Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору позики та зобовязання відшкодувати збитки у подвійному розмірі. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] вказала, що 28 квітня 2012 року нею було написано розписку про позику в [PERSON] 5400 доларів США. Дана розписка була передана [PERSON], який мав отримати для неї у [PERSON] грошові кошти. Окрім розписки позивачем було передано [PERSON] товарно-матеріальні цінності для їх реалізації. Позивач вказала, що жодних коштів з реалізації товару чи за договором позики як [PERSON] так і [PERSON] їй не передавали. У кримінальній справі № 607/14890/13-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Позивач зазначила, що в ході розслідування кримінальної справи [PERSON] підтвердив, що кошти [PERSON] не передавав. У свою чергу, [PERSON] підтвердив, що він кошти [PERSON] не передавав, а передав [PERSON], що підтверджується вироком у кримінальній справі. Позивач вказала, що вважає укладений між нею та [PERSON] договір позики грошей недійсним, оскільки надана нею розписка була надана під впливом обману. Вказала, що їй були терміново потрібні кошти для правового захисту її сина та відшкодування шкоди, яка була ним завдана. Розписка була надана [PERSON], а не [PERSON] і останній повинен був передати кошти безпосередньо позивачу, які передані не були. В подальшому [PERSON] звернувся із позовом про стягнення із позивача суми позики в розмірі 5400 доларів США. Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що договір позики від 28.04.2012 року між позивачем та [PERSON] укладений внаслідок обману, що є підставою для визнання його недійсним та зобовязання [PERSON] та [PERSON] відшкодувати позивачу збитки у подвійному розмірі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Вказав, що обман при укладені оспорюваного договору позики мав місце зі сторони відповідача [PERSON], який полягає у тому, що [PERSON] віддав кошти не безпосередньо позивачу [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав їх незаконності та необґрунтованості. Вказав, що при укладенні договору позики жодного обману із його сторони не було. Пояснив, що до нього звернувся [PERSON] із проханням надати у позику грошові кошти для [PERSON] Він погодився, однак через хворобу не мав змоги особисто передати кошти, а попросив надати йому відповідну розписку при наявності якої кошти будуть ним надані. Така розписка була надана [PERSON], яку йому передав [PERSON] та якому ним були надані кошти для [PERSON] в сумі 5400 доларів США. Надані ним кошти згідно розписки, яку надала [PERSON], йому повернуті не були, що стало підставою для звернення до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором грошової позики від 28.04.2012 року. Зауважив, що в ході розгляду кримінальної справи щодо [PERSON] позивач [PERSON] зверталась із заявою в якій зазначала, що [PERSON] повністю відшкодував завдані їй збитки, повернув документи і розписку та просила це врахувати при розгляді кримінальної справи вказавши, що не має жодних претензій до [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], які є дітьми позивача та [PERSON], яка є невісткою позивача вказали, що розписка про позику грошей написана позивачем [PERSON], якій потрібні були кошти для правового захисту її сина [PERSON] Розписка 28.04.2012 року була написана про отримання коштів від [PERSON] та передана для нього через [PERSON], однак коштів згідно вказаної розписки позивач [PERSON] не отримувала. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін та показання свідків вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі за їх неправомірністю та необґрунтованістю виходячи із наступного. 28.04.2012 року позивачем [PERSON] видано розписку [PERSON] згідно якої [PERSON] позичила у [PERSON] 5400 доларів США. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.04.2012 року у розмірі 5400 доларів США, що еквівалентно 67667,40 грн. процентів за користування коштами у розмірі 9966,53 грн. за період з 28.04.2012 року. Ухвалюючи рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 28.04.2012 року суд дійшов висновку, що [PERSON] не представила суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача та підтвердження власних тверджень про те, що будь-яких коштів у позивача [PERSON] не отримувала. Також, суд вказав, що на підтвердження укладеного договору позики позивач [PERSON] представив суду оригінал розписки, яка свідчить про передання [PERSON] у позику [PERSON] грошових коштів на суму 5400 доларів США та невиконання боржником свого обовязку згідно умов договору. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Факт написання 28.04.2012 року [PERSON] розписки про отримання у [PERSON] коштів в сумі 5400 доларів США - не був предметом дослідження у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до положень ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Пленумом Верховного Суду України у п. 20 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. В судовому засіданні представник позивача вказав, що обман мав місце зі сторони [PERSON] та полягав у тому, що він не передав кошти безпосередньо позивачу [PERSON] Отже, суд вважає, що той факт, що відповідач [PERSON]Є передав кошти згідно договору позики від 28.04.2012 року не безпосередньо [PERSON], не може вважатись обманом, оскільки обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, в той час як [PERSON] не вчиняв таких дій під час укладення спірного договору позики та позивачем не доведено в ході судового розгляду справи по суті, що такі дії умисно вчинялись відповідачем [PERSON] За таких обставин суд вважає твердження позивача [PERSON] про вчинення спірного договору позики від 28.04.2012 року під впливом обману голослівними та необґрунтованими, а тому відсутні, за вказаних обставин справи, законні підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог. Посилання позивача на вирок Тернопільського міськрайонного суду яким [PERSON] засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України судом до уваги не береться, оскільки факт укладення оспорюваного договору позики від 28.04.2012 року не був предметом дослідження у вказаній кримінальній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved