Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з повною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів. З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 01.07.2019 року просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій формі в розмірі 7389,002 грн. щомісячно, тобто по 2463,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову про стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття, із можливістю індексації. На обґрунтування заявлених позовних вимог послалась на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2019 року шлюбу між позивачем та відповідачем було розірвано. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Колишній чоловік коштів на утримання дітей не надає та ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дітей, матеріально дітям не допомагає. Інших дітей на утриманні відповідач не має. Відомостей про отримувану відповідачем заробітну плату у позивача не має. Також позивачу не відомо, чи надано відповідачу статус безробітного. В той же час [PERSON] є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи відсутність у позивача відомостей щодо офіційної заробітної плати відповідача та відсутність відомостей щодо офіційного працевлаштування останнього для вирахування розміру аліментів на кожну дитину необхідно врахувати офіційні дані органів статистики. Беручи до уваги інформацію, розміщену на офіційних сайтах Міністерства фінансів України, орієнтовний щомісячний заробіток відповідача із урахуванням даних статистки, в місяць становить 14778,00 грн. Саме таку суду доходу [PERSON] необхідно брати до уваги при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 08.02.2019 року відкрито проваження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в заяві про збільшення позовних вимог та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що за період з серпня місяця 2018 року по сьогоднішній день на банківський рахунок позивача ним та його батьками було перераховано 40 462,97 грн., а також придбано дитячих речей на загальну суму 16 120,00 грн., що разом складає 56 582,97 грн. Вказані грошові кошти позивачу були переведені від імені відповідача його батьком [PERSON] , що не ставить під сумнів призначення вказаних коштів. Таким чином, усі твердження позивача та викладені нею доводи стосовно того, що жодної матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, не відповідають фактичним обставинам справи, а відповідно й вимога позивача про стягнення аліментів взагалі є надуманою та передчасною. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вислухавши представника позивача, відповідача, ретельно дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на звернення до суду щодо захисту порушених прав та законних інтересів. З урахуванням конституційного положення про те,що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини що виникають у державі, судам підвідомчі всі спори про захист прав та свобод громадян. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами 20.11.2009 року зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 1871. Від вказаного шлюбу у сторін по справі народилися діти, сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей. Згідно копії довідки ЖБК «МАЯК-2» від 22.01.2019 року вбачається, що [PERSON] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу « Нойлінґур і Шурук », № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII). Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, аліменти - це встановлена законом грошова сума, що передається одним із батьків у власність дитини та використовується для задоволення потреб дитини. Розмір аліментів залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також від доходу платника аліментів. Відповідно до Закону України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: -з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн.; для дітей віку від 6 до 18 років: - з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Разом з тим, законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, внесені зміни у розмір аліментів та встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки позивач в позовній заяві вказувала на те, що відповідач не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним і мінливим, про що не заперечував і сам відповідач, то визначення аліментів в твердій грошовій сумі узгоджується з приписами ст. 184 СК України. Враховуючи викладене вище, та те, що батьки в рівній мірі, відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зважаючи на принципи розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити частково та визначити аліменти на утримання малолітніх дітей:[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину, разом 4500,00 грн. на місяць, починаючи з 06.02.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд, визначаючи розмір аліментів, виходить з того, що відповідач є молодою, працездатною особою і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання своїх малолітніх дітей. Даний розмір аліментів на думку суду має стати стимулом для відшукання можливостей збільшення заробітку та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин. Разом з тим, статтею 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України). Позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надала доказів про наявність обставин, відповідно до яких наявна можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі, визначеному нею в заяві про збільшення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з вищевказаних обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial