Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди в обґрунтування якого вказав, що з 27.07.1988р. по 12.03.2015р. він працював у відповідача та був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ч.1 ст.38 КЗпП України. У порушення ст.116 КЗпП України, йому не були сплачені всі суми, що належать йому при звільненні. Залишок заборгованості по заробітній платі сплачено 02.06.2015р. Відповідно до ст.117 КЗпП України, підприємство повинно йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку: 43 робочих дні х 308,86 грн. середньоденного заробітку = 13280,98 грн. за період з 13.03.2015р. по 02.06.2015р. Несвоєчасно виплативши заробітну плату, йому також завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у звязку з порушенням його законного права на своєчасне отримання коштів за працю та викликаних у звязку з цим матеріальних труднощах на протязі тривалого часу. Це привело до порушення його звичного життєвого устрою, він став замкнутим, малотовариським, втратив інтерес до життя, так як змушений був неодноразово приїздити на підприємство з метою зясування строків погашення заборгованості. Для забезпечення нормального життєвого рівня, йому доводилося брати у борг гроші у знайомих, він не мав змоги в обумовлені строки повертати борги, що зруйнувало відносини з його кредиторами, які до теперішнього часу не налагоджені. Для налагодження стосунків у нього виникла необхідність додатково витрачати кошти. Свою моральну шкоду він оцінює у розмірі 13280,98 грн. У звязку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 13280,98 грн. та моральну шкоду у розмірі 13280,98 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що він на пенсії 4 року. З березня по червень 2015р. отримував пенсію у розмірі 3077 грн. З приводу моральних страждань у лікарню не звертався. У день звільнення не працював. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» надала суду письмові заперечення, які підтримала у судовому засіданні де вказала, що з позовом не згодні. Станом на 02.06.2015р. позивачу виплачені всі сумі, які належать йому при звільненні. ВП «Шахта «Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» є планово-дотаційним та отримує кошти держпідтримки на часткове покриття витрат по собівартості продукції. Заборгованість винила внаслідок відсутності дотації на виплату заробітної плати. Заборгованість виникла внаслідок відсутності дотації на виплату заробітної плати. Тому питання невиплати заробітної плати стосуються держави, Міністерства вугільної промисловості та виконання ним Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік». Згідно техніко-економічним показникам ВП «Шахта «Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» за грудень 2014р. план видобутку вугілля виконаний на 55,7%. За грудень 2014р. виробничо-фінансової діяльності шахти, надійшла держпідтримка на покриття витрат по собівартості готової вугільної продукції у розмірі 2780000 грн. За 3 місяці 2015р. виробничо-фінансової діяльності на шахту держпідтримка на покриття витрат по собівартості готової продукції не надходила. Позивачу був наданий листок звірки, в якому зазначені нараховані суми, належні при звільненні, а також листки звірки по заробітній платі за кожний місяць роботи. Підприємство не порушило трудове законодавство по виплаті сум, належних при звільненні. Причини несвоєчасної виплати від підприємства не залежали. Щодо відшкодування моральної шкоди, підприємство вважає, що позивачем не надано доказів, на підставі яких можливо зробити висновок про спричинення моральної шкоди. Ніяких доказів, що підтверджують заподіяння моральної шкоди, які б можливо було дослідити у судовому засіданні, позивач не надав. Наявність та тривалість негативних наслідків нічим не підтверджено. Судом встановлено, що позивач з 27.07.1988р. по 12.03.2015р. знаходився у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ч.1 ст.38 КЗпП України, вимогу про розрахунок підприємство отримало 27.04.2015р., повний розрахунок проведений 02.06.2015р., що встановлено на підставі пояснень позивача, представника відповідача, трудової книжки, заяви позивача та довідки відповідача (а.с.6-9, 22). Згідно довідки відповідача від 29.04.2015р., середньоденний заробіток позивача складає 308,86 грн. (а.с.11). Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом, позивач звільнилася 12.03.2015р., але остаточний розрахунок з позивачем був здійснений 02.06.2015р., вимогу про розрахунок відповідач отримав 27.04.2015р. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону, у відповідності до ст.117 КЗпП України, з відповідача належить стягнути на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку. Суд вважає, що стягненню підлягає сума: 6486,06 грн. з розрахунку 308,86 грн. х 21 робочий день за період з 29.04.2015р. по 02.06.2015р. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищенаведене, надані суду докази, наявність в період затримки часткового погашення боргу та отримання у цей період пенсії, суд вважає, що розмір моральної шкоди складає 500 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню, пропорційно задоволених вимог, судовий збір у розмірі 128,00 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.116, 117, 2371 КЗпП України,

Outcome: partial