Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею (позивачем) та відповідачем, зареєстрований 14.12.2007 Димитровською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, актовий запис № 07. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причинами розірвання шлюбу є погіршення сімейного життя, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Зазначила, що збереження сім`ї неможливе та це буде суперечити їх (позивача та відповідача) інтересам та інтересам їх дітей. На примирення не згодна. Також вкаала, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Ухвалою від 25.08.2020 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія зазначеної ухвали отримана відповідачем 01.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відповідачем до суду подано відзив, зареєстрований в суді 11.09.2020 за вх. № 3931/20, в якому останній висловив свою позицію про те, що не заперечує проти задоволення позову та просить розірвати шлюб, укладений між ним та позивачем. Зазначив, що між ним та дружиною на протязі сімейного життя виникали деякі непорозуміння з різних питань та ситуації, нерозуміючи її поведінку та вчинки він втратив до неї ті почуття, які мали місце на час їх одруження, та були рушієм для створення сім`ї. Також зазначив, що питання про місце проживання дітей між ним та позивачем не вирішувалось. Наразі позивач проживає не за місцем своїх реєстрації разом з їх донькою, а їх сини проживають разом з ним. Зазначений відзив було направлено відповідачем за місцем фактичного проживання позивача 10.09.2020. Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила. Позивач, яка про дату, час і місце розгляду справи, що призначався на 25.09.2020 була повідомлена належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 01.09.2020, - в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання від позивача до суду не надходило. До суду надійшла заява позивача, зареєстрована в суді 22.09.2020 за вх. № 4133/20, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, зазначила про відсутність необхідності у наданні строку для примирення. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, що призначався на 25.09.2020 був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 01.09.2020, - в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. При цьому, відзначається, що у своєму відзиві позивач просив розглянути справу за його відсутності, за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, позицію відповідача викладену у відзиві, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та їх задоволення з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 14.12.2007 у Димитровській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14.12.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 07, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Наразі сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Положеннями ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, під час розгляду справи за наявними в ній доказами обставини, наведені у ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений, - судом не встановлені. Як зазначено у ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З клопотанням про надання строку для примирення сторони до суду не звертались. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема, те, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, як і усвідомленою є згода відповідача на розірвання шлюбу, викладена у його відзиві, шлюбно-сімейні відносини між подружжям фактично припинено, - суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин неможливе та буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, у зв`язку з чим такий шлюб слід розірвати. Крім того, судом відзначається, що відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, суд констатує, що вимога щодо відновлення дошлюбного прізвища позивачем не заявлялась. Щодо визначення місця проживання дітей судом відзначається, що відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог, на підставі чого суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що вимога про визначення місця проживання дітей, як позовна вимога, позивачем у позові не заявлена, а тому таке питання не є предметом даного судового розгляду і судом по суті не розглядається. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахування, зокрема, значення справи для сторін, на підставі чого, враховуючи в даному випадку співвідношення розміру сплаченого позивачем судового збору до значення справи, як для позивача так і відповідача, - суд приходить до висновку, що тягар понесення судових витрат слід рівномірно поділити між сторонами шляхом відшкодування відповідачем позивачу половини понесених нею судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved