Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 25 березня 2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що 25 березня 2013 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, зокрема на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в м. Біляївка по вул. О. Головатого, 106 Одеської області. 19 червня 2008 року [PERSON] було складено заповіт, яким все належне їй майно вона заповіла йому. Він не міг вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування заповіту. У теперішній час він звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] з приводу оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини. У звязку з викладеним він звернувся до суду з позовом. Позивач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимогах наполягає і просить справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 25 березня 2013 року померла матір позивача - [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.42). 19 червня 2008 року [PERSON] склала заповіт на імя [PERSON], яким заповіла позивачеві все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде належати їй по закону та на що вона за законом матиме право, який посвідчено приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстровано у реєстрі за № 2292 (а.с.8). Відповідно до положень ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, тобто позивач є спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину і з цих підстав приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] йому було відмовлено у прийнятті заяви і рекомендовано звернутися до суду (а.с.28). З листа Біляївської районної державної нотаріальної контори № 1989/01-16 від 23 травня 2018 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 25 березня 2013 року, не заводилась (а.с. 19). Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, у відповідності до правової позиції ВСУ у справі № 6-1320 цс17 від 23 серпня 2017 року визначено, що судам слід дослідити, чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до переконання, що причини пропуску строку, вказані у позові, є істотними, через які позивач не зміг реалізувати своє право на подачу заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини у встановленому законом порядку, внаслідок чого судом розцінюється в якості поважної причини пропуску строку на прийняття спадщини за законом, оскільки позивач не знав про наявність заповіту, а тому не міг вчасно звернутись із відповідною заявою. Виходячи з наведеного суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved