Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - Ківерцівська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно; визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на 1/6 частки в спадковому майні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її батьки одружились у 1963 році, які у 1985 році вони побудували власний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] тобто вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а отже кожному із них належить по 1/2 частці. [INFO] року помер [PERSON], батько позивача та відповідача по справі. Після його смерті спадкоємцями першої черги були вона та відповідач по справі, а також їхня матір - [PERSON], які вступили у фактичне володіння спадковим майном, шляхом спільного на момент смерті спадкодавця із ним, тобто кожен із них успадкував по 1/6 частці вищевказаного будинковолодіння. Позивач [PERSON] не отримувала свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки не мала можливості. [INFO] року померла їхня мама - [PERSON], згідно складеного нею заповітного розпорядження, усе належне їй на праві власності майно вона заповіла відповідачу по справі -[PERSON] На даний час позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак отримала відповідь про те, що 1/2 частку належного батькові будинковолодіння, що в [ADDRESS] успадкувала її матір - [PERSON] Вже після смерті матері вказане будинковолодіння успадкувала відповідач по справі - [PERSON] Тому, просить суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] Ківерцівською державною нотаріальною конторою 09.07.1996 року, що зареєстроване в реєстрі за № 3-1221, після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в частині визнання права власності на 1/6 частини житлового будинку і господарсько-побутові будівлі та надвірні споруди, що знаходять у [ADDRESS]; скасувати реєстрацію права власності на 1/2 частини в житловому будинку [ADDRESS] за [PERSON] в органах, що відали реєстрацією нерухомого майна в Комунальному підприємстві «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», яке було зареєстроване 09.07.1996 року за № 2466 в реєстраційній книзі та за реєстровим № 3-1221; визнати частково недійсним заповіт, що був складений [PERSON] 09.07.1996 року на нерухоме майно, а саме: на 1/6 частини в житловому будинку та господарсько-побутових будівлях та спорудах, що в [ADDRESS] на відповідача по справі [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/6 частини в житловому будинку та господарсько-побутових будівлях та спорудах, що знаходяться в [ADDRESS] і належала [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ківерцівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви позовні вимоги підтримують, просять проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії [NUMBER] від 01 жовтня 2014 року (а.с. 28). Після смерті якого, його дружина - [PERSON] успадкувала 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у [ADDRESS], про що було видано відповідне свідоцтво про право власності (а.с. 36). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 169 майна померлого [PERSON] [INFO] року (а.с. 56-64) єдиним спадкоємцем після смерті останнього є [PERSON], яка отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS]. Інших спадкоємців після його смерті не встановлено. Проте, як вбачається із копії будинкової книги, на момент смерті спадкодавця [PERSON] з ним проживали його дружина - [PERSON], та доньки - [PERSON] та [PERSON] (11-14; 70 зворот; 71). У матеріалах спадкової справи відсутні заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а тому спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] вступили у фактичне володіння спадковим майном шляхом спільного на момент смерті спадкодавця проживання разом із ним, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, тобто кожен із них успадкував 1/6 частини будинковолодіння, що у [ADDRESS]. Проте свідоцтво про право на спадщину за законом було видано на ім'я [PERSON], саме на 1/2 частини спірного будинковолодіння. 09.07.1996 року [PERSON] склала заповітне розпорядження, відповідно до якого усе належне їй на праві власності майно з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось заповіла [PERSON]. 24.11.2003 року [PERSON] уклала шлюб, після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2014 року (а.с. 69). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А тому, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] Ківерцівською державною нотаріальною конторою 09.07.1996 року, що зареєстроване в реєстрі за № 3-1221, після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в частині визнання права власності на 1/6 частини житлового будинку і господарсько-побутові будівлі та надвірні споруди, що знаходять у [ADDRESS]; внаслідок чого скасувати реєстрацію права власності на 1/6 частини в житловому будинку [ADDRESS] за [PERSON] в органах, що відали реєстрацією нерухомого майна в Комунальному підприємстві «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», яке було зареєстроване 09.07.1996 року за № 2466 в реєстраційній книзі та за реєстровим № 3-1221; визнати за нею право власності на 1/6 частини в житловому будинку та господарсько-побутових будівлях та спорудах, що знаходяться в [ADDRESS] і належала [PERSON], який помер [INFO] року При цьому не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання частково недійсним заповіту, що був складений [PERSON] 09.07.1996 року на нерухоме майно, а саме: на 1/6 частини в житловому будинку та господарсько-побутових будівлях та спорудах, що в [ADDRESS] на відповідача по справі [PERSON], оскільки у вказаному заповітному розпорядженні заповідач [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «все належне їй на праві приватної власності майно (рухоме і нерухоме) з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось…», тобто заповідач не зробила розпорядження щодо будинковолодіння, а стосовно всього належного їй майна, а тому підстав для визнання частково недійсним вказано заповіту судом не встановлено.

Outcome: dismissed