Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вимоги обґрунтував тим, що він працював начальником у ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», був звільнений за власним бажанням 24.08.2017. При звільненні підприємство не виплатило йому заробітну плату за відпрацьований час, фактично розрахунок відбувся 27.10.2017. Відповідач не надав на його вимогу довідку про розмір середньої заробітної плати, тому обрахування ціни позову ним було виконане самостійно виходячи з розрахункових листків за останні повні два місяці роботи. Так, ним обрахована його середньоденна заробітна плата як 506,10 гривень. Виходячи з прострочення у розрахунку на 35 робочих днів, просить стягнути з відповідача на його користь 23280,60 гривень та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на позовних вимогах. Представник відповідача ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» також до суду не прибув, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи без участі представника та письмові заперечення, у відповідності до яких позовні вимоги відповідач не визнає повністю. Так, [PERSON] дійсно був звільнений з підприємства 24.08.2017 за власним бажанням, звільнення здійснене у повній відповідності з чинним законодавством. Загальна сума виплат при звільненні позивачеві склала 13915,22 гривень, ці кошти перераховувалися [PERSON] частинами та були остаточно сплачені 26.10.2017. Під час отримання трудової книжки позивач будь-яких вимог про здійснення з ним розрахунку не заявляв, тобто, фактично погодився із проведенням остаточного розрахунку. Отже, його позовні вимоги є безпідставними. Просить відмовити у їхньому задоволенні повністю. Дослідивши і оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Так, [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений 24.08.2017 за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням наказом №5790/к від 25.08.2017, що встановлено на підставі записів з трудової книжки позивача (а.с.3-13). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В той самий час, в порушення вказаної норми Закону, при звільненні з позивачем не був здійснений повний розрахунок. Так, згідно з інформацією, наданою ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» у довідці №1444 від 01.11.2017, сплата належних сум при звільненні [PERSON] відбувалася частинами протягом жовтня 2017 року і остаточно була здійснена 26.10.2017. Згідно з розясненнями, наведеними у п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а є обовязком роботодавця, закріпленим законодавчо, і не може ставитися у залежність від певної дії звільненої особи. Суд не приймає до уваги позицію відповідача щодо непредявлення позивачем вимоги про проведення з ним розрахунку, оскільки відповідно до положень ст.43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, а право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається Законом. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону щодо своєчасного розрахунку зі звільненим працівником, у відповідності до положень ст.117 КЗпП України з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» належить стягнути на користь [PERSON] його середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум. Згідно з довідкою ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» №1443 від 01.11.2017, середньоденний заробіток позивача складає 492,04 гривень. Таким чином, саме ці відомості суд бере за основу при обрахуванні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню. Крім того, суд бере за основу дату проведення остаточного розрахунку з позивачем як 26.10.2017, оскільки це підтверджується довідкою відповідача, в той час як посилання [PERSON] на розрахунок з ним в іншу дату 27.10.2017 не підтверджені жодними доказами. Отже, стягненню підлягає сума 22141,80 гривень із розрахунку 492,04 гривень середньоденного заробітку, помножених на 45 робочих днів за період прострочення з 25.08.2017 по 26.10.2017. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого [PERSON] судового збору в розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам, а саме, 608,70 гривень. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.116,117 КЗпП України,

Outcome: approved