Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON], 3-ті особи житловий кооператив «Флора-18», гаражно-будівельний кооператив «Околиця-1» , після уточнень якого остаточно просить суд: визнати за позивачкою право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та встановити факт здійснення будівництва гаража [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі «Околиця» за рахунок спільних коштів подружжя - [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що спірна квартира набута в період шлюбу між нею та відповідачем, за спільні кошти, які були внесені у якості пайового внеску за квартиру, тому підлягає поділу в рівних частках. Крім того, відповідач є членом кооперативу та в період шлюбу здійснив будівництво гаражу за спільні кошти подружжя та оскільки право власності на гараж не зареєстровано просить визнати факт будівництва гаражу за спільні кошти її та відповідача. Відповідач - [PERSON] , позовні вимоги визнав частково, а саме в частині поділу квартири, зазначаючи, що вона придбана у шлюбі та є спільною сумісною власністю. Про встановлення факту здійснення будівництва гаража [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі «Околиця» за рахунок спільних коштів заперечував, зазначаючи, що вказаний факт є не доведеним позивачем. 3-тя особа - житловий кооператив «Флора-18», у судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином. 3-тя особа - гаражно-будівельний кооператив «Околиця-1», у поданій заяві просив розглядати справу без участі кооперативу. Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України. Суд лише сприяє у реалізації сторонами їх прав, шляхом роз'яснення їх процесуальних прав. Особам які були присутні під час судових засідань, суд роз'яснював їх права. Суд заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи , вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 24.04.1988 р., який розірваний за рішенням Київського районного суду м.Харкова від 25.04.2014р. У 1990 році відповідач вступив в житлового кооперативу «Флора-18» 07.06.1990 р. вніс пайовий внесок в повному розмірі в сумі 12 152 р. на двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією квитанції № 001607844. У 2013 році відповідач зареєстрував право власності на спірну квартиру отримавши свідоцтво про право власності. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЗУ «Про власність», який був чинний на час сплати пайових внесків - член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ч.1 ст. 22 КпШС України (на час сплати пайового внеску) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Судом встановлено та визнано сторонами, що пайовий внесок за кватиру сплачений відповідачем в період шлюбу у 1998 році , за спільні кошти подружжя, тому на підставі зазначених норм закону є спільним сумісним майном. Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Враховуючи рівність часток подружжя та відсутності підстав для відступлення від засади рівності часток, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на ? частину квартири [ADDRESS] , в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. Стосовно визнання юридичного факту, суд зазначає наступне. Згідно довідки 25.09.2014р. відповідач є членом Гаражно-будівельного кооперативу «Околиця-1» з 1998 року та у цьому ж році здійснив будівництво гаражу [NUMBER]. Право власності на гараж не зареєстровано. У зв'язку із відсутності реєстрації права власності на гараж, позивач просить суд визнати факт того, що будівництво вказаного гаражу здійснено за спільні кошти подружжя. Відповідно до ст. 6 ЦК України в редакції 1963 р. способами захисту цивільних прав є : визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов'язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Відповідно до ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України майно подружжя набуте за час шлюбу є спільною сумісною власністю , яке підлягає поділу у разі не досягнення між ними згоди щодо його користування, розпорядження. Крім того, згідно із статутом кооперативу , саме кооператив здійснює будівництво по затвердженому у встановленому порядку проекті. Після закінчення будівництва здійснює перерахунок, встановлює балансову вартість кожного боксу, в яку входить фактичні матеріальні витрати, передбачені проектом здійснені як за рахунок коштів пайщиків, кредитів отриманих кооперативом. Враховуючи наведенні положення закону та статуту , які передбачають способи захисту порушеного права, позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права, тому підстави для задоволення позовних вимог саме про визнання факту будівництва гаражу за кошти сторін - відсутні. Крім того,суд зазначає, що у відповідності до п.п. 1.8., 5.2 статуту прийняття закінченого будівництва гаражу здійснюється комісією по прийняттю споруд та реєструється у бюро технічної інвентаризації. Вказані документи підтверджують наявність закінченого будівництва гаражу, однак суду зазначені документи не надані. Довідка надана кооперативом про наявність закінченого будівництва гаражу [NUMBER] є недопустимим доказом у відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України . За відсутності належного способу захисту та допустимих доказів, суд вважає за необхідне у визнання факту - відмовити. Посилання сторін на положення СК України 2004р., ЗУ «Про кооперацію», судом не приймається, оскільки на час виниклих між сторонами правовідносин вказані нормативні акти прийняті не були. На підставі викладеного та

Outcome: partial