Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт спільного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO], на час відкриття спадщини, а саме на 03.12.2011 року та визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на 3/17 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з літ. «А» кв. 2, приміщення № 1 - коридор, № 2, 3, 4 - житлові кімнати, № 5 - кухня, № 6 - санвузол, літ. «Г» - сарай, який належав померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що згідно статті 1270 Цивільного кодексу України необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомленні належним чином, надали до суду заяви, якими позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, відповідача, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 21.04.1992 року, посвідченого держаним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Великовою М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 4/2264, [PERSON] належить 3/17 частин житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS], який складається з літ. «А» кв. 2, приміщення № 1 - коридор, № 2, 3, 4 - житлові кімнати, № 5 - кухня, № 6 - санвузол, літ. «Г». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/17 частин житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS], який складається з літ. «А» кв. 2, приміщення № 1 - коридор, № 2, 3, 4 - житлові кімнати, № 5 - кухня, № 6 - санвузол, літ. «Г». Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 15.04.1999 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 4/1844, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те на що на день її смерті вона матиме право за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36511274 від 04.02.2014 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 15.04.1999 року, зареєстрований за № 4/1844 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Як було встановлено судом, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не звертались, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36511264 від 04.02.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою та разом із спадкодавцем не мешкали, що підтверджено будинковою книгою на квартиру [ADDRESS], тобто вважаються такими, які фактично не прийняли спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено та показаннями свідка [PERSON] підтверджено те, що [PERSON] в період часу з 2006 року до 03.12.2011 року спільно мешкала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. за № 222/01-16 від 04.02.2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що згідно статті 1270 Цивільного кодексу України необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved