Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з останнього на її користь неустойку (пеню) по сплаті аліментів в сумі 9\~922,86 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 20.02.1999 року до 06.09.2005 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому [INFO] народилася донька - [PERSON] . Донька проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2019 року №2405/6414/18 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісячно, на час навчання, починаючи з 21.09.2018 року і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до [INFO] , але не більше ніж до 23-ох років. 26.04.2019 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №405/6414/18. Виконавчий лист був направлений до Кропивницького районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, за яким 02.05.2019 року відкрито виконавче провадження №59002383. До теперішнього часу [PERSON] аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.10.2019 у розмірі 9 922,86 грн. На вказану суму позивачем [PERSON] обрахована неустойка (пеня) в розмірі 14\~411,71 грн., враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України стягненню просить стягнути 9\~922,86 грн. та 5\~500 грн. витрат на правовому допомогу. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, позивач просить задовольнити позов. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, причини неявки суду не сповістила. Відповідач відзиву до суду не подав. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.07.2000 року, актовий запис № 1011, записаний відповідач [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2019 року з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, на час навчання, починаючи з 21 вересня 2018 року і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30 червня 2022 року, але не більше ніж до 23-ох років. Вказане рішення суду набрало законної сили і на його виконання видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого державним виконавцем [PERSON] Я.О. станом на 01.10.2019 рік становить 9\~922,86 грн. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачували щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Верховний Суд України у справі № 6-149 цс14 зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, щодо розгляду спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, зазначено, що у вказаній статті не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 04.10.2019 року пеня складає 14\~411,71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відтак стягненню з відповідача підлягає сума не більша 100 відсотків заборгованості, а саме 9\~922,71 грн. Судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, виплат по іншим виконавчим документам не встановлено, на даний час заборгованість по сплаті аліментів ним не виплачується, заперечень проти позову та наданого розрахунку ним не надано. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені є доведеними та обґрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача ви трат на правову допомогу суд відзначає наступне. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Так позивачем не подано до суду документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач [PERSON] дійсно понесла чи має понести витрати на правничу допомогу. Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 5\~500 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 768,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і ст.ст. 182, 183, 196 СК України,

Outcome: partial