Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив суд постановити рішення, яким зобовязати відповідачку не порушувати його права на участь у вихованні дітей, зобовязати відповідачку не порушувати права дітей на спілкування, не застосовувати до них фізичний та психологічний вплив, змушуючи вітчима називати батьком, визначити наступний спосіб спілкування батька з дітьми - один раз на тиждень у суботу з 10.00 до 18.00 годин за місцем проживання батько та без присутності матері; сумісний відпочинок два рази на рік на час літніх канікул з 10 червня до 20 червня та з 05 липня до 25 липня, під час осінніх, зимових та весняних канікул: у четвер з 09.00 до 19.00 годин, пятниця з 09.00 до 19.00 годин та субота з 09.00 до 19.00 годин за місцем проживання батько. [PERSON] в свою чергу звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким встановити наступний графік спілкування [PERSON] з дітьми без її присутності: один раз на тиждень у суботу з 10.00 до 18.00 годин за місцем проживання батько, один раз на рік на час літніх канікул для сумісного відпочинку з 05.07. по 19.07 при наявності путівки та згоди дітей. В обґрунтування вимог основного позову [PERSON] посилався на те, що від шлюбу із відповідачкою має двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із відповідачкою, яка спричиняє штучні перешкоди у спілкуванні із дітьми. Рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації м. Маріуполя № 305 від 17.12.2014 року було визначено спосіб спілкування позивача з малолітніми дітьми, яке відповідачка не виконує. Позивач просить суд зобовязати відповідачку не порушувати його права на участь у вихованні дітей, зобовязати відповідачку не порушувати права дітей на спілкування, не застосовувати до них фізичний та психологічний вплив, змушуючи вітчима називати батьком, та визначити певний спосіб спілкування з дітьми. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] вказувала суду на те, що дійсно діти проживають разом із нею, однак визначений рішенням колегії спосіб спілкування [PERSON] з дітьми є незручним для неї і дітей, даний графік порушує права дітей, а також її особисті права та інтереси, так як вона працює на комбінаті Ілліча з 07.00 ранку до 15.30 вечора, два дні вихідних. Відповідно вона не має можливість надавати дітей батьку в будні дні о 09.00 ранку, так як з 07.00 ранку знаходиться на роботі. У частині спілкування батька з дітьми під час осінніх, зимових і весняних канікул у четвер, п'ятницю і суботу з 09.00 годин до 19.00 годин, то це порушує її право на працю. Що стосується відпочинку в літній час, то діти її часто хворіють і тому віддавати дітей два рази за літо по 20 днів, вона не згодна, вважає, що для відпочинку [PERSON] повинен здобувати путівку і вона повинна знати де находяться діти в період відпочинку з батьком. Більш того, діти не бажають спілкуватися за встановленими колегією правилам. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу без його участі, але за участю його представника за довіреністю, [PERSON] Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності в судовому засіданні повністю підтримала пояснення викладені у позовній заяві та пояснила, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні із дітьми, не зважаючи на дачу згоди щодо графіку визначеному рішенням колегії рай адміністрації, його постійно не виконує та порушує. Щодо графіку зазначеному в зустрічному позову, то він суттєво обмежує права позивача, як батька в спілкуванні із дітьми. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу без її участі, але за участю її представника за договором про надання юридичних послуг [PERSON] Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичних послуг, частково визнала позовні вимоги основного позову та не заперечувала, що з боку її довірительки мали місце порушення графіку встановленого колегією рай адміністрації, однак дані факти були визнані тим, що діти хворіли. Вказувала, що графік зустріч основного позову не відповідає інтересам дітей та її довірительки, так як в будні дні вона працює та не може в зазначений час віддавати дітей батько, також діти часто хворіють, що також буде приводити к порушенню графіку зустріч дітей із батьком. Просила задовольнити зустрічний позов та визначити графік спілкування дітей із батьком, який пропонує її довірителька. Представник третьої особи служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності, вимоги основного позову підтримав повністю, зустрічного частково, вказуючи, що графік зустріч батько з дітьми, який пропонує відповідачка за основним позовом суттєво обмежує права батько. Рішенням колегії рай адміністрації вже був встановлений графік зустріч батько із дітьми, з яким була згодна [PERSON], але остання в послідуючим почала його порушувати, мотивуючи, що діти хворіють. Вважає, що навіть за даним графіком батько буде обмежений в своїх правах щодо спілкування із дітьми, але він з ним згоден, тому просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо пропонованого їм графіку спілкування із дітьми, який також співпадає з рішенням колегії рай адміністрації. Зясувавши ставлення сторін щодо позовних вимог, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов як основний так і зустрічний підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 червня 2012 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-6), в яких батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], 16 березня 2013 року, про що свідчить актовий запис № 81 від 16.03.2013 року Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Сторонами визнано в судовому засіданні як факт, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матірю [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Згідно із рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 305 від 17.12.2014 року «про визначення участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та спілкування з ними» був встановлений регламент побачень батька дітей за наступним графіком: один раз на тиждень у суботу з 10.00 до 18.00 годин за місцем проживання батько та без присутності матері; сумісний відпочинок два рази на рік на час літніх канікул з 10 червня до 20 червня та з 05 липня до 25 липня, під час осінніх, зимових та весняних канікул: у четвер з 09.00 до 19.00 годин, пятниця з 09.00 до 19.00 годин та субота з 09.00 до 19.00 годин за місцем проживання батько. Однак, не зважаючи на те, що відповідачка за основним позовом була згодна із даним графіком зазначеним в рішенні колегії, його порушувала, що підтвердила у судовому засіданні при слуханні справи представник відповідача [PERSON], яка також була присутня на колегії та представляла інтереси відповідачки. Саме дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. У ході попереднього розгляду справи судом зясовувалася думка сторін щодо вирішення даного питання мировою угодою, оскільки як батько так і мама в даній родині усвідомлюють що діти повинні спілкуватися з обома батьками, адже тільки в стабільній не психотравмуючій обстановці можуть бути виховані здорові та емоційно врівноважені діти. Відповідно до ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст..157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини. З урахуванням вимог ст..ст.158,159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязанні виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Як вбачається з наданих органом опіки та піклування документів на підставі яких було винесено рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 305 від 17.12.2014 року має місце висновок служби у справах дітей Орджонікідзевської рай адміністрації про визначення участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та спілкування з ним, який датований 11 грудня 2014 року. З моменту складання даного висновку та розгляду справи у суді пройшов невеликий проміжок часу, і як не заперечували у судовому засіданні сторони ні які додаткові документи під час слухання справи у суді ними надані не були. Більш того, визначений у зазначеному висновку та втілений в подальшому у рішення колегії графік спілкування батька з дітьми повністю відповідає змісту позовних вимог позивача [PERSON] та частково відповідачки [PERSON], тому саме даний висновок суд вважає за можливе прийняти при розгляді даної справи по суті. Відповідно зазначеного висновку був встановлений наступний порядок спілкування батько із дітьми один раз на тиждень у суботу з 10.00 до 18.00 годин за місцем проживання батько та без присутності матері; сумісний відпочинок два рази на рік на час літніх канікул з 10 червня до 20 червня та з 05 липня до 25 липня, під час осінніх, зимових та весняних канікул: у четвер з 09.00 до 19.00 годин, пятниця з 09.00 до 19.00 годин та субота з 09.00 до 19.00 годин за місцем проживання батько. Таким чином, запропонований органами опіки та позивачем, а також частково відповідачкою спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відповідає як інтересам батько, так і інтересам дітей та надає можливість батько здійснювати свої права та обовязки. Факт визнання відповідачем у судовому засіданні про наявність порушення графіку встановленого рішенням колегії рай адміністрації, свідчить про обґрунтованість вимог позивача про зобовязання не порушувати права батько на участь у вихованні дітей та на спілкування з ними. Відповідно до ст..153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Як було встановлено в судовому засіданні між сторонами виникають суперечки з приводу визначення днів та способів участі батька в спілкуванні з дітьми. Відповідачка посилаючись на часті хвороби дітей пропонувала свій графік спілкування батька із дітьми, однак даний графік суттєво обмежує права батька, незважаючи на те, що він має рівні права із матірю, а хвороби дітей хоча і мають місце, однак не можуть вплинути або обмежити права батька. Крім того, відповідачем не надано доказів, що визначений позивачем спосіб участі у спілкуванні та вихованні дітей перешкоджатиме їх нормальному вихованню та доказів на підтвердження того, що порушуються її права та права неповнолітніх дітей. Безпідставними є також посилання відповідача на те, що запропонований порядок зустріч батька з синами буде завдавати шкоди дітям, порушувати їх права. Дані заперечення суд вважає не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Що ж стосується твердження позивача про застосування до застосування до дітей фізичного та психологічного впливу, змушення вітчима називати батьком, не підтверджено жодним доказом , а ґрунтується лише на висловлюваннях. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх прозивних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 рік (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст..ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд, враховуючи пояснення сторін та визначений рішенням колегії рай адміністрації Маріупольської міської ради на підставі висновку органу опіки та піклування спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, інтереси дітей, ставлення дітей до батька, бажання батька спілкуватися з дітьми, вік дітей та стан їх здоровя (а.с. 32-44, 61, 65-66,68), що зафіксовано у довідках та картках історії розвитку дітей, де визначено про хвороби дітей вірусними захворюваннями, характеристики, як на сторін, так і дітей, згідно якими зазначено про періодично спілкування батько із дітьми у школі, після уроків, зацікавленість батько успіхами синів, висновки психолога про те, що діти більшій мірі схиляються до матері, але висловлювали бажання спілкуватися із батьком та бажання батька спілкуватися із дітьми, дійшов висновку, про частково задоволення як основного так і зустрічного позовів і визначити позивачеві спосіб участі у вихованні синів, встановивши йому час для спілкування з ними один раз на тиждень у суботу з 10.00 до 18.00 годин за місцем проживання батько та без присутності матері; сумісний відпочинок два рази на рік на час літніх канікул з 10 червня до 20 червня та з 05 липня до 25 липня, під час осінніх, зимових та весняних канікул: у четвер з 09.00 до 19.00 годин, пятниця з 09.00 до 19.00 годин та субота з 09.00 до 19.00 годин за місцем проживання батько. На підставі ст..88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням, як основного так і зустрічного позову, підлягають стягненню з кожної із сторін на користь одне другого судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Outcome: partial