Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 6538,00 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору оренди житлового приміщення від 04.09.2019 року, який було укладено між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] , позивачем мною було передано відповідачу належну йому на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в оренду за плату: 2500 грн. в місяць та окремо за споживання комунальних послуг (п.п.1.1 та 2.1 Договору). Вказана квартира була передана у користування відповідачу згідно до умов Договору 04.09.2019 року. У відповідності до п.п.3.2 Договору відповідач, зокрема, був зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування квартирою, оплачувати споживану електроенергію, телефонні розмови та звільнити дану квартиру після спливу строку дії Договору. Даний Договір набув чинності з 04.09.2019 року та закінчився 04.03.2020 року. Відповідно до п.п.5.2 Договору сторони несуть майнові зобов`язання за невиконання або неналежне виконання умов Договору у відповідності до вимог діючого законодавства. 21.01.2020 року відповідач повідомив про дострокове припинення договору та звільнив квартиру. Також відповідачем власноруч складено розписку, в якій він визнає заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 6538 грн. та зобов`язується сплатити дану заборгованість у строк до 26.01.2020 року. Дана розписка складена у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Однак вказана грошова сума так і не була повернута позивачу. В усній формі відповідач погодився добровільно сплатити вказану грошову суму, однак станом на день звернення до суду свої обіцянки не виконав. У зв`язку з цим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, оскільки іншим шляхом не можу захистити свої права. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на підставі викладених у позовній заяві обставин, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав в повному, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з\~ст.ст.\~ 15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04.09.2019 року між громадянином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений договір оренди житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Строк дії дійсного договору з 04.09.2019 року по 04.03.2020 року. (а.с.11-12). Згідно п. п. 1.1 Договору оренди житлового приміщення, власник зобов`язується передати наймачу у тимчасове користування, житлову квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , за плату 2500 гривень за 1 місяць та сплату комунальних послуг. Згідно п.п.2.3 Договору оренди житлового приміщення, всі платежі здійснюються наймачем до 4 числа поточного місяця. Як вбачається з письмової розписки складеної 21.01.2020 року в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , має заборгованість за комунальні послуги в розмірі 6538,00 гривень, які зобов`язується повернути в строк до 26.01.2020 року (а.с.36). Згідно ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч.1 ст.812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Згідно ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1\~ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved