Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідачки [PERSON] Зазначив, що 02.11.2014 року він надав [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 7000,00 грн., було складено розписку, відповідно до умов якої [PERSON] зобовязалась повернути йому позичені кошти в строк до 12.04.2015 року. Однак у вказаний термін [PERSON] взятих на себе зобовязань не виконала та борг не повернула, оскільки в неї немає вказаних коштів. Просить стягнути з [PERSON]І на його користь заборгованість за договором позики в сумі 7000,00 грн. та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов в повному обємі, дав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки суду не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] надав в борг відповідачці [PERSON] 02.11.2014 року гроші в сумі 7000,00 грн., які остання зобовязалась повернути до 12.04.2015 року, що підтверджується розпискою від 02.11.2014 року. На даний час [PERSON] вказані кошти не повернула посилаючись на їх відсутність. На підставі ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі якщо він підписаний стороною або сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи з вимог ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 02 листопада 2014 року в сумі 7000,00 грн. на користь [PERSON] Крім того з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.11, 16, 202, 205, 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved