Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] , де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але на менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 24.06.1995 року між ним [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] народилася донька [PERSON] . На даний час відповідач залишила його та доньку в квартирі та ніяким чином не допомагає у вихованні та утриманні доньки. Не надає належної матеріальної допомоги в обсязі, достатньому для створення необхідних умов для навчання та розвитку доньки, будучи повністю фізично здоровою та працездатною особою. Ухвалою суду від 13.01.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові та прохали задовольнити, вказавши на наявність обов`язку у відповідача утримувати дитину. Зазначили про наявність на розгляді в суді спору про визначення місця проживання дитини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Вказала, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження обставин, що дитина проживає з разом батьком та, що відповідач не здійснює утримання дитини. При цьому, доводи сторони позивача щодо наявності в суді справи щодо визначення місця проживання дитини не мають жодного відношення до даної справи. Прохала в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача 5000 грн. витрат на правничу допомогу. Суд, заслухавши учасників справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 24.06.1995 року зареєстрували шлюб у Палаці шлюбів м. Кременчука, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 24.06.1995 року, серії [NUMBER] , актовий запис №651. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2011 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 335. В судовому засіданні встановлено, що наразі сторони проживають окремо. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.\~182\~ Сімейного\~Кодексу України\~\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 193 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин на які посилається позивач, а саме що донька проживає разом з батьком та він повністю її утримує, а відповідач взагалі не здійснює утримання доньки. В судовому засіданні вказані обставини також не знайшли свого підтвердження. При цьому, будь-яких клопотань стороною позивача не заявлялося, сторони висловили думку, щодо можливості переходу до судових дебатів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині другій\~статті 89 ЦПК України\~встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані належним чином та недоведені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи). Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тож судові витрати понесені позивачем залишаються на позивачеві. При цьому, вимога представника позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи, як попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, так і відсутності відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат їх детального опису та розміру.

Outcome: dismissed