Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського району Одеської області 19.02.2018 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення неустойки. В обґрунтування первісної позовної заяви, уточненої позовної заяви від 22.06.2018 року та уточненої позовної заяви від 26.09.2018 року позивач вказує, що 17.06.2005 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. В період шлюбу сторін народився [PERSON], [INFO]. 23.10.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вказує, що з дня розірвання шлюбу і по сьогоднішній день син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні з 2007 року. Як зазначає позивач, на підставі виконавчого листа, виданого Кілійським районним судом Одеської області по справі № 2-320/08 від 05.08.2008 року з [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень, щомісяця, починаючи з 21.06.2007 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Однак, незважаючи на те, що сума аліментів є непомірно малою та те, що [PERSON] підпадає до категорії «дитина інвалід підгрупи А», що передбачає необхідність у постійному контролі та догляді зі сторони, що підтверджується карткою випискою з історії хвороби № 2002, доданої до матеріалів справи, що у свою чергу унеможливлює працевлаштування позивача. Відповідач аліментні зобов'язання виконує не в повному обсязі, має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 4 555, 40 гривень. Також, як вказує позивач, дитина має діагноз атиповий аутизм на резидуальній - органічній основі, недорозвиток мовлення 1 рівня, окрім того у дитини наявні супутні захворювання, а саме: дефіцит цитотоксичних клітин моноцитів макрофагів, хронічна гепертична інфекція, рецидивіруючі ангіни, які також потребують постійного медикаментозного лікування та клінічного спостереження. Відповідач, дізнавшись про хворобу сина самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків і позивач самотушки, починаючи з 2007 року здійснює усі необхідні витрати, пов'язані з лікуванням дитини - інваліда, який потребує постійного медикаментозного утримання та догляду. На підставі вищезазначеного позивач просить суд, стягнути з [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] на користь позивача додаткові витрати на дитину [PERSON], у розмірі 44 776, 05 гривні та стягнути на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 2912, 47 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] був зареєстрований 17.06.2005 року третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 160 від 17.06.2005 року, /а. с. 8/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON], [INFO], батьками записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 177 від 14.10.2005 року, /а. с. 9/. Згідно медичного висновку № 47 на дитину - інваліда віком до 18 років, підгрупи «А» від 24.09.2014 року встановлено, що [PERSON], [INFO] має захворювання (патологічний стан): «Атиповий аутизм на разідуальній - органічній основі (Н. М. - І рівня, F 84.1), /а. с. 12/. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] виданим 10.08.2016 року Управлінням соціального захисту населення Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON], [INFO] призначена державна соціальна допомога як дитині - інваліду, /а. с. 11/. Згідно свідоцтва розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 23.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 147 від 23.10.2008 року, /а. с. 10/. Відповідно до виконавчого листа по справі № 2-320/08 виданого Кілійським районним судом Одеської області 05.08.2008 року встановлено, що стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі 250 гривень, починаючи з 21.06.2007 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO], /а. с. 16/. Довідкою від 27.09.2017 року виданою Віньковецьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області встановлено, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № 52-1/13 від 28.08.2008 року щодо виконання виконавчого листа 2-320/08 виданого Кілійським районним судом Одеської області 05.08.2008 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] - [INFO] заборгованість по сплаті аліментів станом на 2017 рік становить 4555, 40 гривень, /а. с. 17/. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] має захворювання (патологічний стан): «Атиповий аутизм на разідуальній - органічній основі (Н. М. - І рівня, F 84.1). Згідно наданих копій квитанцій позивач [PERSON] сплатила 44 776, 05 гривень, на лікування сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, оскільки обов'язок по утриманню дитини у батьків є рівним, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини - [PERSON], [INFO], задовольнити частково, в розмірі 1/2 частини оплати витрат, пов'язаних з лікуванням. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасну сплату аліментів на неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 2912, 47 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 196 ЦК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015року №6-94цс15. З розрахунку заборгованості із сплати аліментів вбачається, що заборгованість із сплати аліментів з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] за період з 21.06.2007 року до 01.05.2017 року складає 2912,47 гривень. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн., підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: partial