Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, що був зареєстрований 15.11.1984 року Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №122. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Будь - яке налагодження сімейних стосунків та збереження шлюбу на думку позивача неможливе. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та просить розглядати справу у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання, що були призначені на 01.09.2016 року, 22.09.2016 року, 28.11.2016 року, 21.12.2016 року та на 10.01.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються не надав. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 1984 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 122, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим повторно 18 грудня 1998 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання позивача відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved