Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних, вказуючи, що в провадженні Київського районного суду Харківської області знаходилась справа за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. 07.10.2010 року Київським районним судом м. Харкова було винесено рішення, згідно якого позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу було задоволено повністю. Суд вирішив стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 390000 грн., три відсотка річних у розмірі 7429, 60 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-правове забезпечення судового процесу в сумі 30 грн., а всього стягнути 399 159, 60 коп. Рішення у справі набрало законної сили, однак, суму боргу [PERSON] не погасила. В провадженні Куп'янського міськрайонного суду Харківської області знаходилась справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних. 06.04.2016 року у справі Куп'янським міськрайонним судом Харківської області було винесено заочне рішення, згідно якого позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних було задоволено частково. Суд вирішив стягнути з [PERSON] інфляційні збитки у розмірі 328380 грн. та три відсотки річних у розмірі 58 371, 78 грн., а всього 386 751, 78 грн. та 3 867, 51 грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили 19.04.2016 року. Згідно позовної заяви позивач просив стягнути інфляційні збитки та три відсотки річних по 18 листопада 2015 року включно. За таких обставин він має право вимагати від [PERSON] інфляційні збитки та проценти за користування позикою за весь час прострочення. Сума інфляційних збитків становить - 78 848, 28 грн. Сума трьох процентів річних становить - 18 527, 67 грн. Окрім матеріальної шкоди [PERSON] було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідачки [PERSON] Моральну шкоду він оцінює в 100 000 грн., оскільки судові процеси між ним та відповідачем тривають з 2009 року, зі спливом майже 10 років, вказані грошові кошти так і залишились неповерненими, вказана сума станом на сьогоднішній день є значною, а станом на 2008 року для позивача, як позикодавця вказана сума була досить значною, залишилась не виплаченою сума близько 77 000 - 78 000 доларів США, він звертався з письмовими вимогами до [PERSON], до судових органів, органів державної виконавчої служби з вимогою до відповідачки про стягнення грошових коштів та був вимушений постійно нервувати, витрачати свій час та здійснювати додаткові зусилля щодо повернення суми боргу, нервував у зв'язку з тим, що вказані грошові кошти міг витратити на інтереси сім'ї, у зв'язку з чим через постійне емоційне перенавантаження, нервування, душевні страждання він на деякий час втратив сон. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечують проти позову. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Відповідно рішення Київського районного судом м. Харкова від 07.10.2010 року зі [PERSON] було стягнуто суму боргу у розмірі 390000 грн. три відсотка річних у розмірі 7429, 60 грн. на користь [PERSON] (а.с.8-9) Рішення у справі набрало законної сили, однак, суму боргу [PERSON] не погасила. 06.04.2016 року Куп'янським міськрайонним судом Харківської області було винесено заочне рішення, згідно якого позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних було задоволено частково. Стягнуто зі [PERSON] інфляційні збитки у розмірі 328380 грн. та три відсотки річних у розмірі 58 371, 78 грн., за період з 23 листопада 2010 р. по 18 листопада 2015 р., а всього 386 751, 78 грн. та 3 867, 51 грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили 19.04.2016 року. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2010 р., яке набрало законної сили 23.11.2010 р. має для суду преюдиціальне значення. Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України звільняє позивача від обов'язку доказування обставин виникнення суми боргу. Згідно постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.08.2013 р., виконавчий лист № 2-734/10/12, виданого Київським районний судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], суми заборгованості у загальному розмірі 399159, 60 грн. виконавчий лист повернути стягувачу (а.с.64). Як вбачається з довідки Куп'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02.06.2017 р. рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 06.04.2016 р. не виконано (а.с.67). Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої статтями 625, 1048 ЦК України». Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON], відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 р. становить 390000 грн. Рішення набрало законної сили 23 листопада 2010 р. За таких обставин, [PERSON] має право вимагати від [PERSON] інфляційні збитки та проценти за користування позикою за весь час прострочення. Оскільки рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 06.04.2016 р. стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні збитки у розмірі 328380 грн. та 3 % річних у розмірі 5837178 грн. за період з 23 листопада 2010 р. по 18 листопада 2015 р., тому період, за який нараховуються інфляційні збитки та проценти за користування позикою слід нараховувати з 19 листопада 2015 р. Розрахунок інфляційних збитків: сума боргу з 19/11/2015 до 19/06/2017 390 000,00 грн., всього: 390 000,00 грн. Інфляційні витрати: Останній період індекс інфляції 19.11.2015-19.06.2017 р. грудень 2015 р. - 100,7; січень 2016 р.- 100,9; лютий 2016 р.- 99,6; березень 2016 р. -101,0; квітень 2016 р. -103, 5; травень 2016 р. -100,1; червень 2016 р. - 99,8; липень 2016 р. - 99,9; серпень 2016 р. - 99,7; вересень 2016 р. - 101,8; жовтень 2016 р. - 102,8; листопад 2016 р. - 101,8; грудень 2016 р. - 100,9; січень 2017 р. - 101,1; лютий 2017 р. - 101,0; березень 2017 р. 101,8; квітень 2017 р. - 100,9; травень 2017 р. - 101,3; Розрахунок здійснюється за формулою : ІІС = ( III : 100 ) * ( 112 : 100 ) * ( ІІЗ : 100 ) * ... ( IIZ : 100 ) III - індекс інфляції за перший місяць прострочення, IIZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період ІІс = (100,7 : 100) * (100,9 : 100) * (99,6 : 100) * (101,0 : 100) * (103,5 : 100) * (100,1 : 100) * (99,8 : 100) * (99,9 : 100) * (99,7 : 100) * (101,8 : 100) * (102,8 : 100) * (101,8 : 100) * (100,9 : 100) * (101,1 : 100) * (101,0 : 100) * (101,8 : 100) * (100,9 : 100) * (101,3 : 100) * = 1,202175 Інфляційні збитки становлять : 390 000,00 * 1,202175 - 390 000,00 = 78 848, 28 грн. Розрахунок 3% річних. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С * 3 * Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов'язання: з 19/11/2015 до 31/12/2015 , тобто 43 днів 390000 * 3 % * 43 : 365 : 100 = 1378,36 грн. Період прострочення грошового зобов'язання: з 01/01/2016 до 31/12/2016 , тобто 366 днів 390000 3 % * 366 : 366 : 100 = 11700,00 грн. Період прострочення грошового зобов'язання: з 01/01/2017 до 19/06/2017 , тобто 170 днів 390000 * 3 % * 170 : 365 : 100 = 5449,32 грн. Всього пені: 18 527, 67 грн. За підсумками розрахунку, загальна сума боргу за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України становить: - 78 848, 28 грн. (інфляційні збитки) + 18 527, 67 грн. (3% річних). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання збоку відповідача є повернення боргу у строки, у розмірі та у валюті, визначеними договором. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо стягнення інфляційних збитків та 3% річних знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому позов в даній частині підлягає задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема : коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати моральну шкоду, суд безпідставно застосував правила ст. 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо повернення боргу за договором позики. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відносно стягнення моральної шкоди, то позивач доказів наявності у нього моральної шкоди у сумі 100000 грн. не надав. За ст. 625 ЦК України не передбачено стягнення моральної шкоди. Для застосування положень ст. 1167 ЦК України необхідна наявність деліктних відносин, які між позивачем та відповідачем відсутні. За таких обставин суд вважає в позові позивача в частині відшкодування моральної шкоди з відповідача слід відмовити.

Outcome: partial