Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Ямпільському районі Сумської області про визнання акту погодження меж дійсним, а межі земельної ділянки погодженими. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок позивач успадкував після смерті матері [PERSON] .. За життя [PERSON] рішенням №31 виконкому Паліївської сільської ради від 30.12.1993 року було передано у власність земельну ділянку за адресою знаходження будинку у площі: 0,04 га під забудовою та 0,29 га для ведення особистого селянського господарства. Позивач, як власник будинку звернувся до Ямпільського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії Центру ДЗК з заявою про виготовлення землевпорядної документації на земельні ділянки, які перешли у власність позивача разом з успадкованим будинком. Вказаною організацією були виконані землевпорядні роботи, встановлені межі земельних ділянок в натурі на місцевості за результатом замірів та складено Абрис земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлення меж спеціалістами Ямпільського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії Центру ДЗК здійснювалось по фактичним наявним межовим знакам. За результатом обмірів та встановлення меж земельних ділянок в натурі, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд становила площу 0,0301 га, а земельна ділянка для ведення особистого господарства становить площу 0,3366 га. Відповідно до Абрису земельної ділянки позивача межа із сусідньою ділянкою домоволодіння [ADDRESS] проходила на відстані 0,49 м. від дальнього кута будівлі погрібника, який входить до складу господарських будівель домоволодіння позивача. Саме там значилась точка обліку за №11, адже там була встановлена ще багато років до того сосновий стовп (ушула) товщею 0,20 х 0,20 м., який і був межовим знаком. Однак в 2015 році [PERSON] , власниця будинку [ADDRESS] викопала межовий знак і прибудувала паркан, який розділяв дві земельні ділянки, її та позивача, до дальнього кута будівлі погрібника, який входить до складу господарських будівель позивача, що призвело до самовільного захоплення частини належної позивачу земельної ділянки. Для вирішення спору з приводу будівництва [PERSON] паркану на його земельній ділянці позивач звернувся до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області. За результатом розгляду заяви було створено погоджувальну комісію, яка склала Протокол №1 від 27.11.2015 року, в якому зазначено, що паркан встановлено правильно. В подальшому Паліївською сільською радою Ямпільського району Сумської області 25.12.2015 року було прийнято рішення шостої сесії сьомого скликання, яким було затверджено межу між земельною ділянкою позивача та [PERSON] , ту, яка була в той час в натурі, тобто з невірно встановленим парканом на земельній ділянці позивача. Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 23.08.2016 року позовні вимоги [PERSON] до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області, третя особа: [PERSON] про визнання рішення сільської ради неправомірним та його скасування задоволено частково, визнано неправомірним та скасовано п.1 рішення шостої сесії сьомого скликання Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області від 25.12.2015 року «Про розгляд земельного спору щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності гр. [PERSON] та [PERSON] ». За результатом кадастрової зйомки та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) представниками Ямпільського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії Центру ДЗК був складений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, форма якого встановлена Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему України від 18.05.2010 №376. Межі земельної ділянки погоджено суміжними власниками та користувачами шляхом проставлення погоджувальних підписів в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, крім суміжного землекористувача власника будинку [ADDRESS] - [PERSON] .. На звернення позивача до [PERSON] з проханням погодити суміжну межу між домоволодіннями, він отримав невмотивовану відмову. Для вирішення даного питання позивач звернувся до погоджувальної комісії Паліївської сільської ради з розгляду земельних спорів, за результатом розгляду його заяви комісія утрималась від підпису на акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, рекомендувала [PERSON] здійснити обмір земельних ділянок і за взаємною згодою підписати акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання протягом місяця, або вирішити спір в судовому порядку, вищевказане викладено в Протоколі №1. 10.09.2018 року позивач звернувся до Ямпільського районного суду Сумської області із позовною заявою до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області та [PERSON] , третя особа: Відділ Держгеокадастру у Ямпільському районі Сумської області, про визнання акту погодження меж дійсним, а межі земельної ділянки погодженими. Ухвалою суду від 18.12.2018 року (справа № 590/1119/18, провадження № 2/590/261/18) провадження у справі закрито, оскільки відповідач [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить інформація Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області від 24.10.2018 року №02-15/321 та копія актового запису про смерть № 04 від 01.08.2018 року. Згідно інформації приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу від 13.11.2018 року №832/-09 встановлено, що після смерті [INFO] в м. Шостка Сумської області [PERSON] , 1940 року народження, спадкової справи не заводилось, інформація щодо кола спадкоємців на майно спадкодавця відсутня. 14.02.2019 року позивач звернувся до Паліївської сільської ради з заявою про узгодження меж його земельної ділянки без підпису власника домоволодіння [ADDRESS] , оскільки після смерті [PERSON] спадщина є неприйнятою. Листом від 12.03.2019 року позивачу було повідомлено про те, що акт прийомки-предачі межових знаків визнаний дійсним ухвалою Ямпільського районного суду від 18.12.2018 року, що не відповідає змісту ухвали. Зважаючи на вищевикладене позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 01.04.2019 року принято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 23.04.2019 року від третьої особи, за підписом начальника Відділу в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, надійшло колопотання про залучення до участі у справі №590/371/19 за позовом [PERSON] до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області про визнання акту погодження меж дійсним, а межі земельної ділянки погодженими, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру в Сумській області. 08.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про витребування доказу з Ямпільського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії Центру ДЗК землевпорядну документацію на належну йому земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.05.2019 року клопотання третьої особи: Відділу в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, про залучення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (місцезнаходження: Україна, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, 40021) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, задоволено. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області, третя особа: Відділ в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання акту погодження меж дійсним, а межі земельної ділянки погодженими, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Ухвалою від 29.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу за позовом [PERSON] до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання акту погодження меж дійсним, а межі земельної ділянки погодженими, викликати учасників справи. Позивач позовні вимоги та обставини зазначені в позові підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх не обгрунтованими, а також вказав на те, позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Представник третьої особи, представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність; у заяві вказав на те, що земельні ділянки, які є предметом розгляду у справі, є сформованими, власність земельних ділянок приватна, в зв`язку з чим покладався на розсуд суду при прийнятті рішенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Глухівське бюро технічної інвентаризації» від 17.10.2008 року №20613825 (а.с.10) встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 2017 року (а.с.8) встановлено, що межі земельної ділянки за кадастровим номером 5925683500::, яка знаходиться в межах [ADDRESS] , площею 0,0316 га, що надається у власність гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виражені поворотними точками, точки закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка, а точки закріплені існуючими стовпами паркану, в зв`язку з чим, на бажання власника, межові знаки встановленого зразка в даних точках не встановлювались (п.3.9 Наказу Держкомзему від 18.05.2010 року №376). Власник (користувач) земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не виявлено. Межові знаки пред`явлені та передані на зберінання [PERSON] , який про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків згідно з пунктом «е» частини першої статті 211 Земельного кодексу України та ст.56 Кодексу України про адміністративне правопорушення ознайомлений. Акт підписано власником (користувачем) земельної ділянки [PERSON] , представником виконавця робіт Ямпільського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії ЦДЗК - Пехтеровою В.В., представником Паліївської сільської ради Хомовненко Н.М., власником (користувачем) суміжних земельних ділянок [PERSON] , підпис власника (користувача) суміжних земельних ділянок - [PERSON] відсутній. Аналогічний зміст має акт прийомки-передачі знаків на зберігання від 2017 року (а.с.9), підпис [PERSON] також відсутній. Відповідно до рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 23.08.2016 року у справі №590/446/16-ц (провадження №2/590/150/16) (а.с.4-6) встановлено, що 06.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області, третя особа: [PERSON] про визнання рішення сільської ради неправомірним та його скасування, судом встановлено, що рішенням Паліївської сільської ради Ямпільського району від 25.12.2015 року «Про розгляд земельного спору щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності гр. [PERSON] та [PERSON] .» вирішено: 1) затвердити спірну межу, яка є в натурі. 2) Рекомендувати гр. [PERSON] та гр. [PERSON] вирішити питання щодо оформлення права користування земельними ділянками згідно чинного законодавства; забезпечити виконання обов`язків власника земельної ділянки та обов`язків землекористувача в частині дотримання правил добросусідства, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, передбачених г, є ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано п.1 рішення шостої сесії сьомого скликання Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області від 25.12.2015 року «Про розгляд земельного спору щодо меж земельних ділянок які перебувають у власності гр. [PERSON] та [PERSON] ». В задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовлено. Відповідно до протоколу №1 від 07.08.2017 року погоджувальна комісія Паліївської сільської ради з розгляду земельних спорів розглянула заяву [PERSON] з приводу відмови [PERSON] підписати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.7) встановлено, що враховуючи обставини спору погоджувальна комісія по земельним спорам утрималась від підпису на актах прийомки-передачі межових знаків на зберігання, [PERSON] рекомендовано протягом місяця зробити обмір земельних ділянок і за взаємною згодою з [PERSON] підписати акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Суміжним землекористувачам рекомендовано дотримуватись правил добросусідства, передбачених Земельним кодексом України. У разі, якщо сторони спору не згодні з прийнятим рішенням погоджувальної комісії, рекомендовано звернутись до суду для вирішення спору в судовому порядку. 14.02.2019 року [PERSON] звернувся до Голови Паліївської сільської ради Ямпільського району із заявою про узгодження в натурі меж між його земельною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON] , оскільки [PERSON] відмовляється від підпису акта прийому-передачі межових знаків (а.с.11). 12.03.2019 року за вихідним №02-15/115 позивачу [PERSON] головою Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області надано відповідь на заяву від 14.02.2019 року (а.с.12), [PERSON] повідомлено, що акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, згідно рішення Ямпільського районного суду Сумської області (справа №590/1119/18) від 18.12.2018 року визнаний дійсним. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою. [PERSON] рекомендовано звернутись до відділу Держгеокадастру, яка мають ліцензію на проведення робіт та узгодити межі земельних ділянок. За змістом ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи а також держава Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб (аналіз ВСУ практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України від 29.05.2014 року). У відповідності до п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Позивач [PERSON] , звертаючись з даною позовною заявою до суду вказує, що оскільки власник будинку [ADDRESS] - [PERSON] померла [INFO] , минуло більш аніж шість місяців, які визначені нормами Цивільного кодексу України для прийняття спадщини, однак спадщина після смерті [PERSON] не прийнята, коло спадкоємців невідомо, він звертався до Паліївської сільської ради із заявою про узгодження меж його земельної ділянки без підпису власника домоволодіння [ADDRESS] , та оскільки, отримана позивачам від Паліївської сільської ради відповідь, як зазначає [PERSON] , є неправдивою, він змушений був звернутись до суду із позовом до Паліївської сільської ради Ямпільського району Сумської області про визнання акту погодження меж дійсним, а межі земельної ділянки погодженими. Згідно ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що Паліївська сільська рада Ямпільського району Сумської області є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, які є предметом розгляду даної справи. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем не заявлялись, суд вважає, що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог до заявленого відповідача Паліївської сільської ради, оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Також суд вважає за потрібне роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким самим позовом до належного відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні вимог позивача відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10, ч.1 ст.5 Зпкону України «Про судовий збір», то витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed