Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд із позовом до Неветленфолівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с.Ботар Виноградівського району Закарпатської області померла його двоюрідна бабка [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно: житловий будинок в [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 26.07.2018 року, посвідчений секретарем Неветленфолівської сільської ради, і яким все своє майно заповідала позивачу. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , позивачу було надано письмовий лист-роз`яснення та повідомлено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видати не має можливості, у зв`язку з цим рекомендовано звернутися у суд для визнання права власності на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився. Від представника відповідача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, не заперечують відносно задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач позов визнав, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. 05.08.2018 [INFO] в с.Ботар Виноградівського району Закарпатської області померла двоюрідна бабка позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.08.2018 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок в [ADDRESS] та земельна ділянка на території Дяківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 0,78 га. За життя [PERSON] залишила заповіт від 26.07.2018 року, посвідчений секретарем Неветленфолівської сільської ради, і яким все своє майно заповідала [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] ,\~ позивачу було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса №108/01-16 від 06.03.2019 року. Рішенням Виноградівського районного суду від 22.05.2019 року у справі №299/875/19 мені визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Після набрання цим рішенням законної сили позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , однак йому було надано письмовий лист-роз`яснення №338/02-14 від 26.06.2019 року та повідомлено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS] , належний [PERSON] , Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видати не має можливості, у зв`язку з цим рекомендовано звернутися у суд для визнання права власності на нерухоме майно. Як встановлено у судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] , подружжя дітей не мало. Як вбачається із довідки сільської ради позивач дійсно поховав двоюрідну бабку [PERSON] , яка померла [INFO] та поніс всі матеріальні витрати, пов`язані із похованням померлої. Інших спадкоємців на спадкове майно після смерті [PERSON] немає. Згідно довідки, виданої КП «Виноградівське РБТІ» від 02.02.2019 р. №72 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у [ADDRESS] будівництвом завершений та рахується за [PERSON] згідно довідки Неветленфолівської сільської ради від 25.09.2018 року. В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини зона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок у [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті двоюрідної бабки.

Outcome: approved