Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів на його користь у відшкодування моральної шкоди 20 000.00 грн. з відповідача [PERSON] , у відшкодування матеріальної шкоди з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 248 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що 09.08.2016 року приблизно о 20 год. 50 хв. на вул. Приморській поблизу будинку 67 в с. Кароліно - Бугаз Овідіопольського району Одеської області сталася ДТП, під час якої водій автомобіля «ВАЗ - 2101» д/н [NUMBER] відповідач у справі [PERSON] допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та позивача [PERSON] , які отримали тілесні ушкодження. По даному факту ДТП було внесено відомості до ЄРДР від 10.08.2016 року і дії відповідача були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті даної ДТП неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу було завдано численних тілесних пошкоджень у вигляді багато чисельних забоїв, ссадин голови, тулуба, кінцівок, що підтверджується відповідною медичною довідкою та численними фотографіями, зробленими після отриманих позивачем тілесних ушкоджень. Крім того, в рамках кримінального провадження слідчим у справі була призначена експертиза для визначення ступеню тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень. Завдані йому тілесні ушкодження внаслідок ДТП відносяться до легких тілесних пошкоджень, а тому його не було визнано потерпілим у кримінальному провадженні. Проте, це не позбавляє його права звернутися до суду з відповідним позовом про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ-8049441 від 01.04.2016 року. На відновлення свого здоров`я ним було витрачено 248 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000.00 грн. і яка полягає в тому, що отримані ним під час ДТП тілесні ушкодження спричинені відповідачем по перше знаходяться безпосередньо у причинно-наслідковому зв`язку з травмами отриманими в результаті ДТП, крім того дана ДТП завдала йому психологічну травму, що проявлялася в порушенні нормального сну протягом двох місяців після ДТП, навіть на сьогодні він іноді не може одразу заснути, тому вимушений приймати заспокійливі ліки. ДТП сталася у літній період, під час його відпочинку, що змусило його переривати такий відпочинок і щодня відвідувати лікаря, ходити на перев`язки та обстеження. Після скоєння відповідачем ДТП пройшло багато часу, попри це він так і не отямився після отриманих ушкоджень, переживає страшні болі в руці, області спини, відчуває періодичні болі в голові, що також змушує його приймати обезболюючі ліки. До цього часу він переживає душевні страждання, переживання, не має можливості вести повноцінний активний образ життя, який був до ДТП, бо має головні болі, які є наслідками від отриманих травм під час ДТП. Також, в період з серпня 2016 року по день подання позову до суду позивач змушений приймати участь на досудовому слідстві (допити, пояснення, слідчі дії, консультації з фахівцями в області права, що також завдало йому певних незручностей та зайвих переживань. Враховуючи викладене, вважає, що визначений ним розмір моральної шкоди у розмірі 20 000.00 грн. є справедливою компенсацією за отримані ним тілесні ушкодження та пережиті страждання та біль. Ухвалою суду від 26.02.2018 року у справі відкрито провадження, призначено підготовчий її розгляд. Ухвалою суду від 25.07.2018 року закрито підготовчий розгляд справи, призначено її розгляд по суті. 16.05.2018 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , в якому представник просить відмовити повністю в задоволенні вимог позову до [PERSON] , оскільки такий є безпідставним та необґрунтованим. Позивач не визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, а є свідком. Твердження позивача про те, що відповідачем у справі було здійснено наїзд на нього нічим не підтверджено. Крім того, на момент подання письмового відзиву кримінальне провадження не розглянуто судом, тобто рішення про винуватість [PERSON] у завданні тілесних ушкоджень позивачу не має. 17.05.2019 року від представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до суду надійшов письмовий відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, що висуваються до страхового товариства, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не було надано необхідних для прийняття рішення документів, а саме: рішення суду по даній ДТП, документів, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та отриманими позивачем тілесними ушкодженнями (висновок судово-медичної експертизи, рішення суду, постанову про закриття кримінального провадження, і.т.д.). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2016 року приблизно о 20 год. 50 хв. на вул. Приморській поблизу будинку 67 в с. Кароліно - Бугаз Овідіопольського району Одеської області сталася ДТП, під час якої водій автомобіля «ВАЗ - 2101» д/н [NUMBER] відповідач у справі [PERSON] допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та позивача [PERSON] , які отримали тілесні ушкодження. По даному факту ДТП було внесено відомості до ЄРДР від 10.08.2016 року і дії відповідача були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. (а.с. 4). В результаті даної ДТП неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу було завдано численних тілесних пошкоджень у вигляді багато чисельних ушибів, ссадин голови, тулуба, кінцівок, що підтверджується довідкою, виданою Овідіопольською центральною районною лікарнею 09.08.2016 року (а.с. 5). Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2018 року було встановлено, що 09.08.2016 року о 20 год. 30 хв. Відповідач [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем «ВАЗ 2101» у с. Кароліно- Бугаз у напрямку смт. Овідіополь, оскільки йому подзвонили і розповіли, що його дівчині стало зле і вона поїхала до Овідіопольської ЦРВ. Рухаючись по вул. Приморській він в останній момент побачив двох пішоходів, які перебігали дорогу, однак не встиг уникнути зіткнення, внаслідок чого, допустив наїзд на них. Так, рухаючись у вказаному напрямку водій [PERSON] , будучи неуважним, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, виїхав на лівий край проїзної частини, де допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , що рухалися в попутному напрямку по лівому краю проїзної частини, назустріч руху транспорту. Відповідача [PERSON] даним вироком суду визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 286 ч. 2 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято під варту в залі суду. Крім того, вироком задоволено цивільний позов [PERSON] , що діяла в інтересах потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 127-130). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.04.2019 року вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2018 року відносно [PERSON] змінено в частині призначеного покарання та рішення щодо речових доказів. (а.с. 131-136). Крім того, вироком суду було встановлено, що цивільно-правова відповідальність за страховим випадком, внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ - 2101», д/н [NUMBER] , була застрахована у страховій компанії ТДВ СТДВ «Глобус», а тому відшкодувати шкоду, заподіяну потерпілому повинна страхова компанія в межах страхових виплат, визначених страховим полісом. Згідно з приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В матеріалах справи наявні докази того, що в результаті ДТП неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу було завдано численних тілесних пошкоджень у вигляді багато чисельних забоїв, ссадин голови, тулуба, кінцівок, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с. 5-7), численними фотографіями, зробленими після отриманих позивачем тілесних ушкоджень (а.с. 9-12). Крім того, в рамках кримінального провадження слідчим у справі була призначена експертиза для визначення ступеню тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень. Завдані йому тілесні ушкодження внаслідок ДТП відносяться до легких тілесних пошкоджень (а.с. 142-144). Порушення відповідачем [PERSON] пунктів 1.5, 2.3, 2.9, 12.1 ПДР України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та отриманням позивачем легких тілесних ушкоджень. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що цивільно-правова відповідальність за страховим випадком, внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ - 2101», д/н [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] була застрахована у страховій компанії ТДВ СТДВ «Глобус». Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обов`язки страховика визначені у ст. 988 ЦК України, а страхувальника - у ст. 989 ЦК України. У відповідності до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначених договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 21.4 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до приписів п.36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved