overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] наполягаючи на розірванні шлюбу з останньою, який вони зареєстрували 24 лютого 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 35 та стягнути з відповідачки на його користь всі судові витрати в тому числі на правову допомогу, а також витрати, які підлягають стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, та наполягав на його задоволенні. Зазначив, що з відповідачкою по справі вже майже два роки разом не мешкають, спільного господарства не ведуть, а крім того за цей час він склав іншу сім'ю. Відповідачка в судовому засіданні позов заперечила у повному обсязі, не підтвердила, що біля двох років з позивачем не мешкає однією сім'єю. Крім того, їхній спільний син [PERSON] проти їх розлучення. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який вони зареєстрували 24 лютого 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 35. Від цих стосунків у сторін є син [PERSON], [INFO]. З показів сторін та позовної заяви і вбачається, що сторони остаточно припинили свої сімейно-шлюбні стосунки через взаємонепорозуміння, у підсумку чого у них стали постійно виникати суперечки. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. При цьому суд враховує, що шлюб - це доровільний союз чоловіка та жінки (ст. 24 СК України). Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав шлюб підлягає розірванню. В частині позовe про стягнення з відповідачки на його користь всі понесені ним судові витрати, в тому числі і на правову допомогу, покласти на неї витрати по оформленню розлучення в органах ДРАЦС, суд вважає що слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, що жодним чином не підтверджено матеріалами справи. Окрім того, позивач до суду не надано документу про необхідність сплати послуг ДРАЦС або вже проведеної такої сплати. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме квартири [ADDRESS]. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 22.07.1988 року, між ним, [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1334. Перебуваючи в шлюбі, у 1997 році на підставі договору купівлі-продажу подружжям було придбано трьохкімнатну квартиру, загальною площею 66 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Між сторонами виникають конфлікти, пов'язані з спільною власністю подружжя, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з наведених у ньому підстав. Відповідачка та представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 22.07.1988 року Відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1334, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідно до письмового витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя (а.с.5); Відповідно до довідки про склад сім'ї та реєстрацію КП «ЖКС Північний» №329 від 27.01.2015 року, в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] - основний квартиронаймач, [PERSON] - онука, [PERSON] - син (а.с.18); Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до привил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що позивач не надав суду письмових доказів про майно подружжя - квартиру [ADDRESS]. Позивачем не надано суду копію договору купівлі-продажу квартири, відповідно якого подружжю належить спірна квартира. Також , суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають. При таких обставинах позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою. Позов обґрунтовує, тим, що квартира №156 на вул. О.Дундича, буд. №5а в м. Рівне належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач зареєстрована у квартирі, однак з лютого 2012 року в ній не проживає. Реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача щодо користування квартирою, у звязку з цим позивач не може оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира №156 в буд. 5а на вул. О.Дундича в м. Рівне, витяг про реєстрацію в державному реєстрі правочинів. Згідно будинкової книги в квартирі №156 в буд. 5а на вул. О.Дундича\~ в м. Рівне зареєстрована колишня дружина позивача [PERSON]\~ Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше одного року, що підтверджується актами про відсутність особи за місцем реєстрації від 15.10.2014 року, 29.01.2015 року, 10.07.2015 року, 16.09.2015 року. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] показала, що колишня дружина позивача [PERSON] вже більше року не проживає у квартирі №156 на вул. О.Дундича, буд. №5а в м. Рівне. \~ \~ \~ \~Таким чином суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у зв'язку з порушенням порядку та правил проживання у квартирі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем знайомий на протязі тривалого часу. В 2011 році у відповідача народився син [PERSON], у свідоцтві про народження якого спочатку в графі «батько» був зазначений прочерк. В 2015 році між сторонами було зареєстровано шлюб, після чого відповідач переконала позивача, що [PERSON] є його рідним сином. Після вказаного, позивач, не маючи сумнівів, що син відповідача є його біологічною дитиною, спільно з відповідачем подали заяву про визнання батьківства щодо [PERSON]. На підставі вказаного були внесені зміни до свідоцтва про народження дитини. В 2017 році подружнє життя сторін по справі розпалось. На ґрунті протиріч та відсутності взаєморозуміння, відповідач повідомила, що [PERSON] не є рідним сином позивача. У зв'язку з вказаним, збереження запису позивача про батьківство щодо [PERSON] суперечить його інтересам. 04.05.2018 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 01.06.2018 р. зі сторони відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, у відповідності до якої вимоги позову вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Посилається на те, що позивач дійсно до 2017 року вважав себе батьком її сина [PERSON], про зворотнє вона повідомила йому в серпні 2017 р. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві та висновок експерта. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, в порядку ч. 3 ст. 200 та ст. 206 ЦПК України, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. [PERSON] народився [INFO] У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] 02.06.2015 р. сторони зареєстрували шлюб в Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, а/з 212. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». У відповідності до заяви [PERSON], засвідченої приватним нотаріусом КМНО Чигріном А.О., від 20.03.2018 р., остання вказує на те, що позивач не є біологічним батьком [PERSON], у зв'язку з чим вона бажає виключити його як батька з актового запису про народження її сина. Згідно з Висновком експерта №204 від 27.06.2018 р. біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається. З вказаного вбачається, що позивач не є біологічним батьком [PERSON], 2011 р.н. Зокрема,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, і не подала відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2003 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис № 4. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведеться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2009 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності порозуміння та втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені три роки назад, спільного господарства не ведуть, примирення на його думку є неможливим. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, шлюбні стосунки з позивачем припинені, після розірвання шлюбу просила суд залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відношення у родині вже не підлягають збереженню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України і роз'ясненням п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 жовтня 2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1099 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.7/, спір щодо місця проживання дитини відсутній. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1982 року. Від шлюбу подружжя дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності порозуміння та втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2013 року, примирення на його думку є неможливим, рішення з цього приводу є остаточним. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилася, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, не повідомила про причини неявки, не надала клопотання про відкладення судового розгляду справи або про розгляд у її відсутність, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає необхідним відповідно до правил частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відношення у родині вже не підлягають збереженню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України і роз'ясненням п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 07 серпня 1982 року палацом одруження м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 2480 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2005 року. Від шлюбу подружжя дітей не має. Шлюбні стосунки фактично припинені у жовтні 2010 року з причини відсутності взаємопорозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Примирення на його думку є неможливим, рішення з цього приводу є остаточним. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує /а.с. 14/. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилася /а.с. 13/, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, не повідомила про причини неявки, не надала клопотання про відкладення судового розгляду справи або про розгляд у її відсутність, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає необхідним відповідно до правил частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відношення у родині вже не підлягають збереженню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України і роз'ясненням п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 вересня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1297 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя дітей, у тому числі неповнолітніх, не має. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 31.08.1985 року. Від шлюбу подружжя має повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності порозуміння та втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені рік назад, з цього часу вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення на його думку є неможливим. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, обставини викладені у позові відповідають дійсності. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відношення у родині вже не підлягають збереженню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України і роз'ясненням п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 31 серпня 1985 року Макіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 2786 /а.с.9/. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені рік назад та з цього часу проживають окремо. Приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved