Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Макарівської селищної ради Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що 23.10.1988 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] (після одруження [PERSON] ), про що зроблено актовий запис №5640 від 23.10.1988 року. У період шлюбу, [INFO] , позивач з дружиною отримали у подарунок квартиру в [ADDRESS] . При цьому дана квартира була подарована позивачу з дружиною у рівних частках, по Ѕ частині кожному. У період 2010-2011 років позивач з дружиною виїхали на постійне місце проживання у Федеративну Республіку Німеччина, де стали постійно проживати. При оформленні особистих документів у Німеччині прізвище позивача було інтерпретовано на німецький лад і зазначено у свідоцтві про зміну прізвища та соціальній картці як « [PERSON] », так само було трансформовано і прізвище його дружини як « [PERSON]» . [INFO] померла дружина позивача, [PERSON] , яка на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована у місті Регенсбург Федеративна Республіка Німеччина. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1\\2 частини житлової квартири [ADDRESS] . У відповідності із висновком експерта від 17.08.2018 року експертна вартість 1\\2 частини житлової квартири складає 256500.00 гривень. За життя [PERSON] заповіту щодо свого майна не складала, таким чином спадкування після її смерті відбувається за законом. Спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON] за законом являється її чоловік, він, позивач [PERSON] , який після встановлення судом додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, у визначеному законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Макарівського нотаріального округу Середюка О.П.. При цьому приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу. Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме: на зазначену вище 1\\2 частину житлової квартири, йому, [PERSON] відмовлено по причині відмінності прізвища та імені померлої власниці у правовстановлюючому документі. При цьому зазначено, що у свідоцтві про укладенні шлюбу та договорі дарування обдарованим власником зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, він, позивач змушений звернутися до суду. Позивач просить: встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: факт того, що договір дарування 1\\2 частини житлової квартири [ADDRESS] , вчинений на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Регенсбург Федеративна Республіка Німеччина та визнати за ним, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на належне йому спадкове майно за законом, а саме: на 1\\2 частину житлової квартири [ADDRESS] загальною площею 60.3 кв м, житловою площею 36.9 кв м, що розташована у [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Живага О.В. до суду не з?явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Макарівської селищної ради Київської області до суду не з?явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, з проханням прийняти рішення за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.10.1988 року, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.9). З довідки про зміну прізвища вбачається, що 09.01.2002 року адміністрація району Кельгайм змінила ім?я [PERSON] , по батькові: [PERSON] , [PERSON] на [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно свідоцтву про зміну прізвища, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) змінила своє попереднє прізвище на прізвище [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно свідоцтву про смерть реєстраційний номер S 748/ 2017 , [PERSON] померла [INFO] у м. Регенсбург (а.с.14-15). Згідно листу №135/02-14 від 27.02.2019 року, виданому приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки відсутні документи, які б підтверджували б право власності спадкодавця ( [PERSON] ) на вказане майно (а.с.16). Відповідно договору дарування квартири від 19.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Т.М., [PERSON] подарував, а [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар квартиру [ADDRESS] (а.с.18). Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем до майна померлої є її чоловік [PERSON] . При вирішенні спору суд керується вимогами ст.315-316 ЦПК України, якими передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факт родинних відносин між фізичними особами. При цьому заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання власне заявника. Згідно вимог ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно вимог ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно вимог ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно вимог ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що померла [PERSON] була власницею Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Прізвище померлої у правовстановлюючому документі на квартиру та її прізвище у свідоцтві про смерть на співпадають у зв`язку із зміною прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також достовірно встановлено що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через існування в документах різниці в написанні прізвища померлої. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

Outcome: approved