Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 31.05.1997 року. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Після народження доньки спільне життя між ними почало погіршуватись, оскільки відповідач став безініціативний, покинув постійну роботу та став перебиватися тимчасовими, разовими та мало оплачуваними роботами. Крім того почав пиячити, вихованням та матеріальним забезпеченням дітей не займається. На її неодноразові прохання припинити таку негідну поведінку він не реагує. [PERSON] з 2014 року проживає окремо від сім'ї у своїх батьків в с. Лозичне, Шепетівського району Хмельницької області. А тому, вважає, що примирення між ними не можливе та просить шлюб між ними розірвати. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір за подання до суду позовної заяви. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Однак подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Однак подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність. На розірвання шлюбу згідний. Крім того, просив строк на примирення не надавати, оскільки вони разом вже більше року не проживають. Заперечив проти стягнення з нього судового збору. З'ясувавши письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 31.05.1997 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 16. Прізвище після одруження чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 31.05.1997 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 28.05.1999 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області та дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER], виданим 28.08.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського районного управління юстиції Хмельницької області. Згідно довідки № 493 від 26.01.2016 року, виданої виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, з 2014 року разом не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт окремого проживання позивача та відповідача та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на її користь.

Outcome: approved