Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат на поховання, мотивуючи свої вимоги тим, що біологічний батько його та відповідача [PERSON] помер [INFO] у м. Мінськ Республіки Білорусь. Всі витрати, пов`язані з похованням батька, поніс він. Загальна сума витрат становить 7584, 30 грн. При цьому відповідач участі у похованні батька не брав, а також відмовляється компенсувати добровільно ці витрати. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача частину витрат на поховання у розмірі 3792, 15 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі. 17.06.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства. Позов мотивований тим, що його батько [PERSON] у 1988 році познайомився з [PERSON] та мав з нею близькі стосунки, проте подружні відносини вони не оформлювали, оскільки [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з матір`ю [PERSON] - [PERSON] з 18.01.1974 року. Від даних стосунків у [PERSON] народився син [PERSON] . Реєстрація народження [PERSON] була здійснена на підставі ст.. 135 Сімейного кодексу України. Метою звернення до суду з даним позовом є встановлення правового зв`язку між сторонами. На підставі викладеного позивач звертається до суду із даним зустрічним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису № 700 від 13.04.1989 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, запис про [PERSON] , як батька; визнати громадянина Республіки Білорусь [PERSON] , [INFO] , батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису № 700 від 13.04.1989 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, вказавши у графі «відомості про батька» - [PERSON] , [INFO] , громадянство - Республіка Білорусь, національність - білорус, у графі «відомості про дитину» залишити прізвище, власне ім`я та по батькові - [PERSON] ; після внесення змін до актового запису про народження видати нове свідоцтво про народження [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду в одному провадженні з основним позовом. Представник позивача, який одночасно є представником третьої особи за зустрічним позовом, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, а також визнав зустрічний позов, подавши також відповідні заяви від відповідача та третьої особи за зустрічним позовом. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, підтримала зустрічні позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] був громадянином Республіки Білорусь. Позивач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до даних, що містяться у свідоцтві про народження [PERSON] та в актовому записі про народження, матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком [PERSON] . Згідно Витягу актового запису про народження [PERSON] вбачається, що відомості про батька були записані на підставі ст.. 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері). У своїх зустрічних позовних вимогах [PERSON] просить суд встановити факт батьківства, а саме встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у статтях 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство». Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved