Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2019 відкрито провадження по справі. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28.10.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 3000грн на період її навчання до досягнення 23 років. Однак матеріальний стан позивача суттєво погіршився у зв`язку з тим, що є пенсіонером, має ряд захворювань пов`язаних з проходженням військової служби, має потреби у періодичному лікуванні. На сьогодні стан здоров`я не дозволяє працювати, а тому живе лише на одну пенсію, яка становить 3636,92грн. До суду від відповідачки надійшов відзив, з якого вбачається, що вона заперечує проти задоволення позову, виходячи з такого. Довідки про хвороби, надані позивачем зазначають, що позивач психічно здоровий, посилань на те, що він є непрацездатним не містять. Крім того зазначила, що також має ряд хронічних захворювань. Вважає, що позивачем не надано доказів про зменшення розміру аліментів. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачем у відзиві так і не навела докази про те, що вона потребує матеріальної допомоги у присудженому раніше розмірі аліментів, не вказано, які саме витрати у зв`язку з навчанням їй доводиться нести, не зазначено ні переліку, ні розміру таких витрат. До суду від відповідачки надійшли заперечення на відповідять на відзив, з яких вбачається, що відповідачка отримувала стипендію протягом 2-го - 4-го навчального семестрів, але вважає, що це не є підставою зменшення розміру аліментів, оскільки стипендія не є постійним доходом, а лише мінливим, який залежить від деяких обставин. Позивач в судових засіданнях підтримував позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 21.07.2020 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання 21.07.2020 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, однак в попередньому судовому засіданні зазначила, що просить винести рішення про відмову у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази,

Outcome: approved