Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує наступне. 19.01.2002 року з відповідачкою було зареєстровано шлюб у Покровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 6. 05.03.2002 року відповідач народила дитину доньку [PERSON], батьком якої, в свідоцтво про народження записано позивача. Шлюбних відносин з відповідачкою не підтримував, тому як на час реєстрації шлюбу позивач був заарештований та перебував під слідством, згодом був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі на протязі 5 років. У період відбування покарання позивачем, відповідач до нього не приїздила, після звільнення позивача з місць позбавлення волі, сторони стосунки не підтримували. Реєстрація шлюбу позивача з відповідачем, суперечить інтересам позивача, тому як перешкоджає йому в реєстрації шлюбу з іншою жінкою, з якою він бажає створити сімю. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Просив строку для примирення не надавати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. В судовому засіданні пояснила, що шлюбні відносини з позивачем фактично закінчилися у 2002 році, ще до народження їх спільної дитини. Про примирення клопотань не подавала. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 січня 2002 року між [PERSON] до [PERSON] зареєстровано шлюб Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 6. [PERSON] змінила прізвище на «Романенко», відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ №333257 від 19.01.2002 року (копія свідоцтва про шлюб, а. с. 4). Сторони мають одну спільну дитину [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №583731 від 17.05.2016 року (повторно) (копія свідоцтва про народження, а.с.6). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує, відновити їх неможливо, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з подружжя. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved