Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Житомиського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що позивач 05.12.2013 уклав з ПАТ «Дельта банк» кредитний договір, відповідно до якого банк відкрив позивачу кредитну лінію із лімітом кредитування 10000 гривень із строком кредитування 364 календарних дні зі сплатою банком процентів та комісії згідно із Тарифами. До лютого місяця 2015 року позивачем було повністю сплачено всі кошти за вказаним кредитним договором, тобто грошове зобов`язання було виконане в повному обсязі. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про внесення Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою директорією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 02.10.2015 було прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк». У зв`язку з процедурою ліквідування ПАТ «Дельта Банк», яка розпочалась 02.03.2015 позивач не мав змоги отримати у даному банку інформацію про закриття кредитної лінії за Кредитним договором від 05.12.2013 року у зв`язку з його повним виконанням з боку позивача. 23.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13803 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Сіті Фінанс» заборгованості, що виникла по кредитному договору від 05.12.2013, право вимоги за яким було відступлене ПАТ « Дельта Банк» на підставі Договору про відступлення прав вимог за кредитними договорами. Сума заборгованості складає 20465, 75 грн. Про вчинення виконавчого напису позивач дізнався 13.08.2020 після отримання від приватного Клименко Р.В. постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2020, з якої слідує, що виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13803 пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Клименка Романа Васильовича та відкрито виконавче провадження № 62725600 від 05.08.2020 року та прийнято постанову про стягнення основної винагороди приватного виконання в сумі 2046,58 грн. та 400 грн. мінімальних витрат. Вважає, що виконавчий напис № 13803 від 23.07.2020, вчинений приватним нотаріусом, про стягнення заборгованості є протиправним, таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки, укладаючи Кредитний договір, сторони погодили вичерпаний перелік порядку стягнення виниклої заборгованості, який передбачає звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Крім того, строк виконання зобов`язань за кредитним договором сплинув 05.12.2016. Тому, ані ПАТ «Дельта Банк», ані ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» не мали права нараховувати відсотки та штрафні санкції за кредитним договором від 05.12.2013 після 06.12.2016, у зв`язку із закінченням строку дії та спливом строків позовної давності. Просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 23.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 13803 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в сумі 20465,75 грн., таким, що не підлягає виконанню. У ході розгляд у справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 28.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у вище вказаній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.09.2020, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 21.09.2020 судове засідання відкладено на 02.10.2020, у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання та третьої особи. 02.10.2020 судове засідання відкладено на 16.10.2020, у зв`язку з необхідністю витребування нових доказів. У судове засідання 16.10.2020 позивач та його представник - [PERSON] не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення зачного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, вимоги ухвали суду від 02.10.2020 про витребування доказів не виконав, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спор - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, вимоги ухвали суду від 28.08.2020 про витребування доказів не виконав, не повідомивши причини, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 23.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13803 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в сумі 20465,75 грн. Виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13803 пред`явлено до примусового виконання до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича та відкрито виконавче провадження № 62725600 від 05.08.2020, прийнято постанову про стягнення основної винагороди приватного виконання в сумі 2046,58 грн. та постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 400 грн. ( а.с. 13-14). Від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округ Горй О.С. та відповідача ТОВ «Сіті Фінанс», копій документів, на підставі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис , до суду не надходило. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач стверджує і це не спростовується матеріалами справи, що борг сплачений, а право нараховувати проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позивачальника вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів за кредит, вказує на сплив позовної давності. Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Ухвали суду приватним нотаріусом та відповідачем не виконані, а саме суду не надано копій документів, що супроводжували спірного виконавчого напису. Зазначені вище обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. Позивач не визнає суму стягнення у виконавчому написі. Суд, вважає виконавчий напис передчасним, оскільки між сторонами існував та існує спір. Нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 23.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 13803 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд вказує наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представником позивача у позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу на суму 4729,50 грн. , на підтвердження чого надано суду договір про надання правової допомоги від 19.08.2020, додаток № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.08.2020 , розрахунок суми гонорара за надану правову допомогу від 19.08.2020 на 4729,50 грн. (а.с.18), акт приймання-передачі виконаної роботи від 19.08.2020, та квитанцію до прибуткового касового ордера від 19.08.2020 на суму 2000 грн. (а.с.20), Дана вимога підлягає до задоволення у розмірі 4729,50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 20.08.2020 № 131 (а.с.1), саме тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Outcome: approved