 2002 року випуску, двигун № - , шасі (кузов, рама) [NUMBER], д.н.з.[NUMBER]. Факт укладення договору купівлі-продажу підтверджується розпискою від 15.10.2010 року, наданою [PERSON] позивачу, про отримання 240 000 грн. в якості оплати за переданий товар (автомобіль). Окрім того, зі змісту розписки встановлено, що відповідач [PERSON] зобов'язується звернутись в підрозділи ДАІ для переоформлення автомобіля на позивача. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, в тому числі правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом (ст.210 ЦК України). Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Так, статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов'язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, та облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Згідно п.п.7, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції забороняється. Пунктом 33 даного Порядку встановлено необхідність перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників, для проведення якої до підрозділів Державтоінспекції подаються засвідчені підписами сторін, що скріплені печатками, акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин (далі - реквізити), а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, разом із зазначеними актами. А тому, з наданої суду розписки про отримання грошових коштів в сумі 240 000 грн. не вбачається досягнення сторонами всіх істотних умов договору купівлі-продажу, оскільки нею лише засвідчено отримання коштів відповідачем [PERSON] від позивача, що не може підтверджувати передачу майна у власність позивачу. Окрім того, відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України в постанові Пленуму від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін (п. 13). Таким чином, договір купівлі-продажу автомобіля марки DAF 85, 2002 року випуску, двигун № - , шасі (кузов, рама) [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], укладений 15.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON], який підлягає державній реєстрації, у розумінні ст.ст.210, 640 ЦК України є неукладеним, а відтак не може бути відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України визнано дійсним. Разом з тим, в судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється, що з 15.10.2010 року автомобіль марки DAF 85, 2002 року випуску, двигун № - , шасі (кузов, рама) [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], фактично знаходиться у володінні, користуванні та розпорядженні позивача, останній займається його технічним обслуговуванням та ремонтом, сплачує кошти за проходження державного технічного огляду, однак транспортний засіб залишається зареєстрованим за відповідачем [PERSON], а самостійно здійснити перереєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ позивач не мав та не має можливості, оскільки на усе майно відповідача [PERSON], в тому числі і на спірний автомобіль, накладено арешт на підставі ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2012 року у цивільній справі №2-138/12. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про зняття арешту. А відтак, даний арешт на підставі ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2012 року у цивільній справі №2-138/12 порушує права позивача, так як у останнього відсутня можливість здійснити перереєстрацію автомобіля на своє ім'я, таким чином в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на підставі закону майном. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial