Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що 27.02.2009 р. позивач з відповідачем вступили у шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, місце його роботи їй не відомо, аліменти на користь інших осіб на утримання дитини боржник не сплачує. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Роменською виправною колонією № 56 в Сумській області, позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати позивачу по 500 гривень без суду. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27.02.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 132 від 27.02.2010 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, 28.01.2010 р. серії [NUMBER] актовий запис № 119 від 28.01.2010 р.). Дитина проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 06.01.2016 р з місця проживання, виданою Комунальним підприємством «Добропільська служба єдиного замовника». Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, відсутності інших осіб, що перебувають на його утримання, вбачається наявність законних підстав для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення , звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, на підставі ч 3. ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved