Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У її квартирі з 22.01.2001 року зареєстрований син [PERSON], але фактично з серпня 2012 року і по даний час там не проживає, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню квартири. Разом з тим, всі витрати несе вона сама. А тому, просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, подала до суду письмову заяву, у якій, посилаючись на неспроможність до руху внаслідок перенесеного інсульту, просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що відповідач є сином позивачки, однак разом з нею не проживає з серпня 2012 року. З того часу, він ні разу не приходив до квартири, не допомагає в утриманні квартири та не здійснює оплату за комунальні послуги. На неодноразові її прохання знятися з реєстраційного обліку відмовлявся. З серпня 2012 року, відповідач забравши свої особисті речі, переїхав проживати в квартиру [ADDRESS]. З 15.08.2014 року знаходиться в розшуку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Суд вважає за можливе справу розглянути без участі відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із винесенням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечив представник позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідност. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено в суді, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 08 грудня 1997 року Шепетівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за №3095. Згідно даних домової книги на квартиру [ADDRESS], в ній значаться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року останній помер. Разом з тим, відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 22 січня 2008 року Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області на ім'я [PERSON], останній з 22 січня 2008 року значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Вказаний факт також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Шепетівського МВ УДМС України Хмельницької області від 04.11.2015 року. Як вбачається з акту від 09 жовтня 2015 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], а саме: кв. № 1 [PERSON], кв. № 2 [PERSON], кв. № 3 [PERSON], та посвідченого майстром Приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» Колесник Л.Є., [PERSON], який проживав в квартирі [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON] в серпні 2012 року вибув із вказаної квартири на інше місце проживання і перевіз предмети особистого користування (одяг, взуття, білизну, постіль, кухонний посуд), інші побутові речі та майно. З серпня 2012 року і по даний час він не з'являється у вказаній квартирі. Відповідно до повідомлення № М/53 від 14.09.2015 року Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] з 15.08.2014 року оголошений в розшук Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області за ухилення від органів досудового розслідування за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст.191 ч. 5 КК України. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що добре знають позивача [PERSON] та її сина [PERSON], оскільки проживають неподалік. Вказували, що позивач в даний час хворіє, не може пересуватися самостійно, оскільки перенесла інсульт, а вони часто бувають у неї вдома, навідують, допомагають по господарству, купують продукти харчування. А тому, стверджують, що її син [PERSON] разом із нею в квартирі не проживає з серпня 2012 року, її не провідує, не допомагає, житлом не цікавиться. Отже, судом не встановлено поважних причин відсутності [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. З огляду на вказане, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] в серпні 2012 року добровільно залишив спірну квартиру і не проживає у ній понад три роки без поважних причин. З часу залишення квартири [PERSON] житловою площею у ній не цікавиться. Та обставина, що відповідач, обравши собі інше місце проживання, залишився перебувати на реєстраційному обліку у спірному будинку, значення для вирішення даного спору не має, оскільки наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням чи відмови в цьому. Вирішуючи позов, суд виходить з положень ст. 391 ЦК України, яка надає власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, та ст. 383 ЦК України, відповідно до якої власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушує право останньої вільно розпоряджатися своїм майном. Порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання [PERSON], який вибув на постійне проживання в інше жиле приміщення, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved