Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні - [PERSON], підтримав в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача, у відшкодування моральної шкоди - 243.600 гривень. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Літовченко Т.М., позовні вимоги [PERSON] не визнала, та просила суд у задоволені його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я - відмовити. Дослідивши надані суду письмові докази, вислухавши сторони, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди - підлягає задоволенню частково, за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача в шахті «Гвардійська» в період з 06 січня 1988 року - по професії - підземним прохідником дільниця № 7, підземним крипільником дільниця №13 по 01.03.2013 року, що підтверджено записами в трудовій книжці. 01.03.2013 року, відповідно до наказу № 505-к від 01.03.2013 року позивач був звільнений в зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджено записами в трудовій книжці. Під час роботи позивача в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», в умовах виробництва з перевищенням показників шкідливих факторів за вищевказаними професіями, які в наступному стали основними та відповідальними за розвиток у позивача трьох професійних захворювань, що вперше було встановлено 0 9.07.2013 року (протокол №1218). Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини позивачу [PERSON] було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії); радикулопатія з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу, з поєднанні з періартрозами, ліктьових і колінних суглобів; вегетативно сенсорна полінейропатія рук з периферичним ангіодистонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях. Рішенням МСЕК від 10.09.2013 року позивачу [PERSON] вперше було встановлено 55% втрати професійної працездатності, 30% - радикулопатія, 10% по хронічному бронхіту та 15% по ВСП, та 3 групу інвалідності, з наступним переосвідченням 01.09.2014 року. Противопоказання: пил, переохолодження, важка праця, вимушена поза, що підтверджено довідкою АБ № 0007388. 23.07.2013 року відповідач ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» провів розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у позивача, про що було складено акт за формою П-4. Відповідно акту 17 встановлено, що причиною отримання профзахворювань явилась, саме робота в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме запиленості повітря робочої зони- концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - 4.2 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м; вимушені нахили корпусу 190 при нормі 100; маса підіймання та переміщення вантажів 4 5 кг при нормі ЗО кг; робоча поза у похилому положенні понад 45/8,3% при нормі 25/0%. В пункті 19 пункті акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.07.2013 року зазначено, що конкретних посадових осіб керівництва підприємства - відповідача, не встановлено. Разом з тим, з тексту п.п. 17,18 зазначеного акту вбачається, що порушення були виявлені, в зв'язку з чим, начальнику дільниці №16 ш. «Гвардійська» запропоновано забезпечити постійний контроль за застосування засобів малої механізації при переміщенні вантажів в підземних умовах шахти, засобів провітрювання, гідро зрошення гірничошахтного устаткування, засобів індивідуального захисту органів дихання підземними кріпильниками. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на підприємстві відповідача мали місце випадки неналежного виконання (порушення) адміністрацію, та посадовими особами (ким би конкретно вони не були) норм з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, що підтверджено, окрім висновків зазначених в акті розслідування хронічного професійного захворювання від 23.07.2013 року, ще й Інформаційною довідкою про умови праці № 2/2 - 11 - 3- 1638 від 23.04.2013 року, що безперечно свідчить про порушення роботодавцем вимог ч.2 ст.153 КЗпП України, відповідно до якої забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. З пояснення представника позивача [PERSON], в судовому засіданні - [PERSON] вбачається, що позивач, окрім фізичного болю, який супроводжує його постійно, після втрати ним працездатності, під час лікування, він переживає і моральні страждання, оскільки на теперішній час в нього з'являється страх перед майбутнім та рідних, оскільки він втратив значний відсоток працездатності, являюсь хворим чоловіком, а на моєму утриманні знаходиться родина. Позивач почуває себе фізично неповноцінною людиною, з кожним днем отриманні захворювання прогресують, тобто відбувається погіршення, його фізичний стан нерозривно пов'язаний з моральними переживаннями, оскільки його постійно непокоїть депресія, а це ї є значні нервові потрясіння. Позивач усвідомлює, що знаходиться в безвихідній ситуації, оскільки втратив здоров'я, не має сил ні фізичних, ні моральних, щоденно змушений переносити хронічні фізичні страждання - його постійно непокоїть задишка, утруднене дихання, він відчуває біль у грудях, та його непокоять болі та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта, він має утруднену ходу, виникає ниючий біль, турбує обмеження рухів в плечових, ліктьових та колінних суглобах, турбує оніміння в кистях, при цьому він відчуває загальну слабкість. По причині приступів кашлю позивач не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки навіть незначні фізичні навантаження ініціюють приступи задухи, в результаті чого він відчуває постійний дискомфорт. Стан здоров'я позивача загострюється вранці та ввечері, виникають приступи задухи спонтанно, тому він постійно змушений приймати медикаменти для зменшення приступів кашлю та полегшення стану організму, використовую інгалятор для полегшення дихання. В зв'язку з болями в попереку позивач не має змоги ходити, сидіти оскільки відчуває гострі болі в тазовому відділі. Маючи проблеми з ходою, позивач не має змоги фізично підійматися по сходам, і таким чином позбавлений нормального життя, негативні зміни стану здоров'я вимагають від нього додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я. Перебуваючи тривалий час на лікуванні, позивач втратив домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки. Все це призводить до вимушених змін і порушень в його життєвих, особистих та побутових стосунках. Додаткових моральних страждань та переживань спричиняє ще той факт, що по висновку лікарів позивачу для підтримання свого стану здоров'я рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, прийом бронхолітиків та відхаркувальних препаратів, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторне - курортне лікування (Солоний Лиман, Приморськ, Бердянськ) Це вимагає від позивача додаткових зусиль для продовження активного життя та підтримання в належному стані здоров'я. В судовому засіданні також встановлено, що відповідачем - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» моральна шкода, спричинена позивачу, у зв'язку із втратою ним здоров'я, добровільно не відшкодовувалося. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, позивач частково втратив працездатність, в зв'язку з чим, йому була спричинена моральна шкода. Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першою ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, оскільки позивач [PERSON], отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода впливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, в межах позовних вимог, заявлений позивачем. Приймаючи рішення, суд керується рішенням Конституційного суду від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 року - громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної пра цездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Від повідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпі лому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і відчуває значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Крім того, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 року зазначив: що громадянам України надано право на підставі ст.1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповно важеного ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробниц тві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до ст.46 Конституції України «Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності…» Відшкодування моральної шкоди, на яке позивач має право - є одним із видів соціального захисту. На час звернення позивачки до відповідача з позовом до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, позивач вже не працював у відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», бо, з 01.03.2013 року змушений був звільнитися, використавши своє право на пенсію, бо за станом свого здоров'я не міг продовжувати працювати, що свідчить про підставу виникнення у нього права на відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача, що настала, при виконанні ним трудових обов'язків, а тому його право на відшкодування моральної шкоди, що виникло на підставі ст.23-1 КЗпП України, регламентовано вимогами ст.237-1 КЗпП України. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, та приймаючи до уваги те, що відповідач ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», є одним з винних, у виникненні у позивача хронічного професійного захворювання, що спричинило, як наслідок, заподіяння йому моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки, визначена позивачем сума відшкодування моральної шкоди не відповідна заподіяній, фактично, моральній шкоді, відносно втрати 55% працездатності, та фактично відпрацьованому, в шкідливих умовах праці, періоду часу - 24 років (при загальному трудовому стажу 28 років). На думку суду, сума відшкодування моральної шкоди, з огляду на встановлені судом обставини справи, повинна бути відповідна фактично заподіяній моральній шкоді, з урахуванням таких обставин, як фактично позбавлення позивача можливості продовження працювати за однією з професій, якою він володіє, що свідчить про зміну звичного стану життя позивача, що призвело до моральних та фізичних страждань, потребуючих постійне, періодичне лікування в амбулаторних умовах та умовах стаціонару, що несе за собою додаткові страждання, життя по за сім'єю, а таким чином, суд вважає, що на користь [PERSON] слід стягнути у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - 30 000 гривень. Відповідно до вимог ст.ст.79, 80, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, з відповідача «ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - слід стягнути судовий збір, в розмірі 243 гривни 60 копійок.

Outcome: partial