Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Турківського районного суду Львівської області з позовом до Турківської міської ради Львівської області, третя особа: [PERSON] , про визнання рішення Турківської міської ради Львівської області №2739 від 25.02.2010 року частково незаконним та визнання державного акту на земельну ділянку недійсним і скасування його реєстрації, посилаючись на те, що проживає у [ADDRESS] . По сусідству в будинку №13 проживав [PERSON] , який помер у 2010 році. В 2016 році житловий будинок №13 , що належав [PERSON] , придбав [PERSON] . В 2017 року [PERSON] почав встановлювати огорожу біля будинку і почав змінювати стару огорожу на нову. Коли [PERSON] встановлював огорожу, то захопив у позивача, на його думку, частину земельної ділянки та встановив на новому місці огорожу. З цього питання позивач звернувся до [PERSON] і сказав йому, що він самовільно зайняв частину його земельної ділянки, на що [PERSON] пояснив, що в нього є державний акт на земельну ділянку, де вказано площа земельної ділянки в таких розмірах. Після цього для усунення протиріч позивач звернувся із заявою в Турківську міську раду Львівської області. Міською радою було розглянуто заяву позивача та надано відповідь про те, що державний акт на спірну земельну ділянку, виданий 20.10.2010 року [PERSON] на підставі рішення Турківської міської ради №2739 від 25.02.2010 року. З цього приводу позивач звернувся із скаргою в Турківську районну державну адміністрацію Львівської області на незаконні дії щодо видачі держаного акту на земельну ділянку [PERSON] , яким в нього вилучено частину земельної ділянки. На його скаргу надано відповідь, що Турківським районним відділом ДП ЛРФ ЦЦЗК [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки немає підпису [PERSON] та [PERSON] та долучено акт від 24.06.2009 року, який складений головним спеціалістом управління Держкомзему у Турківському районі при міській раді [PERSON] в складі комісії: заступника міського голови [PERSON] та спеціаліста по правових питаннях [PERSON] , яким встановлено, що межові знаки між житловими будинками № 12 і №13 не порушено і [PERSON] безпідставно відмовляється підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки. Позивач стверджує, що йому не був відомий той факт, що його сусід [PERSON] виготовляв державний акт на земельну ділянку для обслуговування будинку. Про це не знала і його дружина [PERSON] Ніякого погодження меж земельних ділянок земельною комісією на чолі з головним спеціалістом управління Держкомзему у Турківському районі при міській раді [PERSON] не було. Йому про це нічого не відомо. Стверджує, що ні він, ні його дружина [PERSON] не відмовлялися підписувати вказаний акт. Позивач [PERSON] просить про визнання рішення Турківської міської ради Львівської області №2739 від 25.02.2010 року в частині затвердження матеріально-технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства за рахунок коштів державного бюджету жителям міста Турка, а саме: [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,0487 га незаконним та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 4625510100:01:028:03228 ) [PERSON] у [ADDRESS] , який виданий на підставі рішення №2739 від 25.02.2010 року XXXXV сесії V скликання Турківської міської ради Львівської області і скасувати його реєстрацію. У судове засідання третя особа [PERSON] повторно не з`явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується розписками про вручення пощтових відправлень. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Буняк Д.М. позов підтримали та наполягали на його задоволенні. У судовому засіданні представник відповідача Турківської міської ради Львівської області Шубін І.О. заперечувала проти позовних вимог позивача та просила суд відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні свідки [PERSON] , яка на час виникнення спірних відносин перебувала на посаді головного спеціаліста управління Держкомзему у Турківському районі при міській раді та [PERSON] , який перебував на посаді заступника голови Турківської міської ради Львівської області дали показання, в яких зазначили, що вони та спеціаліст з правових питань Турківської міської ради Львівської області [PERSON] 24.06.2009 року склали акт про відмову [PERSON] від підписання акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, оскільки [PERSON] та [PERSON] як суміжні землекористувачі безпідставно відмовилися підписувати цей акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який на час виникнення спірних відносин перебував на посаді спеціаліста по правових питаннях Турківської міської ради Львівської області дав показання, що не пам`ятає чи підписував акт від 24.06.2009 року про відмову [PERSON] від підписання акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, не може стверджувати, що в даному акті дійсно його підпис та не пам`ятає жодних обставин справи. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у цивільній справі, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Турківської міської ради Львівської області, третя особа: [PERSON] , про визнання рішення Турківської міської ради Львівської області №2739 від 25.02.2010 року частково незаконним та визнання державного акту на земельну ділянку недійсним і скасування його реєстрації слід задовольнити частково та при цьому виходить з наступних підстав. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як визначено положеннями ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В той же час, за змістом положень ст.15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що на підставі рішення Турківської міської ради Львівської області №2739 від 25.02.2010 року про передачу земельних ділянок в приватну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер 4625510100:01:028:03228 площею 0,0487 га за адресою [ADDRESS] , яка межує із земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер: 4625510100:01:028:03228 , площею 0,0487 га з 17.03.2016 року належить третій особі у даній цивільній справі [PERSON] . Позивач [PERSON] вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] виданий з порушеннями, оскільки рішення Турківської міської ради Львівської області №2739 від 25.02.2010 року прийнято на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, серед акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі складений з порушеннями, а саме: не містить дати його складання, не містить підписів позивача [PERSON] та [PERSON] , від підпису вони не відмовлялися, ніхто з посадових осіб, зазначених в акті не повідомляв їх про проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі, ніхто межі земельної ділянки, яка передана [PERSON] у власність із ними не узгоджував. Виходячи з норм ст.116 ЗК України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Згідно з частиною першою ст.125, частиною першою ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Таким чином, державний акт є правовстановлюючим документом, який, у випадках, передбачених законом, підлягає визнанню недійсним за рішенням суду. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в ст.140 ЗК України і він є вичерпним. Однак, ст.140 ЗК України встановлює перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі рішення Турківської міської ради Львівської області №2739 від 25.02.2010 року. На даний час земельна ділянка [PERSON] передана у власність третій особі у справі - [PERSON] Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку регулюється Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року №43. Відповідно до п.п.1.12, 1.13 цієї Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки. Складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформлені правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки, заповнення бланка державного акта. Невід`ємною частиною проекту землеустрою є акт погодження меж земельної ділянки. Ця документація оформляється в разі приватизації, оренди, зміни цільового призначення землі, відведення територій під будівництво тощо. Документ підписує суб`єкт, який оформляє право на землю, а також власники та користувачі сусідніх територій. Акт погодження меж земельної ділянки - документ, що підтверджує відсутність претензій з боку правовласників сусідніх земель на встановлення меж території, яка відводиться. Підписання акту власниками та землекористувачами прилеглих ділянок означає, що вони згідні з розташуванням і контурами відведеної території. Актом підтверджується узгодження межових знаків щодо сформованої ділянки між суб`єктами земельних відносин. Представником відповідача Турківської міської ради Львівської області Шубін І.О. не спростовано твердження позивача [PERSON] , що він повідомлявся не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Беручи до уваги вищевикладені обставини, відсутність дати складання акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, відсутність підтвердження про належне повідомлення позивача про початок робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відсутність акту про відмову [PERSON] від підпису акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі, суд приходить до висновку, що рішення Турківської міської ради Львівської області №2739 від 25.02.2010 року в частині затвердження матеріально-технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства за рахунок коштів державного бюджету жителям міста Турка, а саме: [PERSON] за адресою: [ADDRESS] площею 0,0487 га. слід визнати незаконним. Що стосується визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 4625510100:01:028:03228 ) [PERSON] у [ADDRESS] , який виданий на підставі рішення №2739 від 25.02.2010 року XXXXV сесії V скликання Турківської міської ради Львівської області і скасування його реєстрації, то суд приходить до наступного висновку. Земельна ділянка (кадастровий номер 4625510100:01:028:03228 ) площею 0,0487 га, що знаходиться у [ADDRESS] , належала [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №865647 . Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер 4625510100:01:028:03228 площею 0,0487 га з 17.03.2016 року належить третій особі у даній цивільній справі [PERSON] . Враховуючи те, що позивач не подав суду доказів, що земельна ділянка 4625510100:01:028:03228 площею 0,0487 га, яка належить [PERSON] охоплює чи накладається на земельну ділянку позивача [PERSON] , з урахуванням недопущення порушення матеріальних прав третьої особи [PERSON] , як добросовісного набувача вказаної земельної ділянки, суд приходить до висновку про відсутність підстав визнання недійсним державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку. Враховуючи викладене та

Outcome: partial