Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 16 вересня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції, актовий запис № 245, та відповідно було видано свідоцтво про укладення шлюбу, серії 1-ЕГ № 064540. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. Причиною подання нею позовної заяви стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями внаслідок чого часто влаштовує сварки, скандали, свідком яких ставала дитина, що негативно впливало на її психічний стан. Зазначає, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву згідно якої позов визнав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції, актовий запис № 245. Дана обставина стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, син [PERSON], [INFO], батьками якої являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження\~\~відсутні.

Outcome: approved