Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON],третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], вякому(позові)проситьсудвизначити, що частка [PERSON] в квартирі [ADDRESS], як спільній сумісній власності подружжя, на момент смерті [PERSON], який помер 20.11.2016 року, становить 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона (позивач), з 20.08.2002 року зареєстрована та проживає в [INFO], яка (квартира) належить її матері [PERSON] на праві власності, яка набута під час шлюбу, зареєстрованого 10.05.1967 року між її (позивача) матірю [PERSON] та батьком [PERSON], який був зареєстрований в цій квартирі та помер 20.11.2016 року, та за життя останній стверджував, що дана квартира належить їй (позивачу), так як у її рідної сестри [PERSON]А.є власне житло. Також зазначила, що з 2002 року вона (позивач) проживала у вказаній квартирі без батьків і несла тягар утримання майна сама,а саме: сплачувала комунальні послуги, проводила ремонт, робила внески, затверджені на загальних зборах членів кооперативу. Після смерті батька, вона (позивач) 29.03.2017 року звернулась до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, однак,постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу про відмову у вчинені нотаріальної дії за № 218/02-31 від 21.09.2017 року, їй (позивачу) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що залишилась після смерті батька [PERSON] з посиланням на ст.49 Закон України «Про нотаріат» та обґрунтуванням того, що згідно з відповіддю житлово-будівельного кооперативу «Будівельник», будь-яких документів, у тому числі довідок, розрахунків про пайову участь у житловому будівництві власників квартир за адресою: [ADDRESS], у кооперативі не значиться та ордер на вказану квартиру було видано на ім'я [PERSON] Позивач також зазначила, що, вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ([PERSON] та [PERSON]І.) і 1/2 частки вказаної квартири належить її померлому батьку [PERSON], проте вона (частка) документально не оформлена, що перешкоджає їй (позивачу) оформити спадщину у вигляді належної 1/2 частки її померлого батька, на яку її (позивача) рідна сестра не претендує, більш того, її (позивача) мати також не може розпорядитися своєю часткою і подарувати її їй (позивачу), у звязку з тим, що її частка не визначена. Ухвалою від 09.11.2017 року відкрито провадження у справі за вказаною вище позовною заявою та справа призначена до судового розгляду. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію позивача, викладену у позовній заяві, з обґрунтуванням, аналогічним викладеному в позові, який просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] надали суду заяви, зареєстровані в суді 23.01.2018 року за вих. № 1878 та № 1880 відповідно, в яких, кожен окремо, просили справу розглянути за їх відсутності, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, позов визнають в повному обсязі, що визнається судом, як визнання відповідачем позову в повному обсязі та не заперечення третьої особи проти задоволення заявлених позовних вимог. Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, який підтримав предявлений позов, обґрунтовуючи позовні вимоги, аналогічно викладеним у позовній заяві, та беручи до уваги визнання відповідачем позову та не заперечення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача проти задоволення позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає,що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено та сторонами по справі не заперечується, що [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.05.1967 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІІ-ЯК № 0196523, актовий запис № 5 - є батьками [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серія ІІ-ОЛ № 309411)) О.А., що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-АВ № 167490, а також батьками [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Г.А., що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-АГ № 147330. 20.11.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ № 235079. Судом також встановлено, відповідно до ордеру № 366 від 03.06.1977 року [PERSON] набула право на зайняття квартири № 143 по вулиці Полтавській. Ордер видано на підставі рішення виконкому міської ради депутатів трудящих від 21.07.1977 року № 718 сімї [PERSON]: чоловік [PERSON], доньки [PERSON], [PERSON] Згідно з даними архівної довідки № 35200 від 30.05.2017 року, виданої обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], реєстрова книга № 128 запис № 20902 на підставі реєстраційного посвідчення, реєстрацію права власності проведено 10.04.1992 року. Таким чином, право власності на вказану квартиру, набуте [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Судом також встановлено, що позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку зазначеної вище квартири, що залишилась після смерті її батька [PERSON], однак, постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON]. від 21.09.2017 року за № 218/02-31 [PERSON] відмовлено на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат»у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що залишилася після смерті її батька [PERSON], [INFO], який помер 20.11.2016 року, в звязку із неможливістю встановити (визначити) частку померлого ([PERSON]І.), оскільки, крім підтвердження факту перебування в зареєстрованому шлюбі титульного власника квартири - [PERSON] та померлого - [PERSON], інших документів у спадковій справі не міститься. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 10/2017 до майна померлого 20.11.2016 року [PERSON], наданої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON], титульного власника квартири [ADDRESS] - [PERSON] встановлено на підставі ордеру № 366 від 03.06.1977 року, наданого житлово-будівельним кооперативом «Будівельник», та архівної довідки № 35200 від 30.05.2017 року, виданої обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» про те, що право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON], що підтверджується реєстраційним посвідченням Кіровоградського БТІ № б/н від 10.04.1992 року. Судом також встановлено, що з заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], [INFO], який помер 20.11.2016 року, до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] звернулися 29.03.2017 року дружина спадкодавця [PERSON] та 25.05.2017 року донька спадкодавця [PERSON]. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, є відносинами з приводу переходу прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб, а також визначення складу спадкової маси, зокрема, у майні, яке є спільною сумісною власністю, до якої входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини, які (правовідносини) врегульовані спадковим правом, зокрема книгою шостою Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.ст.1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві га момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Рівність часток у спільній сумісній власності, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду, передбачена ч.2 ст.370 ЦК України. Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 71 Закону України «Про нотаріат» визначено умови видачі свідоцтва в разі смерті одного з подружжя та зазначено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину.Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Тобто, вищезазначеною нормою передбачено визначення частки майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності за умови згоди другого з подружжя, який є живим і є учасником спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України ). Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту, передбаченого ст. 16 ЦК України. Позивач [PERSON] звернулась до суду з вимогою визначити частку померлого 20.11.2016 року батька [PERSON], у спільній сумісній власності подружжя квартирі [ADDRESS], яка становить 1/2 частку зазначеної квартири, однак останній не є стороною процесу, в зв'язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, права померлого ніяким чином не порушуються. Крім того, судом відзначається, що визначення судом частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлим суперечить вимогам ст. 4, ст. ст. 43, 49 ЦПК України, оскільки в даному випадку, буде вирішено питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у звязку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не можуть бути задоволені, так як останньою обрано не той спосіб захисту. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], про визначення частки [PERSON] в квартирі [ADDRESS], як спільній сумісній власності подружжя, на момент смерті [PERSON], який помер 20.11.2016 року, в розмірі 1/2 частки квартири [ADDRESS],є необґрунтованими, на підставі чого у задоволенні таких заявлених вимог позивачу слід відмовити. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 640,00 грн., понесені позивачем [PERSON], залишити по фактично понесеним останньою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed