Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з ДП «Мирноградвугілля» в обґрунтування якого зазначив, що з 18.12.2006 року по 08.08.2017 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на Відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» та був звільнений за ст.38 ч.1 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком. У день звільнення повний розрахунок з ним проведений не був, остаточно відповідач розрахувався з ним лише 30.10.2017 року. Посилаючись на ст.ст.116, 117 КЗпП, просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08.08.2017 року по день кінцевого розрахунку 30.10.2017 року в сумі 22164,12 грн., виходячи з середньоденного заробітку 382,14 грн. Позивач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заяву, згідно з якою наполягав на задоволенні позовних вимог, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заяву, згідно з якою не погодився з позовними вимогами у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач у день звільнення не працював та вимогу про виплату заборгованості по заробітній платі заявив лише 26.09.2017 року, просив справу розглянути без його участі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 18.12.2006 року по 08.08.2017 року та був звільнений за ст.38 ч.1 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком (а.с. 3-8). Остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 30.10.2017 року шляхом перерахування заробітної плати на його рахунок. Середньоденна заробітна плата [PERSON] згідно з довідкою становить 382,14 грн.(а.с. 10). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.115 ч.1 КЗпП України, ст.24 ч.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом, позивач звільнився з роботи 08.08.2017 р., а повний розрахунок з позивачем здійснений 30.10.2017 р., тобто затримка виплати належних позивачу при розрахунку сум з 09.08.2017 року склала 57 робочих днів. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону, у відповідності до ст.117 КЗпП України, з відповідача належить стягнути на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум, тобто 21781,98 грн. з розрахунку 382,14 грн. х 57 робочих днів. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути середній заробіток на користь позивача лише з 09.08.2017 року, оскільки саме з цього дня виникає заборгованість відповідача. Щодо доводів представника відповідача про відмову у задоволенні вимог позову, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки жодних поважних причин, за яких підприємство не могло перерахувати гроші на карту позивача, представником відповідача не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 627,45 грн., пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial