Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про повернення речі за договором позички, який пізніше уточнив та просив стягнути 75000 гривень у рахунок відшкодування вартості позиченого майна, а саме металевих листів розміром 1 м. на 2м. товщиною 5 мм., мотивуючи свої вимоги тим, що навесні 2010 року він та відповідач [PERSON] уклали між собою усний договір позички, згідно якого [PERSON] безоплатно передав [PERSON] 25 металевих листів розміром 1 м. на 2 м. товщиною 5 мм. Вказані металеві листи потрібні були [PERSON] для виготовлення, формування фундаменту для будівництва будинку. Згідно усної домовленості [PERSON] повинен був повернути майно [PERSON] після закінчення будівельних робіт. Вказує, що у 2013 році він звернувся до відповідача з вимогою повернути позичені йому металеві листи, однак [PERSON] повідомив, що будівельні роботи ще не закінчено, а тому вони йому ще потрібні та вказав, що обов`язково поверне їх після закінчення будівництва. Зазначає, що влітку 2019 року йому стало відомо, що будівництво будинку [PERSON] закінчив, однак металеві листи йому так і не повернув. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до Кіцманського відділу ГУНП в Чернівецькій області із заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності та 25.06.2019 року отримав відповідь Кіцманського відділу ГУНП в Чернівецькій області про результати розгляду його звернення де йому рекомендовано по даному факту звернутися до суду, оскільки в даній події вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Перепелюк І.М., в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Гірчак Н.А., в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, вказавши, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими і не можуть бути задоволені. Пояснили, що незважаючи на те, що [PERSON] не заперечує факту позики у [PERSON] у 2010 році орієнтовно 15-20 штук металевих листів різного розміру та таких які неодноразово вже використовувались, жодного акту прийому-передачі щодо позики металевих листів між сторонами укладено не було, точної кількості та їх стану не встановлено, крім того, [PERSON] стверджує, що також підтвердили і свідки, що частину з позичених металевих листів він повернув позивачу, а частину його братові. Крім того, вважають, що позивачем не надано жодного належного доказу щодо вартості листів, зокрема висновку експерта товарознавця. В судовому засіданні допитано свідків. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , адвоката Перепелюк І.М., представника відповідача [PERSON] , адвоката Гірчак Н.А., свідків, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних абооспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положенняг лави 58 цього Кодексу Згідно ст. 828 ЦК України договір позички речі побутового призначення між фізичними особами може укладатися усно. Статтею ст. 836 ЦК України встановлено, якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що десь у 2010 році перебував у [PERSON] коли [PERSON] приїхав за металевими листами і він допоміг загрузити листи в кількості орієнтовно 20-25 штук, які були різного розміру. Також вказав, що дані листи не були новими, однак у хорошому стані, а також вказав, що їм також допомагав і брат відповідача [PERSON] . Вказані листи загрузили на мотоблок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у травні 2010 року приїхав до [PERSON] домовитися про оренду рештування для будівництва і в той час приїхав [PERSON] та забирав металеві листи. Вказати яку саме кількість листів забирав [PERSON] і якого вони були розміру він сказати не може. Підвердив, що листи були не нові, оскільки у 2007 році він вже їх позичав у [PERSON] . Зазначив, що листи грузили на мотоблок, вони були різних розмірів - вузькі на опалубку на паркан та широкі на бетон до хати. Свідок [PERSON] (відповідач) суду вказав, що приблизно у 2010 році позичив у [PERSON] металеві листи різного розміру на фундамент на хату та на паркан, листи допомагав забирати брат. Зазначив, що того ж року повернув [PERSON] більшу частину листів розміром 0,35м*2м та 0,70м*2м. Розписку про позику не писали. Вказав, що у 2019 році давав свідчення у поліції з приводу погроз у його сторону [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що десь приблизно у 2010 році допомагав [PERSON] розвантажувати бляхи у [PERSON] з буса. Металеві листи були розміром приблизно 0,5м*2 м, листи були не нові. Кількість листів вказати не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що допомагав [PERSON] бити бетон на паркан. На опалубку використовували металеві листи висотою приблизно 60 см. Довжина листів була різна. Після їх використання допомагав [PERSON] завантажити вказані листи у вантажний автобус, які відвезли [PERSON] . Кількість вказати не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що допомагав [PERSON] заливати бетон на паркан десь 8-10 років назад, опалубка була з бляхи, висотою десь від 40см. до 60см. та довжиною до 2 метрів, кількості він не знає, оскільки був присутній лише коли били бетон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з братом [PERSON] у 2010-2012 році забирали бляху у [PERSON] . Листи були різного розміру, після закінчення будівельних робіт двома ходками бляху відвезли [PERSON] . Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в 2010 році було укладено усний договір позички металевих листів, згідно якого позивач передав відповідачу певну кількість, орієнтовно 20-25 штук, металевих листів різного розміру у користування для виготовлення фундаменту для будівництва будинку які [PERSON] зобов`язався повернути позивачу після виконання будівельних робіт. Згідно дослідженої в судовому засіданні довідки Кіцманського ВП в Чернівецькій області про результати розгляду звернення [PERSON] з приводу неповернення останньому металевої конструкції, а саме 25 металевих листів [PERSON] , працівниками поліції було допитано [PERSON] , який надав пояснення, що дійсно у 2010 році він позичив у [PERSON] двадцять п`ять металевих листів для формування фундаменту під будівництво будівлі, однак після закінчення будівництва більшу частину повернув, а те що залишилось [PERSON] повідомив, що забере сам. Згодом до [PERSON] приїхав рідний брат [PERSON] , [PERSON] , який помер у 2014 році, та забрав решту металевої конструкції. Згідно наданої позивачем роздруківки оголошення, розміщеного на інтернетсайті, зазначено, що вартість одного металевого листа розміром 1400мм на 2100 мм товщиною 5мм становить 3500 гривень. Відповідно до розписок [PERSON] та [PERSON] , останні придбали в с. Витилівка Кіцманського району залізні, жаростійкі листи розміром 1м*2м*5мм за ціною 3200 гривень за штуку. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами: 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем [PERSON] та його представником в обґрунтування позову не надано належних та допустимих доказів щодо точної кількості металевих листів наданих як позичку відповідачу [PERSON] , їх точного розміру, їх стану на час передачі, так як сторонами по справі та свідками підтверджено їх неодноразове використання, та їх вартості. Суд не бере до уваги надані позивачем роздруківки оголошення, розміщеного на інтернетсайті, де зазначено, що вартість одного металевого листа розміром 1400 мм на 2100 мм товщиною 5мм становить 3500 гривень та розписки про придбання особами [PERSON] та [PERSON] в с. Витилівка Кіцманського району залізного, жаростійкого листа розміром 1м*2м*5мм за ціною 3200 гривень як доказ вартості одного позиченого [PERSON] відповідачу [PERSON] металевого листа, оскільки для визначення вартості позичених листів слід врахувати їх індивідуальні показники - розмір, відсоток зносу та інше. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, відповідачем [PERSON] понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5885 гривень 60 коп, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами. Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представником відповідача [PERSON] , адвокатом Гірчак Н.А., подано заяву про стягнення судових витрат, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, яку поніс відповідач та договір про надання правової допомоги. Поряд із цим, 20.07.2020 до суду надано також Акт виконаних робіт за надання професійної правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 2 від 20.01.2020 року, відповідно до якого за надання правничої допомоги виконавцем тривалістю сім робочих годин, за взаємною домовленістю сторін вартість однієї години витрат на правову допомогу визначено в розмірі 840 гривень 80 коп., а відповідно 7 годин дорівнюватиме 5885 гривень 60 коп., замовником на підставі факту надання вищезазначених послуг здійснено їх оплату (а.с.141-142). Відповідно до квитанції №2 від 16.06.2020 року, адвокат Гірчак Н.А. отримала від [PERSON] за надання професійної правничої допомоги у справі № 718/2614/19 гонорар у сумі 5885 гривень 60 коп. (а.с.140). Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові, а тому із [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5885 гривень 60 коп.

Outcome: approved