Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання поруки припиненою, посилаючись на те що 29.04.2006 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2006М-83, згідно якого було надано кредит в розмірі 6441,99 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 28.04.2011 року. В забезпечення даного договору з позивачем 29.04.2006 року укладений договір поруки № 2006М-83/2. Позивачу стало відомо, що 16.10.2008 року, без його згоди, до вказаного кредитного договору укладено додаткову угоду, за якою процентну ставку було змінено на 14,5 % річних та було змінено пеню з 0,5% до 1,6 % річних за кожний день просрочки, тому просить визнати відповідно до ст.559 ЦК України поруку припиненою. В судове засідання позивач та його представник позивача не з'явилися, надали заяву про підтримку позовних вимог, просили позов задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка відповідача у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, враховуючи позицію позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.04.2006 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2006М-83, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 6441,99 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 28.04.2011 року. В рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору 29.04.2006 року укладено договір поруки № 2006М-83/2 між [PERSON] та ПАТ «РОДОВІД БАНК». Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Згідно п. 4.3 договору поруки зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді , шляхом укладання відповідної додаткової угоди. Додаткова угода №1 до кредитного договору № 2006М-83 від 29.04.2006 року укладена 16.10.2008 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] Додаткові угоди до договору поруки не укладались. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12- 15, 20 ЦК, ст.ст. 3- 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу. У постанові від 17.02.2016 року у справі № 6-3176цс15 Верховний Суд України роз'яснив, що у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Встановлено, що внаслідок укладення додаткової угоди від 16.10.2008 року збільшується обсяг відповідальності поручителя, оскільки процентну ставку збільшено до 14,5 % річних та було змінено пеню з 0,5% до 1,6 % річних за кожний день прос рочки. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що зобов'язання поруки за договором поруки від 29.04.2006 року припинилося з 16.10.2008 року, в зв'язку з збільшенням обсягу відповідальності, тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задоволено на користь позивача, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача стягую на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved