Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся з позовом до представника спадкодавця [PERSON] в особі [PERSON] у якому просив суд визнати, [PERSON] кредитором спадкодавця [PERSON] та стягнути на його користь 390 000 гривень із спадкового майна, яке складається із будинку по [ADDRESS] та прилеглої земельної ділянки 0,0695га., яке [PERSON] отримав у спадок від померлої матері [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER].) Позивач [PERSON] свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору позики від 10 грудня 2016 року між ним та [PERSON], згідно з яким він передав представнику [PERSON] (довіреність від 02.12.16 року) її сину [PERSON] грошові кошти розміром 390 000 гривень в борг до 10 квітня 2018 року, які спадкоємець [PERSON], після смерті матері [PERSON], до цього часу не повернув. Позивач зазначив, що 01 червня 2018 року він отримав лист від 29.05.18 року від спадкоємця [PERSON] у якому повідомлялось йому, що грошові кошти, які були отримані [PERSON], [INFO] у відповідності до умов договору позики від 10 грудня 2016 року у розмірі 390 000 гривень були витрачені нею на її лікування. В зв'язку із тяжкою хворобою, [PERSON], [INFO] померла. На даний час виконати зобов'язання, згідно договору позики від 10.12.2016 року у нього не має можливості. При цьому [PERSON], повідомив, що на даний час у нього, як у спадкоємця скрутне фінансове становище, тому після вирішення питання щодо особистих його фінансових проблем, буде вирішено питання щодо можливого повернення [PERSON] боргу спадкодавця. Із урахуванням труднощів по поверненню боргу [PERSON] перед [PERSON], її спадкоємець [PERSON] просив [PERSON], відстрочити на один рік повернення боргу по договору позики від 10.12.2016 року, а саме до 10 квітня 2019 року. При цьому позивач, зазначив, що до цього часу йому не було відомо про смерть [PERSON], а стало відомо лише 01.06.2018 року, отже він не знав та не міг знати про смерть боржника. Також позивач зазначив, що він не погоджується з пропозицією відповідача, яким є спадкоємець [PERSON], оскільки позивач особа похилого віку і вказані гроші це питома вага його заощаджень. Також позивач впевнений, що [PERSON] буде вирішувати свої особисті потреби за рахунок вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадок. На думку позивача, така прикра обставина може позбавити його коштів, які він передав у борг [PERSON]. В свою чергу, [PERSON] від померлої, отримав в спадщину будинок по [ADDRESS], разом із землею 0,0695 га. Також позивач, наголосив, що є великий ризик, використання спадкового майна всупереч виконання обов'язку по поверненню його коштів по договору позики від 10.12.16 року, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На даний час позивачу, завдано збитків на суму 390 000 гривень. Позивач вказує на його пріоритетне право на отримання грошових коштів по договору позики від 10.12.16 року, що закріплено у ч.1, 4 ст. 1231 ЦК України де зазначено,що до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач, наголошує, що договір позики від 10.12.16 року діяв навіть після смерті [PERSON]. За умовами договору, пункту 2.1 гроші повинні бути повернуті позивачу не пізніше 10.04.18 року. Згідно п.4.1 договору позики, зазначено, що в разі смерті позичальника обов'язок по поверненню коштів переходить до спадкоємця у межах успадкованого майна. Згідно ст. 1281 ЦК України, зазначено,що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Позивач вказав, що він був повідомлений спадкоємцем лише 01.06.2018 року про смерть боржника, що свідчить про те що [PERSON] недобросовісно віднісся до свого зобов'язання. [PERSON], звернув увагу суду що на підставі статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Позивач не бажає відстрочки, розстрочки або часткового погашення боргу, а бажає одним платежем або в інший спосіб отримати всю суму боргу у розмірі 390 000 гривень. Також позивач зазначив, що вразі втрати ним грошових коштів буде порушене його право власності на грошові кошти, яке захищено протоколом №1 ст.1, який є невід'ємною частиною Європейської Конвенції по захисту прав і основоположних свобод людини, яка була прийнята 04.11.1950 року у Римі. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просив суд розглядати справу в присутності його представника за довіреністю [PERSON]. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. В подальшому відповідач подав заяву про розгляд цивільного позову за його відсутності, позовні вимоги [PERSON], визнає в повному обсязі. Третя особа, Крюківський ВДВС міста Кременчука в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.» У відповідності до ч.1, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, ст. 82 ЦПК України, зазначено обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.» Причиною спору між сторонами стала відмова Відповідача, який є спадкоємцем, виконати зобов'язання, спадкодавця померлої [PERSON] перед [PERSON], які виникли через отримання [PERSON], згідно договору позики від 10.12.2016 року грошових коштів у розмірі 390 000 гривень (триста дев'яносто тисяч гривень) у борг та які необхідно було повернути до 10.04.2018 року. Мотивом відмови виконати зобов'язання у відповідача було його скрутне матеріальне та фінансове становище, а також бажання відповідача відстрочити виконання зобов'язання на один рік. В свою чергу позивач не забажав відстрочувати виконання зобов'язання за основною сумою боргу, а забажав повернення у повному обсязі грошових коштів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Із діями позивача суд погоджується, оскільки зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики від 10.12.2016 року, згідно з яким [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 390 000 гривень, що підтверджується розпискою про отримання та відповідною довіреністю (засвідчена нотаріусом Ципко Т.А., серії НВА 829918 від 02 грудня 2016 року, зареєстрована в реєстрі під №2600, сам реєстраційний номер, згідно витягу №32722146 з Єдиного реєстру довіреностей 44813596), яку було видано позичальником для вчинення відповідних дій [PERSON]. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язань є його невиконання або неналежне виконання. Згідно з умовами договору позики від 10.12.2016 року було зазначено у пункті 4.1,4.2, наступне, що за порушення умов цього Договору винна Сторона відшкодовує збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством. В разі смерті позичальника обов'язок по поверненню суми позики покладається на спадкоємця у межах успадкованого майна. Спадкоємець, після отримання від померлої позичальниці спадщини, зобов'язується негайно виконати всі обов'язки позичальника, згідно умов даного договору. Забезпеченням зобов'язань по цьому Договору являється все нерухоме та рухоме майно позичальника. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Суд погоджується із твердженням позивача, що йому на момент подачі позову, завдано збитків на суму 390 000 гривень. Із твердженням позивача про те, що він має пріоритетне право на отримання грошових коштів по договору позики від 10.12.16 року суд також погоджується. Абсолютне право позивача закріплено у ч.1, 4 ст. 1231 ЦК України де зазначено,що до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно ч.1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач, наголошує, і з цим погоджується суд, що договір позики від 10.12.16 року діяв навіть після смерті [PERSON]. За умовами договору, пункту 2.1 грошові кошти повинні бути повернуті позивачу не пізніше 10.04.18 року . Та в разі смерті позичальника обов'язок по поверненню коштів переходить до спадкоємця у межах успадкованого майна. Відповідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Таким чином суд погоджується із твердженням позивача, що він був повідомлений спадкоємцем лише 01.06.2018 року про смерть боржника, що свідчить про те що [PERSON] недобросовісно віднісся до свого зобов'язання. На підставі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як вже встановлено судом, позивач не бажає відстрочки, розстрочки або часткового погашення боргу, а бажає одним платежем або в інший спосіб отримати всю суму боргу у розмірі 390 000 гривень. При цьому суд погоджується, що вразі втрати [PERSON] грошових коштів, буде порушене його право власності на ці кошти, яке захищається протоколом №1 ст.1, Європейської Конвенції по захисту прав і основоположних свобод людини, яка була прийнята 04.11.1950 року у Римі. На підставі ч.1, статті 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. На підставі статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. На підставі статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку що абсолютне право [PERSON], як спадкоємця у володінні, користуванні та розпорядженні успадкованим майном від померлої його матері може виникнути лише після виконання ним всіх зобов'язань спадкодавця [PERSON] перед [PERSON], згідно укладеного договору позики від 10.12.2016 року. При цьому суд зазначає, що [PERSON] не має права, як і інші особи, в повному обсязі вирішувати свої особисті зобов'язання за рахунок спадкового майна до моменту повного виконання спадкоємцем [PERSON] зобов'язання спадкодавця [PERSON] перед [PERSON]. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання [PERSON] кредитором спадкодавця [PERSON] та стягнення заборгованості із спадкового майна, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову На підставі викладеного,

Outcome: approved