Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.03.2018 року приблизно о 16:50 год. на перехресті вул. Гетьманська та пр. Миру м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , виконуючи маневр повороту ліворуч зі сторони пр. Миру в сторону вул. Гетьманська на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку вказаному її стрілкою, не надала дороги автомобілю «GEELY FE-1», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , що рухався у зустрічному напрямку, чим порушила вимоги п.8.7.3.(з) ПДР України, через що відбулась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок даної ДТП було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль та заподіяно моральної шкоди. У відношенні водія [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ст.124 КУпАП. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/2105/18 від 31.01.2019 року відповідача було визнано винною у скоєнні вищезазначеної ДТП, а провадження по справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно з висновком судового експерта по визначенню матеріального збитку №105/18 від 12.04.2018 року, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобілю «GEELY FE-1», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП, станом на день скоєння ДТП, складає 148933,09 гривень. Цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано, у зв`язку із чим, 16.05.2019 року позивач отримала страхове відшкодування у розмірі 100000,00 гривень, максимальний розмір страхового відшкодування. Також вона зазначає, що вказана сума у повній мірі не відшкодувала їй розмір завданої майнової та моральної шкоди, через що просить суд стягнути з відповідача: матеріальну шкоду у розмірі 48933,09 гривень; моральну шкоду в розмірі 20000,00 гривень, так як після ДТП у неї докорінно змінився життєвий уклад через неправомірні дії відповідача, наслідком яких сталася ДТП, вона тривалий час була позбавлена можливості належними чином використовувати свій автомобіль, так його було дуже пошкоджено. До тієї аварії, її автомобіль у ДТП участі не приймав, у зв`язку із чим тепер при його продажу його вартість буде значно нижча ніж аналогічних. Також зазначає, що відповідач не розкаялась у своїй провині, вибачення не попросила, жодним чином не відшкодувала їй ані матеріальну, ані моральну шкоду, завдану її неправомірними діями, уникає будь-якого спілкування з цього приводу, через що, вона вважає, що має право на відшкодування їй моральної шкоди. Також просить стягнути витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи по визначенню матеріального збитку в розмірі 3000,00 гривень та судові витрати зі сплати судового збору та правової допомоги. 24.07.2019 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.39-40). 19.08.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву згідно якого зазначає, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі з огляду на наступне. Доданий до позову висновок судового експерта по визначенню матеріального збитку, №105/18 від 12.04.2018 року складено на замовлення представника позивача, крім того, у висновку відсутні відомості про попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та відсутні відомості про те, що його підготовлено для подання до суду. Також вказує, що відповідно до Звіту проведеного на замовлення ТДВ «Експрес Страхування», де було застраховано її цивільно-правову відповідальність, про вартість відновлюваного ремонту «GEELY FE-1», реєстраційний номер [NUMBER] , належного позивачу [PERSON] , така вартість визначена на рівні 105699,00 грн. зважаючи на ліміт відповідальності страховика за полісом становить 100000,00 грн., останнім було сплачено на користь позивача вказану грошову суму. Грошова сума у розмірі 5699 грн. перевищує ліміт відповідальності страховика у зв`язку з чим вважає, що позивач мав змогу стягувати безпосередньо з неї лише 5699,00 грн. матеріальної шкоди. На підтвердження своєї правової позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву надала лист ТДВ «Експрес Страхування», вих. № 4734/10/3-4.18.135 від 09.08.2019 року. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди відповідач заперечує у повному обсязі у зв`язку із недоведеністю належним чином її розміру, зазначивши, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження отриманої ним моральної шкоди. Загалом просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.47-51). 09.12.2019 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9989,20 грн. (а.с.72-76). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник у в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, у позовних вимогах просили відмовити в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу (а.с.62). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.03.2018 року приблизно о 16:50 год. на перехресті вул. Гетьманська та пр. Миру м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , виконуючи маневр повороту ліворуч зі сторони пр. Миру в сторону вул. Гетьманська на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку вказаному її стрілкою, не надала дороги автомобілю «GEELY FE-1», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , що рухався у зустрічному напрямку, чим порушила вимоги п.8.7.3.(з) ПДР України, через що відбулась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям були заподіяні механічні пошкодження. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/2105/18 від 31.01.2019 року відповідача визнано винною у скоєнні вищезазначеної ДТП, а провадження по справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.6-7). Згідно ч.ч. 4-6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось стороною відповідача, що постанова суду від 31.01.2019 року [PERSON] не оскаржувалась та набрала законної сили 12.02.2019 року. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст.22 Закону №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закон №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «CHERY TIGGO», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» згідно полісу №АК/5847611 від 03.05.2017 р. Вказаним полісом було встановлено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, в розмірі 100000 грн., що не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи та не потребує додатковому доказуванню в силу ч.1 ст.82 ЦПК України. Також з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до вимог ст.ст.33,35 Закону №1961-IV, позивачка звернулась до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, надала транспортний засіб для огляду працівниками страховика. Згідно листа страхової компанії від 09.08.2019 року вбачається, що за наслідками розгляду матеріалів справи страховою компанією було прийнято рішення про виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування в сумі 100000,00 грн. (а.с.50-51). З зазначеного вище листа вбачається, що при вирішення питання про виплату страхового відшкодування, розмір матеріального збитку було встановлено на підставі звіту про оцінку майна №008/МУ-19 від 97.03.2019 р. виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 155745 грн. 42 коп. Згідно наданого позивачкою висновку експерта про визначення матеріального збитку №105/18 від 12.04.2018 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем [PERSON] на замовлення представника позивача, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження належного позивачці транспортного засобу «GEELY FE-1», реєстраційний номер [NUMBER] була визначена в сумі 148933 грн. 09 коп. (а.с. 8-36). Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею ст.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Оскільки судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якого було пошкоджено належний позивачці транспортний засіб, була вчинена з вини відповідача, що підтверджено судовим рішенням (постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/2105/18 від 31.01.2019 року), яке набрало законної сили, саме на відповідача покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану майну потерпілої особи. При цьому, суд враховує, що розмір заподіяного позивачці матеріального збитку перевищує максимальний розмір ліміту відповідальності за завдану майнову шкоду, визначеного полісом №АК/5847611 в розмірі 100000 грн.; що страховою компанією, якою було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в максимальному розмірі в межах зазначеного вище ліміту, та 16.05.2019 року виплачено позивачці 100000,00 грн. (а.с.81). З урахуванням наведених обставин та положень законодавства, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої їй матеріальної шкоди і страховою виплатою в розмірі 48 933,09 грн. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо неналежності наданого позивачкою висновку експертного авто товарознавчого дослідження №105/18 від 12.04.2019 року, складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON] . Так, з вказаного висновку вбачається, що останній було складено за наслідком безпосереднього огляду експертом транспортного засобу, що підтверджується долученими до висновку протоколом огляду та фотознімками; відповідно до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року. Таким чином, відповідач під час розгляду справи правильність зазначеного висновку не спростував, власного висновку не надав та клопотань про призначення по справі судової автотехнічної експертизи не заявляв. Крім того, суд враховує, що згідно наданого позивачкою висновку №105/18 від 12.04.2019 року, на якому грунтуються її вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, вартість матеріального збитку визначена в сумі 148933 грн. 09 коп. В той час, як згідно листа страхової компанії від 09.08.2019 року вбачається, що згідно складеного на замовлення останньої звіту №008/МУ-19 від 97.03.2019 р. виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля є більшою та склала 155745 грн. 42 коп. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивачки різницю між фактичним розміром завданої їй матеріальної шкоди і страховою виплатою в сумі 48933 грн. 09 коп. Також, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на оплату послуг експерта-автотоварознавця в сумі 3000 грн., факт понесення яких підтверджено квитанцією (а.с.36). Згідно ч.ч.1,2 ст.23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача, позивачці була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які вона зазнала внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу; неможливості користуватись останнім певний час через його суттєві пошкодження, що змусило змінювати звичайний розклад її життя, завдавало їй незручності у повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, організації свого життя. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та на користь позивачки з відповідача слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Таким чином, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 48933 грн. 09 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду розрахунок судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, на загальну суму 9989,20 гривень (а.с.76). При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, складність справи, співмірність витрат із ціною позову, пропорційність розміру задоволених вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5494,06 грн. в рахунок компенсації за правничу допомогу у цій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений [PERSON] при подачі до суду даного позову (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial