Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 3 у будинку № 66 по вулиці Шевченка у с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві особистої власності належить 1/2 частина квартири, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, вул. Шевченка, б.66, к.3. У зазначеній квартирі позивачка проживає зі своїми дітьми. В 2002 році [PERSON] вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON], з її згоди він вселився у квартиру й був зареєстрований у ній. З 2004 року [PERSON] почав зловживати спиртними напоями та влаштовувати в будинку скандали, у звязку з чим [PERSON] змушена була звертатися в органи міліції за допомогою, його викликали на бесіди, він давав обіцянки виправитися, однак через деякий час знову починав агресивно поводитися. Неодноразово позивачка прощала свого цивільного чоловіка, намагаючись зберегти родину, однак у літку 2010 року спільне життя стало неможливим, відповідач набрав кредитів у банках та в червні 2010 року, тайкома, забравши речі, зник, не залишивши своєї нової адреси проживання. Із червня 2010 року по теперішній час [PERSON] не має ніяких відомостей про місце перебування [PERSON], від знайомих в 2011 році довідалася, що він поховав свою матір і виїхав за межі міста. [PERSON] не є членом родини позивача, сторони не підтримують сімейних відносин, родина розпалася в 2010 році й останній добровільно залишив спірне житлове приміщення. Враховуючи зазначене та те, що реєстрація [PERSON] у квартирі, частина якої належить позивачу, порушує її права щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, [PERSON] вирішила звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач та її представник в призначене судове засідання не зявились, 02.03.2017 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі і без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с44). Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками по останньому відомому місцю реєстрації та через оголошення в газеті Кіровоградської обласної ради та обласної державної адміністрації «Народне слово» №7(3289) від 16 лютого 2017 року (а.с.48-51). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, вул. Шевченка, б.66, к.3, належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частина [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності №16 від 11.01.1997, видане Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою, та 1/2 частини [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу №96 від 10.11.1992 (а.с. 5, 54). Згідно із довідкою № 176/1, яка видана Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області 13.01.2017, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Склад сімї: [PERSON], [INFO], не родич, син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не проживає (а.с.12). З актів, які складені 01.08.2010, 05.11.2013 та 20.12.2016, за участі сусідів, підписи яких засвідченні секретарем Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] слідує, що [PERSON] виїхав на інше постійне місце проживання у червні 2010 року, з того часу у квартирі не проживає, речі його відсутні, протягом 6-ти років ніхто з сусідів його не бачив (а.с.7, 8, 9). В силу вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Підставою звернення до суду є захист прав власника щодо безперешкодного володіння та користування належним йому майном, усунення обмежень його прав, які повязані з фактом реєстрації місця проживання відповідачів за адресою будинку, що належить позивачу. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не проживає більше року в вищезазначеній квартирі, 1/2 частина якої належить позивачу на праві приватної власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Пунктом 6 ч.3 ст.79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі: 640,00 грн. судового збору та 225,00 грн. витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі ст.150 ЖК Української РСР, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 405, ЦК України,

Outcome: approved