Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив розірвати шлюб між ними зареєстрований 19.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2236. [PERSON] вказує, що на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує формально, відсутнє взаєморозуміння, у сторін різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 01 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року провадження у зазначеній цивільній справі було зупинено у зв`язку з наданням строку для примирення до 22 квітня 2020 року. Ухвалою суду від 22 квітня 2020 року поновлено провадження по справі та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву в якій просить розглянути справу у судовому засіданні за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у судовому засіданні за її відсутності, позов визнає. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] 19.11.2006 року, актовий запис №2236, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.11.2006 року (а. с. 4). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] ,що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.5). Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, фактичне припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved