Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім.. М.С.Сургая» про стягнення заборгованості по заробітній платні та сумах, які належать до сплати при звільненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що наказом №492-к від 18 червня 2021 року його було звільнено внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню роботи. На час звільнення належна позивачу сума до виплати склала 96177,12 гривень, з якої частково було сплачено 9375,58 гривень. Станом на день подання даної позовної заяви залишок невиплаченої позивачу заробітної плати складає 86801,54 гривень. Отже, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, згідно довідки №1090 від 26 жовтня 2021 року розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 1295,35 гривень. Кількість робочих днів затримки за період з 19 червня 2021 року по день ухвалення рішення, включно, становить 119 робочий день. Посилаючись на вищевикладене позивач просила суд стягнути з Державного підприємства «Шахта ім.. М.С.Сургая» на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 86801,54 гривень; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 19 червня 2021 року по день ухвалення судом рішення, без утримання податків та обов`язкових зборів; витрати зі сплати судового збору у розмірі 1178,77 гривень; витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 гривень. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 01 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 09 грудня 2021 року (а.с. 16). Від відповідача на адресу суду 25 листопада 2021 року, в межах строку, визначеного ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 01 листопада 2021 року, надійшов відзив на позов з доданими до нього доказами про підтвердження направлення його копії та доданих нього документів позивачу, тому суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив ДП «Шахтоуправління «Шахта ім.. М.С.Сургая» до розгляду в межах даної цивільної справи. Згідно відзиву на позов відповідач зазначає, що [PERSON] дійсно працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та був звільнений з підприємства наказом №492-к від 18 червня 2021 року за станом здоров`я. При звільненні нарахована заробітна плата в розмірі 119621,18 гривень, належна сума до виплати складає 96177,12 гривень. Заборгованість по заробітній платі станом на 23 листопада 2021 року складає 86801,54 гривень. Заробітна плата сплачена платіжним дорученням №203 від 16.08.2021 року в розмірі 9375,58 гривень. Середньоденна заробітна плата позивача складає 1295,35 гривень. Окрім того, підприємством дійсно не було вчасно виплачено належних звільненому працівникові сум у день звільнення, але вина підприємства у такій бездіяльності відсутня, оскільки численні борги на підприємстві утворились через несплату ДП «Держвуглепостач» заборгованості за поставлене ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» вугілля, яка на сьогоднішній день залишається непогашеною. Окрім того, в межах виконавчого провадження було накладено арешт на грошові кошти ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», що містились на відкритих рахунках у банківських установах, що призвело до остаточного блокування фінансово-господарської діяльності відповідача (а. с. 19-20). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 04 листопада 1995 року працював на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С. Сургая» та був звільнений 18 червня 2021 року наказом № 492-к від 18 червня 2021 року внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 01 вересня 1986 року (а.с. 8-9). Відповідно до довідки Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» № 1090 від 26 жовтня 2021 року та від 26 листопада 2021 [PERSON] дійсно працювала на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та був звільнений 18 червня 2021 року, згідно наказу №492-к від 18 червня 2021. На момент звільнення нарахована заробітна плата в розмірі 119624,18 гривень, належна сума до сплати складає 96177,12 гривень. Виплата здійснена платіжним дорученням №203 від 16.08.2021 року в розмірі 9375,58 гривень. Заборгованість по заробітній платі станом на 23 листопада 2021 року складає 86801,54 гривень. Середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 1295,35 гривень (а. с. 10, 22). Так, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що [PERSON] дійсно працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та була звільнений з підприємства 18 червня 2021 року, внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. В день звільнення з останнім не було проведено повного розрахунку всіх належних йому сум, станом на 23 листопада 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі складає 86801,54 гривень. Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 1295,35 гривень, оскільки кожна зі сторін посилається на зазначені обставини як в досліджених письмових доказах, так і в наданому суду позові та відзиві на позов. Згідно статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наданих до суду довідок ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» № 1090 від 26 жовтня 2021 року та від 23 листопада 2021 року та платіжного доручення №203 від 16.08.2021 року, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість по заробітній платі та сумах, які належали до сплати останньому при звільненні, була частково сплачена відповідачем. Так, розмір невиплачених [PERSON] при звільненні грошових коштів на час розгляду справи становить 86801,54 гривень (96177,12 грн. 9375,58 грн. = 86801,54 гривень), тому, на виконання вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України, ці кошти підлягають стягненню з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 рудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При визначенні середньої заробітної плати слід керуватися вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями) (далі - Порядок). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. З п. 2 вказаного Порядку вбачається, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки розрахунку при звільненні з використанням даних про середній заробіток позивача. Так,\~розмір компенсації\~середнього заробітку\~за період,\~коли з\~вини відповідача\~з позивачем\~не було\~здійснено розрахунок\~при звільненні,\~а саме,\~за період\~з 19\~червня 2021\~року по\~08\~грудня 2021\~року,\~включно,\~становить 154146,65\~гривень (119 робочий день х 1295,35 гривень = 154146,65 гривень), а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, суд погоджується з позицією відповідача щодо необхідності зменшення позивачу розміру компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на наступне. Так, відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9\~ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої палати Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц. Враховуючи вищенаведене, а також встановлені судом фактичні обставини справи, зокрема розмір належної до сплати позивачу при звільненні від роботодавця суму 86801,54 гривень, що є майже в двічі меншим за вищезазначену суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до висновку про очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, а тому вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, визначити розмір відповідальності відповідача за прострочення належних при звільненні позивача виплат у сумі 75000 гривень. Більш того, враховуючи, що при здійсненні розрахунку середньоденної заробітної плати [PERSON] та як наслідок при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні останнього враховувались грошові виплати заробітної плати позивача до утримання з них податків та обов`язкових зборів, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позову в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та обов`язкових зборів. Окрім того, відповідач у відзиві на позов не визначає, які саме заходи були вжиті підприємством для здійснення щонайшвидшої виплати звільненому працівникові належних йому сум та узгодження з останнім можливого часу/графіку проведення такої виплати. Більш того, суд вважає необхідним зауважити, що як на час звернення [PERSON] до суду з даним позовом, так і за час розгляду справи відповідачем не здійснено повного розрахунку з позивачем за усіма належними йому при звільненні грошовими коштами, сума несплаченої заробітної плати складає 86801,54 гривень. Також слід відзначити, що розмір нарахованих позивачу грошових коштів на час звільнення останнього складав 119621,18 гривень, а тому, суд приходить до висновку, що при стягненні з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 75000 гривень буде в повній мірі дотримано балансу та принципу співмірності між розміром невиплаченої при звільненні заробітної плати та стягуваної з підприємства компенсації. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих до суду опису робіт за Договором про надання правових послуг від 18 жовтня 2021 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 6 від 18 жовтня 2021 року, [PERSON] були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої до суду квитанції №0.0.2320245217.1 від 28 жовтня 2021 року [PERSON] було сплачено судовий збір за подання до суду даного позову у сумі 1178,77 гривень. Однак, враховуючи, що розмір компенсації середнього заробітку за період, коли з вини відповідача не було здійснено розрахунок при звільнені становить 154146,65 гривень, отже судовий збір за подання даного позову до суду повинен становити 1541,46 гривень. Виходячи з цього, суд дійшов висновку стягнути з позивача на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 362,69 гривень (1541,46 грн. 1178,77 грн. = 362,69 грн.). Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог позову [PERSON] , суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 573,53 гривень (75000\~грн.*1178,77\~грн.\~/\~154146,65\~ грн. = 573,53 грн.). З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу та витрати зі сплати судового у сумах 1500,00 гривень та 750,00 гривень, відповідно. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у сумі 908 гривень, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову в частині стягнення з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача невиплачених останньому при звільненні грошових коштів у розмірі 86801,54 гривень, суд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, вважає можливим та необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму середньомісячного заробітку у розмірі 25907,00 гривен. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial