Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із клопотанням про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 800,00 грн. Для підтвердження понесених судових витрат позивачем додано: квитанції до прибуткових касових ордерів № 06/02 від 06.02.2019 р., № 31/03 від 31.03.2019 р. та № 08/07 від 08.07.2019 р.; довідка за вих. № 607/1238/19-08/07 від 08.07.2019 р., видана адвокатом Ваврів В.Б.; акт на підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги адвокатом за договором № 04/02/19 від 04 лютого 2019 року, складений 08.07.2019 р. між Ваврів В.Б. та [PERSON] ; договір про надання правової (правничої) допомоги № 04/02/19 від 04 лютого 2019 року між Ваврів В.Б. та [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явилися, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання сторони суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, що не перешкоджає розгляду даного клопотання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Судом встановлено, що 29.07.2019 р. було ухвалено рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування та вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] кошти в розмірі 1000,00 грн. та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в користь [PERSON] кошти в розмірі 49 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 3301,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, позивач заявив вимогу про покладення судових витрат на відповідачів відповідно до норм чинного цивільного процесуального законодавства України. Розгляд даної цивільної справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження, особливістю якого є те, що судові дебати в такому випадку не проводяться. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Судом з`ясовано, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що до ухвалення судового рішення, позивачем було подано відповідну заяву, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат. За таких обставин, враховуючи, що позивач не підтвердив, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу до ухвалення рішення суду, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення в користь позивача витрат на професійну правову допомогу. Частиною 5 статті 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Крім цього, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, стосовно відповідача [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, вищевказаним рішенням суду стосовно позовних вимог позивача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування, було встановлено мотиви та підстави позову, сторонами було надано пояснення та подано докази, зазначено мотиви, з яких суд вважає встановленими наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, зазначені докази та нормативно-правові акти, на підставі яких вирішено справу, а також, процесуальний закон, яким суд керувався при прийнятті рішення, однак, вищевказаним рішенням суду не вирішено питання щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи стосовно відповідача [PERSON] , а тому, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування, яким слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки позов задоволено. На підставі наведеного,

Outcome: approved