Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи: державний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк Світлана Володимирівна, Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради, у якій просить: - визнати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], який помер [INFO]. та [PERSON], яка померла [INFO].; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] за № 523 від 26.05.2014р. виданого на ім'я [PERSON]; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] за № 525 від 26.05.2014р. виданого на ім'я [PERSON], [INFO] - визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тими обставинами, що його батьком [PERSON] під час перебування у шлюбі з його матір'ю [PERSON] 10.12.1965р. був придбаний будинок, що розташований за адресою [ADDRESS], де він проживав та був зареєстрований. Таким чином, даний будинок є спільним майном подружжя, а [PERSON] є власником ? частини даного нерухомого майна. [INFO]. [PERSON] помер. Після його смерті залишився заповіт на користь його брата [PERSON]. Спадщину після смерті батька прийняли шляхом спільного проживання брат [PERSON] та мати [PERSON], яка, крім того прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК 1963р., однак [PERSON] не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO]. Спадкоємцями [PERSON] є його дружина та син - відповідачі по справі, а також мати [PERSON] [INFO]. [PERSON] померла. На день смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги та прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Під час оформлення своїх спадкових прав він дізнався, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті матері входить лише будинок за адресою [ADDRESS], а ? частина будинку по [ADDRESS] не входить до спадкової маси, оскільки все домоволодіння по [ADDRESS] після смерті [PERSON] успадковане відповідачами в рівних частинах і відповідно отримані свідоцтва про право на спадщину. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати домоволодіння по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на ? частину будинку у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] У судовому засіданні представники позивача [PERSON] за договором та [PERSON] за довіреністю позов підтримали та наполягали на його задоволенні. В обґрунтування позовних вимог пояснили, що позивач є сином померлої [PERSON] При подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори він дізнався, що його батько залишив заповіт на ім'я його покійного брата [PERSON] на все належне йому на день смерті майно, в тому числі будинок за адресою [ADDRESS], який брат успадкував повністю, незважаючи на те, що ? частина даного будинку, як частка у спільному сумісному майні подружжя, належала його матері. Після смерті брата належне йому майно успадкували його дружина та син - відповідачі по справі, незважаючи на те, що його мати [PERSON] прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК 1963р., доказом вступу її в управління чи володіння спадковим майном є наявність у неї ощадної книжки на ім'я спадкодавця [PERSON], а отже вона мала право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Оскільки домоволодіння по [ADDRESS] було придбане [PERSON] 10.12.1965р. під час його перебування у шлюбі з [PERSON], тому просили визнати вказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], скасувати свідоцтва про право на спадщину, видані на ім'я спадкоємців [PERSON] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частину будинку по [ADDRESS]. [PERSON], як відповідач та як законний представник неповнолітнього відповідача [PERSON] та представник відповідачів адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що єдиним титульним власником будинку по [ADDRESS] був померлий [INFO]. [PERSON] Його дружині належав інший будинок по [ADDRESS], таким чином подружжям [PERSON] було поділено в натурі майно, що являлося об'єктом права спільної сумісної власності їх, як подружжя. За життя [PERSON] не здійснила жодної дії щодо визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], як частину спільного сумісного майна подружжя, ні за життя покійного чоловіка [PERSON], ні після його смерті протягом 11 років, а саме не зверталася до нотаріуса з відповідними заявами та не отримувала свідоцтва про право на частку в спільному сумісному майні подружжя та не оформила право на обов'язкову частку в спадщині після смерті свого чоловіка. Єдиним спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], який прийняв спадщину, був його син [PERSON] Позивачем не надано суду жодного належного доказу прийняття [PERSON] спадщини після смерті свого чоловіка, оскільки на момент смерті чоловіка вона була зареєстрована [ADDRESS] у належному їй будинку, інших достовірних доказів прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК 1963р. суду не надано. Вимога позивача про визнання будинку по [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя до задоволення не підлягає, оскільки позови про визнання спільним сумісним майном подружжя, або його поділ, пред'являються або одним із подружжя, у разі смерті іншого, або до того з подружжя, хто пережив померлого, якщо наявний спір про право чи спосіб поділу спадкового майна між ним та спадкоємцями померлого. Позивач звернувся з позовом про визнання спільним сумісним майном покійного подружжя до інших спадкоємців вже після смерті обох з подружжя, що є недопустимим і не передбачено чинним законодавством. Таким чином, позивач [PERSON] не мав і не має жодного відношення до спадкового майна, що залишилося після смерті його рідного брата [PERSON], оскільки його спадкоємці в нотаріальному порядку набули права власності на спадщину на підставі свідоцтв про право на спадщину. У задоволенні позову [PERSON] просять відмовити крім зазначеного ще й з тих підстав, що на момент смерті [PERSON] ? частина будинку по [ADDRESS] їй не належала, а тому, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, позов до задоволення не підлягає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - державний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. у судове засідання не прибула, направила до заяву, де просила справу розглядати без її присутності та у відповідності до законодавства України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Золотоніської міської ради Ізгагіна І.С. за довіреністю у судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторони позивача та заперечення сторони відповідачів, проаналізувавши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.07.1961р. був укладений шлюб між [PERSON], 1934р.н. та [PERSON], [INFO] Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.1965р., посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори за № 4368, [PERSON] належало домоволодіння за адресою [ADDRESS], Черкаської обл. 05.10.2002р. [PERSON] залишив заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. за реєстром № 3031, відповідно до якого усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, у тому числі житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS], заповів своєму сину [PERSON] [INFO]. [PERSON] помер. Із повідомлення завідувача Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. № 232/01-16 від 14.04.2017р. вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO]. [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася. Спадкоємцем після померлого є його син [PERSON], який фактично прийняв спадщину. Із копії довідки голови квартального комітету № 1 [PERSON], виданої 16.09.2014р. [PERSON] вбачається, що його батько [PERSON], 1934р.н. по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS], проживав з дружиною [PERSON] (а.с. 16). Із копії довідки виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 3413 від 29.08.2013р. вбачається, що вона видана [PERSON] про те, що у будинку по [ADDRESS] постійно проживав і був зареєстрований [PERSON], який помер [INFO]. Також в будинку на день смерті були зареєстровані: [PERSON], 1972р.н., [PERSON], 1974р.н., [PERSON], 1999р.н. Інші особи не зареєстровані (а.с. 70). Із копії паспорта [PERSON], [INFO] вбачається, що вона із 07.04.1999р. і по день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] Із викладеного вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON], оскільки проживав на день його смерті разом зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою, що стверджується довідкою № 3413 від 29.08.2013р. Інші спадкоємці спадщини після смерті [PERSON], в тому числі дружина [PERSON], не приймали. Суд критично розцінює та не визнає належним доказом прийняття спадщини після смерті [PERSON] його дружиною [PERSON] шляхом спільного проживання, не засвідчену належним чином копію довідки квартального комітету, оскільки її зміст не відповідає дійсності та спростовується іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Крім того, є неспроможними доводи сторони позивача про те, що дружина [PERSON] також прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК 1963р. та доказом вступу її в управління чи володіння спадковим майном слугує наявність у неї ощадної книжки на ім'я спадкодавця [PERSON], а отже вона мала право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, оскільки дані про наявність чи відсутність у [PERSON] ощадної книжки чоловіка могла ствердити лише вона, наразі ощадна книжка надана позивачем, отже перебуває у нього та не є доказом вступу у володіння спадковим майном свого часу його матір'ю [PERSON] [INFO]. помер [PERSON]. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, оскільки проживали на день його смерті разом зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою (довідка № 3987 від 28.08.2013р. а.с.69), являються його дружина [PERSON] та син [PERSON] 26.05.2014р. на їх ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Мати померлого [PERSON] спадщини не прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася. Лише після спливу вказаного терміну, 19.09.2013р. звернулася із заявою, посвідченою нотаріально, відповідно до якої повідомляє нотаріальну контору про те, що спадщину вона не прийняла, за наданням додаткового строку для подачі заяви до суду звертатися не буде, претензій майнового та фінансового характеру до спадкоємця не має, не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину на інших спадкоємців. Відповідно до ч. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Жодних заяв ні про прийняття спадщини, ні про відмову від прийняття спадщини [PERSON] протягом шестимісячного терміну з дня смерті [PERSON] [INFO]. в матеріалах спадкової справи не міститься, тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не реалізувала свого права на прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. За життя [PERSON] не здійснила жодної дії щодо визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], як частину спільного сумісного майна подружжя, після смерті чоловіка [PERSON] протягом 11 років, а саме не зверталася до нотаріуса з відповідними заявами та не отримувала свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. Інші особи, включаючи спадкоємців, вимагати видачі такого свідоцтва не вправі. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Оскільки здатність мати цивільні права і обов'язки припиняється у момент смерті фізичної особи, після цього моменту у фізичної особи будь-які права та обов'язки виникати не можуть, таким чином, за померлим право власності ні визначене, ні зареєстроване бути не може. За загальними правилами, спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, як правило, це безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання будинку по [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя [PERSON] до задоволення не підлягає, оскільки позови про визнання спільним сумісним майном подружжя, або його поділ, пред'являються або одним із подружжя, у разі смерті іншого, або до того з подружжя, хто пережив померлого, якщо наявний спір про право чи спосіб поділу спадкового майна між ним та спадкоємцями померлого. Позивач звернувся з позовом про визнання спільним сумісним майном покійного подружжя до інших спадкоємців вже після смерті обох з подружжя, що є недопустимим і не передбачено чинним законодавством. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Позивачем [PERSON] не надано переконливих доказів та є недоведеними у судовому засіданні вимоги щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] за № 523 від 26.05.2014р. виданого на ім'я [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] за № 525 від 26.05.2014р. виданого на ім'я [PERSON], [INFO].н. Навпаки, відповідачі є єдиними спадкоємцями майна свого чоловіка та батька [PERSON], які в установленому законом порядку прийняли спадщину. Приймаючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]., оскільки на момент смерті [PERSON] вказане вище нерухоме майно їй не належало та, відповідно, не входило до складу спадщини, а тому, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, позов у цій частині також до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed