Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Веселий Роздол», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 09 листопада 2011 р. недійсною, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки розміром 11,76 га , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку. На підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку 28.07.2008 році було укладено договір оренди земельної ділянки з ПП «Веселий Роздол» терміном на 5 років, дію якого було визначено до 28.07.2013року. Після закінчення пятирічного строку позивач, не повідомив орендаря про припинення договору і тому договір було продовжено на той самий строк. Нещодавно позивачу стало відомо, що існує додаткова угода, за умовами якої договір закінчується в 2021р. 04.11.2016р. позивач отримав копію додаткової угоди у відділі Держземагенства у Доманівському районі, відповідно до умов якої строк дії договору продовжено на 12 років. Позивач стверджує, що такого правочину він не укладав, підпис на додатковій угоді йому не належить, а тому й звернувся до суду з позовом про визнання даної додаткової угоди недійсною. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. Представник третьої особи: Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області в судове засідання надали письмове заперечення і просили справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що 28.07.2008р. між [PERSON] та ПП «Веселий Роздол» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 11,76 га, розташованої в межах території Володимирівської сільської ради строком на пять років. Даний договір був зареєстрований у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 05 березня 2009р. за № 040901300068. 09.11.2011р. між [PERSON] та ПП «Веселий Роздол» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 040901300068 від 05.03.2009р., відповідно до умов якої, строк дії договору оренди з 5 років збільшено до 12 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Доманівському районі 07.11.2012р. за № 482270004002253. Право власності [PERSON] на земельну ділянку загальним розміром 11,83 га, яка складається із ділянок площами 11,76 га та 0,07га, розташованих в межах території Володимирівської сільської ради, Доманівського району, Миколаївської області, підтверджується копією Державного акту про право приватної власності на землю серії II-МК № 044317, виданого 11.11.2002р. Позивач в позовній заяві стверджує, що додаткову угоду від 09.11.2011р. до договору оренди земельної ділянки він не підписував і ніяких осіб на його підписання від імені позивача не уповноважував, як це передбачено ч. 4 ст. 207 ЦК України, крім того намірів на продовження договірних відносин стосовно оренди землі взагалі не мав.. Відповідно до ст.203 ЦК України, за загальними вимогами щодо чинності правочину, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Ствердження позивача про те, що він не підписував додаткову угоду до договору оренди землі від 09.11.2011р.. підтверджується письмовими доказами по справі, а саме висновком судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до висновку судово - почеркознавчої експертизи від 13.09.2017р. № 17-571, підпис від імені [PERSON] в оригіналі додаткової угоди до договору від 09.11.2011р., реєстраційний номер 482270004002253 від 07.11.2012р. в графі «Орендодавець» у розділі «Підписи сторін» після слів «Орендодавець» виконано не самим [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ст.215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи , що підписання даного договору не позивачем , а іншою особою, суперечить його волевиявленню та не відповідає його внутрішній волі, суд вважає, що це є підставою для визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 09.11.2011р.. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача , які складаються із витрат на проведення судо-почеркознавчої експертизи в сумі 2971.20 грн. та судового збору в сумі 551.20 грн., документально підтверджені.

Outcome: approved