Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача Служби автомобільних доріг у Чернігівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, що трапилась 14.05.2017 року, внаслідок якої її автомобіль отримав механічні пошкодження, а вона сама вимушена була звернутись до лікарні. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.05.2017 року вона, керуючи автомобілем «Ford Fiesta» на 161 км + 40 м автомобільної дороги Н-07 Київ-Суми-Юнакіївка ( в сторону м.Києва поблизу с.Охіньки Прилуцького району Чернігівської області), наслідок наїзду на вибоїни загальною шириною 6,5 м, що були на дорожньому покритті, втратила керування та з`їхала в кювет, в результаті чого автомобіль зіткнувся з деревом, а сама вона отримала травми. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачем надано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, вказує на те, що позивачем не були дотримані Правила дорожнього руху, що призвело до ДТП. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Третьої особою надані письмові пояснення проти позовних вимог, які підтримані представником в судовому засіданні. Провадження у справі відкрито ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.08.2018 року. У справі за клопотанням відповідача було призначено проведення судових експертиз та отримано висновоки експертів. У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, допитавши свідків судом були встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.05.2017 року позивач [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Fiesta» днз. [NUMBER] , який на момент ДТП належав на праві власності позивачу, на 161 км + 40 м автомобільної дороги Н-07 Київ-Суми-Юнакіївка ( в сторону м.Києва поблизу с.Охіньки Прилуцького району Чернігівської області), внаслідок наїзду на вибоїни загальною шириною 6,5 м, що були на дорожньому покритті, втратила керування автомобілем та з`їхала в кювет, в результаті чого автомобіль зіткнувся з деревом, а сама вона та її пасажири отримали травми. Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на той факт, що позивач змінила час ДТП, а саме з 18 год на 21 год., що на думку відповідача свідчить про наявність різних подій, разом з тим доказів своїх припущень відповідачем не надано, факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася внаслідок потрапляння автомобіля позивача 14.05.2017 року у вибоїни на автомобільному полотні не спростовано. Про факт вчинення ДТП було повідомлено до Прилуцького відділу поліції, працівниками якої якими було зафіксовано факт даної ДТП за участі автомобіля Ford Fiesta» днз. [NUMBER] , про що складено відповідний рапорт від 14.05.2017р. Складено протокол огляду місця ДТП, схему місця ДТП, а також складено акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі. Згідно схеми 1 до протоколу огляду місця ДТП яка мала місце 14.05.2020 року ширина проїзної частини автомобільної дороги Н-07 Київ-суми-Юнакіївка на 161 км + 40 м становить 6,5 м, на дорожньому покриття мались дві вибоїни, ширина першої вибоїни - 4,4м, довжина - 10 м, глибина 12 см, ширина другої вибоїни - 2,8 м, довжина 4,3м, глибина - 12 см. Друга вибоїна знаходиться на відстані 50 м від першої вибоїни. Тобто фактично вибоїни займали дві смуги, не були огороджені і не позначені в напрямку руху позивача відповідними дорожніми знаками для інформування і своєчасного їх виявлення учасниками дорожнього руху. За результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 12017270210000868 29.09.2017 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка була направлена начальнику Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для проведення перевірки та вирішення питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. В подальшому постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 5 грудня 2017 року, [PERSON] визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказана постанова Дніпровського районного суду м.Києва була скасована постановою Апеляційного суду м.Києва від 06.04.2018 року, якою було встановлено відсутність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення і провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. Встановлені Апеляційним судом м.Києва обставини справи не спростовуються і висновком експерта №193 від 06.06.2019 року. Під час розгляду справи було встановлено наступні обставини, які не були зазначені позивачем під час звернення до суду: -28.12.2017 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] ( покупець) було укладено договір купівлі- продажу №4641/2017/767445 транспортного засобу, згідно якого [PERSON] продала автомобіль «Ford Fiesta» 2012 року випуску [PERSON] за ціною 174057 грн. 08 коп. ( том 3 а.с.88); -24.01.2016 року автомобіль «Ford Fiesta» днз. [NUMBER] потрапив у ДТП та зазнав механічних пошкоджень ( т.2 а.с.106-108), які не були враховані під час визначення розміру матеріального збитку у висновку експерта від 11.10.2017 року, проведеного за заявою позивача. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 30.01.2020 року №22139/19-54, проведеного на виконання ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 09.07.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ford Fiesta» днз [NUMBER] внаслідок його пошкодження під час ДТП 14.05.2017 року з урахуванням наявності пошкоджень, які були завдані автомобілю 24.01.2016 року станом на день проведення експертизи становить 257580 грн. Ринкова вартість автомобіля «Ford Fiesta» днз [NUMBER] зі строком експлуатації 5,08 років станом на дату проведення експертизи становить: до ДТП 257580 грн., після ДТП - 24367,78 грн. Вартість відновлювального ремонту без врахування зносу складників становить 360747,83 грн. (т.4 а.с.97-103). Згідно приписів Ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 p. N3353-XII встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничнихпереїздів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо- транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо- транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Приписами ст.ст. 10, 11, 13 Закону України «Про автомобільні дороги» зазначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належить: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення; здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньотранспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації; забезпечення фінансування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування державного значення; розроблення та участь у реалізації заходів з безпеки дорожнього руху. На орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено відповідальність за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних дорігзагальногокористування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування. Органом державного керування автомобільними дорогами загального користування у Чернігівській області є Служба автомобільних доріг у Чернігівській області, на балансі якої перебувають всі автомобільні дороги загального користування області. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів. За приписами пунктів 2, 5, 10 розділу 1 Загальних положень Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ним та охорони, затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 року № 198, ремонт і утримання дорожніх обєктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх обєктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх обєктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів. Розділом 2 Правил визначено обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, де серед інших зазначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (п. 11 Правил). Контроль за дотриманням цих Правил здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами та Державтоінспекцією. Згідно ст.ст. 15, 16, 22 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме стягненню з відповідача Служби автомобільних доріг в Чернігівській області на користь позивача [PERSON] (257580 грн. - 174057 грн. 08 коп. (кошти отримані в результаті продажу автомобіля)=83522 грн.92 коп. Суд вважає доведеним завдання позивачеві й моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням належного йому майна (автомобіля), виникненням вимушених змін у житті через неможливість користування автомобілем і необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя, перешивання душевних страждань через пасажирів, які перебували в автомобілі під час ДТП та отримали травми, погіршення власного здоров`я позивача. За приписом частини першої статті 1167 Кодексу, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання грошового відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди суд враховує характер вчиненого правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості, вважає достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача 30000 грн . на відшкодування моральної шкоди. Щодо оцінки кожного аргументу сторін, наданого на підтвердження вимог або заперечення щодо них, суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Стороною позивача зроблено заяву про розмір судових витрат та надання відповідних доказів на підтвердження їх понесення. Отже, судом вирішено питання щодо проведення судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: partial