Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло. В обґрунтування позовних вимог, вказала, що її син - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (попередня назва «Червоноармійська») в м. Козятині Вінницької області на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 07.06.2010 року. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 06.02.2014 року шлюб між нею та батьком [PERSON] - [PERSON] було розірвано, а сина залишено проживати з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 176 СК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом. В ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР визначено, що до членів сім'ї власника будинку квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. З огляду на наведені положення чинного законодавства відповідач є членом сім?ї її малолітнього сина - [PERSON]. В ч. 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, відповідно до закону. Проте, після розірвання шлюбу з нею відповідач в жовтні 2014 року переїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію, точне місце його проживання їй до даного часу не відомо. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак, її представник [PERSON] подав на адресу суду письмову заяву про підтримання позову і слухання справи у їхню відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день і час слухання справи. Суд ухвалив, згідно ст. 225 ЦПК України заочно розглядати справу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] є сином сторін і є власником квартири [ADDRESS] (попередня назва «Червоноармійська») в м. Козятині Вінницької області на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 07.06.2010 року. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 06.02.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, а сина залишено проживати з позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 176 СК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом. В ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР визначено, що до членів сім'ї власника будинку квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. З огляду на наведені положення чинного законодавства відповідач є членом сім?ї свого малолітнього сина - [PERSON]. В ч. 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, відповідно до закону. Проте, після розірвання шлюбу між сторонами, в жовтні 2014 року переїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28.09.2016 року. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Правовідносини, що склались між сторонами регулюються ст. 405 ч. 2 ЦК України.

Outcome: approved