Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди легкового автомобіля. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 липня 2020 року між сторонами було укладено договір оренди (найму) легкового автомобіля № 25, на умовах строковості, платності.В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, 27 травня 2021 року автомобіль було повернуто позивачу. 19 липня 2021 року на адресу відповідача було направлено претензію щодо сплати заборгованості у розмірі 12 465,75 грн., яка станом на день подачу позову до суду залишена відповідачем без виконання. На неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, відповідач жодним чином не реагує. З огляду на викладене, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст. 760 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. 11 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди (найму) легкового автомобіля № 25. Згідно п. 3 акту приймання-передачі легкового автомобіля до договору оренду № 25 віл 11 липня 2020 року, автомобіль було передано орендарю 11 липня 2020 року о «11» год. «00» хв. за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Олександра Кошиця, 3. Згідно п. 4.2. договору оренду плата за користування автомобілем сплачується на перед за один місяць. Сплата оренди в кожному місяці може бути розбита на чотири рівні платежі. У разі, якщо дата сплати чергового платежу припадає на вихідні або святкові дні, сплата чергового платежу відбувається завчасно, до настання святкових днів. Відповідно до положень п. 5.2.2. договору орендодавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку та вимагати повернення автомобіля у випадку, якщо орендар порушує правила експлуатації автомобіля та інші умови цього договору, а також з інших підстав, що є істотними і можуть спричинити в майбутньому збиток для орендодавця, повідомивши при цьому орендаря за один день, шляхом направлення повідомлення на електронну пошту орендаря, заказним листом по фактичному місцю проживання чи іншим способом, що підтверджує надсилання даного повідомлення (СМС, менеджер, електронна пошта, інше). Відповідно до положень п. 5.2.4. договору наймодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку та вимагати повернення автомобіля у разі неспроможності наймача сплачувати за предмет оренди у відповідності до вимог п. 4.2. даного договору. У разі прострочення сплати орендної плати більше ніж на один день, залогова сума орендарю не повертається. Пунктами 6.1., 6.2. договору визначено, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та/або чинним в Україні законодавством. У разі не виконання та/або неналежного виконання умов договору орендарем щодо оплати за договором, орендар сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Припинення дії даного договору не звільняє орендаря від сплати відсутків за несвоєчасну оплату. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За відсутності інших підстав припинення зобов`язань, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідношення, які виникли між сторонами, за умовами якого відповідач, як орендар, зобов`язаний оплатити надану послугу оренди в грошах, а позивач, як орендатор, має право вимагати від відповідача, як орендаря, відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, 27 травня 2021 року автомобіль було повернуто, про що складено відповідний акт повернення автомобіля з оренди. 19 липня 2021 року на адресу відповідача було направлено претензію щодо сплати заборгованості у розмірі 12 465,75 грн., яка залишена відповідачем без виконання. Так, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України). Суд зважає при цьому, що позивачем при зверненні до суду надані розрахунки належних до стягнення сум, правильність яких перевірена судом. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Враховуючи дані вимоги закону та домовленість сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Сторона вважається винуватою і несе повну відповідальність за порушення Договору, якщо вона не доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, суд також враховує, що відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявність боргових зобов`язань перед позивачем не спростував. Враховуючи викладене вимоги позивача є доведеними. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати, які складаються з судового збору.

Outcome: approved