Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що відповідачі хоча й зареєстровані, однак не проживають у зазначеній квартирі з жовтня 2004 року та при неодноразових проханнях вони відмовляються знятися з реєстрації місця проживання, мотивуючи неможливістю за ради цього приїхати до України, оскільки постійно проживають за кордоном. На даний час місце перебування відповідачів їй не відоме, будь-який зв`язок з ними втрачений. Позивач стверджує, що реєстрація відповідачів у квартирі порушує її права, як власника квартири, тягне додаткові матеріальні витрати на оплату комунальних послуг. Позивач вважає, що оскільки відповідачі не проживають у спірній квартирі, то її право на користування спірним житлом підлягає припиненню на вимогу позивача, як власника спірного майна. Також, посилається на те, що жодних домовленостей з відповідачами щодо їх подальшого користування квартирою не укладала. На основі викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, однак до початку розгляду судом справи від неї надійшла заява, згідно якої остання просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомленим про дату, час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач[PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2004 року (а.с.6), копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4975868 від 07.10.2004 року (а.с.7), копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №240501344 від 15.01.2021 року (а.с.17). Згідно довідки ЖБК №24 від 20.12.2020 року за №2 (а.с.8) у квартирі [ADDRESS] , яка видана власнику [PERSON] зареєстровані: [PERSON] , 1941 року народження; [PERSON] , 1964 року народження та [PERSON] , 1984 року народження. Відповідно до акту ЖБК №24 від 21.12.2020 року, [PERSON] , 1964 року народження та [PERSON] , 1984 року народження, в [ADDRESS] , зареєстровані, однак не проживають з жовтня 2004 року по даний час (а.с.9). Згідно зі ст.71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст.391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідачі є особами, які втратили право на користування спірним житлом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідачів таким, що втратили право користування спірним житлом.

Outcome: approved