Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним правочину з надання довіреності від імені [PERSON] на імя [PERSON] від 27.01.2007 року посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі №100 та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 1327 м.2 (кадастровий номер 5610100000:01:050:0055), яка знаходиться в м. Рівне на вул. Курчатова, 18-а від 08.06.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1288. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 січня 2007 року позивачем надано на імя відповідача [PERSON] генеральну довіреність на управління всім своїм майном. Такі дії зробив у звязку з тим, що на той час був інвалідом ІІ групи, мав тяжке злоякісне захворювання, переніс три складних операції, в результаті чого залишився без лівого очного яблука. Через вісім днів позивачу була проведена четверта операція з видалення метастатичних уражень тулуба і верхньої кінцівки. Зазначає, що збіг тяжких життєвих обставин вплинули на нього, в звязку цим він не усвідомлював значення своїх дій під час укладання правочину з надання генеральної довіреності на управління своїм майном. Відповідач [PERSON] скориставшись тяжким станом позивача, 08.06.2007 року від його імені уклала договір дарування земельної ділянки, яка знаходиться в м. Рівне на вул. Курчатова, 18-а. на користь свого чоловіка [PERSON] Вказаний правочин було вчинено [PERSON] на користь [PERSON] таємно, без повідомлення довірителя, хоча в цей день Позивач знаходився в м. Рівне і міг бути присутнім при його вчиненні. Вважає, що даний правочин не є його вільним волевиявленням, та таким, що суперечить його волі. Підтвердженням цього є той факт, що після перенесених операцій позивач відразу коли дізнався скасував видану ним генеральну довіреність. В судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовільнити, додатково пояснив, що договір дарування відповідачем було вчинено в порушення ч.3 ст. 238 ЦК України, а саме представник не може вчиняти правочин від імені особи яку він представляє в своїх інтересах, адже договір дарування [PERSON] було вчинено на користь свого чоловіка [PERSON]. Відповідачі та їх представники в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволені позову, обґрунтовуючи тим, що нотаріально посвідчені правочини відповідають вимогам закону, волевиявлення позивача було вільним, передбачало вчинення визначеної дії, саме з продажу або дарування земельної ділянки для [PERSON]. Про вчинений правочин позивач дізнався, ще в влітку 2007 року, не оскаржував його, оскільки з сином не виникало конфліктів. Крім цього вказали, що при подачі до суду позову, позивач пропустив строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи,\~\~ суд приходить до висновку,\~ що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], 27.01.2007 року було посвідчено та зареєстровано в реєстрі №100 довіреність про те, що [PERSON] уповноважує [PERSON] управляти та розпоряджатися всім його майном, в тому числі розпоряджатися належними йому земельними ділянками, їх продажу чи дарування для [PERSON]. Відповідно до договору дарування від 08 червня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1288, [PERSON] від імені [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар земельну ділянку площею 1327 м2 (кадастровий номер 5610100000:01:050:0055), яка знаходиться в м. Рівне, на вул. Курчатова, 18-а, надану для обслуговування приміщення сауни. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.06.2006 року є інвалідом 2-ї групи. З 1999 року знаходився на «Д» обліку КЗ «Рівненський обласний онкологічний диспансер» з діагнозом: меланома хореоідеї лівого очного яблука. З 30.01.2007 року по 16.02.2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні. 05.02.2007 року [PERSON] проведена операція видалення метастатичних уражень тулуба і верхньої кінцівки. В ранньому післяопераційному періоді пацієнт отримував знеболюючі препарати наркотичного ряду. Відповідно до вимог п.3 ст.238 ЦК України визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Частиною 1 статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Пунктом 2 ч.1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Частиною 3 статті 61 СК України встановлено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, укладаючи договір дарування земельної ділянки [PERSON] діяла в інтересах своєї сім'ї, оскільки обдарований являється її чоловіком.. У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як убачається з витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №1994796 від 20.06.2007 року дію довіреності на розпорядження та управління усім майном від 27.01.2007 року №100 посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] припинено. Враховуючи те що, позивач не був присутній при укладені договору дарування 08 червня 2007 року, а лише у червні 2014 року йому стало відомо про порушення свого права у звязку із цим він подав позов до суду, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved