Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] міської ради Луганської області, треті особи на боці позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю та визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 24.02.1997 року померла її тітка [PERSON], яка мешкала за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 21, кв. 41-42. Вона поховала тітку за рахунок власних коштів. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/8 частки у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 21, кв. 41-42. Вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. Вона мешкала разом з тіткою в спірній квартирі в період з 13.03.1990 року по день її смерті. Вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Просила суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON], яка померла 24.02.1997 року, однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини та визнати за нею право власності на 1/8 частку квартири, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 21, кв. 41-42. За клопотанням представника позивача адвоката [PERSON] ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.03.2018 року було залучено до участі в цивільній справі в якості третіх осіб на боці позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтвердила доводи, викладені в позові. Додатково суду пояснила, що позивачу та членам її родини належить квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 21, кв. 41-42. Разом з нею мешкала її тітка [PERSON], яка брала участь у приватизації спірної квартири. Позивач не прийняла спадщину після смерті тітки, оскільки не була спадкоємицею, що було визначено чинним на час відкриття спадщини ЦК УРСР. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згодом в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Луганської області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглянути справу без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглянути справу без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглянути справу без її участі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] це його сусідка. Він також знає [PERSON], яка мешкала в кв. 41-42. [PERSON] отримала чотирикімнатну квартиру для проживання, а [PERSON] двокімнатну. Вони жили в будинку №21 по вулиці Новікова з 1990 року. [PERSON] була тіткою [PERSON]. Тітка була хворобливою жінкою, вона мешкала однією сімєю з родиною [PERSON]. [PERSON] доглядала за своєю тіткою до самої її смерті, йому здавалось, що це мати [PERSON], а не її тітка. Свідок [PERSON] суду пояснив, що живе по вул. Новікова, б. 21, кв. 172, з 1989 року. [PERSON] це його сусідка. Він знайомий з родиною [PERSON], з ними жила тітка дружини [PERSON]. Ця тітка була інвалідом. [PERSON] і тітка [PERSON] заселились в квартиру разом. У тітки не було ніяких родичів. Дружина [PERSON] її доглядала. Взагалі, вони усі жили як одна велика родина. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] це його дружина. У дружини була тітка [PERSON]. Тітка була інвалідом та потребувала стороннього догляду, вона не рухалась. В 1986 році помер син [PERSON], після чого вони забрали її до себе. У квартирі [ADDRESS] вони мешкають з грудня 1989 року. Цю квартиру їм надали для проживання з урахуванням тітки. [PERSON] отримувала дуже маленьку пенсію. Дружина повністю доглядала її, готувала, прала, шила їй одяг. Тітку окремо не виділяли, вона була членом родини. Їх діти сприймали [PERSON] як бабусю. Після смерті тітки дружина займалась її похованням. Вислухавши пояснення представника позивача, вислухавши свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №093100, виданого 24.02.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] міськвиконкому, [PERSON] померла 24.02.1997 року, про що складено відповідний актовий запис за №207. В судовому засіданні було встановлено, що померлій [PERSON] на праві спільної (сумісної) власності належала 1/8 частка квартири, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 21, кв. 41-42, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1995 року № 8060, виданого Сектором приватизації житла, і реєстраційним написом КП «[PERSON] БТІ» від 31.07.1995 року. Статтею 548 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. В позові зазначено, що померла [PERSON] була тіткою позивача, а тому відповідно до приписів ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) [PERSON] не відносилась до кола спадкоємців за законом після смерті померлої, що в свою чергу повністю виключає можливість позивачу [PERSON] фактично вступити в управління або володіння спадковим майном. Заповіт померла [PERSON] не склала. Таким чином, після смерті [PERSON] 24.02.1997 року відкрилась спадщина у вигляді права на спадкування 1/8 частки квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 21, кв. 41-42, яка належала померлій на праві власності, яка не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, яка почала діяти з 01.01.2004 року. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції, що почала діяти з 01.01.2004 року) встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з копією довідки МСЕК серії ВТЭ 32 №023000 [PERSON] 25.08.1992 року була встановлена перша група інвалідності безстроково, вона потребувала стороннього догляду. Згідно з довідкою про склад сімї, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 25.10.2017 року №4984 за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 21, кв. 41-42, зареєстрована позивач [PERSON] та в період з 13.03.1990 року по день смерті 24.02.1997 року була зареєстрована [PERSON]. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що проживала разом з померлою [PERSON] однією сім'єю у належній їм на праві власності квартирі та поховала [PERSON] Зазначені обставини були підтверджені свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю з 1986 року, вели спільне господарство. Свідки підтвердили, що [PERSON] потребувала стороннього догляду, що також було підтверджено довідкою МСЕК серії ВТЭ 32 №023000. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що саме [PERSON] займалась похованням [PERSON], оскільки інших родичів у померлої не було. Свідчення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сумнівів у суду не викликають, надані свідчення є послідовними, свідки особисто бачили події та знали осіб, щодо яких давали свідчення у суді. Свідчення свідків знайшли своє підтвердження і іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] дійсно мешкали сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. За даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа №61744781 після смерті [PERSON] була заведена 15.12.2017 року. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2017 року, виданої державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 24.02.1997 року за відсутності заповіту та через те, що [PERSON] не входить до кола спадкоємців першої та другої черги. З урахуванням встановленого факту проживання позивача [PERSON] і померлої [PERSON] однією сім'єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини, суд вважає, що позивач [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON], оскільки вона проживала з померлою однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд також враховує визнання позову представником відповідача, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved