Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Служби у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просив визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши у графі відомості про батька - дані про прізвище, ім`я та по батькові, число, місяць та рік народження позивача. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з жовтня 1986 року. Від шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] . 25.03.1993 року шлюб було розірвано. С жовтня 2001 року вони знову почали проживати однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та проживали в її будинку. [INFO] в них народився другий син- [PERSON] . Оскільки позивач і [PERSON] офіційно не були в зареєстрованому шлюбі, цивільна дружина записала в свідоцтві про народження сина своє прізвище - [PERSON] , а по батькові - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. На даний час неповнолітній син проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. 16.01.2020 року позивач звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова стосовно визнання батьківства, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.05.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 15.04.2020 року під час підготовчого судового засідання в якості третьої особи залучено [PERSON] , до родини якої було тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування, на підставі наказу №16 від 24.01.2020 року Департаменту служб у справах дітей служби у справах дітей по Немишлянському району Харківської міської ради. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Служби у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Майба Д.Д., яка діє на підставі довіреності № 31 від 02.02.2020 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує. Третя особа- Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти позову не заперечує. Третя особа- [PERSON] у судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснивши, що є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , та визнає усі обставини, викладені позивачем у позові. Крім того, в судовому засіданні усі обставини позову визнав неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та просив суд позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , третьої особи [PERSON] , вислухавши думку дитини, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи підтверджують доводи позивача, що з жовтня 1986 року по 25.03.1993 року він перебував у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] . В судовому засіданні неповнолітній [PERSON]. та третя особа [PERSON] визнали, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] , в них є спільними матір та батько. Судом встановлено, що 25.03.1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ( свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом запису актів громадянського стану 07.02.1995 року). В подальшому [PERSON] вступав у зареєстрований шлюб з [PERSON] 25.03.1995 року, але 23.01.2003 року вказаний шлюб було розірвано, що підтверджуєтьмя даними, які містяться у паспорті позивача. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.05.2017 року Фрунзенським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Положеннями частини 1 ст.135 СК України врегульовано, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України відомості про батька неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , при реєстрації актового запису про його народження були записані саме такому порядку. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) від 11.01.2020, встановлено, що мати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , померла [INFO] . Позивач стверджує, що на час народження спільної дитини не в зареєстрованому шлюбі проживав однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] . Згідно з частиною 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до вимог частин 1,2,4 ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 22.07.2014, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт народження [PERSON] , [INFO] , під час спільного проживання позивача та [PERSON] за вищезазначеною адресою однією сім`єю без реєстрації шлюбу визнав в судовому засіданні сам неповнолітній [PERSON] та його тітка [PERSON] , які пояснили в судовому засіданні, що батьками та матір`ю як [PERSON] , так і його брата [PERSON] є - позивач [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження спільного виховання [PERSON] та [PERSON] неповнолітньої дитини [PERSON] з боку позивача було надано сімейні фотознімки, які також були визнані з боку [PERSON] та його тітка [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. З моменту народження неповнолітній [PERSON] вважає позивача власним батьком, цей факт ніколи ніким не заперечувався у колі його сім`ї та родичів. Відповідно до звіту тесту ДНК на батьківство, який виданийENDEAVOR DNA LABORATORIES , між [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , як ймовірний батько, [PERSON] не може бути виключений у якості біологічного батька тестованої дитини, ці данні гуртуються на аналіз локусів SТR, перерахованих вище, ймовірність батьківства- 99,9998%. Факт прийняття участі в проведенні вказаних генетичних досліджень під час судового розгляду справи неповнолітній [PERSON] визнав беззаперечно. Враховуючи висновок експерта, який з незаперечною вірогідністю вказує на батьківство саме позивача по відношенню до батьківства неповнолітнього [PERSON] , суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення батьківства [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126,127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. П.2.16.4. Розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Частиною 4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Враховуючи наведене, суд вважає можливим внести зміни до актового запису № 450 від 29.07.2005 року, зробленого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про народження 06.07.2005 року дитини [PERSON] , зазначивши у графі відомості про батька дані про прізвище, ім`я та по батькові, число, місяць та рік народження позивача, як про це заявлено вимоги у позові. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved