Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на ? частину легкового автомобіля марки GEELY FE-1 (колір чорний, № двигуна 4G18В6ND04263, № кузова L6Т7844S7ВN043980), державний номерний знак [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 19.06.2010року по 22.10.2013року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], під час шлюбу за сумісні кошти 28 вересня 2011року ними був придбаний в «УП АІС-Харків» вищезазначений автомобіль вартістю 110900грн., який був зареєстрований на імя відповідачки [PERSON] 28 серпня 2013року [PERSON] без будь-якої його згоди продала зазначений автомобіль своїй матері [PERSON]. Позивач [PERSON], посилаючись на те, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а правочин щодо розпорядження спільним автомобілем вчинений без його згоди, просить суд визнати за ним право власності на ? частину спірного автомобіля. Будь-яких інших позовних вимог не заявляє. [PERSON] у зустрічній позовній заяві просила суд визнати автомобіль марки GEELY FE-1 (колір чорний, № двигуна 4G18В6ND04263, № кузова L6Т7844S7ВN043980), державний номерний знак [NUMBER], її особистою приватною власністю, посилаючись на те, що зазначений автомобіль хоча і був придбаний під час шлюбу, однак за її особисті кошти, які вона отримала 29.08.2006року у розмірі 11000дол. США від продажу іншого належного їй на праві власності автомобіля CHEVROLET AVEO, державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки [PERSON] на час придбання спірного автомобіля будь-яких збережень не мав, отримував заробітну плату у розмірі 2000грн., придбаний 28.09.2011року за її особисті кошти автомобіль марки GEELY FE-1 не може вважатися спільним сумісним майном подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив лише визнати за ним право власності на ? частину автомобіля марки GEELY FE-1. Зустрічний позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Не заперечував, що кошти у сумі 10000дол. США дійсно принесла додому колишня дружина [PERSON], однак йому не відомо їх джерело походження. Факт отримання коштів колишньою дружиною від продажу у 2011році належного їй автомобіля CHEVROLET AVEO заперечує, оскільки відповідно до даних територіального сервісного центру № [NUMBER] МВС в Харківській області, зазначений автомобіль був перереєстрований на нового власника лише 12.07.2014року. Крім того зазначає, що цей автомобіль на протязі 2011-2014рр. зазначався [PERSON], як належний їй на праві власності, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, поданих нею як державним службовцем. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, підтримала зустрічні позовні вимоги, пояснивши, що спірний автомобіль був придбаний за її особисті кошти і не належить до спільного майна подружжя. Крім того, просила суд з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору у сумі 551,20грн. та 4000грн. витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала, посилаючись на те, що автомобіль належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу та зареєстрований на її імя в установленому законом порядку. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до такого. Встановлено, що [PERSON], 30 листопада 1979року народження, та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], перебували з 19 червня 2010року в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2013року, яке набрало законної сили 04.11.2013року, розірвано (а.с.5,6). 28 вересня 2011року [PERSON] придбала автомобіль марки GEELY FE-1 (колір чорний, № двигуна 4G18В6ND04263, № кузова L6Т7844S7ВN043980), державний номерний знак [NUMBER], вартістю 110900грн. (а.с.7-12). 28 серпня 2013року на підставі довідки-рахунку серія ААВ № 509319, виданої Приватним підприємством МПП «Вибір», [PERSON] придбала автомобіль марки GEELY FE-1 (колір чорний, № двигуна 4G18В6ND04263, № кузова L6Т7844S7ВN043980), державний номерний знак [NUMBER], вартістю 100000грн. (а.с.18). На підставі зазначеної довідки-рахунку ВРЕР № 10 ГУМВСУ Харківської області проведено перереєстрацію зазначеного автомобіля на імя нового власника (а.с.19,20). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Пунктами 2,3 ч.1ст. 57 СК України\~визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка, зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, або набуте за кошти, які належали їй, йому, особисто. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України). Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на час звернення до суду та на час розгляду справи, спірний автомобіль GEELY FE-1 (колір чорний, № двигуна 4G18В6ND04263, № кузова L6Т7844S7ВN043980), державний номерний знак [NUMBER], значиться зареєстрованим на імя [PERSON] (а.с.20), крім того не доведена його наявність у подружжя на час припинення спільного ведення господарства, що передбачено п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Разом з тим, позивачем [PERSON] позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, оформленого у формі довідки-розрахунку, який був підставою для видачі свідоцтва про перереєстрацію права власності не заявлялися; крім того, позивачем не ставиться вимога про поділ спільного майна подружжя та присудження грошової компенсації за частку неподільної речі з внесенням відповідної суми на депозитний рахунок суду, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Згідно п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою КМУ N 1388 від 07.09.1998року, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є, зокрема, договори, укладені на товарних біржах, нотаріально посвідчені договори\~\~купівлі-продажу, міни, поставки, дарування транспортних засобів, рішення суду. Згідно із п. 16 даного Порядку на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів (п. 3 Порядку.). Згідно повідомлення ТСЦ 6346 РСЦ МВС в Харківській області автомобіль марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак [NUMBER], був 29.08.2006року зареєстрований на ім'я [PERSON], тобто відповідачки за первісним позовом та тільки 12.07.2014року був перереєстрований на нового власника за довідкою-рахунком (а.с.18). Таким чином, надана суду розписка від 26 квітня 2011року про отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 110000грн. від [PERSON] за автомобіль CHEVROLET AVEO, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.76), яка надана на підтвердження придбання автомобіля марки GEELY FE-1 за особисті кошти, не є доказом у розумінні ст.ст. 60-61 ЦПК України та суперечить вимогам Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року. Крім того, встановлено, що спірний автомобіль GEELY FE-1 (колір чорний, № двигуна 4G18В6ND04263, № кузова L6Т7844S7ВN043980), державний номерний знак [NUMBER], значиться зареєстрованим на праві власності на імя [PERSON]. Будь-яких позовних вимог [PERSON] до [PERSON], як до власника автомобіля, не предявлено, тому підстави для припинення права власності [PERSON] на вищезазначений автомобіль та визнання права власності на автомобіль за [PERSON], відсутні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed