Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» про захист прав споживачів та розірвання договору послуги. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що 17.09.2015 року між сторонами укладено договір споживчої послуги №001250 від 17.09.2015 року, згідно якого позивач вважав, що підписавши заяву про надання відповідачем транспортного засобу - трактора МТЗ 82.1, випуску 2013 року синього кольору за ціною 160000,00 грн. уклав договір фінансового лізингу про отримання саме цього транспортного засобу. Однак, підписавши договір фінансового лізингу та сплативши аванс у розмірі 32000,00 грн., позивачу стало відомо про порушення його прав, як споживача, оскільки надано не якісну послугу, а саме не трактор МТЗ 82.1, а кабіну від міні трактора китайського виробництва. Тому, зважаючи що відповідач не мав змоги виконати договір законним шляхом, оскільки не має права торгівлі тракторами та надав неякісну послугу, просив розірвати договір споживчої послуги фінансового лізингу та стягнути в відповідача кошти у розмірі 32000,00 грн., як безпідставно отримані. Представник позивача у судовому засіданні вимоги, зазначені у позові підтримав. Крім того, вказав, що печатки, які містяться на договорі лізингу та на заявці позивача різні, що підтверджує вчинення дій відповідача на укладення фіктивного договору, виконати який не надасться можливим. Тому, зважаючи на цю обставину, а також враховуючи волю позивача на укладення договору лізингу про надання відповідачем транспортного засобу - трактора МТЗ 82.1, а не кабіни трактора Донгфенг 404, просив вимоги задовольнити. Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» надано заперечення проти позову, згідно яких, зазначене наступне. Договір, підписаний сторонами, містить положення, щодо вартості предмету лізингу, а саме 12352,77 доларів США, що еквівалентне 290290,00 грн. та зазначено в додатках до договору, які його невідємною частиною. Також, договір містить детальне викладення порядку сплати авансового внеску та умови отримання предмету лізингу. Крім того, предметом лізингу є трактор Донгфенг 404 у комплектації з кабіною, механічною КПП та приводом типу 4*4, що є головною умовою визначення предмету договору. Оскільки позивач добровільно уклав договір лізингу з відповідачем, підстав для його розірвання не має, однак, позивач має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі, що також передбачено умовами договору. Тому, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити та розглянути справу без участі представника відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається із матеріалів справи, 17.09.2015 року [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», уклали договір фінансового лізингу №001250 від 17.09.2015 року. Згідно до умов договору, предметом договору фінансового лізингу є трактор Донгфенг 404, комплектація із кабіною, тип КПП МК ПП, привід 4*4, вартість якого на момент укладення договору та розмір авансового платежу визначена у додатку №1 до Договору, що є його невідємною частиною. Договір набув чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної та достовірної інформації про положення договору є особисте підписання позивачем кожної сторінки Договору та Додатків до нього та відсутність звернень позивача до відповідача про надання розяснень щодо окремих положень Договору. Тому, посилання представника відповідача про ненадання відповідачем повної та достовірної інформації щодо предмету договору та інших істотних умов не відповідає доказам, які містяться у матеріалах справи. Крім того, твердження представника позивача про наявне погіршення зору позивача в момент підписання договору не підтверджено жодним доказом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, які виникають зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 6 вказаного Закону істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Пунктом 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. Відповідно до ч.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги) зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Спожиавч має право відмовитись від договору про виконання робіт ( надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзаці першому та другому цієї частини. Відповідно до п.1.1 ст.1 Договору, Додатку №2, предметом договору фінансового лізингу є трактор Донгфенг 404 у комплектації з кабіною, механічною КПП та приводом типу 4*4, вартість якого визначена умовами договору та Додатком №2. Як вбачається з матеріалів справи, предмет лізингу, визначений в договорі, змінений не був. Підписавши договір, лізингоодержувач підтвердив досягнення згоди щодо істотної умови договору, а саме: предмету договору лізингу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Отже, законодавством про фінансовий лізинг чітко передбачено порядок, умови та наслідки розірвання договорів фінансового лізингу лізингоодержувачами в односторонньому порядку, тобто законодавством передбачена можливість відмовитись від правочину в разі неналежного виконання лізингодавцем умов договору, а саме лише у разі затримки передачі товару в користування, в інших випадках сторони мають обов'язково керуватись умовами договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 12.1 договору лізингу лізінгоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізінгодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням розірвати договір, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. В інших випадках не передбачених даним договором лізингоодержувач має право розірвати даний договір виключно з підстав, які чітко передбачені чинним законодавством України на момент такого розірвання. У судовому засіданні зясовано, що позивач лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням розірвати договір не повідомляв. Разом з тим, судом не встановлено прострочення передачі предмета лізингу з огляду на таке. Відповідно до Додатку №1 авансовий платіж становить 50% від вартості предмету лізингу, яка сторонами обумовлена у розмірі 12352,77 доларів США та на дату укладення Договору за курсом становить 290290,00 грн. Пунктом 1.7 ст. 1 Договору визначено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.4. ст. 9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.6. ст. 9 даного договору. Згідно п. 8.2. ст. 8 договору, укладаючи даний договір, сторони погодилися, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору становить 9192,44 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 147079,16 грн. Пунктом 8.3. договору визначено, що сторони погодили, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату укладання договору, може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу долара США до гривні. За змістом Договору, а саме відповідно до п.1.7 Договору позивач мав право на передачу йому предмету лізингу лише з моменту сплати ним як Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця Авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу), комісії за передачу предмету лізингу (3% від вартості предмета лізингу), адміністративного платежу (10% від вартості предмета лізингу). Сплачені позивачем 17.09.2015 року кошти у розмірі 32000,00 грн. (квитанція №2) зараховані на: першочерговий адміністративний платіж 29029,00 грн.; частину авансового платежу 2971,00 грн. Таким чином, права на отримання предмету лізингу позивачем не набуто. Позивач також стверджує, що після укладення договору №001250 від 17.09.2015 року він через деякий час зустрічався із представником відповідача та між ними було погоджено та підписано обома сторонами заяву про надання транспортного засобу - трактору МТЗ 82.1, випуску 2013 року синього кольору за ціною 160000,00 грн. Однак дана заява не є договором чи його частиною та не передбачає виникнення будь яких договірних відносин між сторонами. Крім того, печатка на заяві належить іншій юридичній особі, а саме: Товариству з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна», що також визнано сторонами. Тому вказана заява не є складовою договірних відносин, що склалися між сторонами і є предметом судового розгляду, а свідчить про існування інших правовідносин. Таким чином, твердження позивача, щодо наміру укласти договір фінансового лізингу предметом якого є трактор МТЗ 82.1, випуску 2013 року синього кольору за ціною 160000,00 грн., не знайшло свого підтвердження, оскільки не надано суду жодного доказу в обґрунтування цієї вимоги. Натомість, факт підписання позивачем кожної сторінки договору, Додатку №1, Додатку №2 до договору свідчить, що волевиявлення позивача було вільним, та останній перед підписанням договору мав можливість ознайомитися з кожною сторінкою договору та додатків. Тому, суд, при вирішенні даного спору керувався положеннями договору фінансового лізингу №001250 від 17.09.2015 року, який сторонами не оспорений та набув чинності. Разом з тим, твердження представника позивача щодо вчинення неправомірних дій представниками відповідача по відношенню до позивача, зокрема фальсифікації договору, в ході судового засідання не знайшло свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що позивач з відповідними заявами до правоохоронних органів навіть не звертався. Згідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, вимоги позивача щодо розірвання договору споживчої послуги фінансового лізингу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, докази не надані, тому, суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, а відтак відмовляє і в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача кошти у розмірі 32000,00 грн., як безпідставно отримані, оскільки не задоволено первісну вимогу.

Outcome: dismissed