Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з 22 лютого 2014 року перебуває з відповідачем - [PERSON] , в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Починаючи з 2018 року сторони разом не проживають. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюб на даний час носить формальний характер, примирення неможливе. Підстави для продовження сумісного життя і збереження сім`ї відсутні, кожен веде відокремлений спосіб життя. Спору про поділ майна, та проживання дитини - сторони не мають. Позивач вважає, що подальше продовження спільного життя з відповідачем суперечить їхнім інтересам. Тому,\~просить шлюб\~між нею\~та відповідачем\~розірвати. Ухвалою Олександрівського\~районного суду\~Донецької області\~від 15\~січня 2020року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11 год. 00 хв. 10 лютого 2020 року. 10.02.2020 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 27 лютого 2020 року. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 17 березня 2020 року. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Проте, у підготовчому судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, та наполягала на їх задоволенні. В позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач - [PERSON] , також, в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання останній не повідомив. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.02.2014 року ( а.с. 3). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2015 року виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області ( а.с. 10). Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, та їх малолітній дитині. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, тому, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. У відповідності до ст. ст. 24, 55,56,105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved