Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання договору, відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання договору, посилаючись на те, що 02.03.2015 року з [PERSON] компанію ТОВ «ІГК» було укладено договір майнового лізингу №805174. Згідно умов Договору, передбачених пунктом 2.1, лізингодавець, яким є відповідач, зобовязується придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач, зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі. Пунктом 3.1 Договору визначено, що предметом лізингу є трактор МТЗ-82 Беларус. Трактор МТЗ-82 Беларус, передається Відповідачем у користування Позивачу протягом строку, який становить не більше 120(сто двадцяти) робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача авансового платежу та комісії за передачу предмету лізингу. Вартість предмету лізингу становить 180 000 грив., а сума авансового платежу становить 50% від повної вартості трактора, тобто 90 000 грив. трактора, ним на рахунок відповідача 02.03.2015 року була перерахована «вартість фінансування» в сумі 36 000 грив., про що свідчить банківський чек від 02.03.2015р.за яким сума комісії становить 364 грн. Продовжуючи виконувати умови Договору, позивач 12.03.2015 року вніс на рахунок відповідача авансовий платіж в сумі 90 000 гривень, підтверджений банківським чеком від 12.03.15 р.за яким сума комісії становить 500 гривень. Крайній строк поставки трактора закінчився 08.09.2015 року. 11.09.15року на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою повернення повної суми сплачених грошових коштів, тобто 126 000 гривень. Останній в телефонній розмові не заперечував проти отримання грошей за договором, але відмовився добровільно їх повернути. Відповідач одностороннє не виконав взяті на себе зобовязання, що не допускається, як умовами Договору, так і вимогами ст. 615 ЦК України. В даному випадку відповідач істотно порушив умови договору, не поставив: трактор МТЗ-82 Беларус в установлені договором строки, чим завдав останньому шкоду, значною мірою позбавивши того, на що він розраховував при договору, тому просить стягнути усі витрати, до яких він відносить сплату авансового платежу в сумі 90 000 грив., сплату «вартості фінансування» в сумі 36 000 грив. та суми комісії за проведення цих платежів банківською установою 864,00 грив. Загальна сума збитків складає: 126 864 грив.. Відповідач маючи домінуючу позицію по відношенню до позивача при укладенні договору, застосував у договорі по відношенню до останнього штрафні санкції, а відносно себе таких санкцій в Договорі не прописав(розділ 12 Договору). Враховуючи положення ст.8 ЦК України, яка передбачає аналогію цивільних відносин стосовно не врегульованих договором взаємовідносин, вважаю за можливе застосувати положення п. 12.1 Договору до відповідача за невиконання взятих на себе зобовязань, а саме стягнути пеню. Ст. 546 - 552 ЦК України надають право на стягнення пені. Останнім днем для виконання взятих на себе зобовязань було 08.09.2015 року. Пеня стягується за кожний день невиконання зобовязання, розрахунок пені проводиться розпочинаючи з 09.09.2015 року по 20.01.2016 р. що становить 137 дня, з урахуванням подвійної облікової ставки, яка встановлюється Постановами НБУ, пеня буде складати 21361,31 грн. Крім цього, на підставі ст. 611 ЦК України просить стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 грн., так як позивач отримав певні душевні страждання у звязку з тим, що відповідач невиконанням взятих на себе зобовязань, фактично припустивсь обману і заволодівши на підставі договору грошима, користується ними до цього часу, добровільно повертати їх не хоче, він фактичне позбавленній користівання своєю власністю(грошима), які він міг використати за своїм розсудом, але не може це зробити, так як його позбавив цієї можливості, відповідач порушив його плани,повязані з придбанням трактора, це і певна трата особистого часу для того, щоб отримати свої гроші. Позивач просить стягнути також витрати на надання правової допомоги, яка на день подання позову складає 1000 гривень, оформленням довіреності в сумі 250 гривень та такі затрати, що повязані з явкою до суду. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі і дав пояснення про обставини, викладені вище. Представник відповідач [PERSON] компанії ТОВ «ІГК» в судове засідання не зявився, сповіщався за останнім відомим місцем знаходження, заперечень не надав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню частково. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року із змінами та доповненнями, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Правовідносини, що виникають із договору лізингу регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК України, в якому відсутні положення щодо обов'язковості нотаріального посвідчення такого договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року із змінами та доповненнями, договір лізингу має бути укладений в письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу; розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що відповідач через представництво в м. Харкові, в особі [PERSON], який діяв на підставі довіреності № 88 від 29.01.2015 року, уклав договір № 805174 майнового лізингу. Згідно умов договору, передбачених пунктом 2.1, лізингодавець, яким є відповідач, зобовязується придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування майно, визначений у п. 3.1 цього договору, а лізингоодержувач, яким є позивач, зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі. Пунктом 3.1 Договору визначено, що предметом лізингу є трактор МТЗ-82 Беларус. Підпунктом 4.1.1 договору встановлені зобовязання лізингодавця, а саме : зобовязаний передати у користування та володіння лізингоодержувачу, предмет лізингу, тобто трактор МТЗ-82 Беларус, в порядку встановленому даним договором. Пунктом 5.1 розділу 5 «Передача предмета Лізингу» визначено, що предмет лізингу, тобто трактор МТЗ-82 Беларус, передається у користування протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача авансового платежу та комісії за передачу предмету лізингу.Вартість предмету лізингу, на момент укладення договору та розмір авансового платежу вказується в додатку №2 до цього Договору, який і'є невідємною його частиною. З огляду додотку № 2 до договору, вбачається, що вартість предмету лізингу, а саме трактора МТЗ-82 Беларус, становить 180 000 грин, а сума авансового платежу становить 50% від повної вартості трактора, тобто 90 000 грив.. Пункт 5.2 договору передбачає те, що авансовий платіж не може бути сплачений позивачем до сплати вартості фінансування. У розділі 1 Договору відсутнє тлумачення поняття «вартості фінансування» та строків його внесення, крім того, що сплата вартості фінансування повинна передувати сплаті авансового платежу.На виконання умов договору встановлених п. 5.1, 5.2 і додатком №2 та з метою отримання трактора, [PERSON] на рахунок відповідача 02.03.2015 року була перерахована «вартість фінансування» в сумі 36 000 грив., про що свідчить банківський чек від 12.03.2015 року, за яким сума комісії становить 364 гривн.Продовжуючи виконувати умови договору, позивач 12.03.2015 року вніс на рахунок відповідача авансовий платіж в сумі 90 000 грив., підтверджений банківським чеком від 12.03.15р., за яким сума комісії становить 500 гривень. Пунктом 5.11 договору встановлено, що [PERSON] не сплачує лізінгові платежі з моменту сплати авансового платежу до моменту підписання акту приймання-передачі предмету лізінгу, який надається в строки, передбачені п.5.1 Договору.Таким чином, у відповідності до пунктів 5.1 та 5.11 договору встановлено, що трактор МТЗ-82 Беларус повинен був переданий відповідачем у строк 120 днів, якими є тільки робочі дні, з моменту сплати авансового платежу зі складанням акту його приймання - передачі.Враховуючи, що авансовий платіж був здійснений 12.03.2015 року, то у відповідності до п.5.1 договору, крайній строк поставки трактора закінчився 08.09.2015 року. Доповнень чи змін до договору сторонами не укладалось, повідомлень про обставини, що унеможливили виконання відповідачем взятих на себе обовязків до позивача не надходило. 11.09.2015 року на адресу [PERSON] компанії ТОВ «ІГК» була направлена претензія з вимогою повернення повної суми сплачених грошових коштів, тобто 126 000 грив., але досить сума не повернута. Відповідач одностороннє не виконав взяті на себе зобовязання, що не допускається, як умовами договору, так і вимогами ст. 615 ЦК України. Статтями 611, 612 ЦК України встановлені правові наслідки порушеннязобовязання, серед яких законом передбачено припинення чи розірвання договору, стягнення неустойки та відшкодування збитків і моральної шкоди. Частина 2 ст. 651 ЦК України передбачає, що «Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала грн укладенні договору». В даному випадку [PERSON] компанія ТОВ «ІГК» істотно порушила умови договору, не постав: трактор МТЗ-82 Беларус відповідачу в установлені договором строки, чим завдав йому збитки останньому, значною мірою позбавивши того, на що він розраховував при договору. Частина 5 ст. 653 ЦК України передбачає, що «Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору». До спричинених збитків відносяться: авансовій платіж в сумі 90 000 грив., сплата «вартості фінансування» в сумі 36 000 грив., та суми комісії за проведення цих платежів банківською установою, а всього 126 864 грив. Стаття 546 ЦК України встановлює, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Стаття 549 ЦК дає поняття неустойки, вказуючи на її види, якими є штраф та пеня. Ст. ст. 550 -552 ЦК України надають право позивачу отримати від відповідача неустойку за невиконання ним взятих на себе зобовязань. Суд згоден з наданим розрахунком пені, який зроблений позивачем за період з 09.09.2015 року по 21.01.2016 року з урахуванням подвійної облікової ставка НБУ, яка встановлюється постановами НБУ за певний період. Підпунктом 4 пункту 1 ч. І ст. 611 ЦК України законодавець передбачив, що за одностороннє невиконання зобовязань, на сторону, яка такого допустилась покладається обовязок, крім сплати спричинених збитків та штрафних санкцій, відшкодування моральної шкоди.Спричинена моральна шкода полягає в тому, що позивач отримав певні душевні страждання у звязку з тим, відповідач фактичне позбавив позивача користівання своєю власністю ( грошмі) , які він міг використати за своїм розсудом, але не міг це зробити із - за дій відповідача, який порушив плани позивача, повязані з придбанням трактора і тому треба стягнути моральну шкоду, у розмірі 2000 грив. Відповідно до п.2 ч.2 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не надані докази, які підтверджуються витрати на допомогу адвоката у розмірі 1000 грн., а також витрати на оформленням довіреності в сумі 250 гривень. Позивач не надав розрахунок затрат, що повязані з явкою до суду, тому в цій частині вимог треба відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України требі стягнути судовий збір у розмірі 1302,40 грн.

Outcome: partial