Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений на підставі Постанови Київського ВДВС ХМУЮ від 23 лютого 2009 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він є співвласником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтво про право власності на житло від 09 грудня 1998 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду № 9-98-153010. При зверненні до КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації за дублікатом свідоцтва про право власності на квартиру йому стало відомо, що відповідно Постанови про арешт майна та оголошення заборони на відчуження Державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Радченко А.В. від 23 лютого 2009 року при примусовому виконанні виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2008 року про стягнення з нього на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 1840,00 грн. накладено арешт на все належне йому майно та заборонено відчуження будь-якого належного йому на праві власності майна. Зазначена Постанова знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи, що підтверджується листом КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації № 2100053 від 12.02.2016 року на ім'я заступника начальника управління комунального майна та приватизації та перешкоджає реєстрації права власності при спадкуванні після смерті його матері. При зверненні до Київського ВДВС ХМУЮ із заявою від 15.03.2016 року щодо повідомлення про хід виконання виконавчого провадження та зняття арешту з належного йому майна, 04 квітня 2016 року отримана відповідь, з якої витікає, що на виконанні у відділі відсутні провадження стосовно стягнення з [PERSON], а інформацію по вказаній Постанові надати не можуть у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений своєчасно у встановленому Законом порядку. Причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтву про право власності на житло від 09 грудня 1998 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду № 9-98-153010 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно Постанови про арешт майна та оголошення заборони на відчуження Державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Радченко А.В. серії АА номер 543564 від 23 лютого 2009 року накладено арешт на все належне [PERSON] майно та заборонено відчуження будь-якого належного йому на праві власності майна при виконанні виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 2-1265/08/12 від 17 липня 2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 1840, 00 грн.. Факт накладення арешту на майно [PERSON] та знаходження цієї Постанови в матеріалах інвентаризаційної справи також підтверджується листом КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації № 2100053 від 12.02.2016 року на ім'я заступника начальника управління комунального майна та приватизації. [INFO] померла мати позивача [PERSON] Наявність зазначеного арешту перешкоджає реєстрації права власності при спадкуванні після смерті матері позивача. 15.03.2016 року позивач звертався із заявою до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо повідомлення про хід виконання виконавчого провадження та зняття арешту з належного йому майна,. 04 квітня 2016 року позивачем отримана відповідь, у якій повідомляється що на виконанні у відділі відсутні провадження стосовно стягнення з [PERSON], а інформацію по вказаній Постанові вони надати не можуть у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправнопозбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Мінюсту від 05.07.1999 року №470/7, знищенню підлягають за закінченням строків зберігання закінчені виконавчі провадження. Судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати копії постанови про зняття арешту задля пред'явлення її до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного, оскільки виконавче провадження, під час якого був накладений арешт на квартиру, знищено за строком зберігання, що в свою чергу свідчить про його завершення, а арешт знятий не був, тому є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved