Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на : 1/52 частку земельної ділянки площею 124.4459 га, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області , масив [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/119 частку земельної ділянки площею 26.4149 га, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області , [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги мотивує тим, що 07 грудня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Борісовим І.І. та зареєстрований в реєстрі за №5281, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй та на що вона за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку, розташовану на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. З моменту її смерті відкрилася спадщина, яка прийнята позивачем. До складу прийнятої позивачкою спадщини зокрема входять: 1/52 частка земельної ділянки площею 124.4459 га, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області , [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/119 частка земельної ділянки площею 26.4149 га, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області , [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки позивачем не було надання правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на це спадкове майно. За таких обставин він вимушений звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. 07 грудня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Борісовим І.І. та зареєстрований в реєстрі за №5281, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй та на що вона за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку, розташовану на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області заповіла [PERSON] (а.с.11) . [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2016 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 0.5843 га, розташованої на масиві [NUMBER] на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/52 частка земельної ділянки площею 124.4459 га, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області , [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/119 частка земельної ділянки площею 26.4149 га, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області , [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується записом акта про народження №224 (а.с.5). 16 липня 2018 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 0.5843 га, розташованої на масиві [NUMBER] на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). Однак, постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області від 23 жовтня 2018 року (а.с.16) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що належало [PERSON] , яке було вище перелічено, у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на зазначене нерухоме майно. Проте, 14 лютого 2005 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 року №570/А-04 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 26.4149 га, яка розташована на масиві [NUMBER] на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 78 зазначена [PERSON] , частка якої у спільній власності складає 1/119 (а.с.8). 14 лютого 2005 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22 грудня 2003 року №850/А 2003 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 124.4459 га, яка розташована на масиві [NUMBER] на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 16 зазначена [PERSON] , частка якої у спільній власності складає 1/52 (а.с.10). З наведеного вбачається, що [PERSON] , померлій [INFO] року, дійсно належали зазначені вище земельні ділянки у відповідних частках. Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, враховуючи, що після смерті [PERSON] , частина її спадщини успадкована спадкоємцем [PERSON] , ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно за заповітом. Крім того, згідно п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІ групи (а.с.13). Тож, позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 18 березня 2019 року (а.с.1). Згідно п.п.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 18 березня 2019 року за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року в розмірі 1921 гривня 00 копійок. Враховуючи вище викладене мінімальний розмір судового збору по даній категорії справ складає - 768 гривень 40 копійок. Пунктом 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Враховуючи наведене, ціна зазначеного позову дорівнює 80954 гривні 37 копійок (вартість спірного майна). Розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання до суду даного позову дорівнює 809 гривень 54 копійки. Тож, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 809 гривень 54 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved