Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 19.07.2018 року приватним виконавцем Осипенком Д.О. був вчинений виконавчий напис реєстровий № 3870 на іпотечному договорі № MRTG-000000002323/S/1 від 16.04.2007 року, яким пропонувалось звернути стягнення на квартиру [NUMBER], загальною площею 67,50 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Крім того, 19.07.2018 року приватним виконавцем Осипенком Д.О. був вчинений виконавчий напис реєстровий № 3871 на іпотечному договорі № MRTG-000000002323/S/3 від 16.04.2007 року, яким пропонувалось звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 1,1250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності, а також 19.07.2018 року приватним виконавцем Осипенком Д.О. був вчинений виконавчий напис реєстровий № 3872 на іпотечному договорі, посвідченому 20.02.2009 року приватним нотаріусом Русанюком З.З. та пропонувалось звернути стягнення на квартиру [NUMBER] загальною площею 422,00 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Згідно іпотечних договорів № MRTG-000000002323/S/1 від 16.04.2007 року, № MRTG-000000002323/S/3 від 16.04.2007 року та іпотечному договорі, посвідченому 20.02.2009 року приватним нотаріусом Русанюком З.З., предмети іпотеки передані позивачем в іпотеку ТОВ «УніКредитбанк» в якості забезпечення виконання зобов»язань за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000001885 від 30.03.2007 року та за договором про іпотечний кредит № MRTG000000002323 від 16.04.2007 року, укладеним між позивачем та ТОВ «УніКредитбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк». Позивач вказує, що у виконавчих написах, період, за який проводиться стягнення, -з 07.08.2016 р. по 31.05.2018 р., за рахунок коштів отриманих від реалізації предметів іпотеки для задоволення вимог відповідача по погашенню тіла кредиту на нарахованих відсотків в розмірі 46355858,92 грн. Проте, умови договорів про іпотечні кредити не містять такого платежу як - тіло кредиту на нарахованих відсотків, а тому відповідно іпотечними договорами не забезпечувалось виконання зобов»язання щодо сплати цього платежу, оскільки, таке зобов»язання не передбачено договорами про іпотечні кредити. Позивач зазначає, що заявлена банком заборгованість, є необгрунтовнаою та не є безпірною. Нотаріусом безспірність заборгованості не була належним чином перевірена та законних підстав у позивача для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису не було. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить визнати такими, що не підлягають виконанню зазначені виконавчі написи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року, у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Просив позивачу відмовити, посилаючись на письмовий відзив та те, що виконавчий напис вчинено в межах, передбачених законом строків, на підставі належних документів, які, зокрема, свідчать про безспірність заборгованості. Третя особа в судове засідання не з»явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв»язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка Іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких відповідно до закону обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення «Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України», затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом встановлено, що 19.07.2018 року приватним виконавцем Осипенком Д.О. був вчинений виконавчий напис реєстровий № 3870 на іпотечному договорі № MRTG-000000002323/S/1 від 16.04.2007 року, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [NUMBER], загальною площею 67,50 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Згідно іпотечного договору № MRTG-000000002323/S/1 від 16.04.2007 року з подальшими змінами та доповненнями квартира передана [PERSON] в іпотеку ТОВ «УніКредитбанк» в якості забезпечення виконання зобов»язань за договором про іпотечний кредит № № MRTG-000000002323 від 16.04.2007 р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «УніКредитбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцьанк». Строк за яким проводиться стягнення з 07.08.2016 р. по 31.05.2018 р. (включно). За рахунок коштів, отриманих від реалізації запропоновано частково задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» по погашенню тіла кредиту на врахованих відсотків в розмірі 46355858,92 грн. (а.с. 21). Крім того, 19.07.2018 року приватним виконавцем Осипенком Д.О. був вчинений виконавчий напис реєстровий № 3871 на іпотечному договорі № MRTG-000000002323/S/3 від 16.04.2007 року, яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 1,1250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Згідно іпотечного договору № MRTG-000000002323/S/3 від 16.04.2007 року з подальшими змінами та доповненнями земельна ділянка передана [PERSON] в іпотеку ТОВ «УніКредитбанк» в якості забезпечення виконання зобов»язань за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000002323 від 16.04.2007 р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «УніКредитбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцьанк». Строк за яким проводиться стягнення з 07.08.2016 р. по 31.05.2018 р. (включно). За рахунок коштів, отриманих від реалізації запропоновано частково задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» по погашенню тіла кредиту на врахованих відсотків в розмірі 46355858,92 грн. (а.с.37). Крім того, 19.07.2018 року приватним виконавцем Осипенком Д.О. був вчинений виконавчий напис реєстровий № 3872 на іпотечному договорі, посвідченому 20.02.2009 року приватним нотаріусом Русанюком З.З. та пропонувалось звернути стягнення на квартиру [NUMBER] загальною площею 422,00 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Згідно іпотечного договору, посвідченого 20.02.2009 р. приватним нотаріусом Русанюком З.З. квартира передана [PERSON] в іпотеку ТОВ «УніКредитбанк» в якості забезпечення виконання зобов»язань за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000001885 від 30.03.2007 р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «УніКредитбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцьанк». Строк за яким проводиться стягнення з 07.08.2016 р. по 31.05.2018 р. (включно). За рахунок коштів, отриманих від реалізації запропоновано частково задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» по погашенню тіла кредиту на врахованих відсотків в розмірі 46355858,92 грн. (а.с.52). Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» в складі третейського судді Ярошовця В.М. від 23.03.2015 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 1669368 доларів США 40 центів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 50098079,55 грн., а також третейський збір в сумі 25500,00 грн. (а.с.63-68). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2015 року, у справі № 752/6208/15-ц, було задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання зазначеного рішення третейського суду та 02.09.2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Біловола В.О. було відкрито виконавче провадження № 52086132 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 16.07.2015 року до договорів про іпотечний кредит № MRTG-000000001885 від 30.03.2007 р. та № MRTG-000000002323 від 16.04.2007 р. були внесені зміни, про що позивач та відповідач уклали відповідні договори, згідно яких сторони визначили суму заборгованості у гривні, затвердили графік погашення кредиту та розмір процентів за користування кредитними коштами (а.с.69-74, 75-81). 28.09.2016 року позивачу відповідачем було направлено листи № 08.51-297/42639-75 та № 08.51-297/42639-74, відповідно до якого банк запропонував позивачу протягом семи днів з дати отримання цього листа погасити заборгованість за договором кредиту № MRTG-000000002323 від 16.04.2007 р. та за договором кредиту № MRTG-000000001885 від 30.03.2007 р., але не пізніше 07.10.2016 р. (а.с. 81, 82). Однак, зі змісту зазначених листів не вбачається, що банком було зазначено розмір заборгованості та її складові, а тому суд приймає до уваги доводи позову в цій частині та вважає їх слушними та такими, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано. 12.08.2016 року позивачем було здійснено погашення заборгованості по договору про іпотечний кредит № MRTG-000000001885 від 30.03.2007 р. в сумі 114000,00 грн. (а.с.83). 07.06.2018 року банком були направлені листи позивачу про усунення порушень основних зобов»язань за договорами про іпотечний кредит № MRTG-000000001885 від 30.03.2007 р. та № MRTG-000000002323 від 16.04.2007 р. з подальшими змінами та доповненнями, та сплати заборгованості в сумах 26532460,55 грн. та 26667896,12 грн., відповідно (а.с.89-91). Однак, із наведеної в листі інформації вбачається, що банком зазначено, що останній платіж позичальником було здійснено 07.08.2016 року, натомість, в матеріалах справи міститься квитанція про сплату 12.08.2016 року позивачем на користь банку суми заборгованості, що свідчить про те, що банком не було враховано всі сплачені суми на погашення заборгованості та пред»явлені нотаріусу документи не містять достовірної інформації про наявну та безспірну заборгованість позивача перед банком у визначений період. Стороною позивача в обґрунтування позовних вимог зазначено, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною, та нотаріус вчинив виконавчий напис, не перевіривши надані позивачем документи належним чином. Так, сам факт стягнення суми заборгованості в примусовому порядку в межах виконавчого провадження свідчить про спірність вимоги кредитора щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. В ході розгляду справи ані відповідачем, ані третьою особою не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, з урахуванням всіх здійснених позивачем платежів. В обґрунтування заперечень стороною відповідача на підтвердження наявності безспірності заборгованості та належності подання банком нотаріусу документів, які свідчать про це, суду було надано, зокрема, розрахунки вимог банку в зв»язку із неповерненням позивачем кредитної заборгованості за договорами, однак, зазначені розрахунки засвідчені працівником банку та не містять інформації та відміток про отримання саме цих розрахунків нотаріусом, а також всіх, передбачених законом документів для вчинення нотаріальної дії, а відтак надані стороною відповідача докази не доводять безспірність заборгованості і не спростовують обгрунтувань сторони позивача. Окремо суд вважає за необхідне зазначити про те, що надані банком розрахунки заборгованості за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не можуть відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчих написів нотаріусом, заборгованість була безспірною та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Твердження відповідача про те, що банк подав приватному нотаріусу всі передбачені законом документи, зокрема, і ті, які підтверджують безспірність заборгованості, суд відкидає, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних пояснень суду надано не було, а в матеріалах справи наявні докази, які вказують на те, що заборгованість на момент вчинення виконавчих написів не була безспірною. Крім того, докази направлення приватним нотаріусом Осипенком Д.О. та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, передбаченої п.2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - матеріали справи також не містять. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що нотаріусом вчинено оскаржувані виконавчі написи без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, та доказів зворотному матеріали справи не містять, та оспорювані виконавчі написи нотаріусом вчинено з порушенням вищенаведених положень закону, суд вважає позов обгрунтованим та законним, в зв»язку з чим останній підлягає задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України, документально підтверджений судовий збір за подачу позову (три позовні вимоги немайнового характеру) в сумі 2114,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved