Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просив стягнути з [PERSON] 27 605 грн. витрат, здійснених при збільшенні вартості домоволодіння, та судові витрати. Свій позов мотивував тим, що з 2007 року разом із дружиною [PERSON] та донькою проживає у [ADDRESS], власником якого є його теща [PERSON]. В травні 2011 року у нього була укладена усна домовленість із [PERSON], що він проведе ремонтні роботи у зазначеному домоволодінні. Після того, як ремонт будинку був зроблений [PERSON] почала виганяти його сім'ю із домоволодіння. У зв'язку із чим, він звернувся до суду. Представники позивача [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що є власницею будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Її донька [PERSON] з листопада 1996 року перебуває в шлюбі із позивачем. Після одруження донька із [PERSON] періодично проживали разом із нею в її будинку. З 2007 року по теперішній час вони проживають разом із нею. Їх донька [PERSON] проживає із нею постійно. В березні 2011 року вона склала заповіт, яким належне їй домоволодіння заповіла доньці [PERSON]. До неї в травні 2011 року звернулася її донька та повідомила, що вона із чоловіком хоче поміняти в своїх кімнатах вікна на металопластикові та побудувати для себе ванну кімнату. Вона проти цього не заперечувала. З того часу позивач проводив ремонтні роботи з метою поліпшення умов свого проживання. Із 29.06.2011 по 09.07.2011 вона перебувала на лікуванні, позивач в період її відсутності самовільно розпочав ремонтні роботи по переплануванні кімнат площею 19 м2, проте вказані роботи він не погодив із нею. З цього приводу у неї виникли конфлікти із позивачем, проте ніколи не робила ніяких дій спрямованих на виселення доньки. Ніяких усних домовленостей між нею та позивачем не існувало. Через деякий час позивач із дружиною почали вимагати від неї укласти договір дарування домоволодіння моїй доньці, але вона не погодилися. Після цього позивач заявив, що всі ремонтні роботи припиняє, а кошти, які витрачені на ремонт, вона повинна повернути йому. З 2007 року вона із власної пенсії оплачує всі витрати на електроенергію. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення запрошених сторонами свідків, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Вирішуючи питання про доведеність зазначених обставин, суд звертає увагу на таке. Судом встановлено, що власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.5, 41, 106-111). У зазначеному домоволодінні зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] проживає без реєстрації (а.с.5). [PERSON] здійснює витрати на оплату електроенергії (а.с.78-96, 144-150). Відповідно до заповіту від 02.03.2011 [PERSON] заповіла належне їй на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,12 гектарів [PERSON], а належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], [PERSON] (а.с.38). В епікризі № 3715/426 зазначено, що [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кіровоградської ЦРЛ з 29.06. по 09.07.2011 з діагнозом: ДЕ ІІ ст. змішаного ґенезу (атеросклеротичного, гіпертонічного), виражений астено-депресивний с-м. ІХС, акардіосклероз, гіпертонічна ангіопатія сітківки, стареча, починаюча катаракта, пресбіопія (а.с.39). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1388 від 18.03.2014 вартість поновлюваних робіт домоволодіння, розташованого за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, [ADDRESS], згідно із переліку, вказаному в акті виконаних робіт станом на травень-вересень 2011 року та які були наявні під час огляду, складає 26 469 грн. без урахування ПДВ (а.с.125-134). Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає разом із чоловіком [PERSON] в будинку своєї матері [PERSON]. Разом із своїм чоловіком вирішила провести ремонт. Вони домовилися із [PERSON] про те, що будуть робити ремонт за власний рахунок. Проте вартість ремонту із господарем домоволодіння не узгоджувала. У неї постійно виникають із матір'ю сварки у зв'язку із спільним проживанням. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає разом із батьками у своєї бабусі [PERSON]. Її батьки [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок відремонтували частину будинку її бабусі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що на прохання [PERSON] підписала акт виконаних робіт від 09.08.2013, оскільки бачила зовнішні роботи, в середині будинку вона не була. Свідок [PERSON] пояснив суду, що підписав акт виконаних робіт від 09.08.2013, оскільки бачив як позивач виконував вказані роботи. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] у 2007 році переїхали жити до [ADDRESS], в будинок її сестри [PERSON]. З того часу позивач та його дружина не допомагають [PERSON] по господарству, а також відмовляються давати кошти для оплати електроенергії. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] з 2007 року проживають у її сестри [PERSON]. Їхня донька [PERSON] проживає у [PERSON] із трьох років. Позивач та його дружина не надають ніякої допомоги [PERSON]. У ч. 3 ст. 156 ЖК України зазначено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно із ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається із наданих сторонами доказів та пояснень свідків, сім'я позивача [PERSON] проживала із 2007 року в будинку, який належить [PERSON], як члени сім'ї власника будинку, будь-яку плату за весь період проживання не вносили. У зв'язку з цим, у позивача [PERSON] не виникло право, яке передбачене ст. 778 ЦК України. Навпаки існував обов'язок брати участь у витратах по утриманню будинку, при домової території та проведенню ремонту. Тому підстави для задоволення позову відсутні. Так як судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, суд відмовляє і у стягненні з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат. На підставі ст.ст. 64, 156ЖК України, ст. 778 ЦК України,

Outcome: dismissed