Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Томаківського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітомпісля смерті батька [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до дублікату заповіту від 15.01.2016, зареєстрованому в реєстрі за №2, [PERSON] заповітом від 08.08.2006 №127 (далі - Спадкодавець), усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі свої майнові права та обов'язки, які набуті ним на час укладення заповіту та після - до дня смерті, заповів сину - [PERSON], тобто йому. Позивач зазначає, що після смерті спадкодавця утримує та доглядає за житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, присадибну земельну ділянку під ним площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою вул. Пащенка, 34, с.Топила Томаківського району Дніпропетровської області, якими покійний володів при житті (далі - Спадкове майно). Після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно. Позивач зазначає, що для оформлення спадкової справи та отримання спадкових правовстановлюючих документів він звернувся до виконуючого обов'язки державного нотаріуса Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті спадкодавця. Однак, нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.11.2015 №1-232 на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.25 га з кадастровим номером 1225485500:03:001:0358 (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12152469) та для ведення особистого селянського господарства площею 0.21 га з кадастровим номером 1225485500:03:001:0359 (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12152754). В оформлені права спадщини на вищевказаний житловий будинок з будівлями та спорудами йому було відмовлено державним нотаріусом, в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме, свого часу договір купівлі-продажу від 28.01.1974 №56 не був зареєстрований відповідним органом реєстрації права власності на нерухоме майно. [PERSON] сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області видано довідку про адресу, в якій йдеться, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на присадибній земельній ділянці з кадастровим номером 1225485500:03:001:0358, яка належить [PERSON], посвідчено Договором купівлі-продажу до якого ТОВ «ЮГПРОФЕКСПЕРТ» від 26.04.2016 виготовлено технічний паспорт. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Статтею 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Крім того, до розгляду справи по суті, позивач звернувся до суду в порядку ст. 31 ЦПК України із заявою про збільшення позовних вимог, а саме просить також визнати факт володіння [PERSON] вищевказаним житловим будинком з будівлями та спорудами, за його життя, тобто просить визнати останнього власником даного будинку. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому позов зі збільшеними позовними вимогами підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але також подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просить розглянути справу на розсуд суду, при цьому заперечень проти позову не надано. Третя особа також подала заяву про розгляд справи за відсутності державного нотаріуса. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії ІКИ № 412401, виданого 08.08.2011 р. виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровській області, вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер 04.08.2011 року /актовий запис № 25 /. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповів своєму сину - [PERSON], який є позивачем у даній справі, усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Томаківського району 08.08.2006 року за реєстровим № 127, дублікат якого видано 15.01.2016 р., що має силу оригіналу /зареєстровано в реєстрі за № 2/. Згідно даних договору купівлі продажу, укладеного 28.01.1974 року між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що останній дійсно свого часу придбав спірний житловий будинок з господарчими будівлями, розташованого за адресою: с.Топило Томаківського району Дніпропетровської області. В оформлені права спадщини на житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою вул. Пащенка, буд 34, с. Топила, Томаківського району, Дніпропетровської області державним нотаріусом було відмовлено позивачу, в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме, вищевказаний договір купівлі-продажу від 28.01.1974 р. за реєстром №56 не був зареєстрований відповідним органом реєстрації права власності на нерухоме майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2015 року. Житловий будинок з будівлями та спорудами, право на який посвідчено договором купівлі-продажу від 28.01.1974 № 56, розміщений на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) площею 0,25 га з кадастровим номером 1225485500:03:001:0358 знаходиться за присвоєною адресою: с.Топила, вул. Пащенка, 34 Томаківського району, що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою від 02.08.2016 р. за вих. № 1358, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради. Крім того, позивачем додано до матеріалів справи технічний паспорт на вказаний житловий будинок, виготовлений станом на 26.04.2016 року ТОВ «ЮГПРОФЕКСПЕРТ». Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] фактично являвся власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: с.Топила, вул. Пащенка, 34 Томаківського району. З наданої державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в.о. Томаківської ДНК копії спадкової справи № 256/2011, заведеної після смерті [PERSON], померлого 04.08.2011 року, вбачається, що крім заяви спадкоємця за заповітом [PERSON], який є позивачем у даній справі, є також заява дружини померлого [PERSON], яка згідно ст. 60 СК України має право на частку в спільному майні подружжя, але одержувати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя не бажає, тобто згідно ст. 1241 ЦК України відмовилася від отримання обовязкової частки спадщини. Також з копії спадкової справи вбачається, що позивач у справі раніше отримував свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.11.2015 р., зареєстровано в реєстрі №1-232, на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.25 га з кадастровим номером 1225485500:03:001:0358 (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12152469) та для ведення особистого селянського господарства площею 0.21 га з кадастровим номером 1225485500:03:001:0359 (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12152754. При цьому суд вбачає, що спадкові права на спірний житловий будинок позивач не оформив до теперішнього часу. Згідно п.4.12 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до пункту 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті [PERSON], а письмові докази свідчать про те, що саме [PERSON] являвся власником зазначеного нерухомого майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1\~ст. 88 ЦПК України\~передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати йому судові витрати сплачені двома платежами на загальну суму 826,80 грн. ( 551,20 грн. за позов з вимогою майнового характеру + 275,60 грн.- за позов з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення ), тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved