Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], та повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач разом з дітьми проживає окремо, повнолітній син [PERSON] навчається на денній формі навчання на 5 курсі ДВПЗ «ПДТУ», термін навчання з 01.09.2017 року по 31.01.2019 року. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 5000 грн. на місяць, однак з вересня 2017 року припинив надавати будь-яку допомогу. Позивач зазначає, що її заробітна плата складає 2768 грн., що не дає їй змоги належним чином утримувати двох дітей, при цьому заробітна плата відповідача складає 15000 грн., що свідчить про те, що він має змогу надавати матеріальну допомогу дітям. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/5 частини заробітної плати відповідача до досягнення дитиною повнолітнього віку, та аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/5 частини заробітної плати відповідача до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх доходів, оскільки дитина хворіє та потребує постійного лікування, що зумовлює додаткові витрати на його утримання. Та у зв'язку із тим, що відповідач отримує окрім заробітної плати ще і пенсію, просила стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/5 частини, виходячи із загального доходу відповідача, а не заробітної плати. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та задоволенням заявлених позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, проте за участі його представника. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини щомісячно від його доходу та на утримання повнолітньої дитини в розмірі 500 грн. також щомісячно, посилаючись на те, що на утримання відповідача перебуває ще одна дитина - [PERSON], 2010 року народження. Зауважила на тому, що відповідно до діючого законодавства дитиною є особа, що не досягла 18 річного віку, тому у зв'язку з тим, що [PERSON] вже досяг даного віку, тому на нього не можуть розповсюджуватись положення щодо стягнення аліментів в розмірі не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зауважила на тому, що [PERSON] отримує стипендію в розмірі 1500 грн. та не наданий розрахунок додаткових витрат позивачки на утримання останнього. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та задоволенням уточнених позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, проте частковому з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджує копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 15.07.2011 року, та батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджує копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 01.08.1995 року. Як вбачається з довідки № 278 від 11.10.2017 року, виданої Державним вищим навчальним закладом «Приазовський державний технічний університет», [PERSON] є студентом 5 курсу ДВНЗ «ПДТУ», факультет машинобудування та зварювання, форма навчання денна, термін навчання з 01.09.2017 року по 31.01.2019 року. Згідно довідки про доходи № 358, виданої ДВНЗ «ПДТУ» 04.05.2018 року, [PERSON] за період з вересня 2017 по квітень 2018 року, включно, нарахована стипендія в розмірі 12760,00 грн. З наданих позивачем медичних документів неповнолітнього [PERSON] вбачається, що дитина знаходиться на обліку як часто хворіючи дитина, що підтверджується відповідними записами у його медичній картці. Відповідно до довідок Маріупольської спеціалізованої школи № 42 від 13.12.2017 року та № 181 від 22.12.2017 року [PERSON], [INFO] відвідує групу продовжного дня та вартість харчування у групі продовженого дня складає щомісяця приблизно 220,00 грн. Згідно судового наказу, виданого 03.10.2017 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області з відповідача [PERSON] на користь третьої особи [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, заробітку, починаючи з 02.10.2017 року та до повноліття дитини. На підставі вказаного судового наказу від 03.10.2017 року постановою державного виконавця від 15.11.2017 відкрито виконавче провадження № 55159461. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України ПрАТ «ММК ім. Ілліча» виплачено [PERSON] за 4 квартал 2017 року заробітну плату в розмірі 76530,30 грн., а за 1 квартал 2018 року - 50095,45 грн. Також з довідки Центрального об'єднаного УПФУ м. Маріуполя Донецької області від 18.09.2018 року [PERSON] за період з 01.10.2017 року по 28.02.2018 року була виплачена пенсія за віком в розмірі 30272,17 грн. В той же час, відповідно до довідки КЗ Маріупольської міської ради «ЦПМСД №3 м. Маріуполя» від 30.03.2018 року № 01-11/449, дохід [PERSON] за період з жовтня 2017 по березень 2018 року становив 25402,22 грн. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2ст. 78 ЦПК України). Так, суд не бере до уваги додані стороною відповідача копії платіжних документів про перерахування позивачці грошових коштів в якості аліментів, оскільки частина з них не містить належних та допустимих доказів того, що вказані в них суми грошових коштів були перераховані саме в якості аліментів, та взагалі відсутні докази отримання позивачкою даних коштів. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» № 3від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В ч. 1 ст.182СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому доводи сторони відповідача про стягнення з останнього аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі є безпідставними та такими, що не відповідають діючим нормам законодавства, оскільки відповідач має постійний дохід, тому аліменти з нього повинні стягуватись саме у відповідній частці від отриманого доходу. Враховуючи вищенаведені норми законодавства, та обставини справи, зокрема матеріальний стан сторін, стан здоров'я неповнолітнього [PERSON], навчання повнолітнього [PERSON] на бюджетній формі навчання, наявність на утримання відповідача неповнолітньої дитини 2010 року народження, обов'язок відповідача по утримання своїх дітей, часткове визнання стороною відповідача заявлених позовних вимог та досягнення [INFO] [PERSON] 23 років, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача з 17.10.2017 року та до повнолітня дитини, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а на користь повнолітнього [PERSON] також в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, проте з 17.10.2017 року по [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Виходячи з цього судовий збір у розмірі 704,80 гр. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 181, 182, 185, 191, 199-201 СК України,

Outcome: partial