Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтовуючи їх доводами викладеними у заяві та просить задовольнити, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, щомісяця в сумі 12000 грн. Крім того, додала, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач в добровільному порядку не надає коштів на її утримання. Майновий стан сторін підтверджується поданими до суду документами і свідчить про те, що у позивача у два рази менший дохід, аніж у відповідача. Крім того, у позивачки на утриманні є ще син від першого шлюбу, який навчається, в свою чергу у відповідача інших дітей немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Крім того, нею подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог в повному обсязі, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім того, ним до суду надіслано заяву у якій зазначено про те, що вони із позивачкою проживають в одному будинку в с. Кастель Мелла регіоні Ломбардія провінція Брешія (Італійська Республіка). Він займається вихованням та утриманням своєї дочки - [PERSON], регулярно надаючи необхідні для цього кошти. Позовні вимоги вважає безпідставними, а розмір аліментів, який позивач просить стягувати з нього на утримання дочки, необгрунтованим. Просить справу розглядати у його відсутності та у випадку задоволення позову об'єктивно визначити розмір аліментів відповідно до чинного законодавства України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 25 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області було укладено шлюб, актовий запис №24. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із сторонами в Республіці Італія, що підтверджено позивачем та її представником в судовому засіданні, а також відповідачем у надісланій ним суду заяві від 11 січня 2018 року. Із довідки виданої виконкомом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№1140 від 21 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON], жителька с. Мужилів Підгаєцького району утримує неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Проте, суд оцінює вказану довідку Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№1140 від 21 листопада 2017 року, критично та не бере її до уваги, оскільки вона не є допустимим, достовірним та достатнім доказом у розумінні вимог ст.ст.78-80 ЦПК України, а також виходячи із вищезазначеного. Положенням ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.ч.1, 2 ст.131 ЦПК України (в редакції чинній на момент подання позову до суду) сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. У відповідності до ч.ч.2, 4, 8 ст.83 чинного ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Аналізуючи вказані норми закону, суд не приймає до розгляду докази не подані позивачем та її представниками у встановлений законом строк, оскільки особа, яка їх подала через канцелярію суду, як додатки до заяв від 02 квітня та 19 квітня 2018 року, не обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї, чи то позивача. Встановлено, що сторони працюють та проживають в Республіці Італія, що підтверджено ними. Доказів щодо обставин зазначених у ст.182 СК України сторонами суду не надано. Суд, враховуючи рівність сторін в утриманні дитини, її вік, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, прийшов до переконання, що позов [PERSON], слід задовольнити частково. Слід зазначити, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі наведеного,

Outcome: partial