Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 11.08.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій зазначає, що з відповідачем 07.06.2003 року було укладено шлюб (а.с.2), від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5) та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6), батьком дітей є відповідач. Рішенням суду від 02.07.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано (а.с.3). Посилаючись на те, що відповідач з липня 2012 року участі у вихованні дітей не приймає та матеріально не допомагає, просить суд: - стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх заробітків відповідача, однак не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду та до досягнення дітьми повнолітня. Позивач в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (а.с.24) Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, заперечень на позовну заяву, або заяв про зміну місця проживання - до суду не надав, повідомлявся судом рекомендованою поштовою кореспонденцією та відповідно підпису на рекомендованому поштовому відправленні, відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи (а.с.23). Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224\~ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків: Згідно із свідоцтвом про народження, відповідач та позивач є батьками неповнолітніх дітей (а.с.5,6), шлюб між сторонами розірвано (а.с.10-11), позивач 09.08.2016 року зареєструвала в органах РАЦС шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Савєльєва» на «Єрликову» (а.с.8), діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою (а.с.7). Згідно ч.8 ст.7 СК України визначено,\~що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізичного, так і духовно. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~\~ст.182 СК України. Згідно ч.1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу)\~\~матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, отже відповідно до вимог закону зобовязаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання позивачу з якою проживають діти. В матеріалах справи відсутні докази які б свідчили про те, що відповідач неспроможний надавати позивачу матеріальну допомогу у розмірі якому просить позивач на утримання дітей, або він у добровільному порядку надає позивачу матеріальну допомогу. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є об'єктивним з огляду на вимоги закону та обов'язку батька, утримувати своїх неповнолітніх дітей, у звязку з чим вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ч.3\~ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України, вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору, який становить 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved