Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ», в якому просив стягнути з останнього на свою користь кошти в сумі 3 214 728 грн. 77 коп., з яких: сума позики у розмірі 3 200 000 грн. 00 коп. та пеня в розмірі 14 728 грн. 77 коп. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.04.2016 року між ним та відповідачем ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ» був укладений договір позики, відповідно до умов якого він (позивач) зобовязувався надати відповідачу в безпроцентну позику кошти на загальну суму 3 200 000,00 грн. готівкою через касу позичальника окремими траншами розміром до 150 000,00 грн. кожен транш за проміжок часу з 21.04.2016 року по 20.05.2016 року, при цьому, відповідач зобовязувався повернути йому (позивачу) суму позики у встановлений договором термін, а саме: до 10.02.2017 року через касу позичальника готівкою або безготівково шляхом перерахування коштів на його (позивача) банківський рахунок. На виконання умов договору позики ним (позивачем) було надано відповідачу в позику кошти готівкою в касу відповідача на загальну суму 3 200 000,00 грн. згідно з прибутковими касовими ордерами, а саме: № 5 від 21.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 6 від 22.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 7 від 23.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 8 від 25.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 9 від 26.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 10 від 27.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 11 від 28.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 12 від 29.04.2016 року на суму на суму 140 000,00 грн., № 13 від 02.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 14 від 03.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 15 від 04.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 16 від 05.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 23 від 06.05.2017 року на суму 140 000,00 грн., № 24 від 09.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 25 від 10.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 26 від 11.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 27 від 12.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 28 від 13.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 29 від 14.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 30 від 16.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 31 від 17.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 32 від 18.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 33 від 19.05.2016 року на суму 120 000,00 грн. Позивач також зазначив, що у порушення умов договору та вимог чинного законодавства відповідач суму коштів, отриманих у позику в розмірі 3 200 000, 00 грн. не повернув. Крім того, позивач вказав, що пунктом 4.2 договору позики передбачено, що за порушення строків повернення позики позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення, у звязку з чим, відповідачу нараховано пеню на загальну суму 14 728,77 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 25.04.2017 року) в судовому засіданні уточнив анкетні дані позивача та просив вважати правильними анкетні дані позивача як [PERSON], що відповідає даним паспорта серії ЕА 686569, виданого Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 17.12.1999 року, на імя [PERSON], [INFO], також позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 14.02.2017 року, виданої директором ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ» [PERSON]А.) в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині стягнення боргу в розмірі 3 200 000 грн., підтвердив факт отримання відповідачем зазначених коштів від позивача. Крім того, підтримав раніше подану відповідачем заяву від 29.03.2017 року за вх. № 7099 про визнання позову та зменшення розміру пені, за якою відповідач позовні вимоги в частині суми боргу в розмірі 3 200 000, 00 грн. визнає повністю, оскільки товариство дійсно заборгувало та своєчасно не повернуло таку суму позивачу з обєктивних причин, що не мають відношення до справи, а тому не мають враховуватися судом при прийнятті рішення, однак такі обставини існують і перешкодили виконати своєчасно обовязок по поверненню коштів. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 14 728,77 грн. відповідач не заперечував щодо можливості її (пені) нарахування позивачем та правильності обрахунку, однак, просив суд в зазначеній частині позовних вимог про стягнення нарахованої пені застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити суму пені, у звязку з тим, що збитки у позивача відсутні. Окрім того, під час судового розгляду справи представники сторін зазначили про відсутність відкритих щодо сторін кримінальних проваджень, а так само виконавчих проваджень, прав третіх осіб на грошові кошти в розмірі 3 200 000 грн., які були надані позивачем [PERSON] в позику відповідачу ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ». Заслухавши пояснення представника позивача на обґрунтування позовних вимог, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, не заперечувалося представниками сторін, що 21 квітня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ» було укладено договір безпроцентної позики, за яким [PERSON], як Позикодавець, надав в порядку та на умовах визначених Договором ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ», як Позичальнику, безвідсоткову позику в сумі 3 200 000,00 грн., а ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ», в свою чергу, зобовязався повернути позику у визначені цим Договором порядку і строки. (п.п. 1.1 п. 1 Договору). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 п. 2 Договору Позикодавець надає позичальнику суму позики в розмірі 3 200 000,00 окремими траншами розмірами до 150 000,00 грн. кожен транш, шляхом внесення готівки в касу позичальника. Повна сума позики має бути внесена позикодавцем в касу позичальника за проміжок часу з 21.04.2016 року по 20.05.2016 року включно. Крім того, відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Договору термін користування позичальником позикою встановлюється до 10.02.2017 року. Відповідно до п. 2.3 Договору отримання позичальником кожного з траншів позики оформлюється прибутковим касовими документами позичальника. Також судом встановлено, що відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера, оригінали яких були досліджені судом під час судового розгляду справи, № 5 від 21.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 6 від 22.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 7 від 23.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 8 від 25.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 9 від 26.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 10 від 27.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 11 від 28.04.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 12 від 29.04.2016 року на суму на суму 140 000,00 грн., № 13 від 02.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 14 від 03.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 15 від 04.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 16 від 05.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 23 від 06.05.2017 року на суму 140 000,00 грн., № 24 від 09.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 25 від 10.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 26 від 11.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 27 від 12.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 28 від 13.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 29 від 14.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 30 від 16.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 31 від 17.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 32 від 18.05.2016 року на суму 140 000,00 грн., № 33 від 19.05.2016 року на суму 120 000,00 грн. на виконання умов зазначеного договору від позивача [PERSON] відповідачем ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ» на підставі договору позику від 21.04.2016 року прийнято кошти в загальній сумі 3 200 000,00 грн. Зазначені обставини визнані представниками сторін, у звязку з чим є такими, що не підлягають доказуванню (п.1 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 2.4 п. 2, п.п. 5.1 п. 5 Договору повернення позичальником отриманої позики позикодавцеві здійснюється або готівкою через касу позичальника з оформленням видаткових касових документів, або безготівково на банківський рахунок позикодавця, реквізити якого уточняються сторонами не більше ніж за пять банківських днів до запланованої дати повернення частини чи всієї суми позики. Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і являється дійсним до моменту його остаточного виконання. Судом встановлено, що у строк, визначений сторонами за договором безпроцентної позики від 21 квітня 2016 року для повернення позики, а саме: 10.02.2017 року, відповідач ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ» отримані в позику кошти в розмірі 3 200 000,00 грн. позивачу не повернув, що підтверджено під час розгляду справи представником позивача, та не заперечувалося представником відповідача. За статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ» боргу за договором безпроцентної позики від 21 квітня 2016 року на суму 3 200 000,00 грн. минув, відповідач в порядку п. 2.4 Договору, борг не повернув, що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні та у наданій до суду заяві від 29.03.2017 року, чим порушив право позивача як позикодавця за договором позики на її (позику) повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст.1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що відповідач ТОВ «ВЕСТАГРОПРОМ», як позичальник, не виконав зобовязання перед позивачем [PERSON], як позикодавцем, щодо повернення суми позики в розмірі 3 200 000,00 грн., в строк до 10.02.2017 року, на підставі чого позовні вимоги про стягнення боргу за договором безпроцентної позики від 21 квітня 2016 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 21 квітня 2016 року в розмірі 3 200 000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до п.п 4.3 п. 4 Договору за несвоєчасне повернення позики чи її частини позичальник повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконання зобовязання за кожен день прострочення. Позивачем проведено розрахунок пені за період з 10.02.2017 року по 15.02.2017 року, за яким пеня = сума боргу х ставка пені (%) / 100% / 365 х кількість днів прострочення, тобто: пеня = 3 200 000 грн. х 14% х 2 (облікова ставка НБУ з 27.01.2017 року становить 14%) / 100% / 365 х 6 = 14 728 грн. 77 коп., яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову до суду, які складаються з судового збору, та підтверджені документально (квитанція № 0.0.707633179.1 від 16.02.2017 року на суму 8000 грн. 00 коп.), підлягають стягненню з відповідача в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.15, 16, 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved