Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними договорів дарування, визнання права спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів іпотеки, скасування заборони відчуження об'єкту, посилаючись на наступні обставини. Вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому Відділом РАЦС Київського району м. Донецька шлюбі з 17 липня 1997 року по 02 листопада 2004 року. За час перебування у шлюбних відносинах ними було набуто право власності на: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу [PERSON] без її згоди розпорядився майном, яке являлось спільною сумісною власністю, безоплатно передавши [PERSON], на підставі наступних договорів дарування: договору дарування [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4725; договору дарування [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4731; договору дарування [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4722. Вважає вказані договори незаконними та такими, що порушують її право власності, оскільки вона не надавала нотаріально засвідченої згоди на укладання вказаних договорів. З метою попередження порушення свого права у подальшому шляхом державної реєстрації права спільної сумісної власності органом державної реєстрації - БТІ, вважає за необхідне захистити свої права також шляхом визнання за [PERSON] та нею права спільної сумісної власності на: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]. При цьому, гарантії добросовісності, виходячи зі змісту ч.3 ст.388 ЦК України, на [PERSON] не розповсюджуються, оскільки майно останнім набувалось від особи, що не мала права його відчужувати безоплатно. Також зазначила, що їй стало відомо, що станом на теперішній час спірне майно, що є об'єктом спільної сумісної власності, виступає забезпеченням виконання зобов'язань [PERSON] за договором іпотеки, укладеним із Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», а саме: [ADDRESS] та [ADDRESS] являється предметом іпотеки за договором від 10.04.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі № 2385 (заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 2386); [ADDRESS] являється предметом іпотеки за договором від 10.04.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі № 2383 (заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 2384). У той же час, відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки може виступати лише нерухоме майно належне на праві власності іпотекодавцю. Визнання недійсним у судовому порядку вищезазначених договорів дарування нерухомого майна, виходячи із ч.1 ст. 236 ЦК України, встановить їх недійсність з моменту вчинення. За таких обставин, майно що є предметом договорів іпотеки належало на момент їх укладення на праві спільної сумісної власності [PERSON] та їй. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, виключно власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Усе зазначене свідчить про набуття [PERSON] права власності на майно без достатніх на те підстав, а відповідно й про неможливість реалізації ним правомочностей власника, визначених ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, у тому числі й на передачу майна в іпотеку. Таким чином, договори іпотеки спірного майна від 10.04.2007 року, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], суперечать ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання їх недійсними та припинення іпотеки щодо спірного майна. При цьому, враховуючи що вона не є стороною за оспорюваними угодами, вважає що має право заперечення дійсності угод на підставі ч.3 ст.215 ЦК України, як заінтересована особа, права якої порушені угодою. На виконання договорів іпотеки до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено: заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007р. за № 4779999, на підставі договору іпотеки № 2385 від 10.04.2007р., стосовно об'єкту обтяження: [ADDRESS]; заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007р. за № 4780014, на підставі договору іпотеки № 2385 від 10.04.2007р., стосовно об'єкту обтяження: [ADDRESS]; заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007р. за № 4779920, на підставі договору іпотеки № 2383 від 10.04.2007р., стосовно об'єкту обтяження: [ADDRESS]. Недійсність договорів іпотеки та припинення внаслідок цього іпотеки вважає підставами для скасування заборон, зареєстрованих приватним нотаріусом на підставі цих договорів. Після неодноразової зміни предмету позову, просила суд: визнати частково недійсними договори дарування, укладені між [PERSON] та [PERSON], а саме: договір дарування [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4725, в частині дарування 1/2 частки квартири; договір дарування [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4731, в частині дарування 1/2 частки квартири; договір дарування [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4719, в частині дарування 1/2 частки квартири; договір дарування [ADDRESS] від 08.09.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4722, в частині дарування 1/2 частки квартири; договір дарування [ADDRESS], від 08.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON], в частині дарування 1/2 частки квартири; договір дарування [ADDRESS], від 04.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], в частині дарування 1/2 частки квартири; зобов'язати [PERSON] повернути в спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] в натурі одержане за договором дарування: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] в натурі все одержане за договорами дарування,а саме: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS] від 08.09.2006 р.; зобов'язати [PERSON] повернути у приватну власність [PERSON] вбудоване приміщення на цокольному поверсі, загальною площею 137,9 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, розташоване за адресою: [ADDRESS]; визнати право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS] від 08.09.2006 р.; визнати право приватної власності [PERSON] на вбудоване приміщення на цокольному поверсі, загальною площею 137,9 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, розташоване за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсними договори іпотеки: від 10.04.2007 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 2385; від 10.04.2007 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку [ADDRESS],посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 2385; від 10.04.2007 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 2383; визнати частково недійсними: договір іпотеки від 10.04.2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банк» соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі іпотеку 1/2 частки [ADDRESS], посвідчений приватні нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за 2385; договір іпотеки від 10.04.2007р., укладений між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку 1/2 частини [ADDRESS]; договір іпотеки від 10.04.2007р., укладений між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку 1/2 частини [ADDRESS]; скасувати та виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007 р. за № 4779999, на підставі договору іпотеки № 2385 від 10.04.2007 р., стосовно об'єкту обтяження: [ADDRESS]; заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007 року за № 4780014, на підставі договору іпотеки № 2385 від 10.04.2007 року, стосовно об'єкта обтяження: [ADDRESS]; заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007 року за № 4779920, на підставі договору іпотеки № 2383 від 10.04.2007 року, стосовно об'єкта обтяження: [ADDRESS]. Крім того, до суду звернулась третя особа з самостійними вимогами [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: [PERSON], приватний нотаріус [PERSON], [PERSON], [PERSON], та Відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання права спільної часткової власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визначення часток в праві спільної часткової власності, визнання права власності, визнання частково недійсними договорів дарування та іпотеки, виключення з акту опису і арешту та звільнення майна з-під арешту, скасування та виключення заборони, посилаючись на наступні обставини. Вона та [PERSON] проживають однією сім'єю, не перебуваючи у шлюбі між собою, з березня 1999 року. Разом несуть витрати по утриманню житла, придбанню предметів побуту, продуктів харчування, спільно ведуть господарство, тобто знаходяться у фактичних шлюбних відносинах. Ця обставина підтверджуються актом КП Керуючої компанії Куйбишевського району м. Донецька «Житлово-експлуатаційна дільниця №3» від 15.09.2010 року. Крім того, факт спільного проживання визнається ними. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спірні правовідносини сторін регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, а не Сімейним кодексом України, оскільки останній набув чинності у 2004 році. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх сумісною власністю. Зважаючи на відсутність у сімейному законодавстві 2002 року чіткого визначення поняття членів сім'ї та сім'ї, вважає можливим застосувати аналогію права, запозичив ці визначення зі ст.64 Житлового кодексу Української РСР, яка відносить до них осіб, що постійно проживають разом із наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, у законодавстві не міститься вичерпного переліку осіб, які належать до кола сім'ї, але наведені критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками віднесено до них. Включення до складу інших осіб, які відповідають критеріям спільного проживання та ведення спільного господарства не суперечить загальному змісту Кодексу про шлюб та сім'ю України. Визначення за фактичними шлюбними відносинами ознак сім'ї підтверджується Конституційним судом України у рішенні від 03.06.1999 року по справі № 1-8/99. Таке відповідає практиці Європейського суду з прав людини у рішенні від 26.06.1994 року по справі «Кіган проти Ірландії». Обов'язковою ознакою сім'ї, за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, є постійне спільне проживання разом, ведення спільного господарства. Вважає, що положення ст. 17 ЗУ «Про власність» розповсюджуються на їх відносини. Зазначила, що за час спільного проживання однією сім'єю, за спільні грошові кошти, спільною працею, ними було набуте у власність нерухоме майно, у тому числі: квартира [ADDRESS], набувалась на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2000 р.; квартира [ADDRESS], набувалась на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2000р.; квартира [ADDRESS], набувалась на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2001р. Відповідно, вищезазначене нерухоме майно належить їм на праві спільної часткової власності. На майно, що є об'єктом права спільної часткової власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, поширюються положення Глави 8 цього кодексу. При цьому, реєстрація майна, в момент укладення договорів купівлі-продажу, лише за [PERSON], не впливає на правовий режим майна та не позбавляє її прав учасника спільної часткової власності. Ст. 65 Сімейного кодексу України (міститься в Главі 8 СК України) визначає правові засади здійснення права розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та встановлює правило розпорядження майном за взаємною згодою. Згідно із ч.3 ст. 65 Сімейного кодексу України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого із подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Разом з тим [PERSON] одноособово, без її згоди, розпорядився майном, що є спільною частковою власністю, безоплатно його передавши [PERSON], на підставі договорів дарування:від 08.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4725 - [ADDRESS]; від 08.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4731 - [ADDRESS]; від 08.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4731 -[ADDRESS]. Про наявність договорів дарування [PERSON] дізналась під час розгляду Куйбишевським районним судом (суддя: Черткова Н.І.) позову [PERSON] до [PERSON] про поділ рухомого майна, тобто у лютому 2010 року. За таких обставин, перебіг позовної давності для її вимог про визнання договорів недійсними почався у лютому 2010 року. Тому, строк позовної давності не пропущений. Недійсність договорів дарування в цілому, а не їх частин, випливає із обставин повернення майна, за наслідками реституції, обумовленої недійсністю правочинів, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, у спільну сумісну власність. На момент укладення спірних правочинів частки в майні [PERSON] та її не були виділеними, правовий режим майна - спільна часткова власність не змінювався. У зв'язку із цим, належними способами захисту порушених майнових прав позивача, виходячи зі змісту ст. 16 ЦК України, вважає визнання недійсними угод та застосування правових наслідків визнання угод недійсними (реституції) на підставі ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України. Як стало їй відомо, спірні квартири являються предметом іпотеки, а саме: [ADDRESS] та [ADDRESS] являється предметом іпотеки за договором від 10.04.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі № 2385 (заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 2386); [ADDRESS] являється предметом іпотеки за договором від 10.04.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі № 2383 (заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 2384). За вищевикладених обставин, вона вважає за необхідне також заявити вимоги щодо визнання недійсними договорів іпотеки, оскільки застосування вищезазначених способів захисту порушених прав, без визнання недійсними договорів іпотеки, в частині надання в іпотеку спірного майна, у повному обсязі не поновить її порушені права. Визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, на підставі яких набуто право власності [PERSON], виходячи зі змісту ч.1 ст. 236 ЦК України, призведе до їх недійсності з моменту вчинення. За таких обставин, майно що є предметом договорів іпотеки, належало на момент їх укладення на праві спільної часткової власності [PERSON] та їй. Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, виключно власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Із вищезазначених висновків вбачається незаконність набуття [PERSON] права власності на майно. Відповідно, [PERSON] не був власником:[ADDRESS] та [ADDRESS], [ADDRESS] станом на 10.04.2007 р. - дата укладення договорів іпотеки. Тому, не міг реалізовувати правомочності власника, визначені ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, у тому числі й на передачу майна в іпотеку. Згідно із ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. За викладених обставин, зміст договорів іпотеки спірного майна від 10.04.2007 року,посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON],суперечить ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України, що є підставою для визнання їх недійсними та припинення іпотеки щодо спірного майна. До Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно до договорів іпотеки від 10.04.2007р., було внесено: заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007р. за № 4779999, на підставі договору іпотеки № 2385 від 10.04.2007р., стосовно об'єкту обтяження: [ADDRESS]; заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007р. за № 4780014, на підставі договору іпотеки № 2385 від 10.04.2007р., стосовно об'єкту обтяження: [ADDRESS]; заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007р. за № 4779920, на підставі договору іпотеки № 2383 від 10.04.2007р., стосовно об'єкту обтяження: [ADDRESS]. Станом на сьогоднішній день в провадженні відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває: виконавче провадження №11985387, Стягувач - ПАТ «Укрсоцбанк», боржник - [PERSON], виконавчий документ - виконавчий напис від 06.03.2009 р. №1269.Вважає, що оскільки їй належить на праві власності 1/2 частки вказаного приміщення, з нього має бути знятий арешт. Після неодноразових змін предмету позову, просила суд визнати за [PERSON] та за [PERSON] право спільної часткової власності на: [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину приміщення на цокольному поверсі загальною площею 137,9 кв.м., в житловому будинку літ.А-5, розташованому за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] 1/2 частиною приміщення на цокольному поверсі, загальною площею 137,9 кв.м., в житловому будинку літ.А-5, розташованому за адресою: [ADDRESS]; визначити частку [PERSON] в праві спільної часткової власності на: [ADDRESS] у розмірі 1/2 частки [ADDRESS], [ADDRESS] у розмірі 1/2 частки [ADDRESS], [ADDRESS] у розмірі 1/2 частки [ADDRESS], [ADDRESS] у розмірі 1/2 частки [ADDRESS], [ADDRESS] у розмірі 1/2 частки [ADDRESS], [ADDRESS] у розмірі 1/2 частки [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]; визнати недійсними: договір дарування в частині відчуження 1/2 частки [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4725, договір дарування в частині відчуження 1/2 частки [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4731, договір дарування в частині відчуження 1/2 частки [ADDRESS] від 08.09.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], договір дарування в частині відчуження 1/2 частки квартири [ADDRESS], від 08 вересня 2006 року, укладений між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований), посвідчений 08 вересня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4728, договір дарування в частині відчуження 1/2 частки [ADDRESS] від 08.09.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4722, договір дарування в частині відчуження 1/2 частки [ADDRESS] від 04.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON]; виключити з Акту опису і арешту майна, складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, та звільнити з-під арешту: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]; визнати частково недійсними: договір іпотеки від 10.04.2007 року, укладений АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2385, договір іпотеки від 10.04.2007 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2385, договір іпотеки від 10 квітня 2007 р., укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] (іпотекодавець) в частині передачі в іпотеку 1/2 частини квартири [ADDRESS], договір іпотеки від 10 квітня 2007р., укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №2385 (заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за №2386), в частині передачі в іпотеку квартири 1/2 частки [ADDRESS], у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №18/028-КФ від 10 квітня 2007 року, договір іпотеки від 10.04.2007 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON], в частині передачі в іпотеку [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івашко НД зареєстрований в реєстрі за №2383, договір іпотеки від 10 квітня 2007р., укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусові Київського міського нотаріального округу [PERSON], в частині передачі в іпотеку квартири 1/2 частки [ADDRESS]; скасувати та виключити заборону, зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.2007 року: за №4779999, на підставі договору іпотеки №2385 від 10.04.2007р., стосовно об'єкта обтяження: [ADDRESS], за №4780014, на підставі договорі іпотеки №2385 від 10.04.2007р., стосовно об'єкта обтяження: [ADDRESS], за № 4779920, на підставі договору іпотеки №2383 від 10.04.2007 р., стосовно об'єкта обтяження: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи через перебування позивача на лікарняному, при цьому документів на підтвердження вказаної обставини до суду надано не було. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Від його представника до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через перебування відповідача та його представника за межами м.Донецька, при цьому документів на підтвердження вказаної обставини до суду надано не було. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити позивачу та третій особі з самостійними вимогами в задоволенні їхніх позовних вимог в повному обсязі. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. 3-ті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про часта місце розгляду справи. Від приватного нотаріуса [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Виходячи з того, що справа перебуває в провадженні суду з 2010 року, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін по справі, визнавши причину їхньої неявки до суду неповажною. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.07.1997 року по 02.11.2004 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами (т. 1 а.с. 33, 34). 05.10.1999 р. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,70 кв.м. (т.1 а.с.24). 21.06.2001 р. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,20 кв.м. (т.1 а.с. 22). 08.09.2000р. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 53,50 кв.м. (т.1 а.с.105). Правовстановлюючих документів на квартири: [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] суду не надано, але із заяв [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори вбачається, що квартири [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] були придбані подружжям в період шлюбу, а на момент придбання квартири [ADDRESS] [PERSON] в шлюбі не перебував, що було перевірено та засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (т.1 а.с. 75-78). Відповідно до ч.1, 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 08.09.2006 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договори дарування квартир: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] (т.1 а.с.27-32). Договорів дарування квартир № [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS] суду не надано. На виконання приписів ст. 65 СК України від [PERSON] було отримано нотаріально засвідчену згоду на укладання договорів про відчуження майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, а саме на укладання договорів дарування її колишнім чоловіком [PERSON] квартир: [ADDRESS]; під номером [ADDRESS]; під номером [ADDRESS]; під номером [ADDRESS]; під номером [ADDRESS] (т. 1, а.с. 75). Згода [PERSON] на дарування квартири [ADDRESS] не вимагалась, оскільки вказану квартиру було придбано [PERSON] після розірвання шлюбу (т. 1 а.с.77). Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, виключно власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. 10.04.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON], як власником нежитлового приміщення, були укладені договори іпотеки, відповідно до умов яких, [PERSON] було передано в іпотеку наступне майно: однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 43,20 кв.м.; чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 144,30 кв.м.; двокімнатна квартира під [ADDRESS], загальною площею 66,70 кв.м.; двокімнатна квартира під [ADDRESS], загальною площею 53,50 кв.м.; двокімнатна квартира під [ADDRESS], загальною площею 41,40 кв.м.; двокімнатна квартира під [ADDRESS], загальною площею 60,60 кв.м. (т.1, а.с.9-21). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] як законний власник майна, передав його в іпотеку банку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо часткового визнання договорів дарування недійсними є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають, в зв'язку з чим не підлягають і задоволенню позовні вимоги в частині визнання права спільної сумісної власності та зобов'язання повернути в натурі все одержане за договором дарування, а також визнання недійсним договору іпотеки від 10.04.2007 року в частині передання в іпотеку спірного майна, та скасування і виключення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборони. З приводу позовної вимоги про зобов'язання [PERSON] повернути у приватну власність [PERSON] вбудоване приміщення на цокольному поверсі, загальною площею 137,9 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, розташоване за адресою: [ADDRESS] та визнання права приватної власності [PERSON] на вбудоване приміщення на цокольному поверсі, загальною площею 137,9 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, розташоване за адресою: [ADDRESS], суд зазначає, що рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 02 вересня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11.11.2013 р., було встановлено, що 28.09.1999 року [PERSON] придбав частину нежилого вбудованого приміщення загальною площею 127,70 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 10.12.2004 року [PERSON] придбав частину вбудованого приміщення загальною площею 15,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Тобто, вказана частина приміщення була придбана [PERSON] вже після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] 05.09.2006 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір дарування вбудованого приміщення на цокольному поверсі загальною площею 137,9 кв.м. житлового будинку літ. А-5, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На виконання приписів ст. 65 СК України від [PERSON] було отримано нотаріально засвідчену згоду на укладання договору про відчуження майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, а саме на укладання договору дарування її колишнім чоловіком [PERSON] вбудованого приміщення на цокольному поверсі загальною площею 127,70 кв.м. житлового будинку літ. А-5 під номером [ADDRESS] [PERSON]. Згода [PERSON] на дарування 15,1 кв.м. вказаного приміщення не вимагалась, оскільки вказану частину було придбано [PERSON] після розірвання шлюбу. Надаючи нотаріальну згоду на відчуження спільної сумісної власності, [PERSON] не мала жодних претензій щодо правового режиму майна, що відчужується, не зазначала, що це є її приватною власністю. Більш того, у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження того, що вбудоване приміщення площею 127,7 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, розташоване за адресою: [ADDRESS], було придбане лише за її кошти. Враховуючи положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, підстав для визнання за [PERSON] права приватної власності на вказану частину приміщення немає. Що стосується частини приміщення загальною площею 15,1 кв.м., яка була придбана [PERSON] після розірвання шлюбу 10.12.2004 року, - жодних доказів участі позивачки [PERSON] у придбанні спірної частини приміщення суду не надано. Таким чином, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні вказаних вище позовних вимог. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права спільної часткової власності на квартири №? [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] вони також не підлягають задоволенню, оскільки жодних доказів участі позивачки [PERSON] у придбанні спірного майнасуду не надано. Щодо позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного з них визначається ступенем його трудової участі. Будь-яких належних та допустимих доказів про те, що [PERSON] передавала [PERSON] гроші на придбання спірних об'єктів нерухомості та в якій саме сумі, [PERSON] суду не надала. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею та [PERSON] право спільної часткової власності на [ADDRESS], [ADDRESS], кв. [ADDRESS], кв. [ADDRESS], [ADDRESS], кв. [ADDRESS] та визнання за нею права власності на вказану частку є безпідставними і задоволенню не підлягають. В зв'язку з відмовою в задоволенні вказаних позовних вимог не підлягають задоволенню й усі інші позовні вимоги, оскільки жодного відношення до спірний об'єктів нерухомості, які є предметом договорів дарування та договорів іпотеки, [PERSON] не має, а тому вона є неналежним позивачем. Позовні вимоги [PERSON] щодо витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вбудованого приміщення на цокольному поверсі загальною площею 137,9 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, розташованому за адресою: [ADDRESS] та зобов'язання усунути перешкоди в користування цим майном не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не є його власником. Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed