Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що між нею та відповідачем 28.09.2009 року було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1871. Від цього шлюбу у сторін дітей не має. Вказує, що розірвати шлюб в добровільному порядку можливості немає, оскільки відповідач з квітня 2010 року залишив сім'ю і по цей час його місцезнаходження невідоме. З вказаного часу вони жодного разу не бачились і не спілкувались. Фактично причиною розлучення стало те, що [PERSON] був залежною особою від гральних автоматів де витрачав всі кошти, не дбав про матеріальне становище сім'ї, останнє призводило до вживання ним алкоголю, що в подальшому виливалось в агресію та сварки. Це призвело до втрати між ними поваги та любові один до одного. Будь-якого спільного господарства вже більше 5 років подружжя не веде. Спору про поділ майна між нами немає. Вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно положенням ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 28.09.2009 року було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1871. (а.с.3) Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею. 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сімю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved