Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Покровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є внуком [PERSON] , яка з 1990 року була його опікуном після смерті [INFO] його матері [PERSON] [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Він як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартиру загальною площею 30,90 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просили справу слухати без участі представника ( а. с. 45). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено , що позивач по справі [PERSON] є онуком [PERSON] . ( а. с. 5-9). Рішенням Красноармійської міської ради № 420 від 18.07.1990 року над [PERSON] призначено опікуном [PERSON] ( а. с. 10). Згідно заповіту від 08.07.2008 року [PERSON] заповіла все, що належало їй на день смерті, у тому числі належну їй частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] - Ашумову [PERSON] ( а. с. 12). [INFO] померла [PERSON] ( а. с. 35). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належній їй на праві власності частки квартири,що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ( а. с. 43). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. ( а. с. 21). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1\~ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до правил ст.ст.\~15,16, ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. \~ \~ \~ \~Позивачем ставиться питання про визнання в порядку спадкування права власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, частка спадкодавця в спільній сумісній власності даного об`єкта нерухомості не визначена. Порядок спадкування частки померлого у спільній сумісній власності з іншими особами визначений цивільним законодавством, в тому числі Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Так, за її змістом, позасудовий поділ частки померлого у спільному сумісному майні подружжя (колишнього подружжя) можливий лише за умови наявності згоди іншого з подружжя. Будь-якої іншої процедури вказана Інструкція не передбачає. Не визначає такої процедури і ст. 1226 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, спадкодавець може право заповідати свою частку до її визначення та виділу в натурі, проте при наявності спору визначення частки вирішується судом. Таким чином, у разі якщо спірне майно перебуває у спільній сумісній власності, і нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець учасника спільної сумісної власності має право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності та відповідно визначити свою частку в такому майні. Лише після встановлення судом, що спірне майно дійсно перебувало у спільній сумісній власності померлого та спадкоємця, суд вправі визначити частку померлого у такому майні . \~\~ \~\~Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини. Відповідно до ст. 8 Закону України « Про приватизація державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Матеріали справи, зокрема копія свідоцтва про право власності на житло, довідка з БТІ, свідчать про те, що квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 14, 23). Тому вимоги про визнання в порядку спадкування права власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , без визначення її частки, суд вважає передчасними і такими, що задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed