Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станко Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки заробітної плати. Із позову вбачається, що з 02.12.2013 року по 25.06.2014 рік позивач та ТОВ «Станко Груп» перебували у трудових відносинах між собою. Позивач був прийнятий на посаду головного механіка. 25.06.2014 року позивач був звільнений за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпПУ. Відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив. Заборгованість по заробітній платі за період часу з грудня 2013 року по червень 2014 року становить 20 571 грн. За розрахунком середньоденна заробітна плата складає 150 грн., таким чином просить відповідно до ст. 117 КЗпПУ стягнути з відповідача середній заробіток за період з 26.06.2014 року по день фактичного розрахунку та стягнути на користь позивача суму невиплаченої заробітної плати у сумі 20 571 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Ухвалою Краматорського міського суду від 24.11.2014 року позовні вимоги за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станко Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки заробітної плати в частині стягнення з ТОВ «Станко Груп» середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, починаючи з 26.06.2014 року по день фактичного розрахунку залишені без розгляду. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю України. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючі на посаді головного механіка ТОВ «Станко Груп», що підтверджується копією трудової книжки з 02.12.2013 року по 25.06.2014 рік (а.с. 5). 25.06.2014 року позивач звільнений по ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 14 -к к від 25.06.2014 року (а.с. 5) Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій частині строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивач у позовній заяві зазначає, що нарахована заробітна плата за період часу з грудня 2013 року по червень 2014 року включно становить у розмірі 20 571 грн., заробітна плата на місяць за період з грудня 2013 року по травень 2014 року становить 3000 грн. щомісячно, а у червні 2014 року - 2571 грн. Але будь - яких належних та допустимих доказів з цього приводу суду позивачем не надано. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо нарахованої суми заробітної плати [PERSON] за період з грудня 2013 року по червень 2014 року нарахована заробітна плата за грудень 2013 року становить 625 грн., січень 2014 року - 625 грн., лютий 2014 року - 312,50 грн. (а.с. 54 - 52) За інші місяці, а саме: березень - червень 2014 року нарахована заробітна плата становить 0,00 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що нарахована сума заробітної плати позивача за грудень 2013 року становить 625 грн., січень 2014 року - 625 грн., лютий 2014 року - 312,50 грн. Суду сторонами не надано належних та допустимих доказів щодо нарахованих та виплачених сум заробітної плати [PERSON] за березень - червень 2014 року. Як вбачається із довідки державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві позивачу [PERSON] відповідачем ТОВ «Станко Груп» у 4 кварталі 2013 року було нарахована заробітна плата у розмірі 625 грн., а за 1 квартал 2014 року - 937 грн. 50 коп. (а.с. 45) Крім того, дана довідка містить відомості, що нарахована заробітна плата позивачу за грудень 2013 року у розмірі 625 грн. та 1 квартал 2014 рік - 937 грн. 50 коп. була виплачена позивачу та відповідачем сума податку з заробітної плати була перерахована в бюджет. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, розглядаючи позовні вимоги позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed