Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами по справі було уклеєно договір позики, за яким відповідачі отримали суму грошових коштів у розмірі 6000 гривень, зобов'язались повернути зазначену суму в строк до 27.04.2013 року. У разі невиконання зобов'язання відповідачі зобов'язались сплатити суму моральної шкоди у розмірі 500 гривень та суму із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Внаслідок невиконання зобов'язання рішенням Роздольненського районного суду АР Крим від 13.09.2013 року з [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 6000 гривень, тобто суму, визначену договором позики. Але внаслідок порушення зобов'язання позивач вимагає стягнути з відповідачів 462, 31 гривень - суму із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення, а також 500 гривень на відшкодування моральної шкоди за договором та судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК фіксування судового засідання матеріально-технічними засобами не проводилось. Дослідивши наявні в справі документи, надані докази, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі було укладено договір позики, за яким відповідачі від позивача отримали суму грошових коштів у розмірі 6000 гривень та зобов'язались повернути зазначену суму в строк до 27.04.2013 року. У разі невиконання зобов'язання відповідачі зобов'язались сплатити суму моральної шкоди у розмірі 500 гривень та суму із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. На підтвердження укладення договору відповідачами позивачу було надано письмову розписку. Внаслідок невиконання відповідачами свого зобов'язання [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості та рішенням Роздольненського районного суду АР Крим від 13.09.2013 року у справі №114/1714/13-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6000 грн. на виконання зобов'язання та судові витрати. Рішення суду набрало законної сили та в силу ст. 61 ЦПК факти, визначені цим рішення, доказуванню не підлягають. Зазначеним рішенням не вирішувалось питання стягнення з відповідачів по даній справі сум за порушення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 625ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача 462, 31 гривень - суму із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення, оскільки відповідачами порушено умови виконання зобов'язання, наданий позивачем розрахунок у суду сумнівів не викликає, є повним та зрозумілим. Відносно відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 2 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено Законом. Пункт 5 зазначеної постанови роз'яснює, що Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи сукупність встановлених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню позивачу підлягає моральна шкода в розмірі в сумі 500 гривень, оскільки за думкою суду, саме ця сума відповідає глибині моральних страждань позивача, які були спричинені порушенням його прав та ця сума передбачена договором позики, укладеним між сторонами по справі. У частині стягнення комісійних банку за сплату судового збору суд вважає за доцільне відмовити, оскільки відповідно до ст. 79 ЦПК України зазначена сума не віднесена до судових витрат, на підставі параграфу 1 глави 82 ЦК України відшкодувати вказану шкоду неможливо, оскільки вини відповідачів в заподіянні такої шкоди немає. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. З наведених обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial