Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» та просить стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 8668 грн. 40 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Заявою від 13.04.2017 року представник позивача зменшив позовні вимоги в звязку з виплатою йому частини заборгованості та просив стягнути з відповідача заробітну плату у сумі 8268 грн. 40 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював на підприємстві на посаді головного механіка. 28 грудня 2016 року був звільнений із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. У день звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок по заробітній платі, а тому він вимушений звернутись із зазначеним позовом до суду про примусове стягнення вказаних сум. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно працював у відповідача та був звільнений з посади 28.12.2016 року згідно наказу № 80 від 28.12.2016 року за власним бажанням. (а.с.5). Відповідно до довідки заборгованість підприємства по заробітній платі за вересень 2016 р., жовтень 2016 року, листопад 2016 р., грудень 2016 р., станом на 01.01.2017 року склала 8668 грн. 40 коп. ( а.с.7-8). Відповідно до історії по картковому рахунку (а.с.44) позивачу була частково виплачена заробітна плата у звязку із чим заборгованість зменшилась та на даний час складає 8268 грн. 40 коп. У звязку із цим суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, а саме у сумі 8268 грн. 40 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган сплачує зазначене відшкодування лише у разі коли спір вирішено на користь працівника. Тобто для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст. 117 КЗпП України закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, і даний факт не заперечується сторонами, що позивач в день звільнення працював, проте розрахунок з ним не був проведений. Середньомісячний заробіток визначається згідно порядку розрахунку середньомісячної заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 ( із змінами, внесеними постановами КМУ). Згідно довідки про середньомісячну заробітну плату № 97 від 16.03.2017 року середня заробітна плата [PERSON] станом на момент звільнення за попередні два місяці становить: 16 днів 130,2 год. - 2977 грн. 60 коп. (а.с. 41), відповідно\~ середньоденна заробітна плата\~ складає 216 грн. 71 коп. (6934,84 : 32 днів). Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений 28 грудня 2016 року. Фактичний розрахунок з позивачем проведено не було. Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з дати звільнення позивача, за період з 28 грудня 2016 року по день винесення рішення кількість робочих днів складає - 74, а саме грудень 2016 р. - 3 робочих днів, січень 2017 р. 20 робочих днів, лютий 2017 р. - 20 робочих днів, березень 2017 р. 22 робочих днів, квітень 2017 р. 9 робочих дні. Таким чином, суму компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд визначає у розмірі 16036 грн. 54 коп. (74 робочих днів х 216 грн.71 коп.). Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати за один місяць в сумі 2977 грн.60 коп. Судові витрати суд розподіляє між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved