Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , і про визнання батьківства щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що тривалий час період можливого зачаття перебував у відносинах зі матір`ю дитини [PERSON] , внаслідок чого став біологічним батьком [PERSON] . Зазначає, що від спільних відносин з дружиною відповідача [INFO] вона народила дитину: сина [PERSON] . Оскільки на момент народження дитини вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, то в актовому записі про народження дитини запис про батька проведено відповідно до вимог статті 122 СК України. Також позивач вказує, що мати дитини, дружина відповідача, спілкуючись з ним, повідомила той факт, що він є батьком її дитини. З огляду на те, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 вересня 2015 року щодо дитини [PERSON] [INFO] її батьком вказаний відповідач [PERSON] , який не є біологічним батьком, просить суд визнати його, [PERSON] , [INFO] батьком дитини для доказу чого призначивши судову молекулярно-генетичну експертизу на предмет встановлення походження дитини. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 30 червня 2020 року\~відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про визнання батьківства, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2020 року підготовче судове засідання у справі було відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача Безкровного І.В.\~ Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2020 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яке доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, крім того на час проведення експертизи зупинене провадження у справі. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 15 березня 2021 року поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням від завідувача сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС Панасовича О.Б, якому було доручено проведення судової експертизи, повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неявкою у зазначений день необхідних осіб до Львівського НДЕКЦ МВС, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію та проведення експертизи за винесеною ухвалою. Оскільки попередня ухвала, якою було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу аналізу ДНК не була виконана Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року в задоволення клопотання представника позивача [PERSON] було повторно призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яке доручено експертам територіально близької експертної установи Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та зупинене провадження у справі. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2021 року було задоволено клопотання судового експерта Волинського НДЕКЦ МВС України Ткачука І.В. про надання дозволу на повне або часткове знищення об`єктів дослідження по справі. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 31 травня 2021 року поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням від експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Ткачук І.В., якій було доручено проведення судової експертизи, повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неявкою у зазначений день необхідних осіб до Волинського НДЕКЦ МВС, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію та проведення експертизи за винесеною ухвалою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Безкровним І.В. подано до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача. Так як ухвали суду від 14 грудня 2020 року та 06 квітня 2021 року, якими призначались судові молекулярно-генетичні експертизи залишились невиконані внаслідок ухилення позивача від явки до експертної установи, згідно з положеннями процесуального закону в частині доведення обставин, якими обґрунтовуються вимоги, а також подання доказів, позивач свідомо затягує вирішення спору по суті, враховуючи наведені обставини представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи без участі відповідача та третьої особи у відповідності до статті 223 ЦПК України, оскільки неявка належним чином повідомлених учасників процесу в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Взявши до уваги позиції учасників процесу, дослідивши в судовому засіданні письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що третя особа по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Старовижівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.8). З свідоцтва про народження [PERSON] також встановлено, що у графі «батько» зазначено « [PERSON] » (а.с.8). В актовому записі про народження №30 від 01 вересня 2015 року складеному виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області щодо [PERSON] , [INFO] відомості про батька вказані відповідно до частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України на підставі пред`явленого свідоцтва про шлюб. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За змістом статті 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Крім того, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатись про своє батьківство. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів, а\~результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed