Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі, Головного управління Державної казначейської служби України в АРК, Управління Державної казначейської служби України у м. Сімферополі АРК, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, спричиненої тяжкими тілесними ушкодженнями у результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб слідчого ізолятора. Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 20 квітня 2012 року по 24 квітня 2012 року він утримувався у Сімферопольському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі. 24 квітня 2012 року йому у Сімферопольському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі була спричинена тяжка черепно-мозкова травма та інші тілесні ушкодження, небезпечні для життя, які спричинили втрату свідомості та тривале ушкодження здоров'я. Спричинення тяжких тілесних ушкоджень відбулось внаслідок порушення співробітниками Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі Закону України «Про попереднє ув'язнення». Уточнивши позовні вимоги просив стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на його користь суму 500000 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач до судового засідання не з'явився, про день., час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Представник відповідача Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі, у судовому засіданні, яке відбулось 23.01.2014 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Сімферополі АРК до судового засідання не з'явився, надав на адресу суду пояснення, у яких просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Прокурор у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на ту обставину, що спричинену шкоду повинна відшкодовувати особа яка завдала тілесні ушкодження. Представники відповідачей Головного управління Державної казначейської служби України в АРК, Державної казначейської служби України до судового засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши думку адвокатів позивача, які підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити, заперечення представників відповідачей, дослідивши та оцінивши усі наявні по справі докази та матеріали цивільної справи у їх сукупності, оглянувши матеріали кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. А відповідно до частини 3 вищенаведеної статті Закону, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Судом встановлено, що 20 квітня 2012 року [PERSON] прибув до Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК на підставі Постанови Залізничного районного суду м. Сімферополя від 18.04.2012 року. 21 квітня 2012 року [PERSON] був госпіталізований до медичної частини Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі, у зв'язку з тим, що у нього виявлений «Алкогольний делирий Абстинентний синдром Психічні та поведінкові розлади у наслідок вживання психотропних речовин (алкоголю)» 24 квітня 2012 року у камері № 114 Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі [PERSON] - [PERSON] було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння. Після даного випадку прокуратурою АРК на ім'я начальника управління Державної пенітенціарної служби України в АРК та м. Севастополі було надано вказівку, щодо усунення порушень вимог чинного законодавства у Сімферопольському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК (а.с. 150). 03.05.2012 року заступником начальника Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК було складено висновок за матеріалами службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень ув'язненим [PERSON] [PERSON], який утримувався у камері № 114 ССІ, з якого вбачається що перевіркою встановлено неналежне виконання співробітниками Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК посадових обов'язків, у зв'язку з чим винні особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності (а.с. 151-152). 05.05.2012 року начальником сектору оперативно-розшукової роботи Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі було складено висновок за матеріалами службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень ув'язненим [PERSON] [PERSON], який утримувався у камері № 114 ССІ, з якого вбачається що перевіркою встановлено неналежне виконання співробітниками Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК посадових обов'язків, у зв'язку з чим винні особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності (а.с. 154-155). Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Вiдповiдно до загальних підстав вiдповiдальностi за завдану моральну шкоду, передбачена ст. 1167 ЦК України, заподіяна шкода відшкодовується особою за наявності її вини. Вiдповiдно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловiковi (дружинi), батькам (усиновлювачам), дiтям (усиновленим), а також особам, якi проживали з нею однією сім'єю. Згідно з ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фiзичнiй або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездiяльнiстю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно вiд вини цих органів. Згідно з ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фiзичнiй або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездiяльнiстю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно вiд вини цієї особи. Пунктом п'ятим Постанови № 4 Пленуму Верховного суду України вiд 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, щовiдповiдно до загальних підстав цивільно-правової вiдповiдальностi обов'язковому з'ясуванню при вирiшеннi спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди пiдлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподiювача, наявність причинного зв'язку мiж шкодою i протиправним діянням заподiювача та вини останнього в її заподiяннi. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачевi моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому у виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. З наведеного вбачається, що діями співробітників Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі, які виразились у не належному виконанні своїх службових обов'язків позивачу спричинена моральна шкода. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З вищенаведеного випливає, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Відповідно до зазначених принципів розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку з заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень внаслідок не належного виконання посадовими особами Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі, суд враховує, що [PERSON] переніс ряд хвороб, були порушені нормальні життєдіяльні зв'язки, на теперішній час у нього виявляється психічний розлад, у зв'язку з травмою голови, отриманою 24.04.2012 року, розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON] слід визначити в сумі 50000 гривень. Суд не приймає до уваги твердження прокурора про ту обставину, що завдану моральну шкоду повинна відшкодовувати особа яка її завдала, а саме [PERSON], оскільки це суперечить положення ч.1 ст. 1186 ЦК України. Крім того, у судовому засіданні прокурор не заперечував той факт, що саме бездіяльністю співробітників Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі були створені умови, які сприяли завданню шкоди [PERSON] Також суд критично, ставиться до посилань прокурора на ту обставину, що винні особи вже понесли дисциплінарну відповідальність, а отже моральна шкода не підлягає відшкодування, оскільки це різні види відповідальності, які наступають незалежно одна від одної. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача Сімферопольського слідчого ізолятора Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АРК та м. Севастополі підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 500 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 1167, 1168, 1173, 1174 ЦК України,

Outcome: partial