Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України про визнання незаконним та скасування наказу N 132-п від 27 серпня 2015 р., поновлення на роботі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 березня 2013 року між ним та Державним агентством України з питань управління державними корпоративними правами та майном, що у подальшому на підставі Указів Президента України від 24 грудня 2012 року №726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» та від 19 липня 2013 року №389/2013 «Про Міністерство промислової політики України», було реорганізовано та утворено Міністерство промислової політики України, було укладено контракт №2, відповідно до якого [PERSON] був призначений на посаду директора Державного підприємства заводу «Електроважмаш». В свою чергу, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 січня 2015 р. № 61-р функції та повноваження Міністерства промислової політики України передано Міністерству економічного розвитку та торгівлі України. 27 серпня 2015 року за підписом Міністра Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Айвараса Абромовичуса було видано наказ № 132-п «Про звільнення [PERSON]». Вважаючи даний наказ незаконним, позивач просив його скасувати, оскільки, на його думку, зазначена в наказі підстава звільнення, а саме у зв'язку з одноразовим грубим порушенням обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, не мала місця, а ті припущення, що викладені у наказі не можуть бути підставою для його звільнення та припинення контракту, укладеного між ним та Мінпромполітики від 27 березня 2013 року № 2. Крім того, зазначає, що відповідачем при виданні наказу не додержані правила і порядок передбачений п.п. 16, 24 Наказу Міністерства промислової політики України від 03.09.2004 року № 175-д «Про затвердження Положенням про порядок укладання контракту з керівником держаного підприємства установи, організації, що належать до сфери управління Мінпромполітики України при прийнятті на роботу», а також порядок видачі трудової книжки, який визначений ст. 47 КЗпП України та порушено ст. 149 КЗпП України, оскільки акти перевірок, комісій, службових розслідувань йому на ознайомлення не надавались та його письмові пояснення з цього приводу не відбирались. В зв'язку з наведеним, просив поновити його на роботі, допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З письмових заперечень, поданих представником відповідача під час попереднього судового засідання, вбачається, що відповідач проти позову заперечує, зазначивши, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України і тому відсутні підстави для його поновлення на роботі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оголосивши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 27 березня 2013 р. між [PERSON] та Державним агентством України з управління державними корпоративними правами та майном укладено контракт № 2, на підставі якого [PERSON] було призначено директором Державного підприємства завод «Електроважмаш». Додатковою угодою №25 від 29 серпня 2014р. були внесені зміни до контракту та зазначено, що сторонами за контрактом є Міністерство промислової політики України та [PERSON] 27 серпня 2015 р. за підписом Міністра Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Айвараса Абрамовичуса був виданий наказ N 132-к «Про звільнення [PERSON]» на підставі пп. Б) п. 26 контракту від 27.03.2013 року № 2 доповідної записки заступника Міністра Коржа Р.А. та пункту 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України з наступним формулюванням причин звільнення - «у зв'язку з одноразовим грубим порушенням директором обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки». Відповідно до пункту 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. У відповідності до п. 8 ст. 36 КЗпП України, визначено, що підставами припинення трудового договору є: підстави, передбачені контрактом. Підпунктом Б) п. 26 Контракту від 27 березня 2013 року № 2 передбачено, що «Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Агентства держмайна України в односторонньому порядку з дати вказаної в наказі про звільнення, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії : у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи тощо). Крім того, звільнення за п. 8 ст. 36 КЗпП являється дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для їх застосування. Статтею 149 КЗпП України встановлений порядок застосування дисциплінарних стягнень, відповідно до якого, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В порушення вищенаведеного порядку, письмові пояснення у позивача не відбирались, з наказом про звільнення він був ознайомлений лише 31 серпня 2015 року в порушення ст. 47 КЗпК України. З наданих відповідачем - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України письмових доказів, вбачається, що доповідна записка заступника Міністра Коржа Р.А. датована 26.08.2015 року, однак відсутня реєстрація зазначеного документу та лист на який посилається дана службова записка, а саме від ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» взагалі не має вхідної реєстрації Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Окрім того, лист Служби безпеки України від 27.08.2015 № 8/1/2-12754 щодо проведення перевірки дотримання службовими особами ДП «Електроважмаш» умов контракту про трудові відносини, має вхідний реєстраційний номер Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 05/055734-15 від 28.08.2015. Відповідно до п. 16 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при наймані на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №203 від 19.03.1993 року (з наступними змінами), контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установленим чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно проводитись з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством. Так, відповідачем було надіслано лист № 2202-14/28287-06 від 26.08.2015 стосовно надання погодження на звільнення [PERSON] 28.08.2015 за вхідним реєстраційним номером № 06/56774-16 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було зареєстровано лист Харківської обласної адміністрації № 01-44/6269 від 27.08.2015, яким було погоджено звільнення з посади директора державного підприємства завод «Електроважмаш» [PERSON] Відповідно до п. 24 Розділу ІV Наказу Міністерства промислової політики України від 3 вересня 2004 року № 175-д «Про затвердження Положення про порядок укладення контракту з керівником державного підприємства, установи організації, що належить до сфери управління Мінпромполітики України при прийманні на роботу» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи Мінпромполітики України або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством. У разі розірвання контракту з керівником підприємства, передбаченого у Кодексі законів про працю України та контрактом, керівником галузевого структурного підрозділу, у підпорядкуванні якого знаходиться підприємство, на ім'я Міністра надається обґрунтована доповідна записка з висновками, про зміну керівника підприємства. Водночас галузевим структурним підрозділом пропонується нова кандидатура на посаду керівника підприємства з поданою заявою та біографічною довідкою. Зазначені документи з резолюцією Міністра, першими заступниками Міністра або заступником Міністра за напрямком подаються до Управління кадрів для підготовки проекту наказу про звільнення керівника підприємства та покладання обов'язків на нову кандидатуру. У двомісячний термін після реєстрації наказу галузевий структурний підрозділ повинен подати опрацьований контракт на нову кандидатуру відповідно діючого законодавства. Звільнення керівників підприємств проводиться за погодженням з місцевими державними адміністраціями. Враховуючи зазначене, документи на підставі яких приймалося рішення про звільнення [PERSON] були датовані 28 серпням 2015 року, в той час як наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 132-п про звільнення [PERSON] датовано 27 серпням 2015 року. За таких обставин, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ N 132-п від 27 серпня 2015 р. «Про звільнення [PERSON]» не відповідає вимогам закону та повинен бути скасований, а тому звільнення позивача за п. 8 ст. 36 КЗпП України є незаконним, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді Директора державного підприємства завод «Еклектроважмаш» з 27 серпня 2015 року. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved