Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд розірвати шлюб, укладений 28.06.2009 року між нею та [PERSON], відповідно до шлюбного контракту, який було легалізовано в посольстві України в Арабській республіці Єгипет 09.05.2010 року за номером [NUMBER]. На обґрунтування позову зазначено, що 28.06.2009 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований відповідно до шлюбного контракту, та який було легалізовано в посольстві України в Арабській республіці Єгипет 09.05.2010 року за номером [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання неодноразово виникали різного роду непорозуміння, проживання однією сім'єю фактично припинено. Так, на думку позивача подальше спільне сімейне життя та примирення не можливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.06.2009 року відповідно до шлюбного контракту, та який було легалізовано в посольстві України в Арабській республіці Єгипет 09.05.2010 року за номером [NUMBER], що підтверджується офіційним шлюбним контрактом, який 28.06.2009 року внесений до реєстру актів громадянського стану за № 3077. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 19.07.2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. З дослідженого судом шлюбного договору не встановлено обставин, які б суперечили вимогам ст. ст. 22, 24 - 26 СК України та могли би бути підставою недійсності шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Відповідно до ст. 63 цього закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що сторони мали останнє спільне місце проживання в Україні, а позивач є громадянкою України. За таких обставин суд вважає, що питання розірвання шлюбу між сторонами відповідно до зазначених вимог закону може розглядатись судом України за загальними правилами підсудності, із застосуванням до правовідносин між сторонами сімейного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, суперечило б інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved