Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 23 травня 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. та зареєстрованих в реєстрі відповідно за №630 та №629, позивач є власником будинковолодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Придбавши нерухомість, позивач мав намір проживати там через рік, а тому за усною домовленістю із попереднім власником він надав дозвіл на тимчасове проживання у будинку сім`ї [PERSON] в статусі квартирантів за умови повної сплати комунальних послуг. Строк проживання за домовленістю сплив у березні 2018 року, однак він неодноразово продовжувався на прохання квартиранта та у зв`язку із сімейними обставинами позивача. Позивач надавав згоду на тимчасове проживання у будинку [PERSON] та двох її синів [PERSON] та [PERSON] . Наприкінці лютого 2019 року позивач дізнався, що до нього звернувся із позовом [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. У ході судового розгляду позивач з`ясував, що у його будинковолодінні також постійно мешкали без реєстрації та без його погодження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після отримання судового рішення апеляційної інстанції у вказаній цивільній справі позивач неодноразово телефонував відповідачам з вимогою про усунення перешкод у користуванні своїм житлом. Декілька разів приїжджав до будинку, однак потрапити на територію не зміг, оскільки ворота і хвіртка були зачинені на замок, а у подвірї бігала собака, на окрики двері ніхто не відчиняв. 22 квітня 2020 року позивач направив відповідачам рекомендованого листа з попередженням про примусове виселення у разі не звільнення добровільно будинковолодіння протягом трьох діб з моменту отримання попередження. Вказане попередження було отримано відповідачами 24 квітня 2020 року, однак станом на день звернення до суду із даним позовом не виконано, відповідачі не звільнили будинок, чим чинять перешкоди позивачу у користуванні ним, що стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.1-4), не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судові засідання, призначені на 04 вересня 2020 року о 10 год. 30 хв., 23 вересня 2020 року о 12 год. 00 хв., 06 жовтня 2020 року о 14 год. 30 хв. не з`явилися, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. При цьому 01 вересня 2020 року надійшла заява про відкладення розгляду справи від [PERSON] у зв`язку із тим, що вона бажає скористатися правовою допомогою (а.с.130), а 21 вересня 2020 року надійшла аналогічна за змістом заява від [PERSON] (а.с.151), з огляду на що судом було відкладено вказані вище судові засідання для забезпечення відповідачам можливості звернутися до адвоката для надання професійної правничої допомоги, хоча підготовче засідання у справі також неодноразово відкладалося з огляду на заяви відповідачів про відкладення підготовчого засідання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року явку відповідачів визнано обов`язковою (а.с.153), яку відповідачі не виконали. При цьому, зі змісту заяви [PERSON] від 02 жовтня 2020 року (а.с.163) вбачається, що не зважаючи на те, що судом було надано їй більше місяця з моменту отримання попереднього клопотання на укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом, такий договір не було укладено, а існує лише усна домовленість з адвокатом Гущею Я.В., повноваження якої відсутні у матеріалах справи. У зв`язку із такою усною домовленістю та перебуванням адвоката Гущі Я.В. у відпустці [PERSON] просила відкласти судове засідання 06 жовтня 2020 року, однак вказане клопотання судом було відхилено у зв`язку із відсутністю поважних причин неявки у судове засідання. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій не заперечила щодо задоволення позовних вимог (а.с.108). Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 23 травня 2017 року між [PERSON] (продавець) та позивачем по даній справі [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,5 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. та зареєстровано в реєстрі за №630 (а.с.7). Цього ж дня, 23 травня 2017 року між [PERSON] (продавець) та позивачем по даній справі [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510137000:03:043:0264, площею 0,0679 га. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. та зареєстровано в реєстрі за №629 (а.с.8). Вказані договори купівлі продажу були предметом розгляду у рамках цивільної справи №127/5163/19 за позовом [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участі виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання договорів недійсними. У рамках цієї справи рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року у задоволенні позову [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участі виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання договорів недійсними відмовлено повністю (а.с.175-179). Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.8-11). Відповідно, вказані вище судові рішення набрали законної сили 10 березня 2020 року. 22 квітня 2020 року позивач [PERSON] направив на ім`я відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] попередження про примусове виселення у разі не звільнення добровільно будинковолодіння протягом трьох діб з моменту отримання попередження, що вказані особи отримали 24 квітня 2020 року відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення цінного листа з описом вкладення №2102300364025, у якому згідно з описом знаходилось відповідне попередження (а.с.13). Зі змісту довідок квартального комітету «Поділля» від 27 квітня 2020 року та Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради вбачаються, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (дружина позивача та третя особа у даній справі) та [PERSON] (син позивача та третьої особи), тобто члени сім`ї позивача (а.с. 14, 43, 70). Згідно з довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 08 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 25 лютого 2019 року у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання (а.с.35, 39). Аналогічна інформація міститься у довідках Управління ДМС України у Вінницькій області від 12 червня 2020 року (а.с.71, 75). Відповідач [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 10 травня 2017 року у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання, що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 08 травня 2020 року та Управління ДМС України у Вінницькій області від 12 червня 2020 року (а.с.41, 73). Зі змісту довідки Управління ДМС України у Вінницькій області від 12 червня 2020 року відповідач [PERSON] також знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 31 жовтня 2008 року (а.с.74). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також не значаться як зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідок Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 08 травня 2020 року та Управління ДМС України у Вінницькій області від 12 червня 2020 року (а.с.37, 72). При чому, [PERSON] має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до довідки квартального комітету «Поділля» від 15 липня 2020 року у будинку [ADDRESS] без реєстрації проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не входять до складу сім`ї позивача, не перебувають з ним у родинних відносинах (а.с.129). Крім цього, між сторонами у справі будь-яких договорів щодо права користування, у тому числі найму, будинком [ADDRESS] не укладалось, вони відсутні у матеріалах справи. Більше того, зі змісту судових рішень у цивільній справі №127/5163/19 вбачається, що відповідач по справі [PERSON] 11 травня 2017 року відчужила будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка в подальшому продала це майно позивачу. При цьому, відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положенням ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 583/3745/16-ц тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. А відповідно до постанови Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах із відповідачем [PERSON] , яка раніше відчужила земельну ділянку та будинок за адресою: [ADDRESS] , фактично пов`язані з нею спільним побутом. Як уже було зазначено вище, позивач є новим власником будинковолодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Тому відповідачі по справі втратили право користування будинком за адресою: [ADDRESS] , їх подальше фактичне користування цим житлом чинить перешкоди позивачу як власнику будинку та земельної ділянки у реалізації його права користування, порушує його права та завдає шкоди. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною житловою квартирою) підлягає припиненню, а відповідачі підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення на вимогу власника цього майна. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що первісні позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. В силу ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 5044,80 грн., згідно з квитанцією від 28 квітня 2020 року (а.с.5). На підставі викладеного та

Outcome: approved