Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,58 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку -0,25 га та ведення особистого підсобного господарства -0,33 га, по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в 2007 році помер її батько, [PERSON], якому на праві власності належала спірна земельна ділянка на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серії [NUMBER], після якого спадщину приняла її мама [PERSON], яка успадкувала спірну земельну ділянку та заповіла їй та її сестрі [PERSON], яка відмовилась від спадщини на її користь. Оскільки за життя вона не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, постановою нотаріуса від 19.02.2014 року № 125 02/31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити з підстав зазначених у позові. Від представника відповідача Мар'янівської сільської ради Васильківського району через канцелярію суду надійшла заява в якій останній позов визнав, просив слухати справу у відсутність їхнього представника. Третя особа-[PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши всі зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01 листопада 1986 року між [PERSON] та [PERSON], прізвище після укладення шлюбу -[PERSON] (а.с. 11-12) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 0,58 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку -0,25 га та ведення особистого підсобного господарства -0,33 га, що розташована на території села Мар'янівка Васильківського району Київської області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2460 (а.с.6). З оглянутої копії спадкової справи померлої [PERSON] слідує, що померлою 03 квітня 2009 року складено заповіт, який посвідчено Король М.І., секретарем виконкому Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 10 відповідно до якого спірну земельну ділянку заповідано [PERSON] та [PERSON] (а.с.26) [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадкового майна за заповітом після смерті матері на користь [PERSON] (а.с.31) Донька померлої [PERSON] як спадкоємець за заповітом відповідно до ст. 1269 ЦК України в установлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері (а.с.29) Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,58 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку -0,25 га та ведення особистого підсобного господарства -0,33 га, що розташована на території села Мар'янівка Васильківського району Київської області, яку отримала померла на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.07.2008 року було відмовлено у зв'язку з тим, що померла не встигла отримати державного акту на право власності на спірну земельну ділянку (а.с.13). Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать і земельні ділянки. Статтею 182 вказаного Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість здійснюється відповідним органом. Статтею 125 Земельного кодексу України також передбачено, що право власності на земельну ділянку, право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Реєстрація права власності на вже померлу людину не може бути здійснена в зв'язку з тим, що цивільна правоздатність фізичної особи згідно ст.25 ЦК України припиняється у момент її смерті. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна повинно вирішуватись в судовому порядку. Згідно статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і право на земельну ділянку. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки в тому числі і на підставі прийняття спадщини. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому ч. 2 даної статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи той факт що [PERSON] дійсно є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину після смерті [PERSON], реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може в зв'язку з відмовою нотаріальної контори видати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 1217,1218,1223,1225,1261 ЦК України, ст.ст. 81,125,152,153 Земельного кодексу України,

Outcome: approved