Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до Яблунівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що 03.07.2010 року в с. Яблунівка, Білоцерківського району Київської області помер його батько [PERSON]. Все своє майно, відповідно до заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 03.02.2010 року, зареєстрованого у реєстрі за № 7, заповів позивачу [PERSON]. До складу спадкового майна входить земельна ділянка (пай), розміром 2,0729 га, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належав спадкодавцю. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, серії ЯИ № 669757, виданий на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації № 36 від 16.01.2009 року. Позивач звернувся до Білоцерківської райдержнотконтори, де за його заявою відкрито спадкову справу до майна померлого 03.07.2010 року його батька [PERSON] та видано йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, правовстановлюючі документи на яке відповідали вимогам чинного законодавства, окрім свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай), розміром 2,0729 га., так як його батько за життя не зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку. 25.09.2012 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В зв»язку з цим, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON], право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку (пай), розміром 2,0729 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області. В відкрите судове засідання позивач не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду, через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач - Яблунівська сільська рада свого представника в судове засідання не направила, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, подали до суду лист, в якому просять розглянути справу без участі їх представника, позов визнають. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 03.07.2010 року в с. Яблунівка, Білоцерківського району Київської області помер [PERSON], який є батьком позивача. Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ОК № 191483 та копією свідоцтва про народження, серії АВ № 144821. Все своє майно, відповідно до заповіту, який посвідчений секретарем Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 03.02.2010 року, та зареєстрований у реєстрі за № 7, спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON], що підтверджується копією цього заповіту. До складу спадкового майна померлого [PERSON], входить слідуюче майно: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Яблунівка, вул. Росьова, 31; земельна ділянка, площею 0,2780 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Ш-КВ № 049916; земельна ділянка (пай), розміром 2,0729 га, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належав спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ № 669757, який виданий на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації № 36 від 16.01.2009 року. Позивач звернувся до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав та щодо отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, де за його заявою було відкрито спадкову справу до майна померлого 03.07.2010 року його батька [PERSON]. Позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, правовстановлюючі документи на яке відповідали вимогам чинного законодавства. Таким майном зокрема є: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Яблунівка, Білоцерківського району, Київської області, по вулиці Росьовій, за номером 31 та земельна ділянка, площею 0,2780 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та призначена для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства. Вказане підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 13.09.2011 року, які посвідчені державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай), розміром 2,0729 га. позивач не отримав, так як спадкодавець [PERSON] за життя не здійснив державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, в звязку з чим 25.09.2012 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом встановлено, що крім позивача, ніхто інший спадкове майно не прийняв, про що зазначено в постанові державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище майно у звязку з тим, що спадкодавець за життя не здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна, якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] фактично за життя був власником спірного майна, однак, за життя належним чином не здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, тому права спадкоємця [PERSON] підлягають захисту в судовому порядку. Позивач по справі являється спадкоємцем за заповітом. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спірна земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно, оформити через органи нотаріату право на спадщину не вбачається можливим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача. Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved