Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.11.2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка №57 площею 6,7508 га, розташована на території Чабанівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 012053. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно вона заповідала відповідачу [PERSON] В свою чергу [PERSON], своєю заявою від 12.11.2013 року, звернулася до компетентних та зацікавлених органів з метою прийняття спадщини після [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину до цього часу [PERSON] не отримала. Зараз [PERSON] не бажає успадковувати майно [PERSON], та своєю заявою від 01.08.2016 року відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки [PERSON] Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], як її донька і тому має право на спадкування за законом. Оскільки спадкоємець за заповітом [PERSON] не бажає приймати спадщину [PERSON], то позивач має право на спадкування, у звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 03.11.2013 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка №57 площею 6,7508 га, розташована на території Чабанівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 012053 (а.с. 14). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно вона заповідала відповідачу [PERSON] (а.с. 13). В свою чергу [PERSON] своєю заявою від 12.11.2013 року (а.с. 19) звернулася до компетентних та зацікавлених органів з метою прийняття спадщини після [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину до цього часу [PERSON] не отримала. Зараз [PERSON] не бажає успадковувати майно [PERSON], та своєю заявою від 01.08.2016 року (а.с. 20), відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки [PERSON] Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], як її донька і тому має право на спадкування за законом. Оскільки спадкоємець за заповітом [PERSON] не бажає приймати спадщину [PERSON], то позивач має право на спадкування, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, спадкоємцем за заповітом є відповідачка [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки [PERSON], яка є спадкоємцем за законом першої черги, як донька спадкодавця. Позивач бажає прийняти спадщину, тому звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, за захистом своїх прав. Відповідач не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1220, 1221, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України,

Outcome: approved