Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 27 729,34 грн. та пені за час прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3 418,69 грн. , а також відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства не виконує взяті на себе зобов'язання, зокрема після настання страхового випадку не здійснює страхову виплату. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву і просив проводити розгляд справи у його відсутність, підтримуючи вимоги у повному обсязі. Відповідач ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заяв, письмових заперечень від відповідача не надходило. За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи. Під час судового розгляду встановлено наступне. 23.06.2014 о 18:15 годині на вул. Сабурова, 2-а в м. Києві водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Джилі», н.з. [NUMBER], не врахувала дорожньої обстановки та виконавши поворот ліворуч здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (далі - Позивач), який рухаючись по території парковки, наближався з правового боку, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п. п. 10.1., 10.11, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, що зафіксували дорожньо-транспортну пригоду та видали відповідні довідки. 06.10.2014 Деснянським районним судом міста Києва була винесена постанова, якою [PERSON] була визнана винною у скоєнні ДТП, але справу було закрито у зв'язку із закінченням строку, протягом якого може бути накладено стягнення за адміністративне правопорушення. Постанова Деснянського районного суду міста Києва від 06.10.2014 залишена в силі постановою Апеляційного суду міста Києва від 26.11.2014. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» далі - Закон № 1961-IV) між Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-авто» (далі - Відповідач) та [PERSON] було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності останньої. Відповідно до положень ст.6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. 04.12.2014 Відповідачу були надані усі необхідні документи, що передбачаються ст.35 Закону № 1961-ІУ для визнання випадку страховим та для зазначення розміру страхового відшкодування. Останніми документами, які надав Позивач, відповідно до умов Договору, були вищезазначені постанови вказаних вище судів та заява про страхове відшкодування. Після чого, між Позивачем та Відповідачем було погоджено розмір збитків, яких зазнав Позивач внаслідок ДТП, що трапилась 23.06.2014, базою якого стало проведене дослідження щодо визначення вартості ремонту. Позивачу також повідомили номер страхової справи, а саме: №19906. Пунктом 36.2. ст.36 Закону № 1961-ІУ страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має праВО на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального потвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів , що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У відповідності до п.36.2 ст.36 Закону № 1961-ІУ Відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на користь Позивача, про що було складено відповідний лист на ім'я Позивача. Сума страхового відшкодування складає 27 729,34 грн. Відповідно до ст.979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події іттіхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч.І ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з п.З ч.І ст.20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Тобто, відповідно до зазначених норм законодавства крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 04.03.2015. Проте на даний момент виплату визначеного розміру страхового відшкодування Відповідач не здійснив. Тобто, вже більш ніж два місяці Страховик затримує виплату страхового відшкодування. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 5 ст.26 Закону України «Про страхування» визначено, що негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику. Згідно зі ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи, що строк виплати страхового відшкодування сплив 04.03.2015, то позивачем вірно розраховано розмір пені з наступного дня, тобто з 05.03.2015, та який складає відповідно 3 418,69грн. Відповідач заперечень не подав, доводів позивача не спростував. За викладених обставин вимоги позивача є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, судові витрати - відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved