Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, 24-1 телеканал новин Медіахолдинг ТКК «Люкс», в якому просив суд з урахуванням уточнених позовних вимог: визнати 2. Визнати недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи [PERSON], ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, трансльовану [INFO] в телеефірі на каналі новин 24 ([INFO] інтернет - версія програми) та в подальшому розповсюджену в мережі Інтернет на інших веб\-сайтах. Зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати розповсюджену недостовірну інформацію як про колишнього начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби генерал - майора України [PERSON], у формі доступній відповідачу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] в засобах масової інформації на телеканалі 24 та в мережі Інтернет з ініціативи відповідача було розповсюджено інформацію наступного змісту (мова автора): «Если у нас будет честное руководство, то нашу страну ждет успех. Мы уже год ювооим ATO, а статус участника получили далеко не все. Чем больше у тебя звездочек на погонах, тем быстрее ты получишь статус участника - генерал-майор [PERSON] отбыл в зоне ATO трое суток и сразу получил статус потника боевых действий. Таким образом, он смог уклониться от закона об очищении власти, он возглавляет Западное региональное управление Государственной пограничной службы».[INFO] - інтернет - версія програми. Вказані висловлювання, на думку позивача, є неправдивими, образливими, оскільки принижують його честь і гідність, звинувачують його фактично у вчиненні кримінальних правопорушень, а тому позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, в уточненій редакції з підстав, зазначених в ньому, пояснила, що вищезазначені висловлювання є недостовірними, образливими, оскільки принижують честь і гідність позивача. Відповідач або його представник та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі, ухваливши за згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Стаття 297 Цивільного кодексу України встановлює, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що саме [INFO] відповідач в телевізійному ефірі телеканалу 24 та інтернет виданнях було оприлюднено відомості, стосовно нього, які на його думку є неправдивими, порушують особисті немайнові права позивача як посадової особи Державної прикордонної служби. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. У зв'язку зі внесенням з 27.03.2014р. змін до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було скасовано, а тому доказування Позивачем обгрунтованості свого позову, а саме поширення інформації відповідачем 1 і 2 та її недостовірності поширеної Відповідачем інформації, має відбуватися у загальному порядку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Згідно з положеннями ст.10 ЦПК України позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Разом з тим, позивач в порядку ст. 60 ЦПК України не надав суду копії справжнього запису виступу відповідача на «24 телеканалу» від [INFO], ні докази виступу відповідача і розповсюдження ним інформації щодо відповідача в мережі Інтернет. Більше того, доказів належності вказаного в уточненій позовній заяві інтернет-сайту саме «телеканалу 24» суду також не надано, а суд не може самостійно встановити, що на вказаних сайтах інформація розповсюджена саме відповідачем, а викладене стосується та порушує права позивача. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, судом не встановлено сукупності чотирьох обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог, а тому визнати вказані у передачі відомості такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію немає підстав. Крім того, у відповідності до вимог п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed