Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що року між нею та відповідачем 17 травня 2002 року було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 67, та відповідно було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . За час спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей, дочки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Через несумісність характерів та різні погляди на шлюб між ними часто виникали непорозуміння. Відповідач постійно провокував конфлікти, які переростали в сварки і скандали. Через неналежну поведінку відповідача та його вчинки у них постійно виникали сварки, свідками яких неодноразово ставали діти, що негативно впливає на їх психологічний стан. На даний час шлюб носить формальний характер, сторони проживають окремо і шлюбні відносини між ними припинені. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просять суд розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив. В зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 67. Дана обставина стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей, дочка - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає рішення про залишення позивачці прізвища, яке вона отримала внаслідок одруження - [PERSON] , причому, суд зазначає, що вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивача, так як під час вирішення даного питання думка відповідача при вирішенні спору судом не враховується. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved