Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів, в якій просив суд стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти в сумі 70 000 грн. та 6050 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 24 травня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.06.2021 року через канцелярію суду надійшла заява позивача [PERSON] про уточнення та зменшення позовних вимог, згідно якої він просив стягнути з відповідача [PERSON] 6050 грн. витрат на професійну правничу допомогу, від іншої частини позовних вимог відмовився у зв`язку з поверненням відповідачем [PERSON] грошових коштів. У судовому засіданні 04.08.2021 року відповідач [PERSON] не заперечував проти уточнення та зменшення позовних вимог, підтвердив факт повернення позивачу [PERSON] грошових коштів, заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу та просив надати йому час для підготовки заперечень щодо розміру та обґрунтованості заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву до 09.09.2021 року. У судове засідання, призначене на 09.09.2021 року відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Столярчук В.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в частині стягнення із відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6050 грн. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Представником позивача до матеріалів справи надано копії Договору про надання правової допомоги № 01/21 від 22.01.2021 р. (а.с.14), рахунку-фактури №1\\21 від 22.01.2021 року (а.с. 15) на суму 6050 грн., Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 26.01.2021 року (а.с. 16) та двох платіжних доручень від 25.01.2021 року на суму 3000 грн. та 3050 грн. (а.с. 17-20). У відповідності до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги №01/21 від 22.01.2021 року предметом договору визначено надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру та складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства), представництво та захист інтересів клієнта. Рахунок-фактура №1-21 від 22.01.2021 року містить найменування (товар, роботи, послуги) за усну консультацію з вивчення документів та правовий аналіз правочину/розписки на суму 1200 грн., вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів на суму 2550 грн та складання позовної заяви та заяв про забезпечення позову на суму 2300 грн. Згідно п. 1 акту виконаних робіт (наданих послуг) від 25.01.2021 року адвокат з 22 січня 2021 року по 26 січня 2021 року надав клієнтові юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги №01/21 від 22.01.2021 року. Згідно з пунктом 4 частини статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. у №5076-VI, із змінами визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Таким чином предметом договору є надання правової допомоги, а в акті виконаних робіт (наданих послуг) зазначено про надання юридичних послуг. Більш того, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» одним із професійних обов`язків адвоката є підвищення свого професійного рівня, що безумовно передбачає і вивчення судової практики з тих чи інших питань. Відтак сумнівним є віднесення до правової допомоги як послуги навчання адвоката, зокрема, пов`язане в вивченням судової практики, оскільки не охоплюється ні договором про надання правової допомоги, ні правовою природою послуги як такої. Крім того, сумнівним в даному випадку є і віднесення до витрат на правничу допомогу послуги з надання усної консультації з вивчення документів та правовий аналіз правочину, оскільки п. 1.1. Договору про надання правової допомоги № 01/21 від 22.01.2021 р. не передбачено надання усних консультацій, як окремого виду правової допомоги, що прямо передбачена п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ « ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Більш того, у платіжних дорученнях від 25.01.2021 року на суму 3000 грн. та 3050 грн., у яких платником зазначено [PERSON] , у графі призначення платежу зазначено переказ власних коштів, а не оплата за рахунком-фактурою №1/21 від 22.01.2021 року. Відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справи, суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ). ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, сумнівів у факті власне перерахування грошових коштів у сумі 6050 грн. адвокату [PERSON] як оплати за правничу допомогу у судовому засіданні не встановлено, що свідчить про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині з врахуванням у першу чергу їх фактичного розміру. Крім того, частинами 4, 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, фактично здійснюється на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відтак, суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, виключно з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18. Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, відповідачем [PERSON] хоч і заявлено про незгоду з розміром витрат на правову допомогу у розмірі, вказаному у позовній заяві, проте не заявлено обгрунтованого клопотання про зменшення їх розміру, хоча судом було надано час та можливість для цього за клопотанням самого відповідача. У зв`язку з викладеним, суд вважає встановленим факт наявності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі, співрозмірному із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, тобто у розмірі 5000 грн.

Outcome: partial