Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 10 по вул. Каштановій в с. Чаплинка Юр»ївського району Дніпропетровської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що є власником житлового будинку № 10, розташованого по вул. Каштановій в с. Чаплинка Юрївського району, який успадкував після смерті свого батька [PERSON], при цьому, в 2002 році батько позивача [PERSON] на прохання своєї доньки, а позивача - рідної сестри [PERSON], зареєстрував в даному будинку місце проживання її цивільного чоловіка [PERSON]. З відповідачем сестра позивача [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з жовтня 2005 року, при цьому шлюб між ними було розірвано 27 березня 2012 року. Позивач зазначав, що як до реєстрації шлюбу між його сестрою та відповідачем, так і після реєстрації шлюбу останні не проживали за адресою [INFO], а мешкали в квартирі, яку винаймали. Після розірвання шлюбу з сестрою позивача відповідач [PERSON] виїхав проживати до іншого місця, яке позивачеві не відомо. Разом з тим, до цього часу відповідач залишається зареєстрованим в будинку належному позивачеві, хоча фактично не мешкає в ньому більше чотирнадцяти років, при цьому плату за комунальні послуги в будинку не вносить, будь яких його особистих речей в будинку не має. Окрім того, будь яких усних чи письмових домовленостей між відповідачем та позивачем стосовно проживання у вказаному будинку також не існує. Посилаючись на ст. ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 10 по вул. Каштанова в с. Чаплинка Юр»ївського району Дніпропетровської області, а також стягнути з останнього судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з«явився, надавши суду заву про розгляд справи в його відсутності, при цьому заявлені позовні вимоги повністю підтримав та не заперечував, в разі неявки відповідача по справі в судове засідання, проти винесення заочного рішення ( ас. 56). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав, при цьому про час та місце слухання справи був сповіщений належним чином шляхом опублікування у пресі оголошення про виклик до суду (ас. 54), окрім того, судовий виклик направлений за місцем реєстрації відповідача повернутий до суду без вручення з відміткою про не проживання відповідача за місцем реєстрації (ас. 51, 52). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Чаплинська сільська рада Юрївського району Дніпропетровській області, що були залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 01.11.2016 року (ас. 22-23), в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та проти заявлених вимог не заперечували (ас. 55). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач по справі не заперечував проти заочного розгляду справи , про що зазначив у наданій суду заяві (ас. 56), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши надані письмові докази по справі та оцінивши останні в їх сукупності , суд дійшов наступного: - згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 листопада 2015 року за реєстровим № 340 позивач [PERSON] є спадкоємцем майна свого батька [PERSON], який помер 15 жовтня 2013 року, при цьому спадщина на яку видане це свідоцтво складається з будинку № 10 , розташованого по вул. Каштановій в с. Чаплинка Юрївського району (ас. 9). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09.11.2015 року за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину (ас. 14). В судовому засіданні встановлено, що в даному будинку з 25.10.2006 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (ас. 19). Відповідач по справі [PERSON] є колишнім чоловіком сестри позивача [PERSON], при цьому шлюб між останніми розірвано 27.03.2012 року, про що свідчить долучена позивачем до матеріалів справи копія паспорта [PERSON] в якому мається відмітка як про реєстрацію шлюбу останньої зі [PERSON] 21.10.2005 року так і про його розірвання 27.03.2012 року (ас. 8). Доводи позивача про не проживання відповідача тривалий час у належному йому будинку підтверджені в судовому засіданні актом обстеження реєстрації та проживання [PERSON] в будинку № 10 по вул. Каштанова в с. Чаплинка Юрївського району № 1166 від 11.10.2016 року, з якого вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2002 року, хоча до теперішнього часу є зареєстрованим в даному будинку (ас. 16), довідкою Чаплинської сільської ради Юрївського району № 1159 від 10.10.2016 року про склад сімї [PERSON], з якої вбачається, що за місцем проживання його родини зареєстрований, але не проживає [PERSON] (ас. 15). Відповідно з положеннями Житлового кодексу до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК ). У разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами\~ статей 405, 406 ЦК України, зокрема \~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. Згідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. \~ Відповідно до положень, передбачених ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~\~ \~ Громадянин, якому належить право приватної власності на жилий будинок або його частину, має право розпоряджатися ним на свій розсуд, у чому обмежений в певній мірі позивач. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач тривалий час , а саме з 2002 року не проживає в житловому будинку № 10 по вул. Каштанова в с. Чаплинка Юр»ївського району, суд приходить до висновку про необхідність визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою, що є підставою для знаття останнього з реєстрації, при цьому судом не встановлено передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування даним жилим приміщенням , а також підстав, які б свідчили про його відсутність в спірному приміщенні з поважних причин понад установлені законом строки або про іншу домовленість між ним і власником житла. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати по справі в загальному розмірі 851, 20 грв., з яких 551, 20 грв. - витрати на оплату судового збору, 300, 00 грв. - витрати на оплату оголошення у пресі про виклик відповідача в судове засідання (ас. 1, 29).

Outcome: approved