Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В. про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те , що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , спадкоємцями після смерті якого за законом першої черги є дружина та діти спадкодавця. Позивачем зазначено, що її чоловік [PERSON] за життя після інсульту, що стався у 2015 році потребував стороннього догляду та чисельних обстежень, лікування та реабілітації, за станом здоров`я був позбавлений можливості самостійно пересуватися Позивачка та її донька [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на користь позивача, надавали своєму чоловіку та батьку [PERSON] необхідну допомогу, доглядали за ним, забезпечували необхідне лікування та догляд. В той же час, його син - [PERSON] допомоги батькові не надавав, не зважаючи на погіршення стану його здоров`я. Після перенесеного повторного інфаркту 06.03.2020 року догляд за [PERSON] став ще більш складним та потребував значних зусиль та витрат, за час перебування у лікарні у відділені реанімація [PERSON] у березні 2020 року позивачка на ліки витратила 34 772,79 грн. В догляді за чоловіком позивачу допомагала лише її донька. Натомість відповідач [PERSON] , усвідомлюючи безпорадний стан [PERSON] та потребу у сторонній допомозі, продовжував ігнорувати свої обов`язки щодо догляду за ним, будь-якої допомоги або догляду не надавав. На підставі викладеного, у зв`язку з ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON] , який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані і потребував допомоги, позивач просив ухвалити рішення про усунення від права на спадкування відповідача по справі, як спадкоємця за законом. Під час підготовчого судового засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позовних вимог не має і позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заяви про визнання позовних вимог відповідачем, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з таких підстав: Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 01.04.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків) , відповідний актовий запис № 4859 від 01.04.2020 року . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: транспортний засіб SKODA OKTAVIA , 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 22.10.2019 року, зареєстрований на [PERSON] ; 1/3 частка двокімнатної квартири, приватизована на трьох членів родини (чоловіка, дружину та доньку), розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Територіального сервісного центру №6342 РСЦ МВС України в Харківській області № 87 від 25.06.2020 року, свідоцтвом про право власності на житло від 03.02.1999 року № [NUMBER] виданого центром приватизації державного житлового фонду ХМР. Спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є його дружина [PERSON] та син померлого - [PERSON] - сторони по справі. Однак, позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування після померлого [PERSON] , у силу положень ст. 1224 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке. Відносини спадкування врегульовані чинним Цивільним кодексом України, згідно зі ст. 1216 якого, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що правила абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Тобто, сукупність вказаних обставин і доведеність їх у судовому засіданні у відповідності до вимог статей 13, 81 ЦПК України дає підстави для застосування вказаної норми права. Судом встановлено, що 27.02. 2015 року у [PERSON] стався інсульт, про що свідчить виписка з історії хвороби від 12.03.2015 року, виданою Первомайською Центральною районною лікарнею. З 12.03.2015 року по 27.03.2015 року [PERSON] з діагнозом - «ишемический инсульт (27.02.15г.) в бассейнелевой средней мозговой артерии с правосторонній пирамидной недостаточностью, элементами моторной афазии, транзиторной глобальной амнезией на фоне церебрального атеросклероза, гипертонической болезни ІІІ ст.» проходив лікування в Харківській міській лікарні №7 за місцем проживання, звідки був виписаний без покращення стану 27.03.2015 року, що підтверджується відповідною випискою. Згідно консультативного висновку невропатологу та психіатру від 08.05.2015 року встановлені останньому діагнози:«органическое расстройство личности, астено-невротический синдром, мнестическое нарушение FO7.8»;«ДЗІІІ ст./атеросклеротическая, гипертоническая/, последствия ишемического инсульта в бассейне ЛСМА с умеренно выраженным правостороннім гемипарезом, алексией, аграфией, вестибуло-атактическим синдромом». На фоні погіршення стану здоров`я та безпорадності наслідків інсульту [PERSON] через втрату працездатності було направлено після тривалого лікування на ВКК для вирішення питання про стійну втрату працездатності. Згідно виписки з протоколу рішення обласного ВКК № 1715 від 15.05.2015 року [PERSON] було направлено на реабілітацію в МКЛ №7 з наступним направленням на МСЕК за місцем проживання по важкості спливу захворювання. Згідно з виписки № 2195 від 03.06.2015 року [PERSON] знов проходив стаціонарне лікування в КЗОЗ «ХМК Л№7» з 19.05.2015р. по 03.06.2015 р. з діагнозом:«состояние после перенесеного ишемического инсульта (27.02.2015 г.) в басейне левой средней мозговой артерии с правосторонній пирамидной недостаточностью, элементами моторной афазии, транзиторной глобальной амнезией на фоне церебрального атеросклероза, гипертонической болезни ІІІ степени. Дисциркулятор наяэнцефалопатия ІІ - ІІІ ст. с вестибуло-атактическим, астеническим синдромами, когнитивными нарушениями. Органическое расстройство личности FO7.8» Виписаний без покращення стану. Крім вказаних виписок з лікарні, перебування на лікарняному підтверджується 10 листами непрацездатності, які йому надані були в період лікування . Потім лікування проходило амбулаторно. Весь цей час [PERSON] потребував стороннього догляду, в зв`язку з чим позивачка була вимушена звільнитись та доглядати чоловіка. Згідно запису у трудовій книжці останнього звільнено 19.06.2015 року. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 096741 від 17.06.2015 та № 450119 від 13.06.2016 року [PERSON] була надана третя група інвалідності. В період з 21.03.2016 по 31.03.2016 року [PERSON] знов проходив стаціонарне лікування у КЗОЗ «ХМЛ№7» з тим же діагнозом та виписаний без покращення стану. Згідно індивідуальних програм реабілітації інваліда № 327/746 від 17.06.2015 р. та № 263/675 від 13.06.2016 року [PERSON] , [INFO] , інвалід третьої групи з 2015 року має обмеження щодо самообслуговування, до пересування, до трудової діяльності, потребує постійного медичного спостереження, вжиття профілактичних заходів (палиці, милиці, ходунки). Після встановлення інвалідності [PERSON] двічі на рік проходив стаціонарне лікування в лікарні за місцем проживання, але покращення стану здоров`я так і не відбулось.06.03.2020 року [PERSON] знов потратив до лікарні та за час перебування у лікарні у відділені реанімація [PERSON] у березні 2020 року позивачка на ліки витратила 34 772,79 грн, що підтверджено наявними у справі виписками та чеками про оплату витрат . Судом також встановлено, що згідно довідки причина смерті [PERSON] - гострий повторний інфаркт. Весь тягар з лікування останнього та його поховання взяла на себе позивачка та її донька. Зокрема на поховання було витрачено понад 21 000 грн., що підтверджено свідоцтвом про поховання, договіром-замовленням № 130 та товарним чеком №01/04А від 01.04.2020 року. Під час тривалого лікування [PERSON] у родини не вистачало коштів на оплату лікарських препаратів, тому брались споживчі кредити в Банках, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «Ідея Банк», на ім`я спадкодавця, за його життя вказані кредити погашались позивачкою та її донькою, після смерті [PERSON] претензії кредиторів щодо погашення спадкоємцями боргу за кредитами Банками були спрямовані нотаріусу на загальну суму 63 369,11 грн. Отже, враховуючи вище викладене, з огляду на наявність медичного підтвердження діагнозу [PERSON] та тривале його лікування, суд дійшов висновку, що останній перебував з 2015 року по 2020 рік у безпорадному стані, потребував стороннього догляду та значних коштів на лікування. Вказані обставини підтверджуються медичними документами виписками з історії хвороби, копіями трудових позивачки та [PERSON] , чеками про купівлю лікарських препаратів, документами про поховання [PERSON] та товарним чеком на оплату послуг з його поховання, довідками про дохід позивачки та її доньки та іншими доказами, що містяться у справі . Судом також встановлено, а відповідачем в заяві визнано, що за час перебування у безпорадному стані [PERSON] , який внаслідок інсульту та тривалої хвороби втратив працездатність та потребував постійного догляду та лікування намагався зв`язатись із відповідачем, та просив сина надати йому посильну допомогу, оскільки усвідомлював, що дружина та донька через його такий стан знаходяться у скрутному матеріальному та моральному становищі. Відповідач не бажав надавати йому фінансову допомогу або його доглядати, хоча останній мав таку можливість, що також встановлено рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02.03.2017 року у справі № 617/1873/13-ц, де [PERSON] є позивачем, яким встановлено, що останній має постійну роботу, упродовж тривалого часу займається веденням підсобного господарства, тримає велике поголів`я свиней, яких вирощує та продає. Загалом від продажу свиней він отримував за рік біля 260 000 грн. З огляду на вище вказані обставини суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , знав про те, що його батько - [PERSON] , інвалід третьої групи, з 2015 по 2020 роки перебував у безпорадному стані через тривалу тяжку хворобу та потребував сторонньої допомоги і догляду, ухилявся від надання останньому такої допомоги, про те дізнавшись про його смерть, прибув до місця відкриття спадщини із заявою про її прийняття. Тобто у розумінні приписів ч. 2 ст. 1224 ЦК України є всі підстави для усунення відповідача від права на спадкування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved