Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Авто Просто», ТОВ «АТ Сервіс» про визнання правочину недійсним та застосування реституції. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 травня 2015 р. між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 715394, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1 і додатку № 2, які є невід'ємною частиною договору. Терміни, що використовуються в договорі та системі АвтоТак, визначаються в договорі. 30 травня 2015 p. між [PERSON] та ТОВ«AT Сервіс» було укладено договір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 12600,00 грн. за рахунок довірителя. Відповідно до додатку № 1 до договору № 715394 метою його укладення було отримання автомобіля КІА Sportage вартість якого в договорі не указана. Відповідач повинен був надати послуги позивачу, предметом якої є придбання автомобіля КІА Sportage, вартість якого в договорі не указана., через систему придбання у групах АвтоТак. Проте, ані в самому договорі, ані в додатках до неї не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору. Позивач вважає, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, позивач не погодився б на його укладення. Умови договору № 715394 від 30.05.2015 р. є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Вважає укладений договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує права позивача як споживача послуг та як громадянина України, договір не відповідає внутрішній волі позивача на момент укладення та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсною з наступних підстав. В договорі № 715394 від 30.05.2015 р. не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно зі ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини першої ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України). Згідно змісту договір № 715394 від 30.05.2015 р. набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором. З договору вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію, а умова договору про його дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору, оскільки суперечить частині першій ст. 251 та частині першій ст. 252 ЦК України. Умовами спірного договору № 715394 від 30.05.2015 р. встановлюється обов'язок позивача (споживача) виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. При цьому, порушується п. З ч. З ст. 18 Закону про захист прав споживачів, відповідно до якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону про захист прав споживачів несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю. виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, що полягає в наступному. По спірному договору було сплачено оплату періодичних платежів із щомісячною винагородою в сумі 90000,00грн., а по договору доручення 12600,00 грн. що підтверджується квитанціями. Отже, загальна сума сплачених позивачем коштів становить 102600,00 грн. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Треба окремо зазначити, що при підписанні даного договору було порушено вимоги ч.2 ст..65 Сімейного кодексу України, а саме не отримано згоди дружини позивача [PERSON], з якою він перебуває у шлюбі з 18.09.1976 року. В указаній статті зокрема зазначено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Тому суму судового збору слід стягнути в повному обсязі з відповідача в дохід держави. Згідно з ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. На підставі вищевикладеного просить постановити рішення, визнати недійсним з моменту укладення Договору № 715394 від 30 травня 2015 р. з усіма додатками, укладеним між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто». Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 90000,00грн. Визнати недійсним з моменту укладення договір № 715394 від 30 травня 2015 р. укладеним між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс». Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 12 600,00грн. Судовий збір стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не зявився. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач ТОВ «Автор Просто» в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом, про що в матеріалах справи знаходяться розписки про вручення поштового відправлення. Відповідач ТОВ «АТ Сервіс» в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд ухвалив: справу слухати за відсутності осіб, що не зявилися. Дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обєктивного їх дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 травня 2015 р. між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 715394, предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1 і додатку № 2, які є невід'ємною частиною договору. Терміни, що використовуються в договорі та системі АвтоТак, визначаються в договорі. 30 травня 2015 p. між [PERSON] (далі - довіритель) та ТОВ«AT Сервіс» (далі - повірений) було укладено поговір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 12600,00 грн. за рахунок довірителя. Відповідно до додатку № 1 до договору № 715394 метою його укладення було отримання автомобіля КІА Sportage вартість якого в договорі не указана. Відповідач повинен був надати послуги позивачу, предметом якої є придбання автомобіля КІА Sportage, вартість якого в договорі не указана., через систему придбання у групах АвтоТак. Проте, ані в самому договорі, ані в додатках до неї не вказані підприємство, з яким Відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору. Позивач вважає, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, позивач не погодився б на його укладення. Умови договору № 715394 від 30.05.2015 р. є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Вважає укладений договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує права позивача як споживача послуг та як громадянина України, договір не відповідає внутрішній волі позивача на момент укладення та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсною з наступних підстав. В договорі № 715394 від 30.05.2015 р. не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно зі ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини першої ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України). Згідно змісту договір № 715394 від 30.05.2015 р. набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором. З договору вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію, а умова договору про його дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору, оскільки суперечить частині першій ст. 251 та частині першій ст. 252 ЦК України. Умовами спірного договору № 715394 від 30.05.2015 р. встановлюється обов'язок позивача (споживача) виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. При цьому, порушується п. З ч. З ст. 18 Закону про захист прав споживачів, відповідно до якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону про захист прав споживачів несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю. виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, що полягає в наступному.. По спірному договору було сплачено оплату періодичних платежів із щомісячною винагородою в сумі 90\~000 грн., а по договору доручення 12600 грн. що підтверджується квитанціями. Загальна сума сплачених позивачем коштів становить 102\~600 грн. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Треба окремо зазначити, що при підписанні даного договору було порушено вимоги ч.2 ст..65 Сімейного кодексу України, а саме не отримано згоди дружини позивача [PERSON], з якою він перебуває у шлюбі з 18.09.1976 року. В указаній статті зокрема зазначено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Тому суму судового збору слід стягнути в повному обсязі з відповідача в дохід держави. Згідно з ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. 18.09.2015 р. представник товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» по довіреності [PERSON] подав суду заперечення проти позову, яким ТОВ «Авто Просто» позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. В пояснення своїх заперечень зазначає наступне. 31 жовтня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір №707650 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, який укладено у повній відповідності до ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого договору та його повну відповідність законодавству України. Згідно ст.1 розділу 1 оспорюваного позивачем договору предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Представник відповідача ТОВ «Авто Просто» по довіреності [PERSON] зазначає, що позивач не навів жодного доказу, що його обманювали щодо природи правочину або прав чи обовязків за договором. З боку ТОВ «Авто Просто» здійснено усі дії для забезпечення повного та всебічного ознайомлення з умовами договору до його підписання. Заперечує також наявність дисбалансу прав та обовязків позивача та відповідача на користь відповідача та стверджує про справедливість умов договору. Стверджує, що позивач намагається спотворити фактичні обставини справи та спростовує вищевикладене статтею 6 договору «Механізми надання права на отримання автомобіля», де розписано механізми та порядок надання права на отримання автомобіля. Зазначає, що предметом договору, укладеного між сторонами є не купівля-продаж автомобіля, а надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Стверджує, що в договорі прямо передбачено мінімальний та максимальний строки одержання автомобіля, а також заперечує факт ненадання згоди дружиною позивача на придбання даного автомобіля. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вищевказані доводи представника відповідача не можуть бути покладені в основу судового рішення та стати підставою для відмови в позові. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Поскільки позивач при зверненні з позовом звільнений від сплати судового збору, а позов задоволено на загальну суму 102600 грн. то 1% ціни позову буде становити 1026 грн. 00\~коп.(102600/100%= 1026 грн.). Поскільки позов задоволено судом на суми 90000 грн. та 12600 грн. то судові витрати слід стягувати пропорційно задоволеним вимогам: з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» стягнути 1% ціни позову 900 грн., а з товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» судовий збір стягнути в мінімальному розмірі - 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved