Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 26 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Від даних шлюбних відносин у них є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. З серпня 2007 року вони припинили сімейні стосунки. Згідно судового рішення від 16.05.2008 року їхній шлюб було розірвано. Крім того, згідно рішення Сватівського районного суду від 16 травня 2008 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 300 грн.. щомісячно, починаючи з 25 квітня 2008 року та до повнолітня дитини. Після припинення сумісного проживання однією родиною і до теперішнього часу, відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов'язки та приймати участь в матеріальному утриманні сина. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на об'єм прав та не звільняє від обов'язку відносно дитини. У відповідності до ст.. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття. В цій частині відповідач ухиляється та умисно не виконує свої прямі обов'язки, покладені на нього законом та судовим рішенням. Не дивлячись на незначний розмір стягнених аліментів в твердій грошовій сумі, відповідач має значну заборгованість по їх сплаті. Так, згідно розрахунку державної виконавчої служби Сватівського районного управління юстиції , з урахуванням заборгованості станом на 5 липня 2010 року і по 01 жовтня 2014 р. сума заборгованості відповідача по аліментам складає 18269,88 грн. Такий стан зберігається і по теперішній час. В зв'язку із злісним ухиленням від сплати встановлених рішенням суду засобів на утримання дитини, 29 вересня 2014 року відповідач був визнаний Сватівським районним судом Луганської області винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Даний факт підтверджується вироком Сватівського районного суду від 29.09.2011 р., який набрав законної сили. Крім того, з серпня 20007 року відповідач взагалі не приймає участь у вихованні сина, не турбується про його стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Протягом усіх 7 років він жодного разу не відвідав його, самоусунувся від будь-якого з ним спілкування. Він не проявляє інтересу до спілкування з дитиною, хоча він має таку можливість, оскільки вона цьому не перешкоджає. Відповідач не страждає душевною хворобою, або іншим тяжким захворюванням, яке б перешкоджало виконанню ним своїх батьківських обов'язків. Таке байдуже відношення призвело до того, що син не знає його як батька, нічого конкретного про нього згадати не може, а тому не відчуває ніяких до нього родинних почуттів. Вихованням, матеріальним утриманням та станом здоров'я дитини займається лише вона. Згідно ст.. ст.. 150, 157 СК України батьки зобов'язані турбуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний приймати участь у його вихованні та утриманні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає необхідним вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Позбавлення батьківських прав являється засобом захисту інтересів дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини. Згідно висновку від 12.11.2014 року, орган опіки та піклування Сватівської міської ради Луганської області вважає можливим та доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов з підстав, зазначених у ньому, вказавши, що 8 років вони з відповідачем вже розлучені і за цей час ні відповідач, ні його рідня не спілкуються з дитиною, до себе не беруть, не цікавляться нею взагалі. Коли були воєнні дії, вона хотіла виїхати до м. Москва, але відповідач дозволу на вивезення дитини не дав. Дитина батька не знає і знати не хоче. Вихованням дитини займається вона сама та їй допомагають її родичі. Просить суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак вказав , що 3 роки дитину не бачив взагалі , не спілкувався з сином . Востаннє його бачив на дні народження 3 роки тому, та ніяк не намагався з дитиною бачитись. Представник третьої особи Ачкасова С.О. в судовому засіданні пояснила, що позов підлягає задоволенню, оскільки батько дитини ухиляється від її виховання протягом тривалого часу , трьох років. Суд, заслухавши осіб, що брали участь у справі, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, - про що вказано в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача, який є згідно свідоцтва про народження, батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5), від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Про даний факт свідчать пояснення самої позивачки та представника третьої особи Ачкасової С.О., а також поясненнями в судовому засіданні самого відповідача, який пояснив, що дитиною не займається, не піклується та не зустрічається протягом останніх трьох років. Шлюб між сторонами розірвано 18 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6). З відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] рішенням Сватівського районного суду від 16 травня 2008 року (а.с.7). Проте за злісне ухилення від сплати аліментів відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності, що підтверджується вироком Сватівського районного суду від 29 вересня 2014 року (а.с.9-10). Згідно розрахунку головного державного виконавця відділу ДВС Сватівського РУЮ, заборгованість по аліментам станом на 01.10.2014 року складає 18269,88 грн. (а.с.8). Даний факт також свідчить про недбале ставлення батька до своєї дитини. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, довідкою Сватівської міської ради (а.с.11, 14). Згідно виробничої характеристики, позивачка характеризується позитивно (а.с.15). Згідно висновку Сватівської міської ради - є можливим та доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.18). Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від своїх батьківських обов'язків відповідача [PERSON] по відношенню до своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. За даних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Також з відповідача потрібно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 121.80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved