Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Золотоніської міської ради про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Свої вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого, серед іншого, входять земельна ділянка площею 0,0637 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та яка знаходяться по [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері позивач прийняв в установленому законом порядку шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини та одержав у Золотоніській міській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку позивачеві було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. У нотаріальному порядку позивач не може вирішити дане питання, тому змушений звертатися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де підтримав позов повністю та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування Золотоніської міської ради просить розглядати справу у його відсутності, заперечень проти позову суду не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що у справі мається достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін і даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] , від 17.06.1954 року) батьками позивача по справі зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] від 19.11.1949 року) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.11.1949 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 186. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 28.04.2010 року) [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за №154. Позивач наполягає, що після смерті [PERSON] все його майно успадкувала мати позивача [PERSON] , але належним чином своїх спадкових прав не оформила та померла [INFO] (свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області від 13.03.2012 року). Окрім того, у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 28 грудня 2019 року державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1933, спадкоємцем після смерті майна [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який належав померлому [PERSON] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Як вбачається із копії спадкової справи, яка надана Золотоніською державною нотаріальною конторою, яка заведена після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа №84/2012 та спадщину після смерті останньої прийняв [PERSON] , шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини та на його ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.12.2019 року. Із вказаної спадкової справи вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після матері. Із даних постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної Золотоніською міською державною нотаріальною конторою від 20.06.2019 року, вбачається, що під час вивчення документів було встановлено, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0637 га, що розташована по [ADDRESS] , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи. Згідно загальних норм, закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю Серія ЯИ № 845511, вбачається, що на підставі рішення Золотоніської міської ради від 25.02.2010 року за №50-9/V [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0637 га, що розташована по [ADDRESS] . Разом із тим вказаний державний акт на землю не був зареєстрований належним чином, оскільки [PERSON] помер [INFO] . Із матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] була виготовлена технічна документація із землеустрою на вказану земельну ділянку, яка була затверджена на підставі рішення Золотоніської міської ради від 25.02.2010 року за № 50-9/V. Вказані рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки були прийняті ще за життя [PERSON] , а тому він отримав відповідні права на вказану земельну ділянку. Із висновків ПП «Черкаський центр надання послуг» про вартість земельної ділянки вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0637 га становить 49800 грн. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Отже, вказаний правовстановлюючий документ оформлений не належним чином. Разом із тим суд приходить до переконання, що вказана обставина не може бути підставою для позбавлення спадкоємця його спадкових прав чи підставою вважати, що спадкодавець не набув відповідних прав на вказане майно. Так, із вказаного вище державного акту вбачається, що останній видавався на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до їх набрання чинності цим законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 346 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення права власності являється смерть власника, отже первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, тому визначення належності цього майна попередньому власнику чи спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що спадкодавець на момент смерті фактично був власником земельної ділянки. Суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, враховуючи, що позивач довів, що спадкодавець фактично був власником та набув права власності на майно відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час. Оскільки позивач іншим чином, ніж в судовому порядку не має можливості вирішити дане питання, то в такому випадку у суду маються підстави для задоволення позову, а саме визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем.

Outcome: approved