Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом, в якому, згідно із уточненою позовною заявою від 04.10.2016 р. просить: встановити факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 2002 року по день смерті [PERSON]; визнати за нею право на спадкування майна померлого [PERSON] в третій черзі; усунути відповідачів [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування майна спадкодавця [PERSON] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.03.2016 року помер її вітчим [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: м.Львів, вул. Хоткевича, 16а/21, що належить спадкодавцю на праві власності. У березні 2016 року вона звернулась до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, однак виникла необхідність встановлення факту проживання однією сімєю. Сімейні стосунки виникли між нею та померлим з 1998 року коли її мати почала спільно проживати із [PERSON] 20.07.2002 року між її матірю та [PERSON] було укладено шлюб. 16.04.2011 року мати [PERSON] померла. Спадкодавець залишився самотнім чоловіком, за яким вона здійснювала постійний догляд, як за членом сімї. Вона допомагала йому в побуті, купувала ліки, після смерті здійснила поховання. Окрім того, вказує, що [PERSON] був людиною похилого віку, інвалідом першої групи і потребував постійного догляду та сторонньої допомоги, з 2002 року вона була опікуном померлого, що стверджується довідкою Управління соціального захисту Сихівського району м. Львова. Як стало відомо, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись також [PERSON], що є двоюрідною сестрою померлого (третя черга) та [PERSON] (пята черга). Вказує, що вказані особи не приймали жодної участі у покращенні становища померлого родича, не цікавились його життям та здоровям, не надавали допомоги. Таким чином вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] своєю бездіяльністю по відношенні до [PERSON] порушили не лише норми моралі, а й приписи закону, що тягне за собою наслідки у вигляді застосування до них ч.5 ст. 1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо вона ухилялася від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вважає, що її слід визнати спадкоємцем третьої черги в силу ч. 2 ст. 1261 ЦК України, яка передбачає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені в уточненій позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заперечення на позов, в яких просять відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки факти, викладені в позовній заяві є надуманими і такими, що спростовуються фактичними обставинами справи. Позивач [PERSON] ніколи не проживала однією сімєю із [PERSON], оскільки у 2003 році зареєструвала шлюб із [PERSON] і з цього часу створила свою сімю. Після смерті її матері, померлий підтримував подружні відносини з іншими жінками, а позивач була лише формально його опікуном, оскільки він був інвалідом першої групи. До дня смерті [PERSON] сам себе обходив, не потребував стороннього догляду, отримував пенсію 3\~000 грн., був звільнений від сплати комунальних послуг у звязку із пільгами по інвалідності. Вказали, що [PERSON] (двоюрідна сестра померлого) та [PERSON] (двоюрідний племінник померлого) проживають у м.Черкасах. [PERSON] щорічно, включно до 2015 року приїжджав до них самостійно, маючи при цьому безкоштовний проїзд. Вони обговорювали з ним питання придбання окремої квартири у м.Черкасах, планували проживати разом. [PERSON] ніколи не скаржився на брак грошей, неодноразово підкреслював те, що статус опікуна у [PERSON] є формальним, що дає їй право для обрахування трудового стажу. Зазначають, що про смерть [PERSON] дізнались саме вони від сусідки, яка проживає поряд з ним. Не відповідає дійсності покликання позивачки про те, що поховання [PERSON] було здійснене за кошти [PERSON] Вказали, що вони придбали одяг для поховання, оплатили за копання ями, замовили поминальний обід в кафе. Позивач отримала від соціального захисту допомогу на поховання в розмірі 9\~000 грн., з яких 4\~500 грн. повернула їм. [PERSON] додатково зазначила, що є інвалідом другої групи пожиттєво з 1996 року внаслідок порушення координації рухів після перенесеної травми, їй важко самій ходити, щорічно перебуває на стаціонарному лікуванні. Враховуючи дані обставини, саме [PERSON] приїжджав до неї у Черкаси щорічно, а не вона до нього, [PERSON] ніколи не перебував у безпорадному стані і вона не ухилялась від надання йому допомоги. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали пояснення, що відповідають змісту письмових заперечень, просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Додатково відповідач [PERSON] пояснив, що кожне літо на протязі 2011-2014 років [PERSON] приїжджав до них в гості в м.Черкаси. Він купив для нього однокімнатну квартиру, оскільки останній мав намір переїхати на постійне проживання у м.Черкаси. Представник Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від завідувача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення про те, що є чоловіком позивачки [PERSON] З померлим [PERSON] він познайомився в 2002 році та з того часу вони часто спілкувались. Оскільки померлий був інвалідом першої групи, [PERSON] часто возив його на автомобілі та допомагав в побуті. Напередодні смерті, відвіз його на вул. Гн.Хоткевича, 16 а у м.Львові, де він ночував. Свідок [PERSON], яка є подругою позивача [PERSON] надала показання про те, що часто буває і бувала в квартирі подруги. З нею проживав [PERSON], проте два-три рази на тиждень він їздив до себе в квартиру, де до нього приходили друзі. Окрім того, вона неодноразово бачила, що [PERSON] прала речі [PERSON] та одягала його. З показань, наданих свідком [PERSON] вбачається, що така є сестрою чоловіка [PERSON] Оскільки [PERSON] часто почував себе погано та потебував сторонньої допомоги, він проживав у позивачки. Їй відомо, що [PERSON] деколи їздив до себе у квартиру, що знаходиться на Сихові та залишався там на деякий час. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що є сусідкою позивача [PERSON], вони проживають на одній сходовій клітці, їх квартири мають спільний балкон. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] спочатку проживали на Сихові, а пізніше переїхали у квартиру по вул. Кравчука у м.Львові, оскільки [PERSON] працювала у Шпиталі та їй було не зручно добиратись на роботу із мікрорайона Сихів. Після смерті [PERSON], її чоловік проживав на [INFO], на Сихів його [PERSON] відвозив і він деколи там залишався. Свідок [PERSON] надав показання проте, що є сусідом позивача [PERSON], його квартира знаходиться на першому поверсі, а квартира позивачки на другому. З [PERSON] він був знайомим, часто спілкувались. Про те чи він проживав на [INFO] після смерті дружини йому не відомо, оскільки весь день він на роботі і повертається додому пізно. Востаннє він бачив [PERSON] у 2015 році. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт того, що позивач [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є матір?ю колишнього чоловіка [PERSON] (доньки [PERSON]О.). Вона бачила [PERSON] один раз в гостях в м.Черкасах у родичів у 2014 році. Свідок [PERSON] пояснив, що познайомився з померлим [PERSON] у 2000 році, його будинок знаходиться неподалік будинку, в якому проживав померлий на вул. Гн.Хоткевича у м. Львові. Після смерті його дружини він часто бачив його біля автомобіля. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення про те, що знав [PERSON] близько 10 років, спочатку він проживав із дружиною на вул. Гн.Хоткевича у м.Львові, а після смерті дружини вони почали частіше спілкуватись. Зазначив, що бачив [PERSON] два-три рази на тиждень, але факту тривалої відсутності його в квартирі по вул. Гн.Хоткевича у м.Львові не було. Померлий переживав за квартиру, тому на довго її залишити не міг. Також йому відомо, що [PERSON] їздив в гості до матері чоловіка позивачки на [PERSON]. Окрім того, повідомив, що до померлого в квартиру часто приходили гості. Свідок [PERSON] надав показання про те, що він є сусідом померлого [PERSON], проживає на пятому поверсі будинку №16а по вул. Гн.Хоткевича у м.Львові. Йому відомо, що померлий жив сам, один раз в тиждень він бачив його, був у його квартирі. Додатково пояснив, що його доглядали батьки сусідки [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. 06 березня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 7 свідоцтво про смерть). 10 березня 2016 року позивач звернулась в Четверту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON], який помер 06 березня 2016 року (а.с. 37). Окрім позивача, із заявами до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті померлого [PERSON] звернулись [PERSON], який є двоюрідним племінником померлого (а.с.36) та двоюрідна сестра [PERSON] (а.с. 50). Листом державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 10.03.2016 року № 763/02-14 повідомлено позивача про необхідність надати документи, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини (а.с. 42). Приписами частини 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, даних у п.1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та ( або) за наявності інших спадкодавців. \~\~\~\~\~\~\~\~ З урахуванням розяснень, які містяться в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] одружились 20.07.2002 року (а.с.10). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] від попереднього шлюбу, що стверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-СГ №272199, виданим 10 травня 1980 року Палацом урочистих подій м. Львова. Відповідно до вказаного свідоцтва [PERSON] народилась 19 квітня 1980 року, її батьки: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ №238606, виданого 16 квітня 2011 року Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, [PERSON] померла 16.04.2011 р. (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після одруження спільно проживали за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON], [PERSON], продовжив проживати за даною адресою із [PERSON] та її сімєю, оскільки в нього у м. Львові не було близьких родичів. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON], допомагала йому у побуті, оскільки такий потребував сторонньої допомоги. Як вбачається з медичного висновку ЛКК Комунальної 4-ї міської поліклініки м. Львова від 11.06.2009 р. [PERSON] був інвалідом армії першої групи та за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду, не здатний до самообслуговування (а.с.100). Відповідно до листа Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 29.04.2016 р., [PERSON] перебувала на обліку у Сихівському відділі соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з 27.11.2002 року по 06.03.2016 року та одержувала компенсаційну виплату по догляду за інвалідом І групи [PERSON] Знята з обліку з 07.03.2016 р. у звязку із смертю інваліда. Також зазначено, що [PERSON] був інвалідом першої групи (травма при виконанні службових обовязків), через органи соціального захисту населення ЛОДА 28.04.2007 року отримав безкоштовно автомобіль ЗАЗ-11027040, реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку з погіршенням стану здоровя [PERSON] головним управлінням праці та соціального захисту населення 01.11.2007 року було видане доручення, яке надає право керувати автомобілем зятю [PERSON] (а.с.103, 104). Факт спільного проживання померлого [PERSON] та [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки такі суперечать показам інших свідків, які узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи. Крім того, суд не бере до уваги показання свідка [PERSON], так як від такої на адресу суду надійшла заява про те, що [PERSON] попросив її надати пояснення про те, що [PERSON] та її чоловік не доглядали померлого [PERSON], а також що [PERSON] щороку відвідував своїх родичів у м.Черкаси, а насправді їй це не відомо. Покликання сторони відповідачів на висновок ДІМ Сихівського РВ [PERSON] по заяві гр. [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки такі не спростовують факту спільного проживання, так як зазначали позивачі та свідки, що [PERSON] часто їздив до себе на квартиру та інколи залишався там на ніч. Окрім того, з оглянутих наявних в матеріалах справи фото (а.с.116-125) вбачається, що у квартирі №21, що по вул. Гн.Хоткевича, 16а в м.Львові не було створено належних умов для проживання в ній. Відповідно до наданих представником позивача фото (а.с. 151 конверт з фото), [PERSON] часто перебував в колі сім?ї [PERSON] Враховуючи вищенаведене, зібраними по справі доказами стверджується той факт, що позивач [PERSON] проживала однією сім?єю із [PERSON], який помер 06.03.2016 р. з липня 2002 року по день його смерті, вона здійснювала догляд за [PERSON], оскільки такий був інвалідом першої групи та потребував сторонньої допомоги. Позивач також просила змінити черговість одержання права на спадкування [PERSON] з четвертої черги спадкування за законом на третю чергу спадкування та усунути від спадкування спадкоємців [PERSON], [PERSON] за законом, визнати [PERSON] спадкоємицею третьої черги, після смерті [PERSON], який помер 06 березня 2016 року. Статтею 1263 ЦК України\~визначено, що спадкоємцями третьої черги є рідні дядько та тітка спадкодавця, тобто рідні (повно рідні або неповно рідні) брати та сестри батьків спадкодавця. Племінники не належать до спадкоємців за законом третьої черги, а спадкують за правом представлення, рівно як і діти рідного дядька та тітка спадкодавця, тобто двоюрідні брати та сестри спадкодавця. Спадкоємцем третьої черги, яка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] є відповідач [PERSON] (а.с. 50). За правилами ч.2\~ст.1259 ЦК України\~фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спад\-коємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом. У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загаль\-ного порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України. У суду не виникло сумніву, що [PERSON] тривалий час доглядала за [PERSON], як за членом сім?ї, допомагала йому у побуті, купувала ліки, оскільки через свій стан здоров'я, він був неспроможним себе обслуговувати самостійно, про що ствердили в судовому засіданні позивач, свідки та стверджується матеріалами справи. Тому, з врахуванням того, що судом встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] в період з липня 2002 року по день його смерті та [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги, враховуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає, що відповідно до ч.2\~ст.1259 ЦК України, необхідно надати позивачці право на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцем третьої черги. Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови, якщо таке право на спадкування існує. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Частина 5 ст. 1224 ЦК України передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. [PERSON] по собі ненадання допомоги спадкодавцеві не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобовязана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги особисто від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 07.09.2016 року встановлено факт, що [PERSON], який помер 06.03.2016 року є двоюрідним братом [PERSON], [INFO] (а.с.112-114). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи загального захворювання безстроково. З виписки історії хвороби №3130 [PERSON] від 03.03.2016 р. вбачається, що її діагноз церебро-васкулярна хвороба, церебральний атеросклероз ІІІ, дисциркуляторна енцефалопатія, наслідки перенесеної ЗЧМТ (1996), краніотомії праворуч, цефалічний синдром, вестибуло-атаксичний синдром, гіпертонічна хвороба ІІІ (а.с.108-111). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка є донькою [PERSON], надала пояснення про те, що її мати за станом здоровя після 1996 року не мала змоги приїжджати до свого брата у м. Львів, проте [PERSON] часто приїжджав в гості до них у м.Черкаси на власному автомобілі. Часто між ними виникали розмови з приводу його переїзду на постійне проживання у м.Черкаси. Дані факти також підтвердила свідок [PERSON], яка пояснила, що востаннє бачила у м.Черкасах [PERSON] у 2014 році. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що він з померлим [PERSON] спілкувався часто по телефону та сприяв в тому, щоб він переїхав на постійне місце проживання у м.Черкаси. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, позивачем [PERSON] та її представником не доведено факт перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачів [PERSON] та [PERSON] та звернення спадкодавця по допомогу до них, а також їх ухилення від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, а відтак позовна вимога про усунення відповідачів від права на спадкування є такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial