Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступне. Матір позивача [PERSON] 20.10.1998 року придбала квартиру [ADDRESS] згідно до договору купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Донецької державної нотаріальної контори Бондаревою Г.Г. і зареєстрований у реєстрі за № 5-4244. Право власності на квартиру було зареєстроване в БТІ м. Донецька 22.10.1998 року у реєстрі за № 144. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру. Позивач є єдиним спадкоємцем, фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав в цій квартирі, і звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON], яка постановою від 16.05.2014 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що позивач в якості правовстановлюючого документу на квартиру надав замість втраченого оригіналу договору купівлі-продажу дублікат, виданий Першою Донецькою державною нотаріальною конторою 12.05.2014 року, який не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і тому начебто не підтверджує право власності [PERSON] на квартиру. Просив суд визнати за [PERSON], право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове зсідання не з'явився, надав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Згідно з договором купівлі-продажу квартири (дублікат) від 20.10.1998 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON]. Оригінал зазначеного договору було зареєстровано в КП БТІ м. Донецька в книзі № 8/22Дк-134 за реєстровим № 144 22.10.1998 року. [INFO] року померла матір позивача [PERSON]. Спадкоємцєм [PERSON] першої черги за законом є позивач. З метою отримання спадщини за законом, позивач по справі звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] Постановою від 16.05.2014 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцю. Згідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частина 1 ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд зазначає, що договір купівлі-продажу квартири (за яким видано дублікат) від 20.10.1998 року, зареєстрований належним чином в КП БТІ м. Донецька, ніким не оскаржувався, тому є чинним. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі ст. ст. 16, 392, 1218, 1261, 1298 ЦК України та

Outcome: approved