Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб, укладений 05 квітня 2003 року між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №47. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що призводить до постійних суперечок.Спільне господарство ведуть окремо, разом не проживають з березня 2018 року.На розірванні шлюбу наполягає, примирення не бажає, оскільки родина розпалася остаточно. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтрмує та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, при цьому зазначив, що твердження позивача у позові про те, що їх донька [PERSON] проживає разом з нею не відповідає дійсності, оскільки остання мешкає разом із ним та бабусею у [ADDRESS]. Окрім того, відповідач не погоджується з думкою позивача щодо відсутності між ними спору про поділ майна, оскільки на теперішній час дане питання не вирішене. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 05 квітня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №47.При цьому дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]». (а.с.7). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с.9). У зв'язку із різними поглядами на сімейне життя, подружні відносини між сторонами припинені у березні 2018 року, спільне господарство не ведеться. За таких обставин, позивач вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. При цьому, відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідного клопотання від позивача не надходило. Згідно зі ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved