Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказавши, що [INFO] року померла [PERSON], [INFO], яка була матір'ю позивача, після її смерті відкрилася спадщина яку позивач прийняв, як спадкоємець першої черги. Брат позивача [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 09.08.2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коваленко І.М. було відкрито спадкову справу № 61061663. До спадщини померлої [PERSON] увійшов житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS], який було набуто спадкодавцем за договором купівлі-продажу від 28.02.2002 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. , реєстровий № 1-997. Рішенням Криворізької міської ради № 28 від 30.11.2010 року земельна ділянка площею 0,0616га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS] була передана у власність спадкодавцю [PERSON], проте право власності на неї вона за життя не оформила. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Коваленко Ірини Михайлівни від 13.06.2018 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок, так як у майні була шлюбна доля відповідача, колишнього чоловіка матері позивача [PERSON] так як спадкове майно належало померлій на праві спільної сумісної власності подружжя. Але фактично дане майно не є спільним майном подружжя і в ньому немає шлюбної долі відповідача. Рішенням суду шлюб між померлою матір'ю та відповідачем був розірваний 29.10.1997 року справа № 2-307/97. До розірвання шлюбу вони проживали однією сім'єю в [ADDRESS], це і було останнім відомим місцем проживання відповідача, після розірвання шлюбу він переселився та з 1997 року не відомо де знаходиться. У 2003 році зазначена квартира була продана. Розірванн шлюбу померла мати позивача зареєструвала лише 01.12.2003 року, очевидно через не знання закону. А тому спадкове майно житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] був придбаний спадкодавцем в розірваному шлюбі з відповідачем, в період роздільного проживання, тому будинок не є спільним майном подружжя. Тому позивач за захистом свого порушеного права на спадкування звертається до суду. Сторони у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. Представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає. Від відповідача заяв не надходило, причини неявки суду не відомі. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності , на задоволенні позову наполягав. Приватний нотаріус Коваленко І.М. , надала суду заяву просила справу розглянути за її відсутності. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, [INFO] року померла [PERSON], [INFO], (а.с. 9), яка була матір'ю позивача, після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач прийняв, як спадкоємець першої черги. (а.с. 10,11). Брат позивача [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 09.08.2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коваленко І.М. було відкрито спадкову справу № 61061663. (а.с. 12). До спадщини померлої [PERSON] увійшов житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS], який було набуто спадкодавцем за договором купівлі-продажу від 28.02.2002 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. , реєстровий № 1-997. (а.с. 13 - 25). Рішенням Криворізької міської ради № 28 від 30.11.2010 року земельна ділянка площею 0,0616га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS] була передана у власність спадкодавцю [PERSON], проте право власності на неї вона за життя не оформила. (а.с. 26-30). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Коваленко Ірини Михайлівни від 13.06.2018 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок, так як у майні була шлюбна доля відповідача, колишнього чоловіка матері позивача [PERSON] так як спадкове майно належало померлій на праві спільної сумісної власності подружжя. (а.с. 32). Але фактично дане майно не є спільним майном подружжя і в ньому немає шлюбної долі відповідача. Рішенням суду шлюб між померлою та відповідачем був розірваний 29.10.1997 року справа № 2-307/97. (а.с. 33). До розірвання шлюбу вони проживали однією сім'єю в [ADDRESS], це і було останнім відомим місцем проживання відповідача, після розірвання шлюбу він переселився та з 1997 року не відомо де знаходиться. У 2003 році зазначена квартира була продана. Розірванн шлюбу померла мати позивача зареєструвала лише 01.12.2003 року, очевидно через не знання закону. (а.с. 34). А тому спадкове майно житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] був придбаний спадкодавцем в розірваному шлюбі з відповідачем, в період роздільного проживання, тому будинок не є спільним майном подружжя. Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.Згідно роз'яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується також роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чиним, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки спадкове майно позивач фактично прийняв, крім нього ніхто з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не звертався. За відсутності вимоги про стягнення судового збору з відповідача, з врахуванням положень ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 321, 376, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.41 Конституції України,

Outcome: approved