Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дати звернення до суду, і до 30.06.2021 року - дати завершення навчання за держзамовленням на юридичному факультеті Тернопільського національного економічного університету На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що відповідач ухиляється від утримання власної повнолітньої доньки, котра навчається стаціонарно на державному замовленні, добровільно не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, з мотивів наведених в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні вимогу визнали частково - не заперечують відносно стягнення з відповідача аліментів допомоги утримання повнолітньої доньки відповідача, котра продовжує навчання у ВНЗ, проте вважають суму вимоги занадто високою і непідйомною для відповідача, котрий страждає хронічним захворюванням, несе витрати на утримання батька і матері похилого віку та новоствореної сім'ї. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 травня 2001 року, виданого ВРАГС Тернопільської міської ради, сторони справи уклали шлюб 04 серпня 1994 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2015 року шлюб розірвано. На дату звернення позивача з цими позовними вимогами до суду, [PERSON] є повнолітньою, навчається за держзамовленням на юридичному факультеті Тернопільського національного економічного університету до 30 червня 2021 року за рівним бакалавр, що стверджується довідкою ТНЕУ від 22.08.2018 року за № 1072. Сторонами спору визнана та обставина, що позивач проживає разом з донькою сторін справи в [ADDRESS], й саме [PERSON] несе витрати на утримання повнолітньої доньки, котра продовжує навчання. Разом з тим відповідач проживає окремо від позивача та їх доньки за межами України в республіці Португалія, створив нову сім'ю з [PERSON], на утриманні якої перебуває власна дитина [PERSON], 2007 р.н. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. (ст. 200 СК України) Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На обґрунтування зменшення запитуваної позивачем суми аліментів, відповідач надав копію виписки з медичної картки стаціонарного хворого про перебування на лікуванні з 25.08.2017 року по 05.09.2017 року з діагнозом подагра: подагричний артрит правої стопи. Деформуючий остеоартроз з переважним ураженням кистей та стоп, активність 2 ступеня; Акт обстеження умов проживання [PERSON] (батька відповідача), 1944 р.н. в с. Матвіївці Шумського району Тернопільської області, від 21.12.2018 року, змістом котрого зазначено, що відповідач матеріально допомагає і щомісячно перераховує батьку певну суму коштів; довідку КНП Шумської районної ради «Великодедеркальська районна комунальна лікарня» від 27.11.2018 року , змістом котрої стверджується, що батько відповідача перебував у закладі на лікуванні з 01.11.2018 року по 13.11.2018 року; довідку комунального некомерційного підприємства «Центр медико - соціальної допомоги» від 27.11.2018 року за №01.1.-04/1139, змістом котрої зазначено про історію звернення за медичною допомогою матері відповідач, [PERSON], 1948 року народження, з діагнозом ішемічна хвороба серця,. Кардіосклероз, супервентрикулярна екстрасистолія. Цукровий діабет, 2 тип, середньої важкості. В жовтні 2018 року супутній діагноз: жовчнокам'яна хвороба; та згадувані вище докази потворного шлюбу позивача в 2016 році з [PERSON] і перебування в останньої на утриманні малолітньої дитини. Оцінюючи надані відповідачем докази, з метою доведення обставин на відмову в задоволенні позову, суд відхиляє означені вище докази, оскільки природньо, що батьки відповідача перебуваючи у пенсійному віці (1944 та 1947 р.н.) мають певні хворои та захворювання й потребують обстеження і лікування, навіть стаціонарного. Проте із змісту довідок КНП Шумської районної ради «Великодедеркальська районна комунальна лікарня» від 27.11.2018 року і комунального некомерційного підприємства «Центр медико - соціальної допомоги» від 27.11.2018 року за №01.1.-04/1139 є незрозумілою роль самого відповідача - більш того згаданими письмовими доказами жодним чином не стверджується про участь [PERSON] у понесених витратах (сумах витрат) на лікування батьків похилого віку. Аналогічно, зміст Акту обстеження умов проживання [PERSON] (батька відповідача), 1944 р.н. в с. Матвіївці Шумського району Тернопільської області, від 21.12.2018 року, хоча і містить згадування про щомісячну матеріальну допомогу відповідача власному батьку проте також в суду існує певний сумнів зумовлений відсутністю в акті сум допомоги та її періодичності, й основне - джерел інформування комісії про обставини допомоги. Також суд відхиляє надані відповідачем докази його власної хвороби з діагнозом подагра: подагричний артрит правої стопи. Деформуючий остеоартроз з переважним ураженням кистей та стоп, активність 2 ступеня, як підставу відмови в задоволенні позову, оскільки, наскільки суду зрозуміло, згадана хвороба жодним чином не завадила відповідачу в 2016 році одружитися вдруге та нести витрати на утримання новоствореної сім'ї. Разом з тим суд приймає доводи відповідача, що факт створення нової сім'ї, і, як наслідок, понесення витрат на її утримання, є чинником, котрий прямо впливає на визначення розміру суми аліментів, що потенційно можуть бути стягненні з відповідача та утримання повнолітньої доньки від першого шлюбу. Судом встановлено, що відповідач на постійній основі добровільно не бере участі в утриманні повнолітньої доньки, матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем, цілком здатен виконувати свої обов'язки по утриманню повнолітньої доньки. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» визначено, що розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2019 року на працездатну особу становить 1921 гривню. Окремо суд враховує, що повнолітня донька позивача окрім елементарних потреб, має й інші, пов'язані з її віком, навчанням, необхідністю повноцінного розвитку та самоствердження з метою отримання високого статусу людини з дипломом про вищу освіту в галузі юриспруденції. За таких обставин суд, враховуючи вимоги статті 199 Сімейного кодексу України, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища сторін справи, інших обставин, що мають істотне значення, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на період його навчання повнолітньої доньки сторін справи у ВНЗ, починаючи стягувати з дати звернення до суд з позовом і до закінчення навчання в 2021 році.

Outcome: partial