Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менш встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з 01.02.2016 до повноліття дітей. У зв?язку зі зміною положень законодавства звернулась до суду, просила збільшити розмір аліментів які стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частини від його заробітку (доходу) на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд проводити судові засідання без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову та просить суд проводити судові засідання без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 01 березня 2012 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 35. Батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 06 серпня 2008 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 96. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року по справі № 631/158/16-ц року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менш встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з 01.02.2016 до повноліття дітей. На підставі вказаного рішення 13 квітня 2016 року Нововодолазьким районним судом Харківської області видано виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менш встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з 01.02.2016 до повноліття дітей . Судом встановлено, що між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є погіршення матеріального стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 51 Конституції України визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Приписами ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктами 3 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 цієї ж постанови розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд приймає до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі й не заперечував проти задоволення позову, є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування та ним не надано будь-яких доказів погіршення його матеріального стану та зміни сімейного стану, які могли бути враховані при зміні розміру аліментів. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та потребують достатньої матеріальної допомоги, необхідної для гармонійного розвитку. Крім того, суд ураховує, що з моменту винесення рішення Нововодолазьким районним судом Харківської області від 30 березня 2016 року по справі № 631/158/16-ц, провадження № 2/631/213/16 року з приводу стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей, збільшився розмір мінімальної заробітної плати та прожитковий мінімум на неповнолітніх дітей відповідного віку. Так, на підставі Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки розмір мінімальної заробітної плати за період з 1 січня 2016 року по 1 січня 2020 року збільшився з 1378 грн. до 4723, 00 грн та прожитковий мінімум на неповнолітніх дітей віком від 6 до 18 років за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2020 року - з 1455грн до 2027 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України була викладена в такій редакції, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, аліменти, стягнуті за рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 жовтня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за мінімальним розміром є меншими ніж мінімальний розмір аліментів на одну дитину в редакції Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 152/100/18, провадження № 61-40460 св 18 вказав, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, збільшити аліменти, стягнути з відповідача 1/3 частину від його заробітку (доходу) на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, оскільки вказаний розмір аліментів є справедливим, відповідає вимогам закону, буде достатнім для задоволення потреб дітей та не є надмірним тягарем для позивача. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved