Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 16 березня 1985 року уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Палацом урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис №323 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] За час перебування у шлюбі мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з [PERSON] не склалося через непорозуміння та різні погляди на сімейні відносини, різне ставлення кожного з них до сімейних цінностей. З 1996 року шлюбні відносини з відповідачкою припинилися. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився до зали судового засідання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася до зали судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Згідно медичної документації позивача, останній на даний час хворіє і за станом здоров'я не може виїхати до місця проживання відповідача. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 березня 1985 року, про що Палацом урочистих подій м. Миколаєва зроблено запис №323 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, та враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved