Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06.11.2018 року з відповідача в її користь постановлено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина є недостатнім. Вона на даний час не працює, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем змушена їхати на тимчасові заробітки за кордон. Відповідач не належним чином виконує рішення суду, аліменти сплачує не регулярно, хоча живе та працює в м.Мюнхен в Німечинні. Вказує, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Дитина навчається в музичній школі та у зв`язку з астматичними проявами потребує оздоровлення на морі чи в санаторії. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснив, що на збільшення розміру аліментів не згідний, оскільки на даний час не працює, їздить на тимчасові заробітки до Німеччини, крім того, на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина. В судовому засіданні за ініціативою позивача [PERSON] допитаний свідок [PERSON] , який суду пояснив, що проживає з матір`ю, батько аліменти на його утримання сплачує нерегулярно, додаткових коштів не надає, хоча може надавати, оскільки їздить на тимчасові заробітки за кордон. Батько не цікавиться його життям та не спілкується з ним. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними 26 червня 2008 року. Зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області (а.с.5). [INFO] у сторін народився спільний син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Неповнолітня дитина: [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11), однак проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14). Вказане рішення набрало законної сили 06 грудня 2018 року та видано виконавчий лист, який позивачем пред`явлений до виконання. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти не регулярно, станом на 01.06.2020 року заборгованість по аліментах становить 1 106 грн. (а.с.58). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання дитини є недостатнім для належного матеріального забезпечення сина. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач на даний час не працює, 12.02.2016 року за власним бажанням її звільнено з посади викладача акушерства та гінекології Луцького базового медичного коледжу (а.с.6). Відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, офіційно не працює, отримує дохід від тимчасових заробіток за кордоном, однак суму доходу не вказав. В пояснення наданих суду зазначив, що має на утриманні малолітню дитину, однак доказів на підтвердження вказаної обставини не надав. Неповнолітня дитина - [PERSON] , згідно довідки Маневицької амбулаторії від 23.07.2020 року та копії консультативного висновку спеціаліста перебуває на диспансерному обліку з діагнозом - бронхіальна астма, змішана форма, персистуючий перебіг, середньої важкості, неконтрольована (а.с.63-65), самостійних доходів немає. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився. Крім того, суд приймає до уваги й ту обставину, що у зв`язку з ростом дитини, збільшилися потреби в її харчуванні, придбанні нового одягу та взуття, а також засобів, які сприяють її інтелектуальному та творчому розвитку, а тому й витрати на утримання неповнолітнього сина зросли. Тому, розмір аліментів, що стягується на даний час з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дитину в повній мірі. Будь-яких доказів, які б спростовували вищезазначені обставини, стороною відповідача суду не надано. Згідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 06.11.2018 року є недостатньою для належного забезпечення потреб останнього, а тому вважає за необхідне постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у збільшеному розмірі в сумі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд, з урахуванням стану здоров`я дитини, необхідності належного забезпечення останнього та розвитку його здібностей, вважає, що визначений розмір аліментів, достатнім та справедливим. На переконання суду позивачкою не доведено тієї обставини, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п.23) відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.179-183, 192 СК України,

Outcome: partial