Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 29.08.1995 року. 17.01.2020 шлюб між ними розірвано. Сторони мають спільних мають повнолітніх дітей. Вказувала, що у період перебування у шлюбі сторонами було набуто майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: квартира [ADDRESS] , право власності оформлено на відповідача згідно з свідоцтвом про право власності від 18.03.2003, виданим Барською міською радою; квартира [ADDRESS] , право власності оформлене на позивача згідно з свідоцтвом про право власності від 26.02.2007, виданим Барською міською радою. Позивач зазначала, що сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, тому просила суд здійснити поділ вказаних квартир, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] . Просила також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судових витрат, з яких: 2000 грн. (дві тисячі гривень) витрат на правничу допомогу та витрати судового збору у розмірі 908 грн. (з урахуванням уточнень, висловлених представником позивача у судовому засіданні). У судовому засіданні до початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] заявив про повне визнання позову, проти заявленого позивачем розміру судових витрат не заперечував. У судовому засіданні представник позивача не заперечувала проти прийняття визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За частиною 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.12.2019, виданого повторно Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.08.1995, актовий запис № 115. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] ». [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 06.03.2003, виданим виконавчим комітетом Барської міської ради. Квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 26.02.2007. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 17.01.2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 17.01.2020 складено актовий запис № 4. Отже, вищезазначені квартири придбані в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Відтак, визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому визнання позову слід прийняти і позов задовольнити повністю. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України. Зважаючи на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, що становить 908 грн., інші 50 відсотків - 908 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень, здійснення яких підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера від 11.03.2021, розрахунком витрат на правничу допомогу, договором про надання правової допомоги №13 від 18.03.2021.

Outcome: approved