Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та просить зняти арешт, який був накладений ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №2-3290 від 28.04.2010 з нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що залишилося після смерті її чоловіка - [PERSON] . Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Після смерті чоловіка залишилось нерухоме майно, а саме: квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11 лютого 2010 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, засвідченого державним нотаріусом Мелітопольської Державної нотаріальної контори успадкувала вищезазначену квартиру. 28 квітня 2010 року на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №2-3290 від 28.04.2010 на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , покладено арешт, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №213720777 від 24.06.2020, виданого Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. З огляду на вищенаведені обставини [PERSON] звернулась з заявою до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту. 02 червня 2020 року позивач отримала відповідь від Виконавчої служби, в якій повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 17.07.2020 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, арешт який просить зняти позивач, було накладено не відділом ДВС, а судом та що відділ ДВС не є належним відповідачем. Належним має бути особа, в інтересах якої накладено арешт - [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не відомі. Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі скінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, засвідченого 11 лютого 2010 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Губаревій В.М. належить на праві власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яке належить [PERSON] на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №2-3290 від 28.04.2010 було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 9803700 від 07.05.2010/а.с.12,13/. Відповідно до ч. 5 с. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з заявою про зняття арешту з майна, у зв`язку з чим листом від 02.06.2020 позивачу повідомили, про відсутність підстав для зняття арешту відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься відсутність виконавчих проваджень, знищених у відповідності до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно с.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про зняття арешту з майна, оскільки інший порядок захисту його прав, а ніж судовий - законодавцем не передбачений. Враховуючи, що наявний арешт на майно позивачки після виконання судового рішення порушує її права як власника квартири, суд вважає, що є підстави для зняття арешту.

Outcome: approved