Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 01.11.2017р. до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якій просить -позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]; -встановити опіку над малолітнім [PERSON], [INFO]; -призначити [PERSON], [INFO], опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]; -стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що є рідною бабусею малолітнього [PERSON]. Її донька [PERSON] - мати малолітнього [PERSON] є одинокою матір'ю, незаміжня, відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини відповідно вимог ч.1 ст.135 СК України. Дитина з самого народження постійно проживає в її сім'ї за адресою: [ADDRESS]. Донька [PERSON] деякий час проживала за вищевказаною адресою разом із сином. Хлопчик підростав в сімейному колі та любові, якою його оточили бабуся, дідусь та рідна тітка. Мати [PERSON] стала все частіше зникати з дому в невідомому напрямку, залишати сина, не турбуючись чим дитина харчується, чого потребує. [PERSON] ніде ніколи не працювала, її відсутність вдома не пов'язана з пошуком роботи. Після повернення додому донька дивно поводилась: постійна зміна настрою, прояви агресії, байдужість до дитини. Вже понад двох років [PERSON] не проживає вдома, залишивши малолітнього сина без батьківського піклування, зовсім не цікавиться життям, здоров'ям та навчанням дитини, не надає ніякої допомоги, місце її постійного перебування не відомо. Державна допомога, яку [PERSON] отримує на сина, нею на її власні потреби. Донька має залежність від вживання наркотичних засобів (опіатів), які вживає вже протягом тривалого часу, а спроби вилікуватись та повернутись до нормального життя ні до чого не призвели. Крім того в серпні 2017р. випадково стало відомо, що [PERSON] народила ще одну дитину, яка за медичними показниками перебуває у Харківському міському перинатальному центрі без супроводу матері, з синдромом відміни наркотиків, хвора на вроджений гепатит С. У вихованні та матеріальному забезпеченні дитини [PERSON] не приймає, ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку чим просить встановити опіку на дитиною, так як їй необхідно вирішувати питання щодо навчання та розвитку дитини, захисту її немайнових та майнових прав. З народження онука, вона замається його вихованням та розвитком, вирішує питання відвідування дитиною загальноосвітньої школи, спортивної секції та інших гуртків. Має постійне місце роботи та дохід, де позитивно характеризується, медичних протипоказань щодо виконання обов'язків опікуна не має, до кримінальної відповідальності не притягувалась. За місцем проживання є всі зручності та необхідні умови для виховання та розвитку дитини. Разом з тим, враховуючи обов'язок батьків по утриманню дитини, відсутність офіційного працевлаштування відповідачки та постійного доходу, вважає за можливе стягнути з останньої аліменти на утримання малолітнього [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала доводи викладені у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надано нотаріально засвідчену заяву від 14.11.2017р., в якій вона відмовляється від малолітнього [PERSON], [INFO], дає згоду на усиновлення дитини та просить розглядати справи без її участі. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Товстоп'ятова О.М. підтримала позов, надала висновок про доцільність встановлення опіки та зазначила, що задоволення позовних вимог буде відповідати інтересам дитини. Суд, вислухавши позивача, представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що позивач [PERSON], [INFO], є рідною матір'ю відповідача [PERSON], [INFO], та бабусею малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Відповідно до актового запису про народження №1710 від 24.04.2008р., який виконано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. (свідоцтво про народження [NUMBER] віл 24.04.2008р.) . Відомості про батька дитини записані за заявою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України (довідка відділу реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції №149-03-06 від 24.04.2018р.). Дитина зареєстрована та проживає у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], за місцем проживання позивача, яка є співвласником житла. З акту обстеження умов проживання вбачається, що житло розташоване на 1 поверсі 2 поверхового будинку, складається з двох кімнат, які добре облаштовані, затишні, чисті, присутні всі комунальні зручності. У [PERSON] є окреме місце для відпочинку та навчання, місце для зберігання особистих речей. Для виховання дитини створені належні умови. За зазначеною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON], 2008 р.н., бабуся [PERSON], 1963 р.н., дідусь [PERSON], 1954 р.н.. Члени сім'ї погоджуються, що дитині буде на користь для гармонічного розвитку та успішної соціалізації залишатися з бабусею та дідусем. Харківською ЗОШ І-ІІІ ступенів №22 надано характеристику учня 3 классу [PERSON], в якій зазначено, що бабуся дитини цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до його виховання в сім'ї, регулярно відвідує школу та цікавиться успіхами та досягненнями дитини. Режим і дозвілля [PERSON] організовані для різнобічної реалізації його особистості та гармонійного розвитку. [PERSON] серйозно займається спортом в секції спортивної гімнастики та відвідує інтелектуальний гурток, куди його регулярно відвозить бабуся. Він залюбки допомагає по домашньому господарству, має багато друзів та знайомих поза школою. Вихований, старанний, доброзичливий, активний, комунікабельний учень. КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14», в якій на обліку знаходиться [PERSON], надано інформацію, про те що з питань здоров'я до лікарів поліклініки в перші роки життя дитини зверталась мати дитини. за останні роки мати в поліклініку не зверталась, з хлопчиком постійно знаходиться його бабуся [PERSON]. Рекомендації лікарів бабуся дитини виконує, дитина завжди знаходиться під наглядом. [PERSON] працює у ФТІНТ ім.Б.І.Веркіна НАНУ на посаді заступника головного бухгалтера. Матеріального забезпечена, за місцем проживання характеризується позитивно, медичних протипоказань щодо виконання обов'язків опікуна не має, до кримінальної відповідальності не притягувалась. Звертаючись з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав позивачем вказано, що відповідач, будучи матір'ю дитини, зовсім не цікавиться життям та здоров'ям малолітнього, ніякої участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання не надає, проживає окремо від дитини, має залежність від вживання наркотичних засобів. Мати дитини, [PERSON], надала нотаріально засвідчену заяву від 14.11.2017р. про відмову від малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради надано висновок №45 від 25.10.2017р. про доцільність та відповідність інтересам дитини встановлення опіки над малолітнім [PERSON] та призначення його опікуном [PERSON]. Кандидат в опікуни має необхідні умови для виховання та розвитку дитину. Члени сім'ї не заперечують проти призначення [PERSON] опікуном дитини. Крім того, малолітній [PERSON] надав письмову заяву щодо призначення [PERSON] своїм опікуном. Дитина висловлює свою щиру прив'язаність до бабусі, оскільки він змалечку проживає разом з нею та дідусем. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON] та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не надає матеріальну допомогу на її утримання, не займається розвитком і вихованням, проживає окремо від дитини. Підстави позбавлення батьківських прав визначено ст.164 СК України. Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Враховуючи встановлені факти, суд приходить до переконання, що відповідачка фактично самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, залишила дитину на утримання бабусі, подала заяву про відмову від дитини, що свідчить про свідоме і тривале нехтування та ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків щодо дитини та є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст.243 СК України опіка встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органа опіки і піклування. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, щодо доцільності встановлення опіки над малолітнім [PERSON] та призначення опікуном [PERSON], суд прийшов до висновку, що кандидатом в опікуни та відповідними державними органами було дотримано передбачений діючим законодавством порядок розгляду питань про встановлення опіки. Позивач має необхідні умови для виховання та розвитку дитини, з великою відповідальністю ставиться до проблеми опіки, почуває себе готовою прийняти, а фактично вже прийняла на себе всю відповідальність за долю онука. Встановлення опіки та призначення опікуном позивача є доцільним та відповідає інтересам дитини. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явилась, відомостей щодо постійного місця роботи та регулярного заробітку не надала, суд, оцінивши встановлені під час судового розгляду обставини, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення із позовом 01.11.2017р. та до досягнення [PERSON] повноліття. Щодо розподілу судових витрат по справі слід зазначити, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн., який відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.60 ЦК України, ст.ст.150, 164, 166, 180-182, 243-244 СК Сімейного кодексу України,

Outcome: approved