Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши який просить припинити право колективної власності на земельні ділянки, які не підлягали поділу та не підлягали паюванню, загальною площею 288,6 га, зазначені у Державному акті на право колективної власності на землю серїі ОД, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 20 від 26 грудня 1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Шайтанівське» [PERSON] сільської ради, а також просив визнати таким, що втратив чинність Державний акт на право колективної власності на землю ,виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Шайтанівське». Свої вимоги мотивує тим, що він звернувся із проханням виділити йому 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сілськогоподарського призначення, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Шайтанівське» та розташовані на території [PERSON] сільської ради Любашівського району. Проте, йому було відмовлено у зв»язку із наявністю Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Шайтанівське». Вказуючи на те, що КСП «Шайтанівське» ліквідовано, а такої форми власності, як колективна, по законодавству не існує, тому позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити, вказуючи на те що наявність зазначеного державного акту перешкоджає йому реалізувати своє право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.. Відповідач [PERSON] сільська рада Любашівського району Одеської області надала до суду повторно необґрунтовану заяву про відкладення розгляду справи. У відповідності до положенням ст.224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в справі доказів. Треті особи: Представник відділу Держгеокадастру у Любашівському районі Одеської області [PERSON], який діяв на підставі доручення в судовому засіданні пояснив, що заперечень по справі не має. Представник Любашівської районної державної адміністрації Одеської області [PERSON], який діяв на підставі доручення пояснив, що заперечень по справі не має. Головне управління Держгеокадастру в Одеські області надало до суду заперечення, в якому по суті позовних вимог заперечень не зазначило. Заслухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню , виходячи із слідуючого. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до відділу Держгеокадастру в Любашівському районі Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території [PERSON] сільської ради Любашівського району Одеської області. Також із аналогічною заявою він звернувся до [PERSON] сільської ради. Проте, відділом Держгеокадастру в Любашівському районі Одеській області та [PERSON] сільською радою була надана відповідь про відмову у задоволенні заяви. З копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД від 26 грудня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 20, вбачається, що Колективному сільськогосподарському підприємству «Шайтанівське» передано у колективну власність 1573,1 га землі в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний державний акт [PERSON] сільською радою 26 грудня 1995 року видано Колективному сільськогосподарському підприємству «Шайтанівське» , розташованому на території [PERSON] сільської ради Любашіського району Одеської області (а.с. 11-14). В судовому засіданні безспірно встановлено, що Колективне сільськогосподарське підприємству «Шайтанівське» було реорганізовано в ТОВ «Б Д П» , що підтверджується протоколом засідання правління КСП «Шайтанівське» від 21 січня 2000 р. та протоколом загальних зборів КСП «Шайтанівське» від 10 лютого 2000 р. та протоколом загальних зборів засновників ТОВ «БДП». ТОВ «БДП» припинило свою діяльність шляхом ліквідації, що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ «БДП» ВІД 10 серпня 2006 р. та інформацією про юридичну особу. Державний акт на право колективної власності на землю був виданий КСП «Шайтанівське» у 1995 році та на той час діяли Земельний кодекс України від 18.12.1990 року (втратив чинність з 01.01.2002 року), Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року (втратив чинність з 01.01.2004 року) та Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність з 20.06.2007 року). Вказані нормативно-правові акти визначали три форми власності: державна, приватна та колективна. Чинні від Земельний кодекс України та Цивільний Кодекс України визначають приватну, державну та комунальну форму власності. Отже, чинне законодавство не передбачає існування колективної форми власності, а відтак існування чинного державного акту на право колективної власності є перешкодою для реалізації конституційних принципів набуття права власності на земельні ділянки, та відповідно порушує право власності позивача. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.1 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України, передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі. Заперечення [PERSON] сільської ради Любашівського району про те, що вона не є відповідачем по справі, суд не приймає до уваги, оскільки саме [PERSON] сільською радою буд виданий державний акт на право колективної власності на землю.

Outcome: approved