Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком їх неповнолітнього сина [PERSON] Дитина перебуває на її утриманні, проживають окремо, відповідач не допомагає утримувати дитину в повній мірі, що ставить позивача у складне матеріальне становище. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.02.2019 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 12.03.2019 року від відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з нього 1/4 частину всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.03.2019 року ухвалено судовий розгляд цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Кудрявцева В.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серії [NUMBER] від 04.12.2018 року /а.с.3/. Також в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем по справі [PERSON] При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальний стан сторін, потреби дитини, беручи до уваги визнання позову відповідачем Беручи до уваги викладене, враховуючи матеріальний стан сторін, потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 11.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] в доход держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Outcome: partial