Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства « Красноармійськвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв»язку з ушкодженням здоров»я при виконанні трудових обов»язків. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 28.06.1995 року по 03.10.2014 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості токаря, потім з 10.09.1997 року - в якості гірноробочого 2 розряду підземного. Наказом № 2/1305 від 03.10.2014 року був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Під час виконання трудових обов»язків 08.02.2014 року о 12-20 годин з ним стався нещасний випадок, в результаті чого він отримав травму спини. Згідно висновку ВКК № 480/6 від 10.02.2014 у нього встановлено закритий неускладнений компресійний осколковий перелом тіла L-1 хребта, забій грудного відділу хребта. По факту вказаного нещасного випадку на підприємстві були складені акти за формою Н-1 та Н-5 від 27.02.2014 року. Висновком МСЕК від 28.08.2014 року йому первинно встановлено 3 групу інвалідності та визначено втрату працездатності - 40%, визначена потреба у додаткових видах допомоги, а саме: медикаментозне , санаторно-курортне лікування. в подальшому рішенням МСЕК від 24.09.2015 року йому також встановлено втрату працездатності - 40%, та 3 групу інвалідності. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що внаслідок спричинення травми йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов»язану з травмою на виробництві 100000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що моральна шкода,за його думкою не доведена позивачем. Окрім того, в даному нещасному випадку, який трапився з потерпілим, є особиста його необережність. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, з»ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено , що з 28.06.1995 року по 03.10.2014 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості токаря, потім з 10.09.1997 року - в якості гірноробочого 2 розряду підземного. Наказом № 2/1305 від 03.10.2014 року був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України. ( а. с. 12-13). 08.02.2014 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював, при виконанні ним трудових обов»язків. За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1 від 27.02.2014 року,згідно якого позивач отримав тілесне ушкодження: закритий неускладнений компресійний осколковий перелом тіла хребта, забій грудного відділу хребта. Причини настання нещасного випадку : незадовільний стан виробничого середовища, яке сталося внаслідок порушення міжшарових зв»язків, що призвело до відшаровування частини гірської маси та подальшої її обвалення, порушення технологічного процесу, що виразилося у відсутності кріплення сполучення 4 південної лави групового похилу пласта з 4 конфеєрним штреком групового похилу пласта, порушення трудової та виробничої дисципліни з боку працівників підприємства ( а. с. 8-10). Згідно акту № 2 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом від 27.02.2014 року причинами нещасного випадку є технічні: незадовільний стан виробничого середовища, незадовільний технічний стан виробничих об»єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території, порушення технологічного процесу, порушення трудової і виробничої дисципліни в частині не виконання працівників підприємства вимог інструкції з охорони праці, особиста необережність потерпілого. (а.с. 5-7). Відповідно до довідки МСЕК від 28.08.2014р. позивачу було встановлена третя група інвалідності, визначена ступінь втрати працездатності - 40%, визначена потреба у додаткових видах допомоги, а саме: медикаментозне , санаторно-курортне лікування ( а. с. 33). Повторно висновком МСЕК від 24.09.2015 позивачу також встановлено третю групу інвалідності, втрата працездатності - 40% ( а.с. 14). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров»я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено. Відповідно до змін, внесених до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що , у зв»язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 40% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров»я. Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов»язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв»язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 28.08.2014 року, довідки МСЕК від 24.09.2015 року суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, роз»ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом третьої групи, професійна працездатність у зв»язку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 40 %. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі грн.487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial