Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000000,00 грн., заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним триманням під вартою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що 29 грудня 2008 року старшим слідчим СВ Єнакіївського МВ ГУМВС України стосовно нього порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. 16 березня 2009 року відповідно ло постанови слідчого вказані дії було перекваліфіковано на ст. 190 ч.4 КК України. Не дивлячись на те, що він винним себе не визнавав, у слідства не було будь яких доказів вчинення ним злочину, було обрано запобіжний засіб - тримання під вартою, який був скасований постановою Калінінського районного суду Донецької області від 04.04.2013 року. Постановою слідчого СВ Єнакіївського МВ ГУМВС України 15 липня 2013 року було припинено вказане кримінальне переслідування за відсутності у його діях ознак складу злочину. Крім того 8 квітня 2009 року відносно нього було порушено кримінальну справу по обвинуваченням за ст.ст. 191 ч.5, 362 ч.3 КК України, а 29 травня 2009 року - за ст.ст. 364 ч.2, 191 ч.5, 209 ч.1 КК України. Постанову прокурора м. Єнакієве від 29 травня 2009 року щодо порушення кримінальної справи за ст. 364 ч.2 КК України було скасовано згідно з постановою Єнакіївського міського суду від 24 червня 2009 року. Кримінальне провадження за ст. 209 ч.1 КК України було припинено 16 листопада 2012 року. Постановою старшого прокурора прокуратури м. Єнакієве від 16 грудня 2012 року було закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 191 ч.5, 362 ч.3 КК України в зв'язку з тим, що не встановлені достатні докази для підтвердження його винуватості. Таким чином з моменту порушення кримінальних справ і до винесення постанов про їх закриття, він знаходився у стані важкого стресу. Перебування від вартою та необхідність постійно приймати участь у розслідуванні та розгляді справи вимагало від нього додаткових зусиль, він був позбавлений можливості належного доказування своєї невиновності. Внаслідок незаконних дій органами прокуратури м. Єнакієве Донецької області та Єнакіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області йому було завдано душевних та моральних страждань. Виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, яка була встановлена на час знаходження його під слідством та триманням під вартою, просить стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 3000000 грн. В судовому засіданні представник позивача доводи та обґрунтування позовних вимог підтримали в повному обсязі і просила суд стягнути з державного бюджету на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000000 грн. Представник відповідача Головного Управління Державного казначейства України в Донецькій області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] і просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог позивача. Представник третьої особи - прокуратури в м. Єнакієве Донецької області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, постановою слідчого СВ Єнакіївського Мв ГУМВС України в Донецькій області від 29.12.2008 року було порушено кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] в скоєннї злочину, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України. 16 березня 2009 року дії [PERSON] було перекваліфіковано зі ст. 190 ч.3 КК України на ст. 190 ч.4 КК України. 15 липня 2013 року на підставі постанови слідчого СВ Єнакіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 15 липня 2013 року кримінальне провадження щодо обвинувачення [PERSON] було закрито в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України (Т.1 л.д. 49). Крім того, 8 квітня 2009 року відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за його обвинуваченням за ст.ст. 191 ч.5, 362 ч.3 КК України, а 29 травня 2009 року - за ст.ст. 364 ч.2, 191 ч.5, 209 ч.1 КК України. Постанова прокурора м. Єнакієве від 29 травня 2009 року щодо порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 364 ч.2 КК України було скасовано, що підтверджується постановою Єнакіївського міського суду від 24 червня 2009 року. Кримінальне провадження за ст. 209 ч.1 КК України було припинено 16 листопада 2012 року (Т.2 л.д. 13-14, 28). Постановою старшого прокурора прокуратури м. Єнакієве від 16 грудня 2012 року було закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 191 ч.5, 362 ч.3 КК України в зв'язку з тим, що не встановлені достатні докази для підтвердження винуватості [PERSON] (Т.2 а.с.32-34) При розгляді Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] за ст.ст. 190 ч.4, 191 ч.5, 362 ч.1 КК України, кримінальну справу в частині звинувачення [PERSON] за ст. 190 ч.4 КК України було виділено і направлено на додаткове розслідування, запобіжний захід із тримання під вартою було змінено на підписку про невиїзд (Т.1 л.д. 40-42). Відповідно до цієї ж постанови суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно [PERSON], обраний по обвинуваченню за ст. 191 ч.5, ст. 362 ч.1 КК України, не змінено. 24 квітня 2013 року вироком Калінінського районного суду м. Горлівки було засуджено [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення вол і, строк покарання обчислюється з 11 лютого 2009 року. Таким чином суд дійшов висновку, що [PERSON] був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності і протягом 54 місяців перебував під кримінальним переслідуванням слідства, чим суттєво були порушені його конституційні права і свободи, гарантовані державою Україна, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутності діянні злочину або не доведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Згідно ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Моральна шкода підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України відповідно до вимог ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться з урахуванням розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, яка була встановлена на час знаходження під слідством позивача. Тому вважає, що на підставі вищенаведеного закону, розмір моральної шкоди повинен виходити з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати встановленої у період з грудня 2008 по липень 2013 року. Таким чином, суд, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, яка була встановлена на час знаходження позивача під слідством, вважає що адекватною компенсацію позивачу, за рахунок Державного бюджету України буде відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000 грн. При цьому суд вважає, що срок звернення до суду позивач пропустив з поважних причин.

Outcome: partial