Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, в обгрунтування якого вказав, що з 21.05.2007 року по 16.12.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірником очисного забою дільниці, та був звільнений за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку із переходом на пенсію із виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку. 17.12.2015 року він письмово звернувся до відповідача із заявою щодо проведення з ним розрахунку. До теперішнього часу останній не провів з ним остаточного розрахунку. За період з 17.12.2015 року по 04.05.2016 року середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні склав 36581 грн 40 коп., із розрахунку його середньоденного заробітку 406 грн 46 коп. х 90 робочих днів прострочення розрахунку при звільнені. Тому, він вважає, що відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.12.2015 року по день винесення рішення та просить суд стягнути з відповідача на його користь розраховану суму разом з понесеними ним судовими витратами на оплату судового збору. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнив позовні вимоги у зв'язку з тим, що останні нарахування були виплачені підприємством його довірителю 20.07.2016 року, у зв'язку з чим затримка розрахунку позивача при звільненні склала 146 робочих днів за період з 18.12.2015 року по 20.07.2016 року. При цьому також уточнив, що позивач був звільнений з підприємства відповідача за наказом № 309к від 16.12.2015 року з 17.12.2015 року, а не з 16.12.2015 року, як було зазначено раніше. За цей період відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток у розмірі 59343 грн 16 коп. із розрахунку: 146 роб.дні х 406 грн 46 коп. Саме цю суму представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» Заговорич Є.Г. проти позовних вимог не заперечував. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], 1968 року народження, з 21.05.2007 року знаходився у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Краснормійськвугілля», звідки 17.12.2015 року був звільнений за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком, що підтверджується записами з трудової книжки позивача, повідомленням підприємства від 22.01.2016 року про звільнення позивача, копією наказу відповідача від 16.12.2015 року № 309к (а.с.6-9, 13, 14). Відповідно до довідки ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» від 17.02.2016 року заборгованість позивача по заробітній платі за станом на 17.02.2016 року за листопад 2015 року становила 1216 грн 84 коп., за грудень 2015 року - 31150 грн 09 коп. (а.с.24). Відповідно до довідки ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» від 13.04.2015 року заборгованість позивача по заробітній платі за станом на 13.04.2016 року складала 4212 грн 86 коп. (а.с.22). Згідно за довідкою відповідача від 26.07.2016 року з позивачем [PERSON] остаточно було проведено розрахунок 20.07.2016 року. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем, якого було звільнено з роботи 17.12.2015 року, було проведено 20.07.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування сдами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути його середній заробіток за період з 18.12.2015 року по 20.07.2016 року, в сумі 59343 грн 16 коп., із розрахунку: 146 робочих днів х 406 грн 46 коп. Згідно за довідкою шахти від 17.02.2015 року заробіток позивача у жовтні 2015 року за 20 робочих днів склав 8231 грн 12 коп., у листопаді 2015 року за 7 робочих днів - 2743 грн 30 коп., отже середньоденна заробітна плата позивача складає 406 грн 46 коп. ((8231,12 грн. + 2743,30 грн.) : (20 днів + 7 днів)) (а.с.23). Перевіривши розрахунок середнього заробітку, проведеного позивачем за період з 18.12.2015 року по 20.07.2016 року, суд находить його таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100, та додаткам до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», згідно яким кількість робочих днів, за які позивачеві затримано виплату зарплати, за грудень 2015 року становить 10 днів; за січень 2016 року - 19 днів, за лютий 2016 року - 21 день, за березень - 22 дні, за квітень - 21 день, за травень - 19 днів, за червень 2016 року - 20 днів; за липень 2016 року - 14 днів, а всього 146 робочих днів. Тому суд вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. У порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в сумі 593 грн 43 коп. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved