Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 14 лютого 2014 року після смерті його батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 14 лютого 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке розташоване на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. З заявою про прийняття спадщини позивач у визначений законом строк до нотаріальної контори не звернувся, мотивуючи причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини тим, що вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року, актовий запис №15. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] є батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, яке, як було зазначено вище, спадкоємцем прийнята не була. 10 грудня 2016 року державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, [PERSON], померлого 14 лютого 2014 року, оскільки ним пропущений строк на прийняття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-85цс12). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, суд у даному конкретному випадку приймає до уваги пояснення позивача щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини через те, що позивач вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини фактично проживав із спадкодавцем, що підтверджується актом про фактичне проживання, суд за своїм внутрішнім переконанням визначає таку причину пропуску поважною в розумінні ст. 1272 ЦК України. На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивачами не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved