Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру: [ADDRESS], після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. За життя мати Позивача [PERSON] захищала свої права на спірну квартиру в судовому порядку, подавши позов до своєї дочки [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2013 року визнано недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення після набрання ним чинності було подано до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції задля державної реєстрації. Рішенням державного реєстратора № 9273372 від 19 грудня 2013 року відмовлено в державній реєстрації права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] із посиланням на наявність активного запису про право власності [PERSON] на вказану квартиру. Зазначене Рішення державного реєстратора скасоване Постановою Харківського Апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та зобов'язано Реєстраційну службу здійснити заходи по державній реєстрації прав власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Проте, за час розгляду даної справи, за час оскарження [PERSON] дій державного реєстратора [PERSON] померла. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 18.04.2014 року за р.№ 108 Гуменною А.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, яким заповідала своєму синові - [PERSON] квартиру [ADDRESS].. Позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом до приватного нотаріуса Малік О.В., проте, постановою від 19.11.2014 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє поновлене право власності з підстав протиправної відмови в державній реєстрації державного реєстратора Мирошниченко де Гуардо О.О. Таким чином, порушене право позивача на спадщину, у зв'язку із чим [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом свого права власності на спадкове майно за заповітом. Відповідач - Харківська міська рада про час, дату та місце слухання справи неодноразово повідомлялася, заперечень на позов не надала, її представник в судове засідання не з'явилися, ніяких заяв та клопотань не надав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224 ЦПК України. 3-тя особа -Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малік О.В. в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була сповіщена в установленому порядку. Суд вивчив матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено , що 18 квітня 2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений за р.№ 108 Гуменною А.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, яким заповідала своєму синові - [PERSON] квартиру [ADDRESS]. За життя мати Позивача [PERSON] захищала свої права на спірну квартиру в судовому порядку, подавши позов до своєї дочки [PERSON] та [PERSON]., спір було вирішено: Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2013 року визнано недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] Вказане рішення після набрання ним чинності було подано [PERSON] до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції задля державної реєстрації. Рішенням державного реєстратора № 9273372 від 19 грудня 2013 року відмовлено в державній реєстрації права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] із посиланням на наявність активного запису про право власності [PERSON] на вказану квартиру. Зазначене Рішення державного реєстратора скасоване Постановою Харківського Апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та зобов'язано Реєстраційну службу здійснити заходи по державній реєстрації прав власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Проте, за час розгляду даної справи, за час оскарження [PERSON] дій державного реєстратора [PERSON] померла. Позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом до приватного нотаріуса Малік О.В., проте, постановою від 19.11.2014 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє поновлене право власності з підстав протиправної відмови в державній реєстрації державного реєстратора Мирошниченко де Гуардо О.О. [PERSON] померла [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 7508 21.05.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. Таким чином, порушене право Позивача на спадщину, у зв'язку із чим [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом свого права власності на спадкове майно за заповітом. Відповідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п.п. 1. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлюється строк в шість місяців. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якшо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Відповідно до п.п.2.1,2.3 гл. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5 нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування, при цьому вчинення нотаріальної дії посадові особи встановлюють особу у відповідності до вимогст. 43 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивач [PERSON] у передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся з заявою про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, положення ст. 16 ЦК України, роз'яснення, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 та ту обставину, що Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS], Суд вважає, що позов є повністю обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з вищевказаного, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню

Outcome: approved