Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення договір №01727 від 26.01.2019, укладений між ним та ФОП [PERSON] , стягнути з відповідача сплачений аванс в розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 4 815 грн.. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 26.01.2019 між сторонами укладено договір, предметом якого є виготовлення та передача метало пластикових вікон площею 5, 722 кв.м. Вказаний договір було укладено в квартирі позивача, без пред`явлення документів та технічної документації на виготовлений товар і його комплектуючі. Позивач сплатив торгівельним представникам відповідача в момент укладання договору 10 000 грн. в якості авансу. Згідно з умовами договору, позивач був зобов`язаний протягом 7 днів доплатити відповідачу 4 815 грн., після чого відповідач зобов`язаний був виготовити та передати позивачу віконні конструкції. Ознайомившись з відгуками споживачів щодо якості послуг, позивач вирішив, що він ошуканий відповідачем, у зв`язку з чим звернувся до Деснянського УП ГУНП у м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, та відмовився від подальшого виконання умов договору у зв`язку з їх несправедливістю, яка полягала в можливості відповідача залучити третіх осіб до виготовлення продукції, одностороннього збільшення ціни договору, а також трактування внесеного позивачем авансу, як завдатку. Вважає, що вказаний договір є недійсним, оскільки суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, сторони не підписували акт прийому-передачі виробів, отже обов`язки виконавця не виконані. Вказаними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях та необхідністю витрачати додатковий час і кошти для відновлення попереднього стану, звертатись за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. 25.06.2019 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 16.07.2019 зі сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вказує на те, що між сторонами дійсно укладено договір, за яким відповідач зобов`язувалась організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкції за розцінками Виконавця, а позивач зобов`язався оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов договору. Вартість робіт за договором склала 14 815 грн. 26.01.2019 позивачем сплачено відповідачу завдаток в розмірі 10 000 грн. Сторони домовились, що протягом 7 днів, з дня внесення завдатку, позивач зобов`язаний сплатити відповідачу ще 4 815 грн. Проте, всупереч умовам договору, позивачем не було сплачено зазначену суму. Відповідач виконав свої зобов`язання щодо виготовлення ПВХ конструкцій та готовий був установити віконні конструкції позивачу. Проте, не дивлячись на звернення до позивача для погодження дати та часу установки віконних конструкцій, відповіді не отримано. Вказує на те, що позивачем не наведено доводів щодо несправедливості умов договору та підстав для визнання його недійсним, не доведено порушення принципу доброчесності, дисбалансу прав та обов`язків сторін та шкоди, яка завдана укладенням договору. Зазначає, що умови договору передбачають, що лише після сплати позивачем повної вартості товарів та послуг, відповідач мав виконати свої зобов`язання за договором. Проте до цього часу позивачем зобов`язання за договором не виконані. Твердження про те, що позивач ознайомився з відгуками споживачів щодо якості послуг та вирішив, що був ошуканим є безпідставними та не є підставою для відмови від виконання своїх зобов`язань за договором. Умови договори викладені в чіткій, зрозумілій формі, без використання двохзначних способів інформації, містять усю детальну інформацію, яка необхідна для здійснення свідомого вибору. Договір позивачем підписано. Акт прийому-передачі між сторонами не підписано, оскільки умови договору не виконані позивачем, що унеможливлює їх виконання стороною відповідача. 26.09.2019 зі сторони позивача до суду надійшов позов в новій редакції, згідно з яким просить суд: визнати договір №01727 від 26.01.2019 неукладеним, стягнути з відповідача аванс в розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 4 815 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що зазначений договір укладався за відсутності відповідача та без пред`явлення документів, які підтверджують повноваження представників відповідача укладати від її імені договори. При цьому, всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» позивачу не були надані зразки товару та комплектуючі, не надано технічну документацію на товар. Не отримавши зазначеного, позивач відмовився від подальшого укладання договору. 16.10.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, подану позивачем 26.09.2019, згідно з яким вказує на те, що при укладанні договору позивачу була надана необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація про продукцію. Було роз`яснено всі істотні умови договору, надано на ознайомлення проект договору, в якому вказані всі властивості товару, що придбавався. Позивач погодився з усіма умовами договору та підписав його, а також оплатив частину товару. Вказує на те, що саме відповідачем підписано договір та її печатка наявна на ньому. В судовому засідання позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, подали в письмовій формі виступ в дебатах. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала та заперечувала щодо їх задоволення, посилаючись на викладене в відзивах. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Встановлено, що 26.01.2019 між сторонами укладено договір (індивідуальний номер замовлення СА-01727),у відповідності до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Згідно з п.п 2.1, 22, 2.3 Договору вартість метало пластикових виробів складає 14 815 грн. Завдаток 10 000 грн. Борг до передачі у власність 4 815 грн. У відповідності до п.п. 3.1.1, 3.2 Договору після внесення замовником завдатку 80-100 %, борг «до передачі у власність» повинен бути погашений не пізніше 7 днів, з дня внесення завдатку. Після виконання п. 3.1.1 виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 30 робочих днів з моменту виконання п. 3.1.1. У випадку, якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація, непрямі кути, шпроси, тонування, арочний гиб і т.п), строк передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується до 40 робочих днів. Згідно з п. 3.12 Договору, договір діє з моменту укладання та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір є дійсним та таким, що вступив в силу при наявності гербової печатки. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч.1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч.1-2 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Вбачається, що договір від 26.01.2019 містить всі істотні умови, характерні для такого типу договорів, предмет договору, обов`язки сторін, відповідальність, тощо. Договір підписаний сторонами та містить печатку ФОП [PERSON] Підписавши договір, позивач підтвердив, що ознайомлений зі споживчими якостями товарів та послуг, що надаються виконавцем, у вигляді набору нормативних документів виробника, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, підтвердив що був попереджений та повідомлений про ДСТУ 111-2001 та В.2.6-31:2006. З огляду на вказане, вбачається, що договір між сторонами почав діяти з моменту укладення, містить всі істотні умови, підписаний сторонами, що не спростовано в судового засіданні. Відповідач підтвердила підписання договору саме нею особисто, доказів зворотнього матеріали справи не містять, що спростовує посилання позивача на те, що договір не укладений, оскільки не містить підпису відповідача. Окрім вказаного, згідно з постановою пленуму Верховного Cуду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суди відмовляють у задоволенні позову про визнання договору не укладеним, у зв`язку з відсутністю такого способу захисту прав та інтересів. Вимога про визнання договору неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, що передбачає в подальшому відмову у задоволенні відповідного позову. З огляду на викладене, сторона, право якої порушено, має право звернутися до суду з позовом, який стосується наслідків неукладеного договору, передбачених главою 83 ЦК України (наприклад, про повернення безпідставно набутого майна), а застосування цією стороною договору таких наслідків можливе лише після встановлення судом наявності або відсутності підстав, що свідчать про його неукладення. Зважаючи на встановлені обставини, а саме: погодження сторонами переліку та вартості робіт, часткове виконання узгоджених умов як з боку позивача (сплату завдатку), так і з боку відповідача (виготовлення товару), підтвердження позивача у вигляді підпису в договорі про ознайомлення з споживчими якостями товарів та послуг, а також невірно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позову про визнання договору від 26.01.2019 (індивідуальний номер замовлення СА-01727) неукладеним та відсутність підстав для застосування наслідків неукладеного договору, зокрема повернення позивачу сплаченого завдатку. Зокрема, відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Ст. 849 ЦК України передбачає випадки в яких замовник наділений правом відмовитись від договору, та наслідки такої відмови. Зокрема, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. З пояснень позивача вбачається, що він відмовився від виконання умов договору у зв`язку з відгуками споживачів щодо якості послуг, а не через будь-які порушення з боку відповідача. Зокрема, як вбачається з умов договору та пояснень сторін по справі, відповідач не приступив до виконання своїх обов`язків через невиконання позивачем п. 3.2 Договору. Вбачається, що відповідав виготовила товар та намагалась поставити його позивачу, проте останній відмовився від його прийняття. Отже, судом не встановлено порушень умов договору з боку відповідача. Вбачається, що сторона позивача приступила до виконання вимог договору та передала відповідачу завдаток в сумі 10 000 грн., що також свідчить про його згоду з умовами договору. При цьому, іншу частину зобов`язань позивач не виконав. Посилання сторони позивача на те, що зазначена сума є авансом, суд оцінює критично виходячи з наступного. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З аналізу зазначеної норми матеріального права випливає, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору. Згідно умов договору, укладеного між сторонами, ним, крім іншого, передбачалось внесення завдатку в розмірі 10 000 грн. Вказана сума сплачена позивачем у рахунок належних з нього за договором платежів, загальна сума яких складає 14 815 грн., на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. У відповідності до ст. 571 ЦПК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. З огляду на вказане, вимоги позову щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 10 000 грн. задоволенню не підлягають. При цьому, враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено порушення прав позивача як споживача, суд вважає необґрунтованими вимоги позову про стягнення моральної шкоди, розмір якої позивачем не обґрунтований. Відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. . Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивачем не надано до суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження вимог позову, при цьому вбачається, що саме позивач відмовився від виконання умов договору у зв`язку з своїм власним волевиявленням та бажанням, порушень прав останнього стороною відповідача під час укладання та дії договору судом не встановлено, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позову.

Outcome: dismissed