Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 23.09.2012 по 07.04.2021 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.04.2021 шлюб між ними було розірвано. В період перебування в шлюбі подружжям було придбано автомобіль марки «Opel Vivaro» 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Згідно з листом територіального сервісного центру МВС № 0541 від 29.04.2021 підтверджено факт реєстрації за [PERSON] транспортного засобу марки «Opel Vivaro» 2006 року випуску, дата набуття права власності 23.01.2018. З висновку про середньоринкову вартість аналогічного КТЗ станом на 11.05.2021, виготовленого ФОП [PERSON] , середня вартість автомобіля марки «Opel Vivaro» 2006 року випуску, становить 146136,40 грн. Тому, враховуючи те, що даний автомобіль є спільним майном подружжя, який є неподільною річчю, просить стягнути з відповідача 1/2 вартості частини спільного сумісного майна подружжя, а саме: автомобіля марки «Opel Vivaro» 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що становить 73068 грн 20 коп. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 26.05.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2021 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у даній справі. В підготовче засідання 17.08.2021 учасники справи не з`явились, хоч в установленому законом порядку повідомлялись про дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Представник позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] та відповідач [PERSON] попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача [PERSON] в своїй заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні не заперечує, а відповідач [PERSON] в своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо стягнення з нього 1/2 частини вартості спірного автомобіля, з наслідками визнання позову ознайомлений. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання 17.08.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 23.09.2012 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про що було складено актовий запис № 12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.04.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 4-5). З листа територіального сервісного центру МВС № 0541 Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області від 29.04.2021 вбачається, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 28.04.2021 за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано транспортний засіб марки «Opel Vivaro» 2006 року випуску, об`єм двигуна 1870 см куб, дата набуття власності 23.01.2018; будь-які інші реєстраційні операції, пов`язані із відчуженням чи набуттям власності на транспортні засоби, [PERSON] не проводились. З висновку про середньоринкову вартість аналогічного КТЗ станом на 11.05.2021, виготовленого ФОП [PERSON] від 11.05.2021, вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля марки «Opel Vivaro» 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , станом на 11.05.2021 складає 146136 грн 40 коп. (а.с. 7-11). Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Під час розгляду даної справи сторонами не було надано доказів того, що між сторонами існують будь-які домовленості щодо порядку володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Результати аналізу змісту положень статті 71 СК України дають підстави для висновку про те, що ч.ч. 4, 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19); від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084 св 20). Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено, домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Враховуючи те, що транспортний засіб є неподільною річчю, позивач згодна на присудження їй в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у сумі 73068 грн 20 коп., згідно з ринковою вартістю автомобіля, вказаною у висновку експерта. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід також стягнути понесені останньою витрати на сплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved