Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась 08.05.2018 р. до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що з 26.02.2000 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №4. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина, [PERSON], [INFO], та доньку, [PERSON], [INFO]. З початку 2017 р. між ними погіршились стосунки, вони віддалилися одне від одного, втратили взаєморозуміння, проживають за однією адресою як чужі люди. Вважає подальше сумісне життя, збереження сімї та їх примирення неможливими, і такими, що суперечитиме її інтересам. У підготовче судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити та залишити їй прізвище «Іванова». Відповідач, [PERSON], про розгляд справи повідомлений завчасно та належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку ст. 206 цього Кодексу. Так, згідно вимог ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, з урахуванням вимог ст.ст. 200, 206, 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, від яких надійшли відповідні заяви та прийняти заяву відповідача про визнання ним позову, викладену в окремій письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони з 26.02.2000 р. перебувають у шлюбі, зареєстрованому Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від вказаного шлюбу мають двох спільних дітей: сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СР № 066845, виданого 06.05.2000 р. Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис за №14(а.с. 7) та доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СР № 027801, виданого 08.09.2006 року Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис за №20(а.с. 8). З початку 2017 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проте проживають разом. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі позивача, суперечить її інтересам, що має істотне значення. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна, а також місця проживання спільних дітей, сторони на момент розгляду даної справи не мають. Суд, з урахуванням викладених обставин та визнання відповідачем позову, дійшов до переконання про доведеність вимог позивача про припинення шлюбно сімейних відносин подружжя, відсутність в них бажання на примирення, а тому збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечитиме їхнім інтересам, що має істотне значення. Позивач зазначила про категоричну відмову від примирення та збереження сімї, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, а тому відсутні підстави щодо застосування заходів щодо примирення подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112 СК України, та

Outcome: approved