Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 23 квітня 2016 року о 12 год. 30 хв. на авто дорозі Київ-Одеса на 19 км 100 м в бік м. Одеса [PERSON] керуючи ватажним автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, завантаженим річковим піском 15 тон, не врахував дорожню обстановку, не вибрав під час руху безпечної швидкості для руху, при виникненні перешкоди не прийняв міри до безпечного об»їзду, чи повної зупинки автомобіля, не впорався з керуванням та допустив наїзд з пошкодженням бордюрів, після чого допустив наїзд на опори наземного пішохідного переходу, розміщеної в смузі відведення автодороги пошкодивши її. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Зазначене підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року тю справі № 369/3989/16-п. яка набрала законної сили, та згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України, як наслідок накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказане судове рішення є обов»язковим частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню. Відповідно до п. б ч. 2.3. Правил Дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. б. ч. 13.1 Правил дорожнього руху). На вказані вимоги водій [PERSON] уваги не звернув, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав під час руху безпечної швидкості для руху, при виникненні перешкоди не прийняв міри до безпечного об»їзду, чи повної зупинки автомобіля, що стало причиною зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача, та завдано майнової шкоди. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №101 від 31.07.2017 року визначена вартість матеріального збитку заподіяного позивачу, як власнику транспортного засобу, [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на теперішній час - 222 099 грн. 91 коп. За проведення вищевказаного експертного дослідження (експертизи) позивачем було сплачено кошти у розмірі 1400.00 грн., що підтверджується копією квитанції віл 31.07.2017 року № 0.0.818534795.1. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в Страховій компанії «ВУСО» згідно з полісом № АЕ/6719218 від 07.11.2015 року. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала школи за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Тому позивач просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 223\~099,91 грн., судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3346 грн. 50 коп., 1 400 гри. 00 коп. оплата послуг експерта. В судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. Третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, водій [PERSON] 23.04.2016 року о 12.30 год. на автодорозі Київ-Одеса на 19 км. + 100 м. в бік м. Одеса, керував вантажним автомобілем [NUMBER], завантажений річковим піском 15 тон, не врахував дорожню обстановку, не вибрав під час руху безпечної швидкості для руху, при виникненні перешкоди не прийняв міри до безпечного обїзду, чи повної зупинки автомобіля, не впорався з керуванням та допустив наїзд з пошкодженням бордюрів, після чого допустив наїзд на опори наземного пішохідного переходу, розміщеної в смузі відведення автодороги пошкодивши її. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3, 12.1, 12.3\~ Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124\~ КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.05.2016 р. [PERSON], [INFO],\~ визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 574152, вбачається що власником автомобіля FAW CA3252. реєстраційний номер [NUMBER] є позивач по справі [PERSON]. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в Страховій компанії «ВУСО» згідно з полісом № АЕ/6719218 від 07.11.2015 року. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №101 від 31.07.2017 року визначена вартість матеріального збитку заподіяного позивачу, як власнику транспортного засобу, [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на теперішній час становить 222 099 грн. 91 коп. За проведення вищевказаного експертного дослідження (експертизи) позивачем було сплачено кошти у розмірі 1400.00 грн., що підтверджується копією квитанції віл 31.07.2017 року № 0.0.818534795.1. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, визначено що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, приходить до висновку, що відповідачі по справі [PERSON] як особа що безпосередньо керувала джерелом підвищеної небезпеки та відповідно своїми діями завдала матеріальну шкоду позивачу [PERSON], несе відповідальність за завдану шкоду перед позивачем у відповідності до ст. 1166, 1187 ЦК України, а отже позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, та

Outcome: approved