Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ГУПФУ в Харківській області про стягнення частини нарахованої, але не виплаченої недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії, яка розраховувалась йому до дня смерті. Сума недоотриманої пенсії померлого становила 185384,02 грн. Зазначена сума увійшла до складу спадщини. Позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак фактично відповідачем позивачу виплачено лише частину суми в розмірі 173172,23 грн. Відповідач надав відповідь, де роз`яснив, що виплата недоотриманої пенсії здійснена відповідно до вимог ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач не погоджується з даним рішенням, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 08 липня 2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25 липня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача в судове засіданні надійшла заява про підтримання позову та розгляду справи в їх відсутності. Від ГУПФУ в Харківській області надійшов відзив на позов, згідно якого просив в задоволенні позову відмовити, оскільки він є безпідставним та суперечить діючому законодавству, так як пенсіонер своєчасно не отримав пенсію з власної вини, представник відповідача надав заяву про розгляд справи без участі представника пенсійного фонду, в задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження під час розгляду справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2019 року, виданим Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, підтверджується, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННЕ № 986958 від 20.05.2019 року [PERSON] є спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] , спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 185384,02 грн (а.с.4). Листом Чугуївського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 389/04.15-20 від 26.06.2019 року роз`яснено, що недоотримана пенсія померлого [PERSON] виплачена за період з 22.05.2016 року по 31.05.2018 року (місяць смерті включно). У свідоцтві про право на спадщину вказана вся сума недоотриманої пенсії, яка виплачується згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, тобто не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (а.с.7). Відповідно до довідки Чугуївського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 950/04.15-20 від 17.07.2019 року залишилась недоотримана пенсія померлого [PERSON] за період з 01.03.2016 року по 31.05.2018 року (місяць смерті включно) в сумі 185384,02 грн. Згідно поданої заяви [PERSON] від 23.05.2019 року недоотримана пенсія була виплачена згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, тобто не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, а саме за період з 22.05.2016 року по 31.05.2018 року в сумі 173172,23 грн. Борг згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року з 01.03.2016 року по 23.05.2016 року в сумі 12211,79 грн, нарахований, але не виплачений, так як недоотримана пенсія виплачується за три роки до дня звернення (а.с.20). Частиною першою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Суд вважає, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст.46. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, насамперед, як спосіб захисту прав та інтересів позивача, оскільки наявними доказами підтверджено, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського МНО Луганської області Бойко Ю.В. 20.05.2019 року (а.с.4). Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача, а також інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved