Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та таким, що відбувся, в якому просив суд: Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 03.05.2001, який складений в письмовій формі і підписаний між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] , за умовами якого куплено-продано квартиру (частину житлового будинку) [ADDRESS] . Визнати таким, що відбувся договір купівлі-продажу квартири від 03.05.2001, який складений в письмовій формі і підписаний між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] , за умовами якого куплено-продано квартиру (частину житлового будинку) [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказав, що він, [PERSON] , третього травня дві тисячі першого року підписав із [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка тоді належала [PERSON] та являє собою частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель. Коли підписував договір заплатив [PERSON] за цю квартиру 300 (триста) гривень. Оскільки вони домовились, що він має зареєструвати цю квартиру на себе і оскільки [PERSON] дала йому всі документа на квартиру, то він літом 2001 року звертався до державного нотаріуса в Гайсині для того щоб зареєструвати цю квартиру на себе. Державний нотаріус повідомила, що для цього вони мають оформити (посвідчити) у неї уволений між ними договір купівлі-продажу. Але коли він дзвонив [PERSON] , щоб вона приїхала, бо нотаріус без неї не хотіла оформляти договір, то вона сказала, що по стану здоров`я поки не може приїхати і просила перенести зустріч. Потім він ще раз її просив приїхати, але вона також не змогла приїхати. Пізніше явінзагубив її номер телефону. Оскільки жодних претензій він з [PERSON] один до одного не мали, він був впевнений, що ця квартир» [ADDRESS] вже належить йому після того, як вони підписали договір і він заплатив гроші за неї і [PERSON] передала ключі і всі документи на квартиру. В договорі було написано, що право власності на квартиру виникло у нього з моменту підписання цього договору. У нього весь цей час були документи на будинок: і технічний паспорт, і домова книга, і робочий проект на газопостачання та інші документи. Він робив капітальний ремонт в даній квартирі за свій кошт та весь час проживав в даній квартирі і зараз там проживає. Він оформив договори на користування електричною енергією та газом по цій квартирі на себе і весь цей час платив комунальні та інші платежі по цій квартирі. Він сплачує регулярно податок на землю, на якій знаходиться квартира. Весною 2020 року до нього звернулася сусідка для отримання його згоди як власника квартири на оформлення землі. У зв`язку із цим в травні 2020 року він звернувся до БТІ в Гайсині для видачі йому довідки про те, що він є власником квартири. У відповідь в БТІ йому сказали, що по документах він не значиться власником цієї квартири, а значиться ще [PERSON] . В БТІ йому також сказали, що для відображення його як власника квартири в документах БТІ, він мав зареєструвати в нотаріуса договір купівлі-продажу, який він уклав з [PERSON] і надати про це в БТІ документи. Проте, він не міг без [PERSON] зробити таку реєстрацію в нотаріуса, а вона не могла, чи не хотіла приїхати для реєстрації в нотаріуса договору. Ухвалою від 06 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 17.07.2020 року 24.07.2020 року на адресу Христинівського районного суду від відповідачки [PERSON] надйшов відзив на позовну заяву. 27.07.2020 року до розгляду справи залучено в якості співвідповідача [PERSON] . 09.09.2020 року на адресу Христинівського районного суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позивну заяву. 06.10.2020 року позивач уточнив позовні вимоги та просить суд: Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 03.05.2001, який складений в письмовій формі і підписаний між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] , за умовами якого куплено-продано квартиру (частину житлового будинку) [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , ідент. код [NUMBER] , право власності на квартиру ( частину житлового будинку ) [ADDRESS] . 17.10.2020 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи без його участі позов підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від неї до суду надійшов відзив, згідно якого вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, позов визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшов відзив, згідно якого вбачається, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог, та підтверджує, що 03 травня 2001 року [PERSON] , що діючи від його імені за вищезазначеною довіреністю, нею того ж дня (03.05.2001) було укладено з [PERSON] договір купівлі-продажу, згідно якого відбувся продаж належної йому квартири [ADDRESS] , а також про вжиття усіх необхідних заходів щодо переходу права власності на вказану квартиру до нового власника [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 03.05.2001 року уклала від імені [PERSON] на підставі доручення від 12.10.2000 року, договір купівлі-продажі квартири (частину житлового будинку) [ADDRESS] . Відповідно до ст.153 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно вимог ст.227 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічні за змістом приписи містить і частина друга статті 220 ЦК України в редакції 2004 року, відповідно до якої, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 47, 153, 227 ЦК УРСР в редакції 1963, ст.ст. 220, 377 ЦК України. Сторонами за договором купівлі-продажу нерухомого майна було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, які ними виконані, однак не було забезпечено нотаріального посвідчення договору. Дійшовши переконання, що між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна відбулася домовленість щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, за умови, що одна сторона не забезпечила його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку, що маються всі законні підстави для визнання такого договору дійсним. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на нерухоме майно. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved