Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/3 частину даної квартири в порядку спільної дольової власності, 1/3 частину даної квартири за нею в порядку спадкування після [PERSON], померлої 09.07.2015р. та 1/3 частину даної квартири залишити у власності [PERSON] В обгрунтування даного позову позивач посилалася на те, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності їй, її матері [PERSON] та її сину [PERSON] [PERSON] померла 09.07.2015р., проте, отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не може, оскільки долі в квартирі не виділені. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу від 18 грудня 2003 року придбали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] та реєстрували право спільної сумісної власності на дану квартиру у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Статтею 372 ЦК України передбачається, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, оскільки при встановленні права спільної сумісної власності на квартиру будь-якої домовленості між власниками квартири не існувало, то частки кожного із співвласників вважаються рівними, тобто по 1/3 частини спірної квартири за кожним. Згідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 09 липня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис під реєстровим номером № 10659. Як вбачається з відповіді Четвертої Харківської нотаріальної контори № 3457/02-14 від 01.07.2016р. після смерті [PERSON], померлої 09 липня 2015 року було заведено спадкову справу № 792/2015. Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 13.07.2012р. за р.№ 4365, на все майно на користь [PERSON] З заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернулась донька спадкодавця [PERSON] Інших заяв до нотаріальної контори не надходило, свідоцтв про право на спадщину нікому не видавалось. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалось, оскільки спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і частки в даній квартирі кожного із співвласників не визначені. Згідно вимог ст.1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимог позивача в даній частині позову та визнати за нею право власності на 1/3 частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Що стосується позовних вимог [PERSON] про залишення за [PERSON] права власності на 1/3 частину спірної квартири, то суд відмовляє у задоволенні даних позовних вимог, оскільки позовні вимоги позивача можуть стосуватись лише його прав та обов»язків, що були порушені. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial