Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою 10.12.2020 року, в якій просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 768,40 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 03.12.2011 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них не склалось, відповідач не турбувався про неї та сина, часто й на тривалий час зникав із дому, вчиняв безпідставні сварки, агресивно відносився до неї та сина. Спроби налагодити відносини не дали позитивних результатів. Атмосфера у сім`ї була напруженою, тому з вересня 2016 року вони припинили шлюбні відносини і спільне проживання. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2016 року справа №214/5517/16-ц шлюб між сторонами було розірвано. Також з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина . Під час розлучення відповідач погрожував застосуванням фізичної сили, надсилав погрози та здійснив напад 18.09.2016 року та спричинив їй тілесні ушкодження, однак покарання не поніс. Після розірвання шлюбу сторони не спілкують та бачаться. Життям та потребами дитини не цікавиться, а особливо станом його здоров`я. Вона з сином часто проходить медичні обстеження у зв`язку із перебуванням дитини на диспансерному обліку та під наглядом лікарів кардіолога та невролога. Відповідачу відомо про стан здоров`я син, однак жодної моральної і фінансової допомоги не надає. У зв`язку із відсутністю будь-якої підтримки зі сторони відповідача, його повного самоусунення, необхідності лікування дитини, яка потребує постійних та досить великих затрат, у зв`язку із чим вона вимушена шукати роботу з постійним доходом, щоб забезпечити дитину. Періодично вона їздить на заробітку до Польщі на надсилає кошти додому та за сином наглядає її мати - бабуся [PERSON] [PERSON] . Дитина проживає разом з батьками за фактичною адресою: [ADDRESS] , у квартирі її вітчима. Для дитини створені всі умови для виховання, навчання та розвитку. Син не бачив свого батька з вересня 2016 року. Дитина проживає з нею та перебуває у неї на утриманні. Відповідач не збирається наладжувати стосунки із сином, спілкуватись та піклуватись про нього. Крім того, відповідач створює перешкоди у проведенні певних медичних процедур, направлених на остаточне встановлення діагноз, встановлення інвалідності та включення до програми забезпечення безкоштовним лікуванням та діагностикою, оскільки перелічені заходи потребують надання згоди батька на їх прядення, в той час відповідач взагалі не контактує з сином та місце його перебування їй невідоме. Оскільки вказані обставини в їх сукупності, на переконання позивача, є свідченням свідомого та умисного усунення відповідача від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, у зв`язку з чим з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей, вона просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 15.01.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.64-65). Ухвалою суду від 11.08.2020 року, постановленою на місці, підготовче провадження закрито з призначенням справи до судового розгляду ( а.с.100, п.10 журналу с/з). Представника позивача [PERSON] попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримувала, просила їх задовольнити. У подальшому представник позивача та позивач правом на участь в судовому засіданні не скористались. Відповідач [PERSON] в судове засідання викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Представник третьої особи Іванова О.В. просила розгляд справи просить провести за її відсутності у зв`язку із участю у якості позивача у іншому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Представник відповідача [PERSON] надав 27.04.2020 року , 23.06.2020 року клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, які були задоволені судом. Однак, зв`язок з Деснянським районним судом м. Києва встановити не вдалось та згідно листа було повідомлено про неможливість прийняти участі у судових засіданнях по цивільним справах у режимі відеконферанції у зв`язку із карантином. У подальшому жодних клопотань від цього представника не надходило. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи в загальному позовному провадженні, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] суду показав, що він є вітчимом позивача та вони проживають в його квартирі за адресою по [ADDRESS] . Відповідач по справі з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає. Також, допитана у якості свідка [PERSON] суду показала, що є матір`ю позивача, на теперішній час позивачка на заробітках у Польщі та дитина проживає з нею та її чоловіком. Батько не турбується про дитину, участі у вихованні дитини не приймає. Враховуючи вище викладене та строки розгляду справи передбачені ст. 210 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Ухвалою суду від 11.08.2020 року, постановленою на місці, за клопотанням представника позивача витребувано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с.100, п.9 журналу с/з). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року у справі 3214/5517/16-ц (а.с. 12). Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Факт батьківства не оспорюється. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2016 у справі №214/5518/16-ц із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки з усіх доходів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 13). Як, вказувала позивач малолітній син проживає з нею та перебуває на її утриманні за адресою проживання її матері [PERSON] та вітчима [PERSON] з 2016 року, що підтверджується актами складеними зі слів сусідів та затвердженого начальником дільниці ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с. 43, 44). Згідно з характеристики з місця проживання [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе врівноваженою, вихованою та приязною. Завжди відгукується на прохання побутової допомоги літнім сусідам, доброзичлива, відкрита та є турботливою матір`ю та господинею, дитина охайна. Вона зажди займається вихованням дитини. Скарг з боку сусідів не надходило, в стані алкогольного сп`яніння не була помічена, аморальної поведінки не допускає (а.с. 45). Як слідує з довідки Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №22 Криворізької міської ради від 02.12.2019 року [PERSON] , [INFO] навчається в 2-А класі та батько учня, [PERSON] вихованням сина не займається, з класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує, навчанням сина не цікавиться (а.с. 48). Згідно довідки-характеристика ДЮСШ №1 від 03.12.2019 року [PERSON] відвідує секцію спортивного плавання, дитина завжди охайна та привітна. Розвитком дитини займається мати та її мати з вітчимом. Батько дитини за весь час навчання не цікавився його успіхами та взагалі не з`являвся в закладі (а.с. 49, 50-52). З наданих позивачем медичних довідок, епікрізів, різних діагностичних обстежень здоров`я дитини [PERSON] вбачається, що останній перебуває під наглядом лікарів невролога та кардіолога, проходить обстеження щодо підтвердження або виключення кардіологічного діагнозу «Мала хорея» (розлад нервової системи, що характеризується мимовільними рухами тулуба, кінцівок, голови, м`язів, обличчя, що виявляється у дитини в нервових тиках) та медикаментозного підтримання неврологічного діагнозу «синдром Туретта» на фоні ознак епілептизації головного мозку (вроджене генетичне захворювання нервової системи, що виражається в систематичних моторних (рухових) і вокальних (звукових) тиках), їх неможливо контролювати (а.с. 14-41). Згідно з актом обстеження умов проживання від 20.11.2019 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання: задовільні, в кімнатах чисто, охайно. Кімнати об лаштовані сучасними меблями та технікою (а.с. 47). Таким чином, суд дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу [PERSON] самостійно займається вихованням сина [PERSON] його матеріальним забезпеченням, навчанням, здоров`ям дитини та позбавлена можливості пройти необхідні медичні обстеження в інтересах дитини для їх необхідна згода батька дитини, місце проживання якого невідома. Зазначені обставини суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім його неповнолітньої доньки, фактично умисне самоусунунення від виконання батьківських обов`язків, що суд розцінює як свідоме нехтуванням їх виконанням. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. У силу вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.п.15, 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно висновку виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради питання доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , який не фактично у Саксаганському районі більше року не проживає зі слів сусідів відносно [PERSON] перебуває поза межами їх повноважень (а.с. 107-109). При цьому, згідно довідки відділу реєстрації місця проживання №01.16.-13/2 [PERSON] зареєстрований у Саксаганському районі м. Кривого Рогу (а.с. 63). Так, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків. При цьому така поведінка [PERSON] є винною та свідомою. Провівши аналіз життя відповідача, з огляду на його ставлення до дитини, пасивне відношення до неї протягом останнього часу, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречним, достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів та відповідатиме інтересам дитини. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України його право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни його поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для його позбавлення батьківських прав з переосмисленням його ставлення до дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved