Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], яким просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий № 46258836:02:004:0013, площею 0,0554га для ведення садівництва, що розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, садівничо-городній кооператив «Черемшина». Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 12.09.2003\~року він\~придбав у\~відповідачки вказану\~земельну ділянку\~за 1600\~грн,\~що було\~еквівалентом 300\~доларів США,\~які були\~передані \~[PERSON]\~ Цього ж числа відповідач дала йому нотаріально посвідчене доручення, зареєстроване в реєстрі №1052, яким остання уповноважила представляти її інтереси при приватизації даної земельної ділянки та подальшого продажу за ціною та на умовах на розсуд позивача. Після того, відповідач виїхала на постійне місце проживання за межі території України. У зв'язку з тим, що на той час [PERSON] не мала Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку між ними було оформлено не договір купівлі-продажу, а попередній договір купівлі продажу земельної ділянки. У відповідності до вказаного попереднього договору купівлі-продажу позивач зобов'язувався приватизувати на відповідача вказану земельну ділянку, присвоїти кадастровий номер та в подальшому переоформити її на себе. Також в момент укладення даного попереднього договору він сплатив в повній мірі гроші за вказану земельну ділянку відповідачу, в розмірі 1600 гривень, що на той час була еквівалентна 300 доларів США і була між ними обумовлена. В подальшому позивач вчинив дії по приватизації вказаної земельної ділянки, внаслідок чого він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку ЛВ №063955 виданий на ім'я [PERSON] у відповідності до якого остання стала власником земельної ділянки площею 0,0554га кадастровий №4625883600:02:004:0013, тобто яку він у неї придбав. В силу обставин, що склались (тривалого перебування на лікуванні, відмови нотаріусів перереєстрації без копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру відповідача) позивач не зміг переоформити земельну ділянку на підставі вищевказаного доручення, дія якого закінчилась 12.09.2006. В подальшому оформити договір-купівлі продаж на вказану земельну ділянку не представляється можливим, адже зв'язок з відповідачем було втрачено. Позивач намагався встановити місцезнаходження відповідача, з метою врегулювання даного спору в досудовому порядку. Так ним було встановлено, що [PERSON] виїхала в Російську Федерацію на постійне місце проживання. Відповідач запевняла, що особисто приїде та підпише договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Ці обіцянки відповідач давала при телефонних розмовах з нею протягом тривалого часу, тому позивач не вчиняв жодних дій з метою відновлення своїх порушених прав. З початку 2018 року зв'язок з відповідачем пропав і тому він змушений звернутись в суд для відновлення своїх порушених прав зі сторони відповідача. З вересня 2003 року, відповідно до попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, він добросовісно і безперервно володіє та відкрито користується даною земельною ділянкою, доглядає її, постійно сплачує податки та членські внески, а відтак відкрито та добросовісно володіє земельною ділянкою, встановлений законом строк набувальної давності сплив. В\~судовому засіданні\~представник позивача\~[PERSON]\~позов підтримав\~з підстав\~викладених у\~ньому, проти\~ винесення заочного рішення у справі не заперечив. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах\~ заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до попереднього договору купівлі продажу земельної ділянки від 12.09.2003 сторони зобовязалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] буде виступати продавцем, а [PERSON] покупцем земельної ділянки площею 0,0554га для ведення садівництва, що розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] зобовязується продати, а [PERSON] зобовязується купити вказану земельну ділянку, сплативши 1600 гривень, що в гривневому еквіваленті становить 300 доларів США (а.с. 11-13). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 063955, виданого на імя [PERSON], вона є власником земельної ділянки кадастровий № 46258836:02:004:0013, площею 0,0554га для ведення садівництва, що розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, садівничо-городнього кооперативу «Черемшина» (а.с. 6). Відповідно до довідки СГК «Черемшина» № 10 від 17.06.2017, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0554 га, що розташована у садівничо-городньому кооперативу «Черемшина» з 2003 року, земельна ділянка перебуває у належному стані, заборгованості по сплаті внесків немає (а.с.8). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ним Кодексом. Інститут набувальної давності за своєю суттю є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. При визнанні права власності на нерухоме майно за набувальною давністю має бути доведено обставини, які мають істотне значення .для розгляду справи, а саме: момент виникнення фактичного володіння особою майном, стосовно якого заявлені позовні вимоги про визнання права власності; добросовісний характер володіння; безтитульність володіння; відкрите та безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. Відсутність хоча б однієї з викладених обставин виключає можливість набуття права власності на нерухоме майно на підставі положень ст. 344 ЦК України. Відповідно до\~попереднього договору\~купівлі-продажу\~земельної ділянки\~від 12.09.2003\~позивач [PERSON]\~прийняв у\~власність земельну\~ділянку площею\~0,0554\~га для\~ведення садівництва,\~що розташована\~на території\~Домажирської сільської\~ради Яворівського\~району Львівської\~області,\~садівничо-городнього\~кооперативу «Черемшина», володіє і користується нею відкрито і добросовісно. Добросовісність землекористування позивача підтверджується платіжними документами про оплату земельного податку та членських внесків, квитанцій про оплату за послуги волопостачання, теплопостачання (а.с. 9-10), правомірність фактичного володіння позивачем спірною земельною ділянкою не викликає сумнівів, оскільки інше не випливає з закону та не встановлено рішенням суду. В частині відкритості та безперервності володіння нерухомим майном протягом десяти років, суд виходить з наступного. Володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Тривалість володіння передбачає час, що має закінчитися визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років. За змістом п.п.1, 8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України: - цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 р.; - правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Як доведено письмовими доказами, з 12.09.2003 року і на час розгляду справи судом позивач продовжує володіти спірним майном. Враховуючи положення п.п.1, 8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, обчислення строку безперервного володіння майном слід розпочати з 01.01.2004 р. Таким чином, сплив строку набувальної давності, встановлений частиною першою статті 344 Цивільного кодексу України, завершується 01.01.2014 р. Правові механізми, які регулюють набуття права власності за набувальною давністю та внаслідок переходу права власності - є різними, оскільки при визнанні права власності за набувальною давністю встановлюються ряд фактичних обставин (момент виникнення фактичного володіння особою майном, стосовно якого заявлені позовні вимоги про визнання права власності; добросовісний характер володіння; безтитульність володіння; відкрите та безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років) з підтвердженням їх відповідними належними та допустимими доказами, що призводить до первинного виникнення та визнання права власності з подальшою його реєстрацією. Тобто, в даному випадку, наявність договору та передача земельної ділянки не є доказом переходу права власності, а відтак не може бути підставою для його державної реєстрації, а є доказом вступу у фактичне, відкрите, добросовісне володіння майном. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved