Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду 26.09.2017р. із позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 05.04.2015р. по день набуття законної сили рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 26.10.2015р., яким їх шлюб було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач зазначає, що дитина проживає із нею за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини проживає окремо, ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, взагалі не спілкується з дитиною вже тривалий час, має заборгованість із сплати аліментів. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно його дитини. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти постановлення заочного судового рішення. Відповідач [PERSON] повідомлений про час та дату розгляду справи, за допомогою оголошення на сайті суду, у судове засідання не з'явився. Представник Органу опіки та піклування Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області також до зали суду не зявився, просить розглядати позовні вимоги [PERSON] за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, про що до матеріалів справи долучений висновок. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим постановити заочне рішення у відповідності до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2014 року, на даний час шлюб було розірвано (а.с.10-12). Дитина проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою (а.с.13). Висновком Органу опіки та піклування Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області від 10.08.2017р. № 01-44/450 була визнана доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.19). Наданою довідкою відділу державної виконавчої служби Пирятинського району встановлено, що згідно виконавчого листа № 544-1638-15 від 07.12.2015р. відповідач [PERSON] зобов»язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Станом з 01.08.2017 року допомоги на утримання дитини не надходило й утворилась заборгованість у сумі 14540,50 грн.(а.с.14) Батько дитини проживає окремо, ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Враховуючи наведене, суд вважає, що у судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, взагалі не спілкується з дитиною вже тривалий час, має заборгованість із сплати аліментів. Захищаючи права та інтереси малолітніх та вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Також підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved