Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові посилається на те, що між нею [PERSON] та [PERSON] 22.07.2008 р. зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу в подружжя народилось двоє синів: [PERSON], 14.02.2009 р. н., [PERSON], 01.12.2011 р. н. Однак, в сімї виникають постійні сварки, суперечки, непорозуміння. В подружжя різні погляди на життя, що призвело до зникнення почуття любові і поваги один до одного. Вказує, що вже більше пів року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Неодноразові намагання примиритись і продовжувати жити разом нічого не дали, а тому збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам сторін. Зазначає, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем і по сьогоднішній день діти проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Обоє синів є інвалідами, що підтверджується відповідними посвідченнями. За таких обставин, останні потребують постійної сторонньої допомоги і додаткових витрат на лікування. Позивач самостійно не в змозі забезпечити їх матеріально в повній мірі. [PERSON] надає допомогу на одну дитину орієнтовно в розмірі 750 грн. на місяць, що недостатньо для належного їх розвитку і лікування. Просить суд, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 22.07.2008 р., актовий запис\~ № 979 - розірвати. Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та просив стягнути аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-МИ № 039679 від 22.07.2008 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище «Ткачук». (а.с. 5). Згідно з свідоцтвом про народження серія І-МИ № 151288 від 10.12.2011 року, [PERSON] народився 01.12.2011 року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). У відповідності до свідоцтва про народження серія 1-МИ № 091517 від 02.03.2009 року, [PERSON] народився 14.02.2009 року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно з довідкою МСЕК серія 2-18 АЄ № 223687, [PERSON] є інвалідом третьої групи та обмежено дієздатним. (а.с. 16). Відповідно до ст. 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Із ч. 2 ст. 157 СК України, вбачається, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сімю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. А також, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач є інвалідом третьої групи, у звязку з чим є обмежено дієздатним і його єдиним доходом є соціальна пенсія. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved