Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, та просить зняти арешт з земельної ділянки кадастровий номер 2322188600:02:001:1440, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після смерті батька залишилось нерухоме майно, а саме: садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 2322188600:02:001:1440, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] сільська рада [ADDRESS] . 28.08.2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової Марини Володимирівни з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно. 24.09.2019 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2019 року у зв`язку з тим що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майна було виявлено арешт. Вказані обставини підтверджуються копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2019 р. вих. № 606/02-31. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2019 року земельна ділянка кадастровий номер 2322188600:02:001:1440, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] сільська [ADDRESS] знаходиться під арештом номер запису про обтяження: 2368223. Також у вказаній постанові нотаріуса зазначається, що на підставі її запитів було виявлено, що постанова про арешт майна винесена Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві. З огляду на вищенаведені обставини. [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась з письмовим запитом до Виконавчої Служби про надання інформації стосовно накладеного арешту на майно. 11.09.2019 року Виконавча Служба надала [PERSON] лист № д/10 від 11.09.2019 у якому зазначено наступне: «У Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у 2004 році перебувало виконавче провадження № 116/10. Перевіркою системи АСВП виконавче провадження було закінчено та знищено у зв`язку з закінченням трьохрічного терміну зберігання. Однозначно ідентифікувати арешт накладений постановою № 116/10 від 09.11.2003 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві - не є можливим. Позивач вважає, що державний виконавець після закінчення виконавчого провадження не припинив чинність арешту майна тим самим порушив право позивача [PERSON] на отримання у власність спадкового майна. Належним чином повідомлена про дату, час та місце позивач [PERSON] до суду не з`явилась. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 21.01.2020 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 766578, [PERSON] є власником земельної ділянки 2322188600:02:001:1440, що розташована за адресою садівниче [ADDRESS] ділянка [ADDRESS] , Степненська сільська рада, Запорізький район, Запорізька область. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.2012 р. [PERSON] помер [INFO] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Деменко С.Л., відповідно до постанови 116/10 виданої 09.11.2003 р. Відділом державної виконавчої служби у Ленінградському районі, було зареєстровано обтяження на все нерухоме майно [PERSON] . Згідно відповіді Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві № д/10 від 11.09.2019 р., у зазначеному відділі державної виконавчої служби дійсно перебувало провадження № 116/10 від 09.11.2003 р., проте було знищено у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання. Однозначно ідентифікувати арешт накладений постановою № 116/10 від 09.11.2003 є неможливим. Постановою № 341/02-31 від 24.09.2019 р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Саламатова М.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] . Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 ЗУ «Про\~виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Стосовно вимоги позивача щодо Виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 2368223 про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження, суд відмовляє у задоволені зазначеної вимоги, оскільки виключення таких відомостей не відноситься до компетенції суду. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial