Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником зазначеної квартири, в якій крім нього зареєстровані відповідачі, які в даній квартирі не проживають більш пяти років, не ведуть спільного господарства, особистих речей в квартирі не має, квартирою не цікавляться. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Червонозаводського РВ в м. Харкові Головного Управління державної імміграційної служби України в Харківській області в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за № 126, будинку за № 174, корпусу 4 по проспекту Гагаріна у місті Харкові на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого 25.10.2001 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 8219. ( а.с.7). Позивач постійно проживає та зареєстрований за адресою квартири з 13.12.2001 р., що вбачається з копії паспорту та відмітки про прописку Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.(а.с.5). Крім позивача у квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] з 18.11.2009 року, [PERSON] з 25.11.2009 року та [PERSON] з 26.11.2009 року, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку, видану начальником дільниці № 60 КП «Жилкомсервіс». (а.с. 8) Позивач підтвердив, що його родичі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у 2009 році були зареєстровані у його квартирі з його дозволу, але останні пять років не проживають в зазначеній квартирі, не ведуть спільного господарства, не сплачуються комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має. Зазначені обставини підтверджуються актом громадської комісії мешканців будинку за №174, корпусу 4 по пр.Гагаріна у м.Харкові. (а.с. 27-28) Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON]М, та [PERSON] зазначили, що багато років знають позивача, оскільки є його сусідами, та не ніколи не бачили відповідачів за адресою проживання позивача. Також підтвердили, що позивач сам доглядає за квартирою, робить у ній необхідні ремонтні роботи та сплачує комунальні платежі. Як вбачається з наданих судові квитанцій про сплату комунальних платежів за 2013-2015 р.р., особистий рахунок на отримання комунальних послуг та квартплату на спірну квартиру відкритий на імя [PERSON], який здійснює відповідну сплату. (а.с. 9-11, 21-26) Судом встановлено, що реєстрація відповідачів за адресою спірної квартири перешкоджає позивачу належним чином користуватися своєю власністю. Оскільки у добровільному порядку відповідачі не припиняє свою реєстрацію у будинку, позивач вимушений звернутися до суду із позовом, оскільки вважає своє право власнику порушеним. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України\~закріплений принцип непорушності права власності. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до\~ст.317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири, визначені\~ст.383 ЦК України\~та ст. 150\~ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як власник житлової квартири, не може в повній мірі реалізувати своє право власності, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому що в ній до теперішнього часу зареєстровані відповідачі, які більш пяти років фактично у квартирі не проживають, їх речей у квартирі не має, спірне житло відповідачі залишили добровільно, право відповідачів на проживання у квартирі позивачем не порушувалося. Тому суд вважає занеобхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею в спірній квартирі. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved