Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. Позовну заяву мотивує тим, що 12 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір позики предметом якого було передання у власність [PERSON] грошових коштів на суму 125 500 грн. Відповідно до п. 3 вищезазначеного договору позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму грошових коштів до 31.12.2014 р. на умовах визначених цим договором. За домовленістю сторін даний договір укладався без сплати відсотків за користування грошовими коштами. Однак, відповідач за спливом строку договору кошти повернув в розмірі 26 500,00 грн., чим допустив невиконання взятих на себе зобов'язань по договору позики. 20 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою-претензією про погашення боргу. Відповідач листом від 20.09.2016р. повідомив про неможливість погашення боргу. В судове засідання позивач не з'явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. Відповідач подав суду заяву про визнання боргу та прохання розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір позики предметом якого було передання у власність [PERSON] грошових коштів на суму 125 500 грн. В підтвердження передачі коштів були видані [PERSON] розписки на суму 49 000,00 грн. від 12.05.2014р., на суму 49 500,00 грн. від 22.07.20 14р., на суму 27 000,00 грн. від 30.07.2014р. Кошти повинні були бути повернуті до 31.12.2014 р.[PERSON] повернув тільки частину коштів в розмірі 26 500,00 грн., заборгованість складає 99000 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строку та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач в передбачений в договорі позики від 12.05.2014р., гроші не повернув, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] суму грошових коштів яка становить 99 000 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплачених судових витрат. На підставі наведеного

Outcome: approved