Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2002 року народження та [PERSON], 2005 року народження у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради про встановлення опіки, піклування №560 від 16.09.2015 року позивач є опікуном [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Батько дітей [PERSON] є інвалідом ІІ групи, за станом здоров'я не може виконувати батьківські обов'язки, матеріальної допомоги не надає. Мати [PERSON] визнано безвісно відсутньою, а мати [PERSON] та [PERSON] померла [INFO]. У зв'язку з подіями в України позивач з дітьми була вимушена виїхати із м.Горлівка Донецької області до м.Харкова, де разом з дітьми взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Діти проживають разом з позивачем, домовленості з відповідачем про участь останнього в утриманні його дітей не досягнуто. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач н е надає. Також позивач зазначає, що відповідач ніде не працює, аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, батьки на його утриманні не перебувають. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 29.06.2006 року, копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 09.08.2006 року та копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 26.05.2006 року. З матеріалів позову вбачається, що мати [PERSON], 2002 року народження, визнано безвісно відсутньою, а мати [PERSON], 2002 року народження, та [PERSON], 2005 року народження, померла [INFO]. Цей факт підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], рішенням ХМР №560 від 16.09.2015 року. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №560 від 16.09.2015 року «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками» [PERSON] була призначена опікуном [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2014 року №6326004219, виданої Управлінням соціального захисту населення Дзержинського району Харківської міської ради 02.11.2015 року, підопічні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS]. За ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. З приписів ч.1 та ч.4 ст.67 ЦК України вбачається, що опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно ч.1 ст.249 СК України опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. З матеріалів позову вбачається, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дитини, кошти у добровільному порядку не надає. Враховуючи те, що діти проживають разом з опікуном і перебувають на її утриманні, суд вважає, що опікун має право звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч.2,5 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст.3,155 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальний становище сторін, відсутність на утриманні у платника аліментів неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, та установлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1689 гривень. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на утримання його дітей слід стягнути 510 гривень (1689:100*30=506,7) щомісячно на кожну дитину. Розмір аліментів судом стягується в твердій грошовій сумі, при цьому враховується, що матеріали справи не містять даних про наявність офіційного працевлаштування відповідача. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3, 150, 155, 180-182, 184, 191,249 Сімейного кодексу України, ст.ст.55,67 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved