Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання в розмірі 2500 грн щомісячно, посилаючись на те, що він є інвалідом 2другої групи загального захворювання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку сина. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 21.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Копію ухвали направлено сторонам, відповідачу, окрім копії ухвали, копію позовної заяви з додатками. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про часткове визнання позову в сумі 300 грн, посилаючи на наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей його дружини, непрацездатної матері, просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст.247 ч.2 КК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , що підтверджується, свідоцтвом про народження, виданим 09.07.1981 року Боївською с/с Володарського р-на Донецької області, актовий запис №б/н від 09.07.1981 року (а.с.6). Також встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання, строком до 01.03.2021 року (а.с.9, 11) та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1712,00 грн щомісячно (а.с.56). Інших доходів позивач не має (а.с.7,8). Разово, в січні 2019 року [PERSON] була отримана соціальна допомога від Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області в розмірі 1500,00 грн, в березні 2019 року благодійна допомога від ФГ «Благоінвест» в розмірі 1000,00 грн (а.с.8). В грудні 2019 року та травні 2020 року позивач [PERSON] перебував на лікуванні в КНП ЦРЛ Нікольського району з діагнозом ІХС (а.с.10). Як на підставу для звернення до суду зі вказаним позовом, позивач посилався на свою непрацездатність та потребу, у зв`язку з цим, в матеріальній допомозі з боку сина. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язанні утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Право на утримання від дочки, сина мати та батько мають за умови, що є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Оскільки обов`язок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального стану, то і обов`язок сина, дочки щодо матері, батька не пов`язується з цією обставиною. Тому якщо дочка, син самі не є матеріально забезпеченими, суд повинен присудити з них аліменти. Відповідно ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як зазначалося, відповідач [PERSON] є сином [PERSON] і вказана обставина, не дивлячись на відмінності у прізвищі, визнається сторонами. Рішенням Приморського районного народного суду м. Жданова від 24.04.1984 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частина зі всіх видів заробітків, починаючи з 18.04.1984 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.39). Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Малинівка» та розмір його заробітку становить 4032,90 грн на місяць (а.с.26). Фактично утримує двох неповнолітніх дітей [PERSON] , з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Також у своїй заяві відповідач посилався на обов`язок утримувати свою непрацездатну матір [PERSON] , яка досягла пенсійного віку (а.с.55). Таким чином, з урахуванням непрацездатності позивача [PERSON] , який є інвалідом другої групи загального захворювання, його матеріального стану та необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу, обов`язку повнолітнього сина [PERSON] утримувати непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, його матеріального стану, наявності інших осіб на утриманні, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] в розмірі 500 грн щомісячно і довічно, починаючи з дати звернення до суду з позовом а тому задовольняє позов в цій частині. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн, від сплати якого позивача було звільнено при зверненні до суду з позовом, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: partial