Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на1/2 частину квартири. Свій позов мотивує тим, що вона з 1997 року до липня 2008 року проживала однією сім'єю з [PERSON], були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, вели спільний бюджет. У 2000 році за спільно зароблені грошові кошти купили квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], договір купівлі продажу квартири оформили на чоловіка [PERSON] [INFO] у них народилася спільна донька - [PERSON], а 04.07.2008 вони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. [INFO] [PERSON] помер. Просить суд встановити факт проживання її, [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 1997 року до липня 2008 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені у позові та просять їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо задоволення позову, поскільки [PERSON] дійсно проживала разом з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1997 року до липня 2008 року і в них народилася спільна дитина - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та відповідача, свідків приходить до наступного. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка допитана в якості свідка, показала, що у грудні 1997 року вона познайомилася з [PERSON], який був розулечений, почали з ним спільно проживати в «тимчасовому» будинку по [ADDRESS] який належав чоловікові, поруч з ними в житловому будинку проживала його колишня дружина, з їх спільними дітьми, [PERSON] та [PERSON]. У 2000 році будинок був проданий чоловіком, кошти від якого віддав колишній дружині та їх дітям. 12.04.2000 на підставі договору купівлі-продажу [PERSON], за рахунок їх сімейних заощаджень, які сформовано від плодів спільної праці, придбав квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У них народилася спільна донька, і вони разом проживали в даній квартирі, до моменту його смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він був знайомий з [PERSON] більше 20 років, та підтвердив, що з 1998 року [PERSON] та позивач [PERSON] проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в «тимчасовому» будинку по [ADDRESS] вели спільне господарство, а потім у 2000 році спільно придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS]. У 2003 році у них народилася донька. Позивач доглядала чоловіка, який тяжко хворів, до дня його смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 1998 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю і виховували спільну дитину, у 2000 році вони спільно придбали квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та відповідача, свідків приходить до наступного. Відповідно до п. 20 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися відносини, що притаманні подружжю. Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] з 1997 року став проживати однією сім'єю без шлюбу із [PERSON], за адресою : [ADDRESS] При цьому, зазначені особи проживали спільно, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки по відношенню один до одного, вели спільний бюджет, що підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON], позивача [PERSON] в якості свідка. 12 квітня 2000 року на підставі договору купівлі продажу [PERSON], придбав квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46-47). [INFO] у [PERSON] та позивача народилася спільна донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис 188 ( а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 31.03.2015, актовий запис № 61 (а.с.24). Згідно довідки від 16.03.2015 № 270, виданою виконкомом Канівської міської ради Черкаської області, вбачається, що [PERSON], [INFO] р.н, який помер [INFO], був зареєстрований з 18.04.2000 в [ADDRESS] та знятий з реєстрації в зв'язку зі смертю [INFO] На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ( а.с. 32) . Судом встановлено, що [PERSON] був сином відповідача [PERSON] та батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON], про що свідчать матеріали спадкової справи (а.с. 89) . За життя [PERSON] ним було придбано квартиру [ADDRESS] про що свідчить договір купівлі-продажу від 12.04.2000, посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутінською Є.П., зареєстрований в реєстрі за №1-1409 (а.с. 69), та технічним паспортом ( а.с. 70-72). . Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної в Канівській державній нотаріальній конторі (а.с.89), вбачається, що після смерті [PERSON], спадщину за законом прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], від прийняття спадщини відмовилась. За змістом ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, що визначає право спільної сумісної власності подружжя. Тобто, встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу тягне за собою визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте ними за час спільного проживання. У даному випадку інше не встановлено письмовим договором між позивачем та померлою особою. Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов'язки, визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положеннями ч. 1 ст. 74 цього Кодексу. В зв'язку з наведеним, під час вирішення позову про встановлення факту проживання та визнання права власності на майно, набуте чоловіком та жінкою під час спільного проживання без укладення шлюбу, суду слід враховувати час виникнення таких відносин. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту проживання нею та [PERSON], [INFO] р.н, однією сім'єю без реєстрації шлюбу, підлягає задоволенню частково у період з 1 січня 2004 року до 3 липня 2008 року, оскільки Сімейний кодекс України розповсюджується на спірні правовідносини лише з 1 січня 2004 року, а до цієї дати ці правовідносини були врегульовані Кодексом про шлюб та сім'ю України, яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підставу для визнання набутого майна спільною сумісною власністю. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу Про шлюб та сім'ю України» ( у редакції,що була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно п.1.ст.17 Закону «Про власність», відповідних норм ЦК УРСР та з урахуванням п.5. Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1999 за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Правила ст.ст 22, 28, 29 КпШС в цих випадках не застосовуються. Так, згідно із ч.1.ст.17 Закону України «Про власність», що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Ч. 2.ст.112 ЦК УРСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. За змістом п.5. Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови пов'язані зі спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст..16 закону «Про власність» ст..22 КпШС України), а майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності. Таким чином, набуте позивачкою та [PERSON] майно під час спільного проживання, які не перебували в зареєстрованому шлюбі, а саме квартира [ADDRESS], є об'єктом іх спільної сумісної власності, незважаючи на те, що було зареєстроване на ім'я [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] не заперечував проти позову, в судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином позов є обґрунтований і підлягає до задоволення частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial