Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання за ним права власності на грошові кошти в розмірі 9730 доларів США, вимогу щодо яких, він набув на підставі договору про відступлення права вимоги ( цесії ) №7 від 15.11.2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та які обліковуються на картковому рахунку, відкритому відповідачем [PERSON] у ПАТ «ВіЕйБі Банк». Також вказував на необхідність визнання за ним статусу вкладника у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності із зазначенням підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням про те, що він заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву відповідача [PERSON] в якій вона справу просить розглядати за її відсутності та про те, що вона заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник залученої судом третьої особи - ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 19.06.2009 року між відповідачем [PERSON] та третьою особою - ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір №VE207765 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи відповідно до змісту якого, банк відкриває і здійснює обслуговування карткового рахунку відповідача [PERSON] у доларах США та видає йому міжнародну картку до нього на умовах, визначених цим договором та додатковими договорами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід'ємну частину цього договору, а також додатками до договору. (а.с. 10, 11). Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на наступне. 15.11.2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір №7 відступлення права вимоги (цесії, далі - договір цесії). (а.с. 8, 9). Відповідно до п.1 договору цесії, відповідач [PERSON] відступає в частині 9730 доларів США (що станом на 15.11.2014 року становить 149962,82 грн.) позивачу право вимоги грошових коштів, які належать відповідачу [PERSON]. Згідно із п. 3 договору цесії, позивач набуває статус вкладника стосовно грошових коштів в розмірі 9730 доларів США в розрізі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пунктом 4 договору цесії визначено, що право власності на суму боргу (на грошові кошти), визначену у п. 2 цього договору, переходить від відповідача [PERSON] до позивача з моменту підписання цього договору сторонами. Позивач з цього моменту набуває право вкладника стосовно цих грошових коштів і набуває право вимагати їх виплати боржником. 20.11.2014 року було винесено постанову Правління НБУ №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 21.11.2014 року було запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року. 23.12.2014 року відповідач [PERSON] повідомив позивача про відмову від договору цесії та його одностороннє розірвання. (а.с. 12). 06.01.2015 року позивач отримав від відповідача [PERSON] лист, зі змісту якого вбачається, що остання не визнає право позивача на зазначені кошти, а всі кошти, які знаходилися на рахунку відповідача [PERSON] були їй подаровані 31.12.2014 року. (а.с. 14). За таких обставин позивач вважає, що його права є порушеними, оскільки договір цесії був розірвано в односторонньому порядку, що не допускається, а він має право на отримання зазначених у ньому розміру коштів, а його право на вказані кошти не визнаються відповідачами. Враховуючи наведене позивач вважає, що дії відповідачів порушують його права, які підлягають судовому захисту. З такими твердженнями позивача, суд погодитися не може виходячи із наступного. Судом встановлено, що постановою Правління НБУ від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» банківську ліцензію третьої особи було відкликано. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року №65 «Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк» було розпочато процедуру ліквідації банку та уповноважено відповідну уповноважену особу Фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Зі змісту вказаного закону вбачається, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань, виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов'язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду, Фонд має скласти реєстр активів і зобов'язань, що підлягають відчуженню. Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього закону та нормативно - правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. У відповідності із п.п. 3, 4 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості та з урахуванням звернення вкладників до банку з вимогою виплати вкладених коштів. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у четверту чергу уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів відшкодовуються вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, тому в їх задоволенні слід відмовити. Наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed