Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» в якому просив суд визнати угоди недійсною та стягненути грошових коштів, суд. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.05.2011р. позивачем та відповідачем було укладено угоду №361406 на придбання легкового автомобіля «Kia Cerato» на суму 156000,00грн. На виконання умов указаної угоди він сплатив 37877,75грн., однак автомобіль не отримав. На його думку даною Угодою були порушені його права як споживача. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1. П.5 ч.2 ст. 19 Закону України»Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною; якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, статус, наявність ліцензії тощо. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, виклавши обставини, що зазначені в позові. Представник відповідача Сметанюк І.М. в судовому засіданні проти позову заперечував, та просив в позові відмовити з підстав, викладених у письмовому запереченнях на позов, які залучено до матеріалів справи (а.с.26-31), та пояснивши, що вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеному договорі, умови якого позивач знав та прийняв повністю, що підтвердив своїм підписом. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26.05.2011р. позивачем та відповідачем було укладено угоду №361406, з додатками, про надання послуг, за яким позивач оплачує послуги відповідача з адміністрування системи з метою придбання позивачем легкового автомобіля на придбання легкового автомобіля «Kia Cerato» на суму 156000,00грн., зазначеного в додатку №1 до угоди № 3610406 (а.с.8) Позивач виконуючи умови угоди, сплатив відповідачу частину внесків на загальну суму 37 877,75 грн. З угоди вбачається, що її предметом є надання відповідачем позивачу, як учаснику системи АВТОТАК послуг, спрямованих на придбання автомобіля, через систему АВТОТАК. За таких обставин, укладена між сторонами угода є договором про надання послуг, як це визначено в ст.1 угоди, вартість яких чітко встановлена у додатках до Угоди та встановлюється щомісячно виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором ціни автомобіля. В судовому засіданні було встановлено, що Угоду № 3610406, було включено до групи № 1119 та надано порядковий номер у цій групі № 220. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.10 Угоди № 3610406, підписання цієї угоди та додатків до неї, є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди та додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом (а.с.7). Угода та додатки до неї підписані сторонами, містять опис послуг, що надаються ТОВ «Авто просто». Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Доказом отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення угоди є особисте підписання позивачем угоди та додатків до угоди. Правочин сторонами вчинено в письмові формі, текст угоди особисто підписаний позивачем i повноважною особою відповідача та скріплений печаткою відповідача. Відповідно до п. 13.8. ст. 13 додатку № 2 до угоди № 3610406, якщо учасник виявить бажання розірвати угоду та відмовитись від подальшої участі в системі Авто Так протягом семи календарних днів від дати підписання угоди, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок Авто просто. Протягом зазначених 7 днів, учасник зобов'язаний письмово повідомити про розірвання угоди, шляхом подання заяви в центральний офіс Авто Просто. В зазначеній заяві має бути чітко повідомлено про рішення учасника щодо розірвання підписаної угоди, викладено прохання про повернення коштів, сплачених ним на момент подання заяви, та повідомлено власні банківські реквізити, за якими Авто Просто має повернути сплачені кошти. (а.с.10-14 ). Проте, таких дій, позивач не вчинив та не надіслав такої заяви протягом семи днів з дня підписання угоди, а отже він прийняв умови угоди. Підпис позивача на угоді та додатках до неї є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі умови та зміст угоди та додатків до неї. Згідно ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 215 ЦК України передбачені підстави недійсності правочину, якими є: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу; якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 1 ч.1 ст. 230 ЦК України передбачено, що суд визнає угоду недійсною у випадку, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами підписаний повноваженими особами, він містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами шляхом звернення позивача з пропозицією щодо укладання угоди та погодження відповідачем на укладання такої угоди. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. В даній угоді, укладеній сторонами, передбачені всі істотні умови угоди: порядок визначення ціни автомобіля, строки та порядок здійснення платежів, система розподілу автомобілів серед учасників групи, відповідальність сторін, строк функціонування системи, порядок розірвання контракту. Також дана угода спрямована на настання правових наслідків: позивач повинен сплачувати внески, результатом яких є отримання автомобіля, а відповідач - акумулювати кошти, придбати автомобіль та передати його позивачу в разі настання певних обставин. А тому, твердження позивача про те, що правочин, вчинений з використання нечесної підприємницької практики, введення споживача в оману є безпідставними, оскільки вони спростовується положеннями самої угоди, в якій передбачені всі істотні його умови: час та місце виконання правочину, права та обов'язки сторін. Доводи позивача, що угода є недійсною, посилаючись на п.7. ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлено, що забороняється, як таке, що вводить в оману утворення, експлуатації або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучень інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до Розділу 1 Додатку № 2 до Угоди №3610406, система придбання в групах або система або система АвтоТак - це система, яка полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених угодою. АвтоТак - це торговельна марка, що зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг Авто Просто з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Пунктом 1.2. Додатку № 2 до Угоди №3610406, визначено, що учасник уповноважує Авто Просто на організацію та адміністрування системи. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок чистого фонду групи. Учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов'язання за угодою. Таким чином, вивчивши детально умови Угоди, суд приходить до висновку, що відповідач отримує оплату саме за рахунок продажу продукції (надання послуг), а не за рахунок залучення інших споживачів, а тому вимоги позивача визнати Угоду №3610406 як таку, що покладена в основу пірамідальної схеми, відповідно до п.7 ст. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - є безпідставними. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, як споживача, з боку відповідача, а також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог щодо визнання недійсною угоди № 3610406 від 26.05.2011 року, а як наслідок повернення суми коштів за недійсною угодою, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому підстав для їх задоволення немає. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved