Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей [PERSON] міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власницею будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Чехова, буд. 22. До певного часу позивач проживала у своєму будинку, але у 2013 році до неї звернулась відповідач [PERSON] з проханням зареєструвати у будинку позивача зі своєю сімєю і мешкати у ньому. 17 квітня 2013 року позивач надала згоду на реєстрацію місяця проживання відповідача з її трьома дітьми за адресою: м. Селидове, вул. Чехова, б. 22. Вказує що, спочатку їй приділяли увагу, піклувались про неї, а потім вигнали з будинку. Відповідач разом із сімєю більше року в будинку не проживає. Де вони зараз, їй невідомо. В звязку з чим, позивач змушена звернутись до суду. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме за адресою: Донецька область, м. Селидове,вул. Чехова, буд. 22. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилась. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що просить ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: м.Селидове, Донецької області, вул..Чехова, б.22, що підтверджується Договором купівлі продажу від 07.05.1991 року, посвідченого 07.05.1991 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до наданої інформації відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] міської ради вбачається, що з 17.04.2013 року за адресою: м.Селидове, Донецької області, вул..Чехова, буд. 22 зареєстрована [PERSON], [INFO], разом зі своїми дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 155 від 20.04.2018 року, виданої КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації», житловий будинок, що розташований за адресою: Донецька область, місто Селидове, вулиця Чехова, будинок № 22 числиться за [PERSON] згідно договору купівлі продажу посвідчений державним нотаріусом [PERSON] держнотконтори 07.05.1991 р. за № 1143, зареєстрований у [PERSON] БТІ 26.11.2011 р. за № 460. Згідно з актом про проживання від 11.12.2017 року 07 листопада 2016 р. [PERSON] з співмешканцем і дітьми, які були зареєстровані за адресою: [INFO] і там проживали, вибули і незаконно, самовільно, всупереч установленому законом порядку, заволоділи майном, яке належало [PERSON], яка є власницею будинку. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідачі не проживають у вищезазначеному будинку з 07 листопада 2016 року, і це є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.03.2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки вони фактично не понесені. На підставі викладеного,

Outcome: approved