Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 97. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, між ними склалися неприязні стосунки, постійно виникають сварки різного характеру, відсутнє взаємопорозуміння. Намагання позивача зберегти сім`ю, ні до чого не призвели. Примирення між подружжям на думку позивача неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2002 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 97 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved