Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування від 23.09.2015 року квартири [ADDRESS] укладеного [PERSON] на користь [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] Позивач в позові зазначила, що 19.08.2015 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті перебувала у шлюбі з [PERSON] після смерті матері в установлений законом строк, вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При житті під час шлюбу, на спільні грошові кошти на ім'я чоловіка її матері [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, у спільну сумісну власність подружжя, була придбана квартира [ADDRESS]. Проте, в подальшому вона дізналась, що 23.09.2015 року [PERSON] за договором дарування подарував спірну квартиру [PERSON], вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] Проте, вважає, що нотаріус безпідставно та в порушення вимог чинного законодавства на свій розсуд змінила коли спадкоємців, позбавивши її частки у спадщини після смерті матері та посвідчила договір дарування не дочекавшись спливу шести місяців після смерті спадкодавця, при цьому діями [PERSON] також грубо порушенні її права як спадкоємця. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив викладені обставини, просив позов задовольнити. В судовому засідання відповідачі та їхній представник позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, заперечуючи проти задоволення позову, вказували, що дійсно [PERSON] перебував з 2005 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2010 року придбав квартиру [ADDRESS], став єдиним власником вищевказаної квартири. 19.08.2015 року померла [PERSON], за життя остання не скористалась своїм правом щодо поділу спільного майна набутого під час шлюбу подружжя, а тому після її смерті одноособовим власником спірної квартири залишився [PERSON], заповіт нею, на нібито свою частку квартири, складено також не було. 23.09.2015 року [PERSON], скориставшись своїм правом розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, уклав договір дарування, за яким подарував квартиру [ADDRESS] своєму племіннику [PERSON], вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отже єдиним власником спірної квартири на теперішній час є [PERSON] При цьому, безпідставні є твердження позивача на порушення [PERSON] вимог ст. 717 ЦК України щодо не зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою. Крім того, зазначили, що спірна квартира була придбана [PERSON] за його особисті кошти, що підтверджується договорами купівлі-продажу раніше належних відповідачу квартир. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за відсутності їхнього представника та ухвалити рішення на розсуду суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 11.01.2005 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про одруження, виданого Дніпровським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції м. Херсона 11.01.2005 року. Під час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу укладено зі згоди дружини [PERSON] - [PERSON], що підтверджується згодою останньої від 16.04.2010 року наданою нотаріусу. Крім того, в п. 3 договору купівлі-продажу від 16.04.2010 року зазначено, що покупець ([PERSON]К.) одружений, квартира, яка є предметом цього договору, набувається за спільні грошові кошти подружжя у спільну сумісну власність, цей договір укладається покупцем в інтересах сім'ї за згодою другого з подружжя [PERSON] Згідно\~ст.60 СК України,\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно\~ст.61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~ст. 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, суд приходить до переконання, що квартира [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], оскільки набуто ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі, на підставі укладеного відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу в інтересах сім'ї, за письмовою згодою другого з подружжя дружини набувача [PERSON], при цьому, згідно ст. 70 ч.1 СК України суд вважає їхні частки рівними, тобто по 1/2 частки квартири кожному. 19.08.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 20.08.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Після її смерті [PERSON] її донька - позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її матері. Про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] нотаріусом було повідомлено інших спадкоємців першої черги чоловіка померлої [PERSON] та її доньку [PERSON] [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмови від частки у спадковому майні на користь [PERSON] [PERSON] 27.01.2016 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття ним спадщини після смерті його дружини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на частку квартири [ADDRESS], що належала їй на праві спільної сумісної власності подружжя та яка є спадковим майном. Про те, на підставі договору дарування від 23.09.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за №2-581, [PERSON] подарував своєму племіннику [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~ Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійним судом не вимагається. \~\~\~\~\~\~ У випадках встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. \~\~\~\~\~\~Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але один із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Як встановлено судом, при укладанні договору дарування, [PERSON] достовірно знав, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, але при укладанні правочину, не повідомив державного нотаріуса про те, що\~квартира, яку він\~дарить [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, [PERSON] неправомірно розпорядився часткою спірної квартири, яка належала його померлої дружині [PERSON] та перебувала у їх спільній сумісній власності, чим порушив встановлені законодавством правила спадкування частки у спільній сумісні власності, а також майнові права позивача, у зв'язку з чим договір дарування підлягає визнанню недійсним. Проте, відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином, враховуючи те, що відчуження відповідачем [PERSON] 1/2 частки спірної квартири, які належали останньому на праві власності за договором купівлі-продажу, не порушують права позивача, суд приходить до переконання, що договір дарування від 23.09.2015 року підлягає визнанню недійсним частково, а саме в частині дарування 1/2 частки спірної квартирі, що належала померлої [PERSON], виходячи із рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Заперечення відповідачів та їхнього представника суд оцінює критично, оскільки вони протирічать зібраним доказам по справі та суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень. Одночасно, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, виходячи з того, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом Великої вітчизняної війни, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 318,40 грн.

Outcome: partial