Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнив та просив стягнути з [PERSON] на його користь ринкову вартість 1/4 частки в квартирі [ADDRESS] в розмірі 268470 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 25.01.2018 року йому на праві власності належить 1/4 частка квартири [ADDRESS] . [PERSON] на праві власності належить 3/4 частки у вищевказаній квартирі, зокрема, 1/4 частка їй належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 25.01.2018 року, а також 1/2 частка належить на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17.12.2012 року. Позивач просить стягнути з відповідача ринкову вартість спірної квартири у розмірі 268470,00 грн., у зв`язку із неможливістю виділення йому 1/4 ідеальної частки. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, пояснивши, що оскільки відповідно до висновку експерта виділити 1/4 ідеальну частку квартири [PERSON] неможливо, необхідно стягнути з [PERSON] ринкову вартість даної частки. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечив, пояснивши, що [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [PERSON] не чинить. Крім того, представник відповідача зазначив, що [PERSON] є людиною пенсійного віку, яка постійно хворіє і фінансово неспроможна виплатити [PERSON] компенсацію. Відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судам належить зважати на ефективність такого способу. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] покликається на ст.ст. 369, 370 ЦК України, проте, дані норми визначають право спільної сумісної власності. Водночас, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 25.01.2018 року, за реєстровим номером 4-31 [PERSON] набув право спільної часткової власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 3/4 частки квартири [ADDRESS] . Зокрема, 1/2 частка даної квартири належить на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова та 1/2 частка квартири належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 14.03.2018 року за реєстровим номером 4-126. Відтак, [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, оскільки відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами 1, 2 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Правовим висновком судової палати у цивільних справах Верховного Суду України щодо присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні від 13.01.2016 року у справі №6-2925цс15 встановлено, що виходячи з аналізу володіння, користування та розпорядження спільною частковою власністю та із врахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного з співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити з-поміж іншого чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом та чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Так, згідно з висновком експерта №826/827 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз від 26.04.2019 року виділити [PERSON] в натурі 1/4 ідеальну частку в квартирі [ADDRESS] технічно неможливо. Відповідно до вищевказаного висновку ринкова вартість 1/4 частки в квартирі [ADDRESS] становить 268470,00 грн. без врахування ПДВ, яку [PERSON] просить стягнути з [PERSON] . В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] 1939 року народження, є пенсіонером, що стверджується пенсійним посвідченням [NUMBER] серії [NUMBER] , проживає одна, а також відповідно до виписки №32626 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] потребує спостереження в поліклініці, також планових оглядів. Відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] неспроможна виплатити [PERSON] компенсацію за його частку у квартирі. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [PERSON] не чинить. Більше того, всі витрати на утримання та збереження майна несе [PERSON] , що суперечить ст.360 ЦК України. Відповідно до якої співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Також, судом встановлено, що [PERSON] не бажає отримувати у власність частку [PERSON] . Відтак, згідно з ч.1 ст.316 ЦК України суд не вправі проти волі особи змусити її отримувати у власність будь-яке майно. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших, суд приходить до висновку, що стягнення з [PERSON] компенсації на користь [PERSON] порушить її права, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed