Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад від 25.03.1999 року, укладеного між його матірю [PERSON] та домоуправлінням СУ №3, вони користуються квартирою № 47 у будинку № 11 по вул. Олімпійській у м. Словянську. У цій квартирі зареєстроване місце проживання його матері [PERSON], його батька [PERSON], брата [PERSON] та його. Під час проведення антитерористичної операції у м. Словянську його батьки та брат виїхали до Російської Федерації, де знаходяться і досі, та зареєстрували там своє місце проживання. Таким чином, з літа 2014 року його батьки та брат не проживають в зазначеній квартирі, їх особисті речі там відсутні. Його батьки та брат не збираються повертатись у м. Словянськ, батько хворіє на онкологічне захворювання, матір здійснює за ним постійний догляд, а брат постійно працює, у звязку з цими обставинами вони не можуть приїхати та знятись з реєстраційного обліку самостійно. У звязку з викладеним, просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №47 в будинку №11 по вул. Олімпійській у м. Словянську. В судове засідання позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У попередньому судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с.27-32), про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад від 25.03.1999 року, укладеного між [PERSON] та домоуправлінням СУ №3, їй у користування надано квартиру [ADDRESS] (а.с.-6-7). Згідно акту, складеного керівником комітету мікрорайону Лісний м. Словянськ, в присутності сусідів, №136 від 07.02.2017 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає один [PERSON], а його брат та батьки з 2014 року проживають в Російській Федерації (а.с.9). Викладене в акті також підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] зазначила, що вона з 1992 року мешкає в квартирі [ADDRESS] та особисто знає сімю [PERSON]. Їй достовірно відомо, що в травні-червні 2014 року її сусіди [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виїхали з міста та більше не повертались, при цьому їм ніхто не перешкоджав в користуванні їх квартирою. Вона спілкувалася з ними за допомогою електронного звязку, при цьому вони їй сказали, що не мають наміру повертатись в Україну. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні поясненням інших свідків, додатково зазначила, що вона знає всю сімю [PERSON] з 2013 року та їй достовірно відомо, що вони покинули своє місце проживання в травні-червні 2014 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №60043658 від 27.05.2016 року, квартира [ADDRESS] є комунальною власністю Словянської міської ради (а.с.12). При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сімї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, їх відсутність не повязана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що з 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному жилому приміщенні без поважної причини, мешкають в іншій країні, спроб вселитися до квартири [ADDRESS] не робили, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню їх до спірної квартири, вони не отримують кореспонденцію за даною адресою та їх особистих речей у домоволодінні не має. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи викладені доводи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. \~

Outcome: approved