Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про стягнення безпідставно набутих коштів. У позові вказав, що 01 жовтня 2018 року Лубенським міськрайонним судом постановлено заочне рішення по справі №539/2076/18 за позовом ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» щодо про стягнення заборгованості за газопостачання, яким позов задоволено та стягнуто з нього на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 79 027 гривень 83 копійки та судові витрати в сумі 1762 грн. 16.11.2018 року Лубенським міськрайонним судом видано виконавчий лист №539/2076/18 про стягнення з нього на користь Торговий дім «Лубнигаз» заборгованості в розмірі 79027,83грн., який перебував на примусовому виконанні в Лубенському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, ВП №57872366. Державним виконавцем було накладено арешт на все майно позивача як боржника в межах вказаної суми. Про вказане рішення суду та наявність виконавчого провадження йому стало відомо 30 січня 2019 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Н.В, під час продажу належної йому квартири в м.Києві. Нотаріус проінформувала, що на все майно накладено арешт Лубенським МРВ ДВС по ВП №57872366 по примусовому виконанню виконавчого листа №539/2076/18. Враховуючи, що між ним та покупцями квартири в Києві був укладений попередній договір, по якому він отримав завдаток по основному договору і зобов`язувався до 01 лютого 2019 року укласти з продавцем основний договір, він був змушений у примусовому порядку сплатити по ВП №57872366 на рахунок державної виконавчої служби 79027,83грн., 10% від даної суми виконавчого збору та судовий збір, суми 2138 грн. 20 коп. та 87093 грн. сплачені на рахунок Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області, що підтверджується копіями квитанцій «Приватбанку» від 30.01.2019 року. За його заявою вищевказане заочне рішення суду було скасовано 25.02.2019 року і призначено справу до розгляду у Трускавецькому районному суді за місце проживання відповідача. Ухвалою Трускавецького міського суду від 06.12.2019 року відкрито провадження у справі №539/2076/19 за позовом ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за газопостачання, а саме заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 79 027 грн. 83 коп. та судових витрат 1762 грн. і призначено справу до розгляду в порядку загального провадження. Під час нового розгляду справи відповідач позовні вимоги заперечив, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач - ТОВ «Торговий «Лубнигаз» звернувся в суд з позовом до нього, однак, ним не укладався договір на газопостачання, і йому, як власнику вказаного вище будинку, не надавалися послуги з газопостачання, оскільки у цьому будинку він ніколи не проживав і газом не користувався. Взагалі, у будинку ніхто не проживає більше десяти років, будинок знаходився в стані непридатному для проживання, вікна, двері відсутні. Вказана обставина підтверджується фотографіями долученими до акту, з яких вбачається, що будинок вже давно від`єднаний від газопостачання. 27.12.2019 року ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області закрито провадження у даній справі за заявою позивача. Враховуючи те, що заочне рішення скасовано, провадження по справі закрито ухвалою суду від 29.12.2019 року, ним було подано заяву про поворот виконання рішення. Однак, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду ухвалою від 07 квітня 2020 року по справі №539/2076/18, яка постановою апеляційного суду залишена без змін. З урахуванням цього вважає, що відповідачем безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 79 027 грн. 83 коп. та 1762 грн., оскільки, рішення Лубенського міськрайонного суду від 01 жовтня 2018 року по справі №539/2076/18 за позовом ТОВ «Торговий «Лубнигаз» до нього про стягнення заборгованості з газопостачання, скасовано, оплата вказаних коштів відбулася при примусовому виконанні рішення, у свою чергу він позов заперечував повністю, відповідно вказані грошові кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, а підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» на його користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 80790 грн., 3% річних - 4243,79 грн. та інфляційні збитки - 4451,53грн., а всього 89485,32грн. та сплачений судовий збір. У відзиві на позов відповідач просив відмовити в його задоволенні. Зазначає, що як вбачається з постанови старшого державного виконавця Лубенського МВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 07.02.2019 року про закінчення виконавчого провадження, згідно платіжного доручення від 06.02.2019 року [PERSON] проведене повне виконання судового рішення, що свідчить про добровільну сплату коштів позивачем за надані послуги з газопостачання і не можуть вважатись безпідставно набутими. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, вказаних у відзиві на позов. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу з липня 2017 року належить на праві власності житловий будинок, який розташований в в [ADDRESS] . В проміжок часу до придбання позивачем цього будинку - 15.11.2016 року та після його придбання - 05.2018 року, на газовому лічильнику двічі фіксувалися показники 15 045 м3 та 26403 м3 відповідно, що свідчить про те, що в цей проміжок часу було спожито 11 354 м3 газу. Разом із тим, свої обов`язки щодо ведення обліку спожитого газу сторонами виконувалися неналежним чином. В порушення вимог пп. 4 п. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем в цей проміжок часу фіксація та надання показників лічильників не здійснювалась ні споживачем (шляхом направлення показників, в тому рахунку після придбання будинку), ні оператором ГРМ (шляхом проведення контрольного зняття показників лічильника, який повинен проводитися не рідше одного разу на шість місяців відповідно до). В зв`язку з цим між сторонами виник спір щодо об`єму спожитого газу та заборгованості, яка виникла у позивача після придбання будинку в липні 2017 року. Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.10.2018 року по цивільній справі №539/2076/18 за позовом ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги газопостачання, які були надані за адресою: [ADDRESS] , позов задоволено та стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 79 027 гривень 83 копійки та судові витрати в сумі 1762 гривень (а.с.4-5). Таким чином, на позивача було покладено обов`язок сплатити заборгованість за весь об`єм газу з 15.11.2016 року по 05.2018 року - 11 354 м3. На виконання заочного рішення Лубенського міськрайонного суду від 01.10.2018 року видано виконавчий лист 16.11.2018 року, у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження ВП №57872366 (а.с.7). Вказана заборгованість була погашена позивачем, що підтверджуються квитанціями банківської установи від 30.01.2019 року (а.с.14). Згідно ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2019 року вищевказане заочне рішення скасоване за заявою відповідача [PERSON] та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.6). Пізніше справу передано за підсудністю за місцем проживання відповідача - [PERSON] в Трускавецький районний суд Львівської області. За заявою представника позивача, ухвалою Трускавецького районного суду Львівської області від 27.12.2019 року провадження по справі за позовом ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за газопостачання закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору (а.с.11). В зв`язку з закриттям провадження у справі [PERSON] звернувся із заявою про поворот виконання рішення суду. Однак, ухвалою Трускавецького районного суду Львівської області від 07.04.2020 року, заява залишена без задоволення в зв`язку з тим, що нормами ЦПК України не передбачено поворот виконання рішення у справі, провадження в якій закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Позивач вважає, що ТОВ «ТД «Лубнигаз» безпідставно набув у власність 79 027 грн 83 коп., сплачені ним за скасованим заочним рішенням. Оскільки ним вичерпано процесуальні можливості стягнення таких коштів просить стягнути їх в порядку ст.1212 ЦК України. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо (висновок Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19). Враховуючи викладене, на думку суду, в цьому випадку учасникам спору з боку держави була надана асиметрична відповідь на поставлені питання. Разом із тим,

Outcome: dismissed