Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві свідоцтва про право на спадщину від 28 грудня 2015 року, належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 2715159 реєстратором Перша Сватівська державна нотаріальна контора зареєстровано обтяження на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власник - [PERSON] . Власник [PERSON] померла ще [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Як виявилось, ще за життя [PERSON] брала позику в розмірі 500 рублів у Сватівському ДЕПО, проте вона її давно вже повернула, що підтверджується довідкою. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1249/02-31 від 14.09.2020 Першої Сватівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу в знятті заборони відчуження нерухомого майна. В в`язку з чим просить суд припинити обтяження, реєстраційний номер 2715159, внесений до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою Сватівською державною нотаріальною конторою на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилас, у своєму позові просить суд розглянути справу без її участі (а.с.3). Представник відповідача Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про свідчать поштові повідомлення (26,34,44,52). Про причини неявки до суду не повідомляв, правом подати відзив на позовну заяву - не скористався. Державний нотаріус Першої Сватівської державної нотаріальної контори Власов О.В. в судові засідання не з`являвся, просив суд розглянути справу без його участі, з позовними вимогами згоден (а.с. 25,32,43,54). Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 28 грудня 2015 року позивачеві [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , про що в матеріали справи надано вказану копію свідоцтва про право на спадщину за законом та копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 2715159 реєстратором Перша Сватівська державна нотаріальна контора було зареєстровано обтяження на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власник якого була [PERSON] . Однак, власник будинку [PERSON] померла ще [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Ще за життя [PERSON] брала позику в розмірі 500 рублів у Сватівському ДЕПО для забудови житлового будинку (а.с.11). Відповідно до довідки, яка була видана на ім`я [PERSON] , отримана нею сума позики на індивідуальне житлове будівництво в сумі 500 рублів погашена повністю (а.с.12). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1249/02-31 від 14.09.2020 Першої Сватівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу в знятті заборони відчуження нерухомого майна (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна передбачено Главою 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (із змінами). Відповідно до п. 5.1 глави 15 Розділу ІІ вказаного Порядку, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки), а також, за рішенням суду. В розумінні ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження можуть реєструватися держателем або реєстратором Держреєстру тільки на підставі заяви обтяжувача або рішення суду. Порядок реєстрації обтяжень рухомого майна регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004 року. Відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до п. п. 24-26 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004 року, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви. У разі припинення обтяження до Реєстру вносяться дата і номер заяви про припинення обтяження, дата внесення запису про припинення обтяження, підстава припинення обтяження, відомості про реєстратора. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження припинення існування необхідності обтяження надано довідку, про те, що колишнім власником житлового будинку [PERSON] в повному обсязі погашено заборгованість перед кредитором, тому, враховуючи, що на цей час порушується право приватної власності [PERSON] , внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, на підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про припинення обтяження є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved