Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що 07.11.2019 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу в якості позики грошові кошти у розмірі 280\~000,00 гривень у строк до 07.11.2021 року, на підтвердження цього відповідач передав позивачу розписку. В порушення умов укладеного між сторонами договору позики відповідач борг не повернув. Добровільно відповідач борг не повернув. Загальна сума, яка має бути повернута позивачу становить 280\~000,00 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики у загальному розмірі 280\~000,00 грн. та судовий збір. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання сторони не явилися. Позивач просила\~розглядати справу\~з її\~участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, натомість на виконання приписів ч.2 ст. 212 ЦПК України не надала суду доказів надсилання копії відповідної заяви відповідачу, через що суд не знайшов достатніх законних підстав для забезпечення участі позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. За загальним правилом, що закріплене у ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Позивач не надала суду доказів того, що існують обставини, що унеможливили явку у призначене судове засідання. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у\~ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог\~Конституції\~та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Отже, неявка учасників справи в силу ст. 223 ЦПК України не перешкодила проведенню судового розгляду. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 07.11.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу в якості позики грошові кошти у розмірі 280\~000,00 гривень, на підтвердження цього відповідач надав позивачу розписку від 07.11.2019 року та підписав того ж дня відповідний акт прийому-передачі майна. Згідно до домовленості відповідач зобов`язався повернути отримані кошти в строк до 07.11.2021 року. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За поясненнями позивача, відповідач не виконав свого зобов`язання та не повернув їй позику. Повернення суми позики має бути підтверджене письмово, проте суду не було надано жодних доказів того, що відповідач вчинив дії, що могли б свідчити про виконання ним своїх зобов`язань за договором позики. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Задовольняючи позов, суд враховує вищевказані положення укладеного сторонами договору та вимоги ст. 625 ЦК України. Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача судові витрати у справі через задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved