Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо ненадання йому житлового приміщення, як інваліду війни ІІ групи з числа учасників бойових дій на території Афганістану протягом двох років з дати прийняття рішення про включення [PERSON] до списку на позачергове одержання житлового приміщення. А також просив зобов`язати відповідачів позачергово забезпечити позивача, як інваліда війни ІІ групи з числа учасників бойових дій на території Афганістану, житловим приміщенням у межах відповідної норми. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він являється інвалідом війни ІІ групи з числа учасників бойових дій на території Афганістану, а також внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 29.11.2017 (безтермінове). Відповідно до довідки 1126 від 5.12.2018 видану відділом обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, він перебуває на квартирному обліку з 27.11.2018 в складі сім`ї з однієї особи, порядок забезпечення житлом - позачерговий, облікова справа №37772. При цьому, 01.12.2020 відповідно до ст. 46 ЖК України та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 за №470, позивач звернувся до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою в якій просив надати житлове приміщення на яке він має право як особа яка є інвалідом війни ІІ групи з числа учасників бойових дій на території Афганістану, оскільки з дати постановки його на квартирний облік з 27.11.2018 вже пройшло два роки і він має право на позачергове отримання житла у строки, встановлені чинним законодавством. Однак, на вказане звернення відповідач Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація відповідним листом від 15.12.2020 повідомила, що позивач перебуває на квартирному обліку в загальній черзі за №7483, в пільговій черзі поза черговиків за №485, а по категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни, інтернаціоналістів за №7, у зв`язку із чим його житлове питання буде розглянуте в порядку черговості у відповідності до ст. 43 ЖК УРСР. [PERSON] вважає таку відмову у забезпеченні його позачергово житловим приміщенням, як інваліда війни ІІ групи з числа учасників бойових дій на території Афганістану, незаконною та безпідставною, а його житлові права порушеними. Таким чином позивач, посилаючись, зокрема, на положення ст.19 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 39, 46 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», звернувся до суду із вказаним позовом який просив задовольнити з викладених в ньому підстав. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 30.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в якому міститься прохання відмовити в задоволенні позову, з посиланням на те, що відповідачем не оспроюється та обставина, що позивач потребує поліпшення житлових умов у зв`язку із чим перебуває у відповідній черзі. Але черговість надання житла визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). А право на позачергове отримання житла відповідно до п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має реалізовуватись лише згідно з існуючою черговістю з врахуванням часу взяття на облік та в порядку, передбаченому законодавством. А зважаючи на те, що черга позивача на отримання житла з метою поліпшення житлових умов на даний час не підійшла, надання йому відповідного житлового приміщення з державного житлового фонду призведе до порушення прав інших громадян, які також потребують поліпшення житлових умов та знаходяться у відповідній черзі. Окрім того, у вказаному відзиві зазначено, що Розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) від 11.09.2014 №1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Києві», Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надані повноваження з урахуванням загальноміського автоматизованого банку даних «Квартоблік» здійснювати від імені виконавчого органу КМР (КМДА) розподіл та передачу в установленому порядку житлових приміщень, зазначених у п.1 вказаного розпорядження, районним в місті Києві державним адміністраціям, підприємствам, установам, організаціям. Окрім того, п. 3.2 вказаного Розпорядження, районним в м. Києві державним адміністраціям доручено не допускати надання житлових приміщень, зазначених у п.1 вказаного Розпорядження, без їх надходження в установленому порядку від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з дня видання цього розпорядження. При цьому зазначено, що у вказаного відповідача немає ні повноважень, ні відповідного житла для надання його позивачу, а також враховуючи, що жодних доказів на підтвердження порушення Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією прав та інтересів позивача ним надано не було, просив відмовити в позові повністю. В свою чергу, 16.04.2021 позивач направив відповідь на відзив в якому зазначив, зокрема, що з 26.02.1992 перебуває в Україні (м. Донецьк) на обліку як особа (інвалід війни 3 групи, учасник бойових дій), що першочергово/позачергово потребує поліпшення житлових умов - надання житла. У 2014 він отримав статус внутрішньо переміщеної особи та орендує житло. В листопада 2017 внаслідок погіршення здоров`я йому встановили ІІ групу інвалідності внаслідок війни. Україна в особі органів місцевого самоврядування впродовж 29 років порушує його житлові права і прямі вимоги Конституції України і Законів України: ст. 46 ЖК УРСР, ст.ст. 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». А Україна в особі органів місцевого самоврядування на протязі 4-х років перешкоджала навмисно у поновленні його на обліку як особи, що позачергово потребує поліпшення житлових умов, оскільки він тільки відповідним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва поновлений відповідачем на квартирному обліку в 2018 році. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2021 задоволено клопотання представника позивача та залучено співвідповідачем Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). 13.07.2021 надійшов відзив Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якому він просив також відмовити в задоволенні вказаного позову та посилався на ту обставину, що особи, які зараховані на квартирний облік раніше позивача, також мають безсумнівне право на вирішення питання щодо поліпшення житлових умов та позачергове отримання житлової площі і такі особи користуються однаковими правами, а надання будь-яких переваг в залежності від підстав включення до нього та інших обставин законодавством не передбачено. У своїй відповіді на відзив, яка надійшла від позивача до суду 19.07.2021, [PERSON] посилається на те, що доводи відповідача Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не спростовують правових та фактичних підстав і обґрунтувань заявлених позовних вимог і позивач відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в загальному провадженні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представника адвокат Бойко Д.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з наведених в позові підстав. Представник відповідача -1 Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав пояснення, викладені у відзиві та просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач-2 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) явку в судове засідання свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без участі представника та в задоволенні позову відмовити. Вислухавши позивача, його представника та представника відповідача-1, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЖК УРСР встановлено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.9 ЖК УРСР). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності віднесені до виключної компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Умови та порядок отримання позачергового житла ветеранами та інвалідами війни визначені нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також ЖК Української РСР. Згідно норм ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Також ст. 15 ЖК УРСР встановлено, зокрема, що виконавчі комітети міських Рад здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жилі приміщення. Частинами 1, 3, 4 ст. 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень). Так, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 29.11.2017 [PERSON] є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.10). Згідно з абзацом першим пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни та прирівняні до них особи позачергово забезпечуються житлом, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік. Отже, відповідні органи, уповноважені державою на виконання функцій з розподілу житла, протягом двох років з дня взяття на квартирний облік зобов`язані надати особі, на яку поширюється дія цієї норми, житло. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2018 №718, позивача, на підставі постанови Апеляційного суду м. Києва від 31.10.2018 по цивільній справі №761/23334/17 було взято на квартирний облік та включено до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, на пільгових підставах по категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни, інтернаціоналістів. Разом з тим, порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470. Відповідно до п.п. 1 п. 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень. Підпунктом 3 п. 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено. Суд погоджується з доводами позивача, що він має право на позачергове отримання житла у відповідності до вимог пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» так як із сім`єю у складі 1 особи перебуває на квартирному обліку в Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації по обліковій справі № 37772 з 27.11.2018 року в позачергових списках за категорією «особа з інвалідністю внаслідок війни, інтернаціоналісти» (а.с.5). Із наявної в матеріалах справи відповіді від 23.03.2021 року вбачається, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку в наступних чергах, а саме станом на 23.03.2021: загальна черга - №7447; позачергова - № 473; за категорією обліку «особа з інвалідністю внаслідок війни, інтернаціоналістів» - № 7 (а.с. 37, 38) . Відповідно до наданої позивачем копії довідки №6 від 24.02.2014 Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Донецьку Ради вбачається, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 26.02.1992 на першочерговій квартирній черзі як інвалід війни ІІІ групи складом сім`ї з трьох осіб (він, дружина та син) та станом на 24.02.2014 номер його черги серед громадян, який має право на позачергове отримання житлових приміщень - 255, інвалідів війни - 31, першочергової черги - 607, серед учасників бойових дій в Афганістані і військових конфліктів в іноземних країнах - 7 (а.с.43). Отже, не оспорюється і не заперечується та обставина, що позивач потребує поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим перебуває у відповідній черзі. Відповідно до статті 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Частиною першою статті 46 ЖК Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Відповідно до частини третьої статті 46 ЖК Української PCP громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Вказане право на отримання житла поза чергою особами з числа учасників бойових дій також закріплено у пункті 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено. Забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Аналогічна позиція Верховного Суду висловлена у Постанові від 03 квітня 2020 року в справі № 344/8248/17-ц, відповідно до якої, іншого порядку, ніж за датою взяття на облік, у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги), законодавством не встановлено. Даною Постановою Верховний Суд прийшов до висновку, що право на позачергове отримання житла відповідно до п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має реалізовуватися лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та в порядку, передбаченому законодавством. Однак, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України, що він має переважне право на отримання житла перед іншими громадянами з таким самим статусом та перебувають раніше позивача у черзі на отримання житла і які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, або, що надійшла його черга на отримання житла у відповідності до вимог Закону України статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». А відтак, позивач має право на позачергове отримання житла, але в порядку черги і після того, як будуть забезпечені житлом інші особи, які перебувають у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла перед нею, що узгоджується положенням ст. 43 ЖК УРСР. Верховний Суд у своїй постанові від 16.11.2020 року у справі N 344/16215/17 прийшов до висновку, що надання житлового приміщення позивачу раніше, ніж його отримають особи, що поставлені на квартирний облік перед ним у черзі, суперечитиме вищезазначеним нормам щодо черговості надання житла. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом України у постановах від 02 жовтня 2013 року N 6-87цс13, від 04 червня 2014 року N 6-50цс14, від 03 червня 2015 року N 6-390цс15, а також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі N 712/4259/17 (провадження N 61-15146сво18). На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позивач дійсно перебуває у списку осіб, що перебувають на позачерговій черзі по отриманню житла. Підстави для сумніву у вказаних списках відсутні. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів порушення порядку взяття громадян на квартирний облік, зняття з обліку і надання громадянам жилих приміщень з порушенням визначеної черговості, - позивачем надано не було. В даному випадку слід зазначити, що після відповідного звернення [PERSON] до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про отримання відповідно до ст. 46 ЖК УРСР житлового приміщення, позивач отримав відповіді, що його житлове питання буде розглянуте в порядку черговості відповідно до ст. 43 ЖК УРСР і що з 2015 року в розпорядження адміністрації району Департаментом будівництва та житлового забезпечення передано 2 квартири для осіб з інвалідністю внаслідок війни, інтернаціоналістів (а.с.6-7, 8, 9). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, щодо обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд також враховує висновки, які зробив Європейський суд з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті та відповідних поясненнях, не впливають на вищевказані висновки суду. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, відповідно до правил ч.6 ст. 141 ЦПК України, з врахуванням тієї обставини, що в задоволенні позову відмовлено і позивача звільнено від сплати судового збору, тому судові витрати в даному випадку компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed