Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним рішення загальних зборів СВК «Пятигори» в даний час ТОВ «Пятигори» від 25.02.2010 року ( протокол № 2 ) в частині продажу відповідачу [PERSON] криниці і на основі цього визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку із надвірними будівлями по вул. Київській,22, в с. Пятигори, Тетіївського району Київської області від 17.12.2010 року укладений між сільськогосподарським виробничим кооперативом «Пятигори» та [PERSON], та скасувати державну реєстрацію вказаного договору купівлі-продажу від 22.12.2010 року в частині купівлі продажу криниці, посилаючись на те, що СВК «Пятигори» неправомірно продав [PERSON] разом із будинком громадську криницю, не будучи її власником. На даний час, [PERSON] перешкоджає йому користуватися криницею, чим порушує його права. Також просить зобовязати [PERSON] знести встановлений ним паркан навкруг вказаної криниці, тобто відновити становище, яке існувало до порушення. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Також він в суді пояснив, що дійсно його довіритель має в своєму подвірї криницю, але в ній погана вода і тому це впливає на його здоровя та здоровя його дружини. Продажем громадської криниці на його думку порушено його особисте немайнове право та інтерес. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнали в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. Зазначили, що [PERSON], на їх думку, не може заявляти вимогу про визнання рішення загальних зборів СВК «Пятигори» в частині продажу криниці [PERSON] недійсним, постільки ці збори проведені без порушення закону в присутності 130 чоловік членів СВК, які мають право розпоряджатись майном СВК, а [PERSON] ніколи членом СВК не був, спірної криниці не будував і в суді не надав доказів того, що ця криниця є громадською. Визнавати правочин недійсним також він не має права, постільки він не є стороною договору купівлі-продажу, а отже, і належним позивачем у даній справі, крім того по даному питанню вже винесено рішення суду, що вступило в законну силу. Представник ТОВ «Пятигори» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині зобовязання [PERSON] розгородити паркан навколо криниці. Представник третьої особи Пятигірської сільської ради [PERSON] вирішення спору покладає на розсуд суду. Представник третьої особи Тетіївської державної нотаріальної контори [PERSON] позовних вимог не визнала. В суді пояснила, що на момент нотаріального посвідчення оспорюваного правочину, їй були надані всі необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, а тому договір є укладеним відповідно до вимог закону. Представник третьої особи комунального підприємства « Тетіївське бюро технічної інвентаризації» з позовом не згодний, пояснивши, що працівники Тетіївського БТІ при проведенні інвентаризації, виїздили на місце в с. Пятигори і внесли в технічну документацію в 2010 році зміни, про те, що біля будинку № 22 по вул. Київській є надвірні споруди, а саме криниця. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані. Так в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають по сусідству в с. Пятигори. Їхні домоволодіння хоч і розташовані на різних вулицях, але мають спільну межу. [PERSON] з 1986 року проживав [INFO] що по вул. Київській в с. Пятигори. Даний будинок належав СВК «Пятигори», але технічної документації на нього не було виготовлено. В 2002 році СВК «Пятигори» звернулось з листом до відповідача [PERSON] в якому запропонувало останньому придбати у СВК даний житловий будинок. Договору купівлі продажу вони оформити не могли, постільки була відсутня технічна документація. Біля дворів [PERSON] та [PERSON] на землі , що належить сільській раді с. Пятигори, розташована криниця, якою користувались спільно позивач та відповідач. Дана криниця була збудована більш як 40 років тому і не була власністю громади с. Пятигори і на балансі сільської ради не перебувала. Ні [PERSON], ні [PERSON] її не будували і документи на неї відсутні. [PERSON] сплатив гроші за будинок в 2010 році і звернувся з заявою про продаж йому будинку. 18 лютого 2010 року на місце вийшли члени ревізійної комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], які склали акт, що провели обстеження будинку, який знаходиться на балансі СВК «Пятигори» і в якому з 1986 року проживала сімя [PERSON], встановлено, що біля будинку є хлів, погріб і криниця, та зобовязано [PERSON] привести в порядок будинок, постільки він знаходився в незадовільному стані. 25 лютого 2010 року на загальних зборах СВК «Пятигори», де були присутні 130 чоловік із 187 засновників було вирішено продати належний СВК «Пятигори» житловий будинок з надвірними спорудами ( погріб, хлів та криниця), що розташований по вул. Київська, 22, в с. Пятигори за ціною 18000 грн. 17.12.2010 року між сільськогосподарським виробничим кооперативом «Пятигори» в особі голови правління кооперативу [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями (хлів, погріб, криниця), що знаходиться на вул. Київській,22 в с.Пятигори Тетіївського району Київської області, який зареєстрований в Тетіївському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.12.2010 року. Відносини між сусідами погіршились. Вони стали писати одне на одного скарги , а в літку 2013 року [PERSON] відремонтував криницю, зняв корбу, накрив її кришкою, вкинувши туди мотор і потім поставив загорожу навколо неї. У подвірї [PERSON] мається криниця, але він, вважаючи що [PERSON] неправомірно загородив криницю, яка була в їх спільному користуванні, чим порушив його немайнове право та інтерес, звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Так відповідно до копії акту від 18.02.2010 року встановлено, що житловий будинок в с. Пятигори по вул. Київській ,22, перебував на балансі СВК «Пятигори», біля якого є хлів, погріб і криниця. [PERSON] із сімєю проживав в даному будинку із 1986 року ( а.с.-14) Із копії виписки з рішення загальних зборів СВК «Пятигори» від 25.02.2010 року № 2 встановлено, що засновники СВК вирішили продати належний СВК «Пятигори» житловий будинок на вул. Київській,22 в с. Пятигори з надвірними будівлями (погріб, хлів, криниця) [PERSON] ( а.с.-15). Із копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на основі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.07.2010 року виданого Пятигірською сільською радою вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями в с. Пятигори по вул. Київській,22, належить на праві приватної власності СВК «Пятигори» і до житлового будинку належать споруди а саме хлів, погріб та криниця ( а.с.-30- 31) Із довідки СВК «Пятигори» № 32 від 24 .07.2010 року вбачається, що до будинку, який знаходиться в с. Пятигори по вул. Київській,22, належать надвірні споруди: хлів, погріб, криниця. ( а.с.-28) Із листа Комунального підприємства «Тетіївське бюро технічної інвентаризації» № 221 від 30.09.2014 року встановлено, що на час видачі СВК «Пятигори» витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою вул. Київська,22, в с. Пятигори Тетіївського району Київської області були розташовані такі обєкти нерухомого майна , а саме: житловий будинок, хлів, погріб, криниця. Криниця внесена на підставі довідки СВК «Пятигори» № 32 від 24.07.2010 року.( а.с.-29). Із копії Статуту СВК «Пятигори» встановлено, що Органом правління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, які серед інших питань вирішують і питання зміни величини пайового фонду. Ревізійна комісія проводить контроль за збереженням с/г продукції , коштів, матеріальних цінностей, худоби, будівель та іншого майна. Із відповіді ТОВ «Пятигори» № 36 від 24.04.2014 року вбачається, що в книзі обліку основних засобів на балансі СВК «Пятигори» рахувався тільки житловий будинок, а комісія включила все, що було на території двору ( а.с.22), що підтверджується поясненнями в суді свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON], що перебувають в родинних стосунках з позивачем, [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що криниця знаходиться за межами дворів [PERSON] та [PERSON], між якими, на даний час, існують неприязні відносини. Вказали, що криницю близько 40 років тому будували люди як громадську для своїх потреб, а в даний час [PERSON] неправомірно нею заволодів, загородив її і не дає вільного доступу до неї. Свідок [PERSON] показала суду, що криницю близько 40 років тому будував її свекор, а не громада села і не [PERSON]І . ЇЇ свекор продав будинок СВК разом надвірними будівлями, тому вона вважає що [PERSON] правомірно володіє криницею. Із пояснень в суді свідка [PERSON] встановлено, що вона знає від жителів села, що спірну криницю будував свекор свідка [PERSON], так її і називали в селі - криниця [PERSON]. Вона не чула, щоб [PERSON] не допускав кого не будь до неї. Із пояснень в суді свідка [PERSON] встановлено, що вона чула, що спірну криницю викопав свекор свідка [PERSON] До неї раніше був вільний доступ. Із пояснень в суді свідка [PERSON] встановлено, що криниця розташована навпроти межі [PERSON] та [PERSON]. Раніше вона була в запущеному стані, а зараз її облагороджено, є кнопка та гусачок. Раніше до даної криниці був вхід з вулиці. Із пояснень в суді свідка [PERSON] встановлено, що між сторонами існує конфлікт не тільки за криницю. Він, розглядаючи неодноразові скарги [PERSON] виїздив на місце, оглядав криницю. Вона розташована поза земельними ділянками сторін, більшою частиною навпроти земельної ділянки [PERSON]. Криниця була в запущеному стані, поламана огорожа та корба. Криниця не є власністю громади. Було дано припис сторонам привести криницю в належний стан . На подвірї [PERSON] є своя криниця. Близько 100 метрів від них біля церкви також є криниця, тому він вважає, що ніякі права позивача не порушено. Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так в суді встановлено, що будинок ,що розташований в с. Пятигори по вул. Київська 22 перебував на балансі СВК «Пятигори» і тому для вирішення питання про його продаж були направлені члени ревізійної комісії СВК, які провели опис даного будинку та надвірних споруд, а саме хліва, погребу та криниці та склали 18.02.2010 року відповідний акт. На основі даного акту було прийнято рішення загальних зборів членів СВК «Пятигори» від 25 лютого 2010 року про продаж даного будинку з надвірними будівлями ( хлівом, погребом та криницею ) гр. [PERSON], який з сімєю проживав в даному будинку з 1986 року і користувався надвірними будівлями. Рішення загальних зборів було прийнято 130 голосами членів СВК із 187 засновників. Рішення на думку суду є законним. Позивачем не був членом СВК і ним не наведено доказів того, що він приймав участь в будівництві даної криниці, чи вона перебувала у власності громади. Крім того у нього в домогосподарстві є своя криниця, якою він користується. Є свої криниці і в інших жителів вулиці Сікорського в с. Пятигори, права яких, на думку позивача, порушив [PERSON], коли загородив криницю, що підтверджується актом обстеження наявності криниць по вул. Сікорського села Пятигори від 27.03.2015 року( а.с. 112), і який підтверджує той факт, що задоволення потреб позивача та інших вказаних ним осіб може бути забезпечено іншим способом. До пояснень представника позивача про те, що в спірній криниці краща вода, ніж та, що є в криниці, розташованій на його подвірї та що вживання цієї води якимсь чином негативно впливає на його здоровя та на здоровя його дружини, суд відноситься критично, постільки позивачем не наведено жодного доказу таких тверджень. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу . За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною ( сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. В звязку з цим, судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину . Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Аналізуючи спірний договір купівлі-продажу від 17.12.2010 року на відповідність вимогам ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку, що на момент вчинення правочину нотаріального посвідчення та державної реєстрації, його зміст не суперечив Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, оскільки був укладений відповідно до вимог закону, сторони договору були наділені необхідним обсягом цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, правочин вчинений в письмовій формі, нотаріально посвідчений, здійснена його державна реєстрація, який спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Окрім того, відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, що на думку суду, свідчить про відсутність у позивача підстав для звернення з даним позовом до суду без належного обґрунтування порушення його інтересів та необхідності їх захисту. Крім того, відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «[PERSON], який не є стороною оспорюваного правочину ( договору купівлі-продажу), не може заявляти вимогу про визнання правочину недійсним, тобто не є належним позивачем у даній справі. Даний факт було встановлено рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 16.10.2014 року, згідно якого в позові [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Пятигори», треті особи Пятигірська сільська рада, нотаріус Тетіївської державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі продажу недійсним було відмовлено. Задоволити вимогу про зобовязання [PERSON] знести встановлений навкруги криниці паркан, щоб встановити вільний доступ для криниці, суд також не має права, постільки [PERSON] є власником криниці і має право , як власник, згідно ст. 318 ЦК України користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. На основі вищевикладеного та

Outcome: dismissed