Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог вказує, що 29 жовтня 2013 року відповідач позичила у неї грошові кошти в сумі 6000 грн., про що надала письмову розписку та зобов'язувалася повернути позичені кошти до 20 грудня 2013 року. Крім цього, у розписці було визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, а саме 800 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях. Рішенням Старосинявського районного суду від 25 січня 2017 року позов позивача задоволено частково та стягнено із [PERSON] 6000 грн. заборгованості за позикою, 2923 грн.57 коп., процентів за користування грошовими коштами, 3 % річних за прострочення повернення позики у сумі 511 грн. 40 коп. Посилаючись на те, що відповідач не виконує рішення суду та не повернула їй позичені кошти, позивач понесла збитки у зв'язку з інфляцією та простроченням зобов'язання. А тому, просить стягнути із [PERSON] заборгованість в сумі 6564,48 грн., яка складається із процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 302,63 грн. за період з 21.10.2016 року по 28.02.2017 року, інфляційних збитків за період з січня 2014 року по січень 2017 року в сумі 6197,25 грн., а також 3% річних за прострочення повернення позики за період з 21.10.2016 року по 28.02.2017 року в сумі 64,60 грн. В ході судового розгляду позивач позовні вимоги збільшила, подавши заяву про збільшення позовних вимог, згідно вимог якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6721 грн. 39 коп., яка складається із процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 224,38 грн. за період з 21.10.2016 року по 25.01.2017 року, процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 396,14 грн. за період з 07.02.2017 року по 30.05.2017 року, інфляційних збитків за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року в сумі 5958,22 грн., інфляційних збитків за період з березня 2017 року по квітень 2017 року в сумі 256,27 грн., а також 3% річних за прострочення повернення позики за період з 21.10.2016 року по 07.02.2017 року в сумі 54,25 грн. та 3% річних за прострочення повернення позики за період з 07.02.2017 року по 31.05.2017 року в сумі 88,40 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. В подальшому подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши суду, що борг позивачці нею не сплачено, тому що [PERSON] до неї не зверталась та не надала банківського рахунку, на який сплачувати кошти. Рішення суду вона буде виконувати, однак щодо стягнення додаткових коштів, крім тим, що уже стягнені судом заперечує, оскільки коштами позивачки вона не користувалась. В подальшому відповідач надала суду заперечення та заяву, згідно яких просила застосувати позовну давність при вирішенні справи та відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки бог підлягав поверненню до 20 грудня 2013 року, а позивачки звернулась з позовом до суду у березні 2017 року, тому нею пропущено строк позовної давності, який закінчився 20 грудня 2016 року. Також відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі у судовому засіданні, позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Судом встановлені наступні обставини. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 29 жовтня 2013 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 грн., а остання зобов'язалася повернути позичені кошти до 20.12.2013 року. Рішенням Старосинявського районного суду від 25 січня 2017 року позов [PERSON] задоволено частково та стягнено із [PERSON] 6000 грн. заборгованості за позикою, 2923 грн. 57 коп. процентів за користування грошовими коштами, 3 % річних за прострочення повернення позики у сумі 511 грн. 40 коп., а всього 9434,97 грн. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, рішенням Старосинявського районного суду від 25 січня 2017 року встановлено факт укладення між сторонами договору позики та неналежне виконання його умов зі сторони боржника. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не виконав своїх зобовязань за договором позики перед позивачем, у звязку з чим він звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованість в сумі 6721 грн. 39 коп., яка складається із процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 224,38 грн. за період з 21.10.2016 року по 25.01.2017 року, процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 396,14 грн. за період з 07.02.2017 року по 30.05.2017 року, інфляційних збитків за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року в сумі 5958,22 грн., інфляційних збитків за період з березня 2017 року по квітень 2017 року, а також 3% річних за прострочення повернення позики за період з 21.10.2016 року по 07.02.2017 року в сумі 54,25 грн. та 3% річних за прострочення повернення позики за період з 07.02.2017 року по 31.05.2017 року в сумі 88,40 грн. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року (справа № 6-369цс15). З врахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за договором позики після ухвалення рішення Старосинявського районного суду від 25 січня 2017 року по справі №684/772/16-ц, суд вважає, що позивач має право на отримання від боржника індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми та процентів за позикою, тому позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Оскільки у договорі позики, що був укладений між сторонами 29.10.2013 року розмір і порядок процентів не встановлений, то їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, за період з 21.10.2016 року по 25.01.2017 року розмір процентів за користування грошовими коштами становить 224 грн. 38 коп., а саме з 21.10.2016 року по 27.10.2016 року облікова ставка складала 15,00 % /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,46 грн. (за день користування) х 7 днів = 17,26 грн.; з 28.10.2016 року по 07.12.2016 року облікова ставка складала 14,00% /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,30 грн. (за день користування) х 41 день = 94,36 грн.; з 08.12.2016 року по 25.01.2017 року облікова ставка складала 14,00% /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,30 грн. (за день користування) х 49 днів = 112,77 грн. Розмір процентів за користування грошовими коштами за період з 07.02.2017 року по 30.05.2017 року, який відповідно до розрахунку позивача складає 396,14 грн., підлягає до часткового задоволення, оскільки ст. 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, яка складає 6000 грн., а не 9434,97 грн., як про це зазначає позивач. А тому, за період з 07.02.2017 року по 30.05.2017 року розмір процентів за користування грошовими коштами становить 251,82 грн., а саме з 07.02.2017 року по 01.03.2017 року облікова ставка складала 14,00 % /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,30 грн. (за день користування) х 23 дні = 52,90 грн.; з 02.03.2017 року по 02.03.2017 року облікова ставка складала 14,00% /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,30 грн. (за день користування) х 1 день = 2,30 грн.; з 03.03.2017 року по 13.04.2017 року облікова ставка складала 14,00% /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,30 грн. (за день користування) х 42 дні = 96,60 грн., з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року облікова ставка складала 13,00% /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,14 грн. (за день користування) х 42 дні = 89,75 грн., з 26.05.2017 року по 30.05.2017 року облікова ставка складала 12,50% /365днів х 6000грн. (суму позики) = 2,05 грн. (за день користування) х 5 днів = 10,27 грн. З врахуванням того, що відповідач [PERSON] прострочила виконання зобов'язання щодо повернення позивачу суми позики, а тому зобов'язана сплатити на користь позивачасуму інфляційних збитків в розмірі 5958,22 грн. враховуючи індекс інфляції за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року та методики розрахунку відповідних виплат, згідно з якими розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості 6000 грн. х 199,30% = 11958,22 (сума боргу з урахуванням інфляції) - 6000 грн. (сума інфляційних збитків) = 5958,22 грн. Сума інфляційних збитків в розмірі 256,27 грн. за період з березня 2017 року по квітень 2017 року, підлягає до часткового задоволення в розмірі 6000 грн. х 102,27% = 6136,20 грн. (сума боргу з урахуванням інфляції) - 6000 грн. (сума інфляційних збитків) = 136,20 грн., оскільки розрахунок інфляційних збитків слід проводити від суми позики, яка складає 6000 грн., а не 9434,97 грн. Також на користь позивача підлягає до стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми за період з 21.10.2016 року по 07.02.2017 року у розмірі 54,25 грн., виходячи із наступного розрахунку: 6000 грн. (сума боргу) * 3% річних =180 грн. на рік/ 365 днів у році = 0,49315 грн. на день * 110 прострочених днів = 54,25 грн.За період з 07.02.2017 року по 31.05.2017 року 3 % річних від простроченої суми у розмірі 88,40 грн. підлягає до часткового задоволення в сумі 55,86 грн., оскільки розрахунок слід проводити від суми позики, яка складає 6000 грн., а не 9434,97 грн., виходячи із наступного розрахунку: 6000 грн. (сума боргу) * 3% річних =180 грн. на рік/ 365 днів у році = 0,49315 грн. на день * 114 прострочених днів = 55,86 грн. При цьому, заява відповідача [PERSON] про застосування строку судом не приймається до уваги, оскільки позивачем дотримано строки позовної давності, проценти за користування грошовими коштами та 3% річних нараховані за період з 21.10.2016 року, а інфляційні втрати з квітня 2014 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, оскільки з позовом позивач звернулась 27.03.2017 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 6680,73 грн., яка складається із заборгованості по процентах за договором позики за період з 21.10.2016 року по 25.01.2017 року в сумі 224 грн. 38 коп., заборгованості по процентах за договором позики за період 07.02.2017 року по 30.05.2017 року в сумі 251,82 грн.,інфляційних збитків за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року в розмірі 5958,22 грн., інфляційних збитків за період з березня 2017 року по квітень 2017 року в розмірі 136,20 грн., а також 3 % річних від простроченої суми за період з 21.10.2016 року по 07.02.2017 року у розмірі 54,25 грн., та за період з 07.02.2017 року по 31.05.2017 року у розмірі 55,86 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі, які складають 636,16 грн. судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial