Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту належності заповіту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В своєму позові, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач зазначив, що [INFO] року померла [PERSON]. Він є спадкоємцем майна за заповітом, інші спадкоємці відсутні. Після її смерті залишилося спадкове майно - право на земельну частку (пай), розміром 3,13 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Броварківської сільської ради Глобинського району, яка належала її померлому чоловіку [PERSON] на підставі списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», який є додатком 1 до державного акта на право колективної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за [NUMBER] від 29.12.1995 року, яке вона фактично прийняла, оскільки проживала з померлим на момент його смерті. Державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку. Крім того, через допущену у заповіті від 11.07.1996 року помилку у написанні прізвища спадкоємця «[PERSON]» замість «[PERSON]», він позбавлений можливості оформити право на зазначене спадкове майно. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, встановити факт, що заповіт, від імені [PERSON] від 11 липня 1996 року, посвідчений секретарем Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, зареєстрований в реєстрі за №36, складений на ім'я [PERSON] належить йому; визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 3,13 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності КСП «Ленінець», розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала її померлому чоловіку [PERSON] на підставі списку громадян - членів КСП «Ленінець», який є додатком 1 до державного акта на право колективної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за [NUMBER] від 29.12.1995 року. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів - Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області та третіх осіб - Градизької державної нотаріальної контори Глобинсього району Полтавської області, Сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданим виконкомом Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області [INFO] року (а.с. 12). За життя, 11.07.1996 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого, усе своє майно, де б воно не було, і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено Броварківською сільською радою Глобинського району Полтавської області за номером 36, на час розгляду справи чинний (а.с.53,54). Згідно паспорту громадянина України позивача серії [NUMBER], виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 29.11.1996 року, [PERSON] народився [INFO] року у с. Броварки Глобинського району Полтавської області, на 2 сторінці його прізвище зазначено російською мовою «[PERSON]» (а.с. 7). Відповідно до дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після померлої [INFO] року [PERSON] в Градизькій державній нотаріальній конторі Глобинського району Полтавської області заведена спадкова справа № 141 від 03.06.2010 року на підставі заяви [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 46378394 та 46378397 від 09.01.2017 року, остання склала заповіт, посвідчений 11.07.1996 року Броварківською сільською радою Глобинського району Полтавської області за номером 36, на час розгляду справи чинний. Спадкових договорів не померла не укладала (а.с.36-40, 51-57). Державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області 15.12.2010 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] (а.с.19). Таким чином, матеріалами справи підтверджено розбіжність у написанні прізвища позивача в заповіті, внаслідок помилкового перекладу з російської мови на українську. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту родинних відносин. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. Встановлення факту належності заповіту необхідне позивачу для можливості прийняти спадщину за заповітом після померлої [PERSON] Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині встановлення факту належності документу є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача в частині визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом суд встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть № 21 від 17 березня 1997 року, виданим Глобинським райвідділом ДРАЦС 16.11.2016 року (а.с. 9). За життя, [PERSON] було включено до списку громадян-членів КСП «Ленінець», який є додатком 1 до державного акта на право колективної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за [NUMBER] від 29.12.1995 року. (а.с. 15-17). Відповідно до довідки № 34-1609-99.3-1019/0/26-16, виданої 07 грудня 2016 року Відділом Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, [PERSON] є в списку громадян-членів КСП «Ленінець», який є додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за [NUMBER] від 29.12.1995 року. Сертифікат на право на земельну частку (пай) померлий не отримував. Середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Ленінець» на території Броварківської сільської ради становить 3,13 умовних кадастрових гектарів. Грошова оцінка земельної ділянки (паю) станом на 01.01.2016 року становить - 126385,59 грн. (з урахуванням коефіцієнта індексації 4,796 та 1,756) (а.с. 14). Згідно довідки № 1315 від 28.11.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO] до дня його смерті - [INFO] року був зареєстрований та постійно проживав в селі Броварки Глобинського району разом із дружиною [PERSON], [INFO] (а.с.10). Шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджуються Записом акта про шлюб № 1 від 09 лютого 1948 року (а.с.11). Як було встановлено судом, [PERSON] заповідала належне їй майно позивачу. Державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку (а.с.18). Як вбачається із повідомлення Градизької державної нотаріальної контори №79 від 24.01.2017 року та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру №46518333 від 24.01.2017 року, спадкова справа після померлого [INFO] року [PERSON] не заводилася (а.с.55,56). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Правовідносини по спадкуванню у випадку спадкування [PERSON] майна після чоловіка [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON], прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], оскільки на час смерті проживала з ним однією сім'єю та фактично вступила у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Броварківської сільської ради Глобинського району. Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, за життя [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого чоловіка у вигляді права на земельну частку (пай) у землях КСП «Ленінець», членом якого він був. Отже, зазначена земельна ділянка є спадковим майном. Позивач є спадкоємцем на майно [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину. Спадщина відумерлою не визнана, інші спадкоємці, в тому числі які мають право на обов'язкову частку після померлої відсутні. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved