Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача, яким остаточно просить визнати за [PERSON] право власності на самочинно побудований житловий будинок літ. «И-2» з прибудовою літ. «и» по [ADDRESS]. Обґрунтовуючи доводи основного позову зазначає, що володіє 1/3 частиною житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Будинок знаходиться у спільній сумісній власності з братом [PERSON], який має у власності 2/3 його частини. У житловому будинку літ. «А-1» приміщенням квартири № 1 користується брат, а приміщенням квартири № 2 користується позивач. Земельна ділянка, на які побудований будинок зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.10.2016 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. У 2008/2009 роках позивачем самочинно побудований житловий будинок літ. «И-2» з прибудовою літ. «и», площею 93,8кв.м. Згідно висновку про стан будівельних конструкції житлового будинку по [ADDRESS] з прибудовами, встановлено, що житловий будинок із прибудовою мають повну будівельну готовність у 100%, роботи виконані у відповідності до діючих будівельних норм та не суперечать вимогам протипожежних і санітарних норм та можуть бути збережені для подальшої експлуатації за призначенням. Рішенням 5 сесії Харківської міської ради 7 скликання позивачу дозволено збереження самочинно побудованого житлового будинку з прибудовою на земельній ділянці, що є у власності. Позивач звернувся до Департаменту реєстрації ХМР із заявою про держану реєстрацію права власності на спірне домоволодіння, однак було відмовлено за відсутності документа, що засвідчує прийняття об'єкта в експлуатацію. Позивач також зазначає, що брат, який є співвласником домоволодіння не має будь-яких претензій з приводу прибудови. Харківська міська рада в свою чергу звернулася із зустрічним позовом до відповідача, яким просить зобов'язати останнього здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію самочинно збудованого нерухомого майна - житлового будинку літ. «И-2» з прибудовою літ. «и», загальною площею 93,8кв.м., що розташований в [ADDRESS] та зареєструвати право власності на вищевказаний будинок з прибудовою, після реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта. Обґрунтовуючи доводи зустрічного позову позивач зазначає, що дійсно, рішенням Харківської міської ради від 20.04.2016 [PERSON] дозволено збереження самочинно побудованого житлового будинку за вказаною вище адресою. Між тим, для визнання за [PERSON] права власності на новостворене майно необхідна наявність дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з реконструкцією об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законом порядку, що у відповідача відсутнє. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, не вимагається, якщо реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів. Якщо судовим рішенням буде визнано право власності [PERSON] на самочинно побудоване майно, то, це не буде безумовною підставою для державної реєстрації права власності на таке майно, при відсутності документа, що підтверджує введення будівлі в експлуатацію. Набуття відповідачем права власності на об'єкт нерухомого майна, породжує у останнього обов'язок введення нерухомого майна в експлуатацію відповідно до чинного законодавства. Позивач за основним позовом, його представник в судовому засіданні підвередили викладені у позові обставини, вимоги позову підтримують у повному обсязі і просять його задовольнити, заперечуючи щодо вимог зустрічного позову. Представник Харківської міської ради з вимогами основного позову не погодився, підтримав зустрічний позов. Третя особа - [PERSON] підтримав вимоги основного позову. Суд, вивчивши доводи та заперечення сторін, позицію третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги як основного так і зустрічного позовів такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться і спільній часткової власності, а саме, [PERSON] на лежить 1/3 частина житлового будинку, [PERSON] - 2/3 житлового будинку. Приміщенням квартири № 1 у вказаному будинку користується [PERSON], приміщенням квартири № 2 користується позивач. Земельна ділянка, на якій побудовано будинок зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.10.2016 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.1985, договору дарування від 11.12.1996, Державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.04.2009, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.10.2016 (а.с.6-14). Стаття 317 ЦК України зазначає, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Встановлено, що позивач самочинно побудував житловий будинок літ. «И-2» з прибудовою літ. «и», площею 93,8кв.м, що вбачається із технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.15-20). Відповідно до висновку про стан будівельних конструкції житлового будинку по [ADDRESS] з прибудовами, виконаному на замовлення [PERSON] ТОВ «Харківреконструкція» встановлено, що житловий будинок із прибудовою мають повну будівельну готовність у 100%, роботи виконані у відповідності до діючих будівельних норм та не суперечать вимогам протипожежних і санітарних норм та можуть буди збережені для подальшої експлуатації за призначенням. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Отже, відповідно до положень ст. 331 ЦК України, позивач здобуває право власності на нерухоме майно з моменту завершення будівництва. Згідно рішення 5 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про надання дозволу на збереження об'єктів самочинного будівництва та на розроблення документації із землеустрою для експлуатації, обслуговування об'єктів» від 20.04.2016 № 187/16 позивачу дозволено збереження самочинно побудованого житлового будинку літ. «И-2» з прибудовою літ. «и» по [ADDRESS] на земельній ділянці, яка перебуває у власності (а.с.14). Стаття 376 ЦК України передбачає особливості регулювання відносин, що склалися внаслідок самочинного зведення житлових будівель та споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з цим, відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із матеріалів справи суд не вбачає, що в результаті самочинного будівництва заподіяно шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, а також настання погіршення екологічної ситуації та природних властивостей землі, не встановлено таких фактів і в судовому засіданні. Співвласник [PERSON] будь-яких претензій з приводу прибудованого будинку позивачем, не має. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Далі, встановлено, що позивачем не дотримано вимог певного порядку набуття права власності на новостворене майно у відповідності до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів тощо, а саме, отримання документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, що є передумовою для набуття, визнання права власності на новостворене нерухоме майно. Отже, при відсутності у позивача документа, що підвереджує введення будівлі в експлуатацію, для подальшої реєстрації права власності на спірне майно, суд вважає вимоги зустрічного позову обґрунтованими щодо зобов'язань [PERSON] здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об'єкта та зареєструвати право власності на збудований житловий будинок після реєстрації декларації про готовність до експлуатації.

Outcome: approved