Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 08.12.2014 року в суд з цим позовом та в кінцевому просила ухвалити рішення суду, яким визнатинедійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЛ №271300 на земельну ділянку площею 1,5300 га. за кадастровим номером 5122983800:01:002:0470, що розташована на території Куяльницької сільради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 14.04.2011 року [PERSON], скасувати реєстрацію цього державного акту в Управлінні Держземагенства Котовського району Одеської області та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,5300 га. з кадастровим номером 5122983800:01:002:0470, що розташована на території Куяльницької сільради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №271300. Підставою цьому зазначала те, що вказана земельна ділянка належить їй на праві власності згідно державного акту на земельну ділянку серії ІІІ-ОД №079466 виданому їй 01.08.2004 року. Від спірної земельної ділянки вона не відмовлялась та у законний спосіб цю земельну ділянку у неї не вилучали. Тому повторна передача у власність цієї земельної ділянки є незаконною. Ця обставина перешкоджає їй у реєстрації свого права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухомість. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] на позові наполягали. Представник Котовської районної державної адміністрації Одеської області за довіреністю Костюк Т.С. позов визнала. Відповідач [PERSON] заперечував у позові, оскільки державний акт на землю отримав у законний спосіб, а тепер йому ніхто не гарантує відшкодування коштів витрачених на виготовлення спірного державного акту. Представник Управління Держземагенства у Котовському районі Одеської області - за довіреністю Сікорський В.І., позов визнав у повному обсязі. Пояснював, що при виготовлені техдокументації на земельну ділянку було допущено помилку щодо місця розташування земельної ділянки. На цей час технічно виправити цю помилку не можливо без ухвалення судового рішення щодо визнання недійсним державного акту відповідача на спірну земельну ділянку. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України розпорядження землями державної власності за межами населених пунктів віднесено виключно до компетенції районної державної адміністрації. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] згідно розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області від 26.03.2004 року №16/04 було видано державний акт на право власності на земельну серії ІІІ-ОД №079466 на право власності на ділянку площею 3,1913 га. яка складається з двох окремих ділянок №№134,135 відповідно площею 1,1613 га і 1,5300 га, що розташовані на території Куяльницької сільради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та зареєстрований в Книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за 5 №00769. Таким чином позивач у законний спосіб в 2004 році набула у свою власність спірну земельну ділянку. Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Доказів припинення права власності позивача на спірну земельну ділянку матеріали справи не містять. У відповідності до ч. 1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 лютого 2013 р. у справі № 6-169цс12, Верховний Суд, посилаючись на норму статті 155 Земельного кодексу України (ЗКУ), роз'яснив, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином суд вважає, що оспорюваний державний акт на право приватної власності на землю виданий у наслідок помилки яку було допущено при складані земельно-технічної документації на спірну земельну ділянку. Тому це порушує право позивача землю, що відповідно до вимог ст.229 ЦК України є підставою для визнання його недійсними.

Outcome: approved