overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що на підставі рішення суду від 13.12.2007р. вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. Проте, відповідач аліменти не сплачує і у зв»язку з цим у нього утворилась значна заборгованість. В судове засідання позивач та її представник не з»явились, позивач [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та уточнила позовні вимоги, зазначивши, що вона просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 67591 грн.66 коп., відповідно до довідки, яку вона отримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивача, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2007 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно з 21.09.2007р. до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5). Відповідно до розрахунку № 29163 від 28.11.2016р., наданого Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби м.Харкова, заборгованість [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини станом на 01.12.2016р. становить 67591 грн. 66 коп.(а.с. 20-21). Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.12.2007р., після розірвання з шлюбу з [PERSON] його дружина [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Відповідно до ст.194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки. Що передували пред»явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред»явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв»язку з розшуком платника аліментів або у зв»язку з його перебування за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову [PERSON] посилалась на те, що вони з відповідачем перебували у цивільних відносинах. З 2015 року відповідач не мешкає за вказаною адресою, місце його проживання їй не відомо, але сплата комунальних послуг значною мірою впливає на її матеріальне становище і фактично є підставою для звернення до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст.71 цього Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2003р. Відповідно до копії паспорту відповідача та відповіді з адресно-довідкового бюро відповідач [PERSON] зареєстрований за спірною адресою з 21.11.2012р. Як пояснила в судовому засіданні позивач та свідки [PERSON] та Іслент»єва Л.М., [PERSON] протягом останніх 1,5 року не проживає за вищевказаною адресою, житлом не цікавиться. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зобов»язати Орджонікідзевський РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідачів з реєстрації за даною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідачі з 2008 року не проживають у спірній квартирі не цікавляться нею та переїхали жити до Російської Федерації. Отже, позивач вважає, що вони таким чином втратили право користуватись даною квартирою. У судовому засіданні представник позивача, позивач, та 3-я особа - [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали. Представник Орджонікідзевського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, [PERSON], перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки № 294 від 01.03.2014р. виданої КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» дільниця № 48, у вищевказаній квартирі крім власників квартири зареєстровані також [PERSON], [PERSON] Відповідно до свідоцтво про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.11.2009р., зареєстрований Головним управлінням РАЦС Московської області № 2 і [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Відповідно до довідки УФМС Росії по Московській області [PERSON] та [PERSON] прийняли громадянство Росії з 06.06.2008 року. З пояснень позивача та [PERSON] вбачається, що з 2008 року відповідачі не проживають на території України, не мешкають у спірній квартирі, не цікавляться квартирою та не сплачують комунальні платежі по даній квартирі. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в даній частині позову та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Що стосується позовних вимог про зобов»язання Орджонікідзевського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідачів з реєстрації за зазначеною вище адресою, то в даній частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 33% від усіх видів доходів відповідача. Позов мотивує тим, що 19.03.2015 вона розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дитина: [PERSON], [INFO] З цього часу відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Донька відноситься до групи часто хворих дітей, є дитиною інвалідом. Матеріальне становище позивчки не дозволяє повноцінно забезпечувати дитину. В звязку з цим позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями. Причин своєї неявки в судове засідання не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. Шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що дитина проживає з матірю, а батько не дає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2016 рік для дітей, матеріальне становище сторін, що є істотними обставинами по справі. Окрім цього при ухваленні рішення суд враховує те, що дитина є інвалідом. В звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 33 % від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2016 р., до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 14 серпня 1993 року Єлизаветівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 10. Вимоги позову обґрунтовує тим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. В судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.17), відповідач проти позову не заперечує (а.с.21). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 14 серпня 1993 року, який було зареєстровано Єлизаветівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні найшов своє підтвердження факт того, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство сторонами не ведеться, бажання до примирення у них відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, тому суд не може зобов`язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 27 серпня 2011 року Партизанською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 03; 2) стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що з 2020 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Мешкають окремо, не спілкуються. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подальше збереження шлюбу на паритетних засадах, на почуттях любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу, неможливо, оскільки це суперечить їхнім інтересам. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі; позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.19); відповідач проти позову не заперечує (а.с.18). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 27 серпня 2011 року, який було зареєстровано Партизанською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Згідно з свідоцтвами про народження від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10), які проживають разом із позивачкою (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні найшов своє підтвердження факт того, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство сторонами не ведеться, бажання до примирення у них відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, тому суд не може зобов`язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В позові зазначив, що є власником спірної квартири, а відповідач зареєстрований за згодою позивача, з 2012 року не мешкає без поважних причин. У судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, день, та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, заперечень за позовом не надав, с заявою про неможливість присутності не звертався. Представник третьої особи ВРЕЖО №6 МКП «Основаніє» у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений своєчасно. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про розгляд справи сповіщена своєчасно, заперечень за позовом не надала. Представник третьої особи : Хортицький районний відділ в м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі документів наявних у матеріалах справи, з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яку він придбав 25.10.1996 року. В зазначеній квартирі, крім [PERSON], за його згодою зареєстровані : донька [PERSON] та її співмешканець [PERSON], що є відповідачем у справі. З 2012 року відповідач [PERSON] виїхав з квартири. З зазначеного часу відповідач жодного разу у квартирі [ADDRESS] не з'явився і всі витрати, пов'язані з утриманням квартири несе позивач. Зазначені обставини підтверджуються актом Центру обслуговування абонентів №7 від 20.12.2013р., договором купівлі-продажу квартири, реєстраційним посвідченням. У відповідності до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад рік, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в у квартирі [ADDRESS] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], в якому зазначила, що відповідач зареєстрований в квартирі, однак з 2000 року добровільно виїхав, не сплачує квартплату та комунальні послуги, його теперішнє місце проживання не відоме. Добровільно з реєстрації за спірної адресою він не знімається, перешкод у його проживанні ніхто не чинив. У зв'язку з чим позивач несе зайві розходи, сплачує квартирну платню, комунальні послуги, які нараховуються на відповідача. Просить суд визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про розгляд справи сповіщена своєчасно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, день, та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку шляхом оголошення в газеті, заперечень за позовом не надав, с заявою про неможливість присутності не звертався. Представник третьої особи МКП «Основаніє» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа: [PERSON] та представники третіх осіб: Хортицький РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області та МКП «Основаніє» у судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечують. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі МКП «Основаніє». В зазначеному приміщенні зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа: [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.03.2007р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу актовий запис №119 від 22.03.2007р. З 2000 року відповідач в зазначеному житловому приміщенні не мешкає, майна, що йому належить в приміщенні немає, витрати щодо оплати за квартирну плату та спожиті комунальні послуги не здійснює. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, актом ЦОА №7 ДКП «Основаніє» від 18.08.2014р. Згідно ст. 71, 72 ЖК України, особа, яка не проживає у приміщенні понад шість місяців без поважних причин може бути визнана судом такою, що втратила право користуватися цим приміщенням. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, позовні вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved