Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай), оформлене ним у порядку спадкування після померлого [INFO] сина [PERSON] . Позивач зазначає, що за життя її батько залишив заповіт, посвідчений секретарем Шилівської сільської ради 21 березня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за №21, за яким все своє майно батько заповів їй. Інших спадкоємців немає. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до Другої Добропільської державної нотаріальної контори та 17.12.2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді іменних акцій та грошових внесків, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко Добропільського району Донецької області, розміром 8,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), так як позивач не змогла надати оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай), що посвідчує право її батька на цю земельну частку (пай). Згідно повідомлення відділу у Добропільському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 24.10.2019 року, [PERSON] 08.04.96 р. видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ДН №021739 , про що свідчить запис у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 353. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] 25.12.2002 р. за реєстром № 3761, державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори в даний запис в книзі реєстрації сертифікатів внесено зміни від 28.12.2002 р. про власника сертифікату та зазначено його власником [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину, батько позивача [PERSON] 25.12.2002 року отримав у Другій Добропільській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом по реєстру за №3761 на спадкове майно після померлого [INFO] його сина [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) у землях колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Добропільського району Донецької області розміром 8,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На підставі викладеного, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач просив визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] її батька [PERSON] на земельну частку (пай) у землях колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Добропільського району Донецької області розміром 8,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом серії ДН № 021739, виданого 08.04.1996 р. Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 353. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання ним позовних вимог. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що померлий [PERSON] був батьком позивача, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 16).Прізвище позивача з « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » внаслідок укладення нею шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, батько позивача [PERSON] 25.12.2002 року отримав у Другій Добропільській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №3761, на спадкове майно після смерті сина [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) у землях колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Добропільського району Донецької області розміром 8,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), грошових внесків з відповідними відсотками, компенсаціями, індексаціями на рахунках ( а.с. 23). За життя батько позивача склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке до дня його смерті буде йому належати, в чому б воно не виражалось, і де б воно не знаходилося, в тому числі й житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , останній заповів своїй доньці - [PERSON] , що підтверджується копією зазначеного заповіту (а.с. 15). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 20625 простих іменних акцій закритого сільськогосподарського акціонерного товариства імені Т.Г. Шевченко Добропільського району Донецької області, розташованого в Донецькій області, Добропільському районі, селі Юр`ївка, грошових внесків з відповідними відсотками, компенсаціями, індексаціями на рахунках (а.с. 20). Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2019 року № 489/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: права на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченко Добропільського району Донецької області без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості). (а.с. 26). З довідки від 24.10.2019 року, виданої відділом у Добропільському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, вбачається, що згідно розпорядження голови Добропільської райдержадміністрації № 123 від 23.03.1996 року [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) на території колишнього КСП ім.. Т.Г. Шевченко розміром 9,0 умовних кадастрових гектара. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 08.04.1996 року видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН 021739 , про що свідчить запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну долю (пай) за № 353. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого гр. [PERSON] 25.12.2002 року за реєстром № 3761 Другої Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області, в даний запис в книзі реєстрації сертифікатів внесено зміни від 28.12.2002 року про власника сертифікату (а.с. 24). У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулась до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті Відповідно до ст. ст.1234,1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, враховуючи, що позивач фактично не має змоги реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом інакше як в судовому порядку, а відповідачем було визнано позовні вимоги позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved