Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини і ніде офіційно не працює, немає постійного заробітку, просить стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно і до закінчення його навчання. Вважає, що на підставі наявних у справі доказів, суд може постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положенням ч.ч.1-3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище Партика) [PERSON] та відповідачем [PERSON], 23 листопада 1991 року в Завалівській сільській раді Бережанського (в даний час Підгаєцького) району Тернопільської області, було укладено шлюб, що вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД №450163 від 23 листопада 1991 року. Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 03 березня 2017 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, вказаний шлюб розірвано. Від даного шлюбу в них народилось троє дітей, одна з яких на даний час є малолітньою, а саме: - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено в судовому засіданні позивачкою та не заперечено відповідачем, а також видно із довідки виданої виконкомом Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№206 від 09 лютого 2017 року. Встановлено, що відповідач ніде не працює та немає постійного заробітку, що вбачається також із довідки виданої виконкомом Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№205 від 09 лютого 2017 року. Разом з тим, [PERSON], суду не подано жодних доказів про неможливість працевлаштуватись чи про його непрацездатність за станом здоровя. Відсутність у відповідача постійної роботи не є підставою для відмови у задоволенні позову, так як судом не встановлено обставин, які б свідчили, що [PERSON] має обєктивні перешкоди для працевлаштування на постійній основі. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, прийшов до переконання, що позов [PERSON], слід задовольнити частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial