Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що29.04.1998 року був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Вони з відповідачем проживали разом у шлюбі більше 10 років, однак останнім часом вони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми - сперечаються та принижують один одного. Між ними виникають сварки та скандали, інколи вони відбуваються в присутності дітей. На її думку, спільне з Відповідачем життя не склалось, оскільки кожен має діаметрально пізні погляди на шлюб та сім`ю, обов`язки подружжя, методи виховання дітей. Відповідач постійно нехтує її інтересами, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними, їхніми дітьми та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, взаємної допомоги. Вона не відчуває жодної підтримки від Відповідача, навіть у вирішенні простих побутових питань. Відповідач самоусунувся від участі в повсякденному житті сім`ї, він не реагує або демонструє повну байдужість на її звернення та прохання щодо виховання дітей, влаштування побуту, спільного життя, не має бажання вислухати її та не прикладає жодних зусиль для розуміння і пошуку шляхів вирішення їх спільних сімейних, особистих проблем та проблем, що пов`язані з вихованням дітей. Відповідач зовсім не піклується і про матеріальне забезпечення сім`ї. Перебуваючи у шлюбі, вона відчуває себе самотньою та може розраховувати лише на власні сили. На даний момент, хоч вони і проживають в одній квартирі, але кожен з нас живе своїм власним життям, ведення між нами спільного господарства припинено. Шлюбних відносин між нею та Відповідачем немає вже давно. У зв`язку із цим вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вони з Відповідачем намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, але ніяких результатів це не дало. У сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вони прикладали для цього максимально можливих зусиль. Останнім часом наші відносини переросли в більш ворожі. Відповідач став чужою людиною для неї, близькості, що була між ними на час укладення шлюбу, вже немає. Примирення з Відповідачем неможливе. Вона переконана, що збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам наших дітей, які мають істотне значення, а саме: інтересам фізичного та духовного розвитку, підтримання гармонійних сімейних відносин, побудованих на почуттях взаємоповаги, любові та взаємодопомоги, створення належних побутових умов для праці, відпочинку та навчання. В разі продовження спільного життя з Відповідачем однією сім`єю, наші з ним стосунки можуть суттєво вплинути на психіку наших дітей, їх погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі, та на формування їх світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім`ї. З питання щодо утримання та виховання дітей спору між нею та Відповідачем на момент подачі цієї позовної заяви немає, оскільки за їх усною домовленістю діти проживатимуть разом зі Позивачем, а Відповідач матиме можливість приймати участь у їх вихованні та утриманні. Відповідач пообіцяв матеріально забезпечувати дітей у добровільному порядку. На момент подачі даної позовної заяви про поділ майна немає. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою Деснянського районного суджу м. Києва від 18 лютого 2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.9). Позивач до підготовчого розгляду не з`явилась, в поданій суду заяві просила справу слухати за її відсутності. Відповідач до підготовчого розгляду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Деснянського районного суджу м. Києва від 31 травня 2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.22). Позивач до судового засідання не з`явилась. Подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.20). Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved