Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.2012 року [PERSON] було отримано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 1480, відповідно до якого посвідчене право власності на квартиру [ADDRESS]. 29.03.2013 року позивачем було зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що зроблено відповідний запис за індексним номером 1376215. Згідно довідки наданої ПП «Мешканець» по формі № 3 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані такі особи: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Позивач до цього часу не може отримати доступу до квартири та реалізувати своє право власності у зв'язку з неодноразовими відмовами відповідачів у добровільному звільненні квартири та зняття з реєстрації місця проживання у ній. Тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому суд з урахуванням розумних строків розгляду справи прийшов до висновку про заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 25.06.2012 року [PERSON] було отримано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 1480, відповідно до якого посвідчене право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. 29.03.2013 року [PERSON] було зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що зроблено відповідний запис за індексним номером 1376215. Згідно довідки наданої ПП «Мешканець» по формі № 3 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані такі особи: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Позивач до цього часу не може отримати доступу до квартири та реалізувати своє право власності у зв'язку з неодноразовими відмовами відповідачів у добровільному звільненні квартири та зняття з реєстрації місця проживання у ній. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Право власності відповідно до ЦК України складається з 3-ох складових - права володіння, користування та розпорядження. До суб'єктів, які мають право користуватися квартирою належать власник та члени його сім'ї (стаття 383 та 405 ЦК України). У зв'язку з припиненням права власності на зазначену квартиру відповідача [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили й складову цього права - право користування жилим приміщенням, так як наразі вони не відносяться до членів сім'ї нового власника. Наразі відсутні й інші законні підстави користування цією квартирою відповідачами. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідачів в зазначеній квартирі є перешкодою у користуванні та розпорядженні [PERSON] власністю, у зв'язку з тим, що така реєстрація до моменту її скасування надає право відповідачам користуватися квартирою за відсутності згоди власника. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16.01 2012 р.) та Вищою спеціалізованого суду України (рішення від 31.01.2011) вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. (Постанова Верховного Суду України від 16.01 2012 р.). Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнової о або майнового права та інтересу. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved