Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за законом право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею - 2,4692 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, та прийняла спадщину після смерті спадкодавця, однак право на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки вона не може оформити у нотаріальній конторі тому, що відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та зазначила, що позов підтримує. Відповідач - Іванівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року є спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва пронародження позивачки та копією свідоцтва про смерть спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після померлої [PERSON], для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із наданих матеріалів вбачається, що спадкоємцем за законом першої черги на майно [PERSON], яка померла [INFO] року, являється [PERSON], яка прийняла спадщину. Із постанови державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори № 02-31/1348 від 15.11.2018 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну не може бути видане, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, який посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Оскільки, позивачка прийняла спадщину після смерті відповідачки, в тому числі і зазначену земельну ділянку, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно в зв'язку з тим, що відсутні оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, для захисту прав позивача на землю даний позов необхідно задовольнити. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 463 грн. 53 коп.. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved