Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] міської ради, треті особи - державний нотаріус Першої [PERSON] державної нотаріальної контори, приватне підприємство «Люкс», про визнання права власності на майно, а саме просить визнати за нею право власності на ? частину квартири № 38, що в будинку № 35 по проспекту Злуки в м. Тернополі, як частку у спільно нажитому у шлюбі із [PERSON] майні подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. За час шлюбу ними була придбана квартири № 38, що в будинку № 35 по проспекту Злуки в м. Тернополі. 12.06.2010р. її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану квартиру і вона є одним із спадкоємців за законом після його смерті. 30.11.2015року рішенням Тернопільського міськрайонного суду визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого, 12.06.2010 року, чоловіка [PERSON]. У визнанні права власності на цілу квартиру їй було відмовлено, оскільки 1/2 частина вказаної квартири належить їй, відповідно до вимог Сімейного кодексу України, так як спірна квартира набута за час перебування [PERSON] у шлюбі з спадкодавцем [PERSON]. При зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засідання позивач та її представник не зявились, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Представники третіх осіб - державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], приватного підприємства «Люкс» в судове засідання не зявились, однак надали суду заяви про слухання справи у їх відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. 19.10.1985 року [PERSON] одружилася з [PERSON], і змінила своє прізвище на Кучма, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ИД № 396401, виданим 19.10.1985 року відділом ЗАГСу [PERSON] міськвиконкому. 21.12.1990 року [PERSON] з сімєю в складі 3-х чоловік видано, на підставі рішення загальних зборів житлово-будівельного кооперативу № 80 від 18.08.1990 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 435 від 23.10.1990 року, ордер МК № 388 на право заняття житлового приміщення, житловою площею 39,84 кв.м, яке складається з 3-х кімнат, по вул. Енергетичній, 23 б/38 в м. Тернополі. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 314 від 11.06.1991 року Про перейменування вулиць міста та присвоєння номерів будинкам, вулиця Енергетична перейменована на проспект Злуки, будинку № 23б присвоєно № 35. 12.06.2010 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть І-ИД № 102081, видане 14.06.2010 року відділом РАЦС [PERSON] міського управління юстиції). Відповідно до договору про поділ спадкового майна від 28.05.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 4-1584, заявлена до спадкування квартира входить до складу належної за законом частки у спадщині позивача [PERSON] 30.11.2015року рішенням Тернопільського міськрайонного суду визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого, 12.06.2010 року, чоловіка [PERSON]. Згідно даного рішення, 05.02.2016року, [PERSON] зареєструвала право власності на ? частину квартири № 38, що в будинку № 35 по проспекту Злуки в м.Тернополі. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2016 року за вих. №679/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як частку в спільному майні подружжя, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як частку у спільно нажитому у шлюбі із [PERSON] майні подружжя .

Outcome: approved