Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], зазначивши третьою особою Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві та збільшивши позовні вимоги просив суд визнати недійсним правочин з відчуження легкового автомобіля «TOYOTA», моделі «СAMRY», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вчинений [PERSON] в 2014 році, скасувати його реєстрацію в управлінні державної автомобільної інспекції Головного управління міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, повернути автомобіль у володіння [PERSON], [PERSON] В обґрунтування посилаючись на те, що його дружина [PERSON] без його згоди в 2014 році відчужила легковий автомобіль «TOYOTA», моделі «СAMRY», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], невідомій особі, у зв'язку з чим такий правочин має бути визнано судом недійсним. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник надав до суду заяву згідно якої позов підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечув. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до отриманих даних від Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, [PERSON] відчужила зазначений легковий автомобіль [PERSON], який зареєстрував його на своє ім'я. Під час розгляду справи за клопотанням сторони позивача до участі у справі був залучений співвідповідач - [PERSON] Судом встановлено, що 07.08.07 між [PERSON] та [PERSON] відділом РАЦС Голосіївського РУЮ в м. Києві було зареєстровано шлюб. За час подружнього життя, 13.03.08 подружжям було придбано легковий автомобіль «TOYOTA», моделі «СAMRY», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (спільне майно). В договорі купівлі-продажу № ВДзА-0005/073 від 13.03.08 покупцем зазначено [PERSON] Продаж (відчуження) [PERSON] вищевказаного легкового автомобіля третій особі [PERSON] (особу було встановлено під час розгляду справи) здійснено без згоди [PERSON], тому правочин є недійсним. Відповідно до ст.369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Стаття 65 СК України також зазначає, що згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України, визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. З огляду на те, що при вирішенні даного спору в контексті заявлених позовних вимог, суд системно оцінює власність подружжя, зважаючи на характер спірних правовідносин, виходячи із положень спільної сумісної власності подружжя, а відтак суд при вирішенні даної справи не вбачає можливості розгляду вимог про повернення автомобіля з чужого незаконного володіння, оскільки ці вимоги є предметом розгляду іншого судового провадження з відповідним законодавчо-нормативним їх обґрунтуванням. Щодо вимог про скасування державної реєстрації спірного автомобіля, то вони не підлягають задоволенню оскільки заявлені до третьої особи. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору 243 грн 60 коп. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: partial