Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Першотравнева, б. 50 в період часу з серпня 2014 року по 26 квітня 2015 року. А також, просив визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Першотравнева, б. 50 та на земельну ділянку площею 0,0597 га, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Першотравнева, 50, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 927655, від 30.08.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 01.06.507.00065, що належали померлому 26.04.2015 року [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що позивачем був пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що з позивачем знайомі більше 10 років та знає, що з літа 2014 року позивач [PERSON] постійно проживав разом з батьками, оскільки останні хворіли та потребували стороннього догляду. Свідок [PERSON] підтвердив факт проживання позивача разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивача знає давно, оскільки вони разом працювали та товаришували. З літа 2014 року позивач почав проживати [INFO] разом із батьками. Батьки були стареньки та позивач [PERSON] допомагав їм та доглядав за ними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.06.2005 року за № 376, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Першотравнева, б. 50, що також підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7636607 від 30.06.2005 року, виданого комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації. Крім цього, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0597 га, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Першотравнева, 50, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 927655 від 30.08.2006 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльської міської ради № 1131-ІV від 06.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.507.00065. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 410192 від 28.04.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 26.04.2015 року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Першотравнева, б. 50, та земельна ділянка площею 0,0597 га, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Першотравнева, 50, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 927655 від 30.08.2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно заповіту від 30.08.2006 року за № 5544, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу, [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті він матиме право, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, що знаходяться в місті Ізмаїлі по вулиці Першотравнева, 50, Одеська область, заповів [PERSON] з правом довічного проживання в зазначеному будинку [PERSON]. Згідно із вимогами ст. 1241 ЦК України малолітні неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До осіб, які мають право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відносяться його дружина [PERSON], [INFO], оскільки на час смерті [PERSON] була недієздатною особою, а також повнолітній непрацездатний син [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом із спадкодавцем не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. В свою чергу [PERSON] від отримання обовязкової частки у спадщині, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON], відмовилась. Факт того, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні, згідно пояснень яких позивач [PERSON] дійсно на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved