Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики в розмірі 6500 доларів США та 3% річних від суми боргу а розмірі 259,64 доларів США, всього 6759,64 доларів США. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, а саме 1800 гривень 77 копійок судового збору та 8000 гривень витрат на правничу допомогу. Позов мотивовано тим, що 10 серпня 2018 року між сторонами укладено договір позики, відповідно якому відповідач [PERSON] отримав від позивача позику в сумі 6500 доларів США. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути позику до 10 лютого 2019 року, але порушив зобов`язання. Позивач, посилаючись на положення статей 1046, 1048, 1049, 1054, 530, 526, 610, 612, 625 ЦК України, вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому кошти за позикою, проценти за користування коштами та 3% річних. 13 липня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 30). 18 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 51). Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлений через представника. Відповідач не надав відзив на позовну заяву та не повідомив суд про причини неявки. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 ЦПК України). Тому, проведено заочний розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046, частини 2 статті 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. 10 серпня 2018 року між позивачем [PERSON] , як позикодавцем і відповідачем [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики, відповідно якому позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 6500 доларів США (а.с. 12). Згідно з пунктом 3 укладеного договору позика підлягає поверненню до 10 лютого 2019 року (а.с. 12). Відповідач [PERSON] у строк, встановлений договором, не повернув позику і таким чином порушив зобов`язання. Тому, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18.09.2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідач [PERSON] не надав суду письмові докази, які підтверджують факт неотримання ним грошей, або повернення позики, що підтверджує факт порушення зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] не виконав грошове зобов`язання на суму 6500 доларів США (а.с. 12). 3% річних від простроченої суми складає: (6500 доларів США х 3% х 486 днів (з 10.02.2019 по 10.06.2020 року)) : 365 = 259,64 доларів США. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача, враховуючи положення статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved