Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом [PERSON], третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення часток у праві спільної сумісної власності,а саме просить визначити, що її частка та частка відповідача [PERSON] в у праві спільної сумісної власності квартири №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі становила по 1/5 частки. Частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності квартири №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі становила 1/5 частку, частка оголошеного померлим [PERSON] у праві спільної сумісної власності квартири №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі становила 1/5 частку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті 30.01.2007 року її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частку квартири №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі, після оголошеного померлим 02.06.2014року [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частку квартири №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі. Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлим, нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. При розгляді справи судом встановлено наступне. 30.01.2007 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ИД № 037566, видане 30.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції). 02.06.2014 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ИД № 174961, видане 09.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Після їх смерті відкрилась спадщина на 2/5 частин квартири №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі . Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 20.08.2015 року №3144/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлим [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно. Із свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.05.1998 року (дублікат виданий 27.07.2007р.) Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що квартира №98, що розташована в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає, що частки співвласників квартири є рівними та становлять по 1/5 кожному. Суд розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п.3.4 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013року, розглядаючи спори, повязані зі спадкуванням частки майна, що є у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно ст.368 Цивільного кодексу України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином : «Визначити , що частка померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2». Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визначення часток померлих [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності у квартирі №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі, які становили по 1/5 частки кожного. Щодо визначення за позивачем та відповідачем по 1/5 частки у квартирі №98, розташованої в будинку №80 по вул.С.Бандери в м.Тернополі, яка є спільною сумісною власністю, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки жодних належних та допустимих доказів порушення їх прав не надано. Згідно із вимогами статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 974,40грн.(за дві задоволені вимоги немайнового характеру по 487,20грн.), відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial