Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування квартиру № 10 в житловому будинку №16 по вул.. Іванівській м. Запоріжжя. В позові зазначено, що 23.01.2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй [ADDRESS]. Зазначена квартира належала їй на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя 2-4830/ 2008 від 18.11.08р. Вказаним рішенням встановлено, що раніше квартира належала його матері та її дочці [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва 961/257-1501 БП від 15.03.1996р. адміністраціє. АТ « Запоріжтрансформатор», визначені частки співвласників квартири у праві спільної сумісної власності по ? частині за кожною та визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Він є спадкоємцем першої черги за законом як син померлої. Відповідно до вимог ст.. 1269 ЦК України, він своєчасно та належним чином прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса [PERSON], але оформити свої спадкові права не може в звязку з тим, що після ухвалення вищезазначеного рішення суду, яким було визнане право власності на квартиру за спадкодавцем, мати не здійснила її державну реєстрацію. Постановою 1234/02-41 від 29.08.14р. приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкову квартиру на ім»я [PERSON] Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на квартиру №10 в житловому будинку №16 по вул. Іванівській м. Запоріжжя. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Запорізької міської ради з позовними вимогами згоден в повному обсязі, про що суду надана заява, просять розглянути справу за їх відсутність. Треті особи представники Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції та приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи в відсутність їх представників. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані сторонами, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що 23.01.2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про їїх смерть. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру №10 в житловому будинку №16 по вул. Іванівській м. Запоріжжя. Заповіту [PERSON] не залишала. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв їх син позивач по справі, звернувшись відповідно до вимог ст.. 1269 ЦК України з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON]І, в звязку з чим була відкрита спадкова справа №80/2014 рік. Факт родинних відносин [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача. Таким чином, судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину своєчасно та належним чином. Відповідно до ст.. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1234/02-31, виданої 29.08.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] , вбачається, що оформити в нотаріальному порядку спадщину позивач не має змоги, в звязку з відсутністю у нього оригіналу правовстановлюючого документу, підтверджуючого право власності спадкодавця на спадкову квартиру. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як розяснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та « виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державного реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації ( ст. 1299 ЦК України). За таких обставин до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла квартира №10 в житловому будинку №16 по вул. Іванівській м. Запоріжжя, яка належала їй на підставі : свідоцтва №961/257-1501 БП про право спільної сумісної власності на зазначену квартиру, виданого Запорізьким трансформаторним заводом АТ «Запоріжтрансформатор» та рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2008 року по справі № 2-4830/2008 року, яке не пройшло державної реєстрації за житті спадкодавця. Таким чином,оскільки право позивача на отримання спадщини не визнається нотаріусом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру та відсутністю державної реєстрації цього майна за спадкодавцем, відтак це право підлягає судовому захисту шляхом визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такою у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує права, свободи чи інтереси будь-яких інших осіб . На підставі викладеного,

Outcome: approved