Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 09 серпня 2013 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актова запис № 11. В обґрунтування позову зазначила, що 09 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, з січня 2020 року разом не проживають, між ними припиненні будь - які сімей та шлюбні відносини. Життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові, взаємодопомоги , поваги та дружи у них немає. На час звернення з даним позовом до суду спільне господарство та сумісне проживання між сторонами припинено, а тому за глибоким переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки заяви усунуті. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року позовна заяви прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] », судові витрати залишити за рахунок позивача. Крім того, зазначила, що сімейно - шлюбні відносини між ними припинені з січня 2020 року. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини не явки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Будь - яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 серпня 2013 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актова запис № 11, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 09 серпня 2013 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу подружжя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 травня 2014 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Харківського району). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями частини другої статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно - шлюбні відносини між сторонами були припинені з січня 2020 року, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо спільно набутого майна подружжя та місця проживання дитини не вбачається. На підставі зазначеного, а також приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок віднести на рахунок позивача [PERSON] .

Outcome: approved