Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» (далі ДГП «Укргеофізика»), Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» (далі СУГРЕ ДГП «Укргеофізика») про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, стягнення одноразової грошової винагороди при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію та моральної шкоди. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що у період з 14 грудня 1981 року по 05 листопада 2018 року він знаходився в трудових відносинах з СУГРЕ ДГП «Укргеофізика». За весь час роботи на різних посадах покладені на нього обов`язки виконував добросовісно. Наказом №128-к від 05 листопада 2018 року був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до Колективного договору, а саме, п.3.11 працівникам, які відпрацювали на підприємстві не менше 15 років при звільненні - по досягненню пенсійного віку, працюючим пенсіонерам, а також при виході на пенсію по інвалідності виплачується одноразова грошова винагорода у розмірі при стажі 25 років і більше - три середньомісячні заробітні плати. Стаж його роботи на цьому підприємстві складає більше 30 років. При цьому, відповідно до довідки його середньомісячна заробітна плата становить 26225,25 грн., тому одноразова допомога має бути 78675 грн. 75 коп. На момент звільнення, тобто на 05 листопада 2018 року з ним повністю не розрахувалися та не виплатили одноразову грошову винагороду, як передбачено Колективним договором. При цьому, коли він звернувся із заявою про виплату одноразової грошової винагороди, йому було відмовлено у її виплаті у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення наказом по ДГП «Укргеофізика» №119 від 16 жовтня 2018 року. Про існування вказаного наказу дізнався з листа відповідача №1 від 05 березня 2019 року №275. Керівництво підприємства перед виданням наказу не запропонувало йому надати будь-які пояснення. При цьому, вважає, що оскільки він незаконно притягнутий до дисциплінарної відповідальності, і порушення його прав та гарантій як працівника, призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та підрив в очах колишніх працівників та членів його сім`ї репутації як законослухняного громадянина та працівника, що призводить до необхідності прикладання ним додаткових зусиль по організації свого життя, вважає, що відповідачем ДГП «Укргеофізика» повинне йому бути відшкодовано моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Крім того, в день його звільнення 05 листопада 2018 року відповідач СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, а тому повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» №319 від 19 березня 2019 року середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 26225,25 грн., а середньоденна складає 1248 грн. 82 коп. З врахуванням уточнених позовних вимог під час розгляду справи, просив поновити строк на оскарження наказу про накладення дисциплінарного стягнення №119 від 16 жовтня 2018 року», скасувати наказ Держаного геофізичного підприємство «Укргеофізика» про накладення дисциплінарного стягнення №119 від 16 жовтня 2018 року»; стягнути з Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» на його користь одноразову грошову винагороду у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, що становить 78675 грн. 75 коп.; стягнути з Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, судові витрати. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позов представник відповідача Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» зазначив, що позивач трактує фактичні та дійсні обставини на свою користь і не бажає брати до уваги належні й допустимі докази, які вочевидь спростовують його позовні вимоги. Так, позивач безпідставно стверджує, що на день його звільнення за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію згідно наказу №128-к від 05 листопада 2018 року підприємство з ним повністю не розрахувалось та не виплатило одноразову грошову винагороду, як це передбачено колективним договором. [PERSON] завчасно 23 жовтня 2018 року подав письмову заяву про його намір звільнитися з роботи за власним бажанням з 05 листопада 2018 року у зв`язку з виходом на пенсію і дійсно наказом начальника підприємства №128-к від 05 листопада 2018 року позивача саме з 05 листопада 2018 року було звільнено з займаної посади. В своїй заяві вимог про виплату грошової винагороди згідно приписів п.3.11 Колективного договору позивач не ставив. В самому тексті наказу №128-к вказано про необхідність здійснити виплату [PERSON] компенсації за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за робочий період з 02 квітня 2019 року по 05 листопада 2018 року включно, що є обов`язковою умовою при звільненні працівника згідно ч.1 ст.47 КЗпП України. З приписами наказу №128-к від 05 листопада 2018 року позивач був ознайомлений в цей же день, про що свідчить його особистий підпис. Жодних зауважень та заперечень щодо існування порушень терміну проведених розрахунків при його звільненні в тому числі і неповного розрахунку та не виплату грошової винагороди при звільненні [PERSON] не висувалось, оскільки як керівник структурного підрозділу Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції він знав і розумів про факт проведення з ним повного розрахунку на день звільнення. Крім того [PERSON] на день отримання заробітної плати чи розрахунку мав у своєму розпорядженні офіційну роздруківку з його с особового рахунку, в якій вказувались всі види нарахувань та відрахувань згідно вимог ч.1 ст.116 КЗпП України. Таким чином, вважає, що з позивачем проведено повний і своєчасний розрахунок на день його звільнення. Наведене свідчить, що ніяка одноразова грошова винагорода позивачу у виді трьох середньомісячних заробітних плат при звільненні при досягненні пенсійного віку, яка передбачена умовами п.3.11 Колективного договору між адміністрацією і територіальним комітетом профспілки ДГП «Укргеофізака» не нараховувалась і не виплачувалась. Як керівник структурного підрозділу він знав, що протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівників не застосовуються, а тому він не ставив питання щодо виплати йому грошової винагороди при звільненні за виходом на пенсію, а став чекати певного слушного для цього часу, а тому написав таку заяву лише 27 лютого 2019 року. Грошова винагорода у виді трьох середньомісячних заробітних плат при звільненні по досягненню пенсійного віку при стажі роботи на одному підприємстві більше 25 років для чоловіків є заходом заохочення працівників працювати на одному підприємстві як можливо більший час. З наведеного очевидною є і та обставина, що ця винагорода не входить в систему заробітної плати, визначної приписами ст.ст.94, 96 КУпП України, а тому вимоги позивача про виплату йому середньомісячної заробітної плати з підстав затримки повного розрахунку з дня його звільнення не ґрунтуються на вказаних нормах діючого законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, суперечать цим нормам і не можуть братись до уваги. Крім того грошова винагорода може виплачуватись виключно лише під час звільнення особи, як це вказано в п.3.11 Колективного договору, і виплата вказаної винагороди після звільнення положеннями Колективного договору не передбачена. На день звільнення [PERSON] жодних зауважень щодо невиплати йому грошової винагороди не мав. Вважає, що надуманим є і твердження позивача, що він не знав про існування накладеного на нього керівником ДГП «Укргеофізика» наказом №119 від 16 жовтня 2018 року дисциплінарного стягнення у виді догани, оскільки про існування вказаного наказу в телефонному режимі йому повідомлено начальником підприємства Бублик М.В., якого уповноважило на це керівництво ДГП «Укргеофізика», в присутності виконувача обов`язків головного інженера [PERSON] та начальника відділу кадрів [PERSON] та запропоновано надати пояснення щодо заперечень з цього приводу. Оскільки [PERSON] під час цього телефонного спілкування категорично відмовився надавати будь-які пояснення щодо підстав накладеного на нього стягнення і свої заперечення на цей наказ, начальником СУГРЕ прийнято рішення про оформлення цієї обставини відповідним актом від 16 жовтня 2018 року. Трудова книжка видана [PERSON] в день звільнення 05 листопада 2018 року, про що в графі про отримання трудової книжки [PERSON] розписався. Враховуючи, що з [PERSON] своєчасно і в повному обсязі був проведений розрахунок під час його звільнення 05 листопада 2018 року, йому своєчасно і без затримки видана трудова книжка, а отримання грошової винагороди він був позбавлений відповідно до ст.151 КЗпП України із-за наявного дисциплінарного стягнення, то і його посилання щодо нанесення діями керівництва підприємства моральної шкоди, є безпідставними (а.с.48-52). У відзиві по позов представник відповідача - Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що оголошена [PERSON] догана втратила чинність з дати звільнення працівника. Також зазначив, що наказом №3 від 09 січня 2018 року по підприємству затверджено порядок «Про формування облікової політики ДГП «Укргеофізика» на 2018 рік». Відповідно до п.2.4 даного наказу одноразова грошова допомога працівникам, які виходять на пенсію виплачується за рахунок чистого прибутку, який залишився на балансі. За підсумками звіту про фінансові результати за 2018 рік та за перший квартал 2019 року Східно-Українська геофізична розвідувальна експедиція понесла збитки. Враховуючи вказане, у підприємства не було підстав для виплати [PERSON] матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.71-73). В судовому засіданні позивач [PERSON] дав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та додав, що він більше 30 років працював в СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» на різних посадах. Остання посаду, яку він обіймав перед звільненням - начальник партії. У його підпорядкування перебувало 62 працівника. Восени 2018 року працівники партії на чолі з ним знаходились у відрядженні у Львівській області, де виконували роботи. Працювали місяць без вихідних, а в кінці вересня його підлеглі попросилися додому на вихідні. Вказані вихідні ним погоджено із замовником та з його безпосереднім керівником - начальником СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» [PERSON] Свідками вказаного погодження були всі його підлеглі. Він та начальник експедиції не змогли утримати людей, оскільки вони були зморені та дуже хотіли поїхати додому. Починаючи з 04 по 15 жовтня 2018 року він та його підлеглі перебували на відпочинку. Потім повернулися до Львівської області та продовжували працювали. Поставлене перед його партією завдання було виконано. 23 жовтня 2018 року через електронну пошту свого сина [PERSON] він подав заяву про звільнення за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Після подачі вказаної заяви продовжував працювати до 05 листопада 2018 року. При звільненні він звернув увагу керівництва, голови профспілки на необхідність виплати йому грошової винагороди, що передбачена Колективним договором. Однак в заяві на звільнення він не просив виплати йому передбачену Колективним договором грошову винагороду, оскільки вважав, що вказані грошові кошти йому підлягали обов`язковій виплаті, а яким чином оформити заяву, вважав, що йому повинні були підказати на підприємстві, оскільки дане питання раніше у нього не виникало. При звільненні з роботи з ним повністю був проведений розрахунок та видано трудову книжку, окрім грошової винагороди, передбаченої Колективним договором. До цього часу йому не відомо за що йому оголошено догану. Перед виданням наказу йому не було запропоновано надати будь-які пояснення, а з наказом про оголошення йому догани до цього часу його не ознайомлено та його копію не вручено. Про наявність вказаного наказу його син йому не повідомляв. Наслідки видання вказаного наказу йому не відомі та не знав, що догана може вплинути на виплату грошової винагороди при виході на пенсію. В січні 2019 року він був працевлаштований в СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» за контрактом та подавав заяву про виплати йому грошової винагороди, яка не була виплачена при звільненні, однак відповіді та грошових коштів не отримав. Представник позивач адвокат Давиденко Є.В. вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки наказ про оголошення догани [PERSON] був виданий з порушенням порядку застосування до працівника вказаного заходу дисциплінарного впливу. Зокрема, роботодавець фактично не провів розслідування та не зібрав достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Не враховано той факт, що [PERSON] працював на одному підприємстві більше тридцяти років та не мав жодних дисциплінарних стягнень. У зв`язку з оголошенням [PERSON] догани йому заподіяно моральну шкоду, оскільки раніше він не мав стягнень та йому не зрозуміло за що оголошено дане стягнення. До того ж, в судовому засідання доведено, що з [PERSON] не проведено повний розрахунок, а саме, не виплачена грошова винагорода, яка передбачена колективним договором. Вказана грошова виплата входить в структуру розрахунку при звільненні та є обов`язковою. В судовому засіданні представник СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» адвокат Козленко О.М. позов не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позов та додатково пояснив, що у підприємства на час звільнення позивача були відсутні підстави для виплати йому грошової допомоги у зв`язку з фінансовим станом на підприємстві. До того ж, при звільненні [PERSON] не подав заяву про виплату йому вказаної суми та не висловлював будь-яких претензій до керівництва підприємства про проведення з ним повного розрахунку. Представник Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» Магдій В.Т. в судовому засіданні 29 травня 2019 року позов не визнав з обставин, викладених у відзиві на позов, а також додав, що [PERSON] правомірно був притягнений до дисциплінарної відповідальності. При накладенні дисциплінарного стягнення підприємством дотримано порядок накладення стягнення на працівника. В заяві до суду подальший розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 14 грудня 1981 року по 05 листопада 2018 року перебував в трудових відносинах з СУГРЕ ДГП «Укргеофізика». Починаючи з 01 січня 2001 року працював на посаді начальника сейсморозвідувальної партії 38 (а.с.7-12). В жовтні 2018 року працівники сейсморозвідувальної партії 38 під керівництвом [PERSON] виконували роботи, перебуваючи у відрядженні у Львівській області Відповідно до наказу по СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» №119 від 16 жовтня 2018 року за невиконання рішення прийнятого на засіданні фахівців ДГП «Укргеофізика» при генеральному директорі, згідно протоколу від 02 жовтня 2018 року, за порушенням трудової дисципліни (невиконання протоколу від 02 жовтня 2018 року) начальнику с.п. №38 Східно-Україниської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» [PERSON] оголошено догану (а.с.56). Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст.ст.139, 140, 142 КЗпП України та п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1984 року № 213, порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому закон вимагає аби факт такого порушення був належним чином зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Згідно із ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення: догана або звільнення. Відповідно до частин 1, 3 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів» при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника тощо. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Роботодавець має право вимагати від працівника виконання лише тих трудових обов`язків, які обумовлені між ними і застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності встановленої особи працівника, яка порушила трудові обов`язки, її вини, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. Оскаржуваний наказ №119 від 16 жовтня 2018 року не відповідає зазначеним вище вимогам законодавства, оскільки в ньому відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни, час його вчинення та час виявлення, відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Зокрема із зазначеного наказу неможливо з`ясувати коли саме мав місце факт порушення та в яких діях позивача він полягає. Крім того, стороною відповідача не було надано доказів, які б вказували на дотримання останнім правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема щодо отримання від позивача письмових пояснень. Отже, загальне посилання на невиконання позивачем протоколу від 02 жовтня 2018 року не може засвідчувати факт вчинення останнім дисциплінарного проступку. Натомість, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є керівником СУГРЕ ДГП «Укргеофізика», яке не є юридичною особою та підпорядковано ДГП «Укргеофізика». Дисциплінарне стягнення у виді догани було накладено на [PERSON] та на нього за невиконання протоколу зборів ДГП «Укргеофізика» про безперервне виконання робіт. Фактично вказана догана оголошена за те, що [PERSON] та він не змогли організувати роботи без вихідних. В подальшому роботи все ж таки були виконані. З нього догана знята достроково, а оскільки [PERSON] був звільнений, він на даний час стягнень не має. Про оголошення догани за дорученням керівника вищестоящого ДГП «Укргеофізика» він, в.о.головного інженера [PERSON] та начальник відділу кадрів 16 жовтня 2018 року за телефоном повідомили [PERSON] та за дорученням керівництва ДГП «Укргеофізика» запропоновано надати письмове пояснення, від надання яких позивач відмовився. Наказ про оголошення [PERSON] догани направлений на електронну адресу сина позивача - [PERSON] , який працює з батьком. В січні-лютому [PERSON] працював на підприємстві відповідно до угоди та звертався 27 лютого 2019 року із заявою про виплати вказаної грошової винагороди. Починаючи з березня 2019 року на підприємстві покращено фінансовий стан та є можливість виплачувати працівникам вказані грошові кошти. Однак, на час подачі [PERSON] заяви він вже не був працівником підприємства, а тому виплата йому грошової допомоги є не можливою. Свідок [PERSON] повідомив, що він на час оголошення позивачу догани та звільнення з роботи працював в.о.головного інженера СУГРЕ ДГП «Укргеофізика». На початку жовтня 2018 року видано розпорядження по ДГП «Укргеофізика» про організацію безперервної роботи партії під керівництвом [PERSON] Однак, працівники партії вирішили взяти вихідні дні та поїхали до м.Полтави. Оскільки робота була зупинена, і у зв`язку з невиконанням розпорядження керівництва, в ДГП «Укргеофізика» розпочали перевірки та витребували пояснення від керівництва СУГРЕ ДГП «Укргеофізика», зокрема, у нього, [PERSON] та [PERSON] . Він та [PERSON] надали письмові пояснення, а [PERSON] відмовився. Після видання наказу про оголошення догани, керівництво ДГП «Укргеофізика» доручила СУГРЕ витребувати пояснення у [PERSON] , який відмовився їх надати, про що складений акт від 16 жовтня 2018 року. Даний акт в дійсності був складений не того дня, що в ньому зазначений, а пізніше. Особисто він з наказом ознайомлений 19 жовтня 2018 року, а 23 жовтня 2018 року з власної електронної адреси ним направлено копію наказу на електронну адресу сина позивача для передачі останньому. Підтвердження щодо отримання копії направленого наказу, на його електронну пошту не прийшло. Допитаний свідок [PERSON] , син позивача, повідомив, що дійсно йому на електронну пошту прийшов наказ про оголошення догани його батьку. Про вказаний наказ він батька вирішив не повідомляти, оскільки вважав, що з наказом його ознайомлять на роботі. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] будь-яких свідчень про порушення позивачем трудової дисципліни суду на надали. Враховуючи те, що позивачем у судовому засіданні були доведені обставини, які викладені у позовній заяві, натомість представником відповідача викладені обставини не були спростовані та з огляду на те, що відповідачем необґрунтовано та з неповним з`ясуванням всіх обставин було притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, а пояснення запропоновано дати вже після оголошення догани, що не заперечували свідки та про що свідчить акт від 16 жовтня 2018 року, складений начальником експедиції Бублик М.В., в.о.головного інженера [PERSON] та начальником відділу кадрів Максимово В.М . , суд приходить до висновку про незаконність оскаржуваного наказу в частині накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення. З оскаржуваного наказу, не вбачається коли [PERSON] був ознайомлений із його змістом. Про існування вказаного наказу [PERSON] дізнався з листа відповідача СУГРЕ «Укргеофізика» від 05 березня 2019 року №275 (а.с.15), а позов був поданий 26 березня 2019 року (а.с.3-6). Оскаржуваний наказ був витребуваний судом, і тільки після подачі позову, [PERSON] у суді міг ознайомитись з його змістом. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Суд, виходячи із встановлених обставин, вважає, що строк на оскарження вказаного наказу позивачем пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити. Щодо стягнення матеріальної шкоди суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у 5000 грн. Мотивує зазначений розмір моральної шкоди тим, що незаконне притягнення його до дисциплінарної відповідальності призвело до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та підірвало його репутацію в очах колишніх працівників і членів його родини. Внаслідок ним вжито додаткових зусиль по організації свого життя. З цього приводу суд зазначає, що у відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Однак позивачем у відповідності до вимог ст.23 ЦК України, якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. не знайшла свого підтвердження, а тому не підлягає до задоволення. У позовній вимозі про стягнення моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю такої. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» на користь позивача одноразової грошової винагороди у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, суд виходить з наступного. Наказом №128-к від 05 листопада 2018 року по Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію згідно ст.38 КЗпП України (а.с.59). При звільнені [PERSON] виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку. Відповідно до Колективного договору між адміністрацією і територіальним комітетом профспілки ДГП «Укргеофізика» на 2012-2013 роки, схвалений конференцією трудового колективу ДГП «Укргеофізика» 26 квітня 2012 року та зареєстрованим в УПСЗН Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві, а саме, пункту 3.11., працівникам, які відпрацювали на підприємстві не менше 15 років при звільненні - по досягненню пенсійного віку, працюючим пенсіонерам, а також при виході на пенсію по інвалідності виплачується одноразова грошова винагорода у розмірі при стажі роботи для чоловіків 25 років і більше - три середньомісячні заробітні плати (а.с.60-64). Стаж роботи [PERSON] на підприємстві складає більше 30 років. При цьому, відповідно до довідки СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» його середньомісячна заробітна плата становить 26225,25 грн. (а.с.16), тому одноразова допомога має бути 78675 грн. 75 коп. Доводи представника відповідача СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» щодо відсутності фінансової можливості у підприємства провести виплату грошової винагороди [PERSON] у зв`язку з виходом на пенсію з посиланням на І нструкцію зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27 січня 2004 року за №114/8713 (далі Інструкція), дія якої поширюється на всіх юридичних осіб, їхні філії, відділення, представництва та інші відособлені структурні підрозділи (підприємства), є безпідставними. Колективний договір між адміністрацією і територіальним комітетом профспілки ДГП «Укргеофізика» зобов`язує підприємство провести вказану виплату, і ніяких положень щодо звільнення адміністрації від обов`язку перед робітком щодо виплати вказаних сум не містить. Помилковим є твердження відповідача щодо не віднесення грошової винагороди до фонду оплати праці, оскільки грошова винагорода в даному випадку відповідно до п.2.3. вказаної вище Інструкції відноситься до фонду оплати праці. А тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з Східно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» на користь позивача одноразової грошової винагороди у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, що згідно довідки СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» №319 від 19 березня 2019 року (а.с.16), становить 78675 грн. 75 коп. Як передбачено ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводяться в день звільнення. Проте, такого розрахунку у день звільнення [PERSON] з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію відповідачем зроблено не було, як не було і зроблено повідомлення про позбавлення його можливості отримати одноразову грошову винагороду, передбачену колективним договором, що є порушенням трудового законодавства. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, невиплата належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в законі, є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 05 листопада 2018 року по день ухвалення судом рішення 02 липня 2019 року, що становить 163 робочих днів. Згідно п.п.2,5 цього Порядку середня заробітна плата працівника обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Як вбачається з довідки про середню заробітну плату (дохід) СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» №319 від 19 березня 2019 року, заробітна плата [PERSON] за два календарні місяці роботи склала 52450,50 (30928,50 + 1152,00 + 19314,00 + 1056,00) грн., середньомісячна заробітна плата складає 26225,25 грн. = (52450,50/2 (два місяці) а середньоденна складає 1140 грн. 23 коп. = (26225,25/23) (а.с.16). Таким чином, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення,становить 185857 грн. 49 коп.(1140 грн.23 коп. ? 163 дні (робочі дні за період з 05 листопада 2018 року по 02 липня 2019 року - день ухвалення рішення), який і підлягає стягненню без утримання податків та платежів. У відповідності до вимог ст.137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Д ля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2019 року між позивачем та адвокатом Давиденком Є.В. укладено договір про надання правової допомоги. Адвокатом Давиденком Є.В. надано розрахунок витрат за надану [PERSON] професійну правничу допомогу на суму 4000 грн., а також копії квитанцій про сплату позивачем 4000 грн. в якості оплати за надання правничої допомоги (а.с.96-101). Зазначені докази відповідачем не спростовані, іншого розрахунку представником відповідача не надано, а отже вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що позивач у своєму позові заявив вимогу про стягнення з відповідача ДГП «Укргеофізика» моральної шкоди в сумі 5000 грн., яка залишена без задоволення, а тому суд, враховуючи заявлені чотири позовні вимоги, зменшує на одну тисячу гривень суму, яка підлягає стягненню з відповідача ДГП «Укргеофізика» на користь позивача за правничу допомогу у підготовці позовної заяви в цій частині. Таким чином з відповідача ДГП «Укргеофізика» на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 1000 грн. З відповідача СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн. Вказані витрати позивача є обґрунтованими, пов`язані із розглядом справи і співмірними із складністю справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1921 грн. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 786 грн. 75 коп. за вимогу про стягнення грошової винагороди та 1921 грн. - за вимогу про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Оскільки вимога про стягнення грошової винагороди задоволена, з відповідача СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] суму судового збору 786 грн. 75 коп. Судом задоволена позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь період затримки по день ухвалення судового рішення,в розмірі 185857 грн. 49 коп., за яку позивачем сплачено 1921 грн., а необхідно було сплатити 1859 грн., що на 62 грн. більше. Разом з тим, позивач пред`явив вимогу про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, за який судовий збір не сплачений і яка задоволена. Тому судовий збір за вказану вимогу в сумі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача ДГП «Укргеофізика» на користь держави. При пред`явленні позову позивачем не сплачений судовий збір за вимогу про стягнення з ДГП «Укргеофізика» моральної шкоди в сумі 5000 грн. У задоволенні вказаної вимоги судом відмовлено, тому судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з позивача на користь держави. Однак враховуючи, що ним здійснена переплата в сумі 62 грн. за одну із вимог, а саме про стягнення середнього заробітку за весь період затримки по день ухвалення судового рішення, суму яка підлягає стягненню з позивача, суд зменшую і стягує з нього на користь держави 706 грн. 40 коп. У зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки по день ухвалення судового рішеннята стягнуто з відповідача СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» на користь позивача 185857 грн. 49 коп., суму в розмірі 1859 грн. суд стягує СУГРЕ ДГП «Укргеофізика» на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial