Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначає, що 10 грудня 2007 року між нею та відповідачем було укладено договір авансу в рахунок подальшого укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого [PERSON] передав їй 50'700 грн., що складало 90% вартості зазначеного майна, а вона в свою чергу передала відповідачу правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Також вказаним правочином, із змінами внесеними до нього 31 грудня 2008 року, було передбачено граничний термін укладення зазначеного договору купівлі-продажу, а саме до 10 липня 2009 року, однак дана умова виконана не була і основний договір не було укладено, як вона вважає, з вини самого ж відповідача. Саме тому 19 липня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис № 3105, яким запропоновано здійснити стягнення з неї на користь відповідача 101'400 грн., з яких 50'700 грн. - неповернута сума авансу та 50'700 грн. - штраф, передбачений сторонами вищевказаним договором авансу та договором про внесення змін до нього. Даний виконавчий напис вона вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при його вчиненні не виконана вимога закону щодо перевірки безспірності заборгованості, та штрафні санкції застосовані з пропущенням строків позовної давності, що складає один рік котрий слід обчислювати з 10 липня 2009 року. У судовому засіданні представник позивачки вказані вимоги підтримала з мотивів, викладених у позові та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимого заперечив, зазначивши, що вважає оскаржуваний виконавчий напис законним та обґрунтованим. Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини таких дій не повідомила, тому дана неявка визнана судом такою, що допущена без поважних на те підстав і розгляд справи слід провести без участі останньої. Представник відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій також зазначає, що при винесенні рішення покладається на думку суду. За таких обставин розгляд справи слід провести без участі сторін, що не з'явились у судове засідання, на основі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. 10 грудня 2007 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено, укладений між позивачкою та відповідачем, договір авансу на суму 50'700 грн. за укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 га, що розташована в с. Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області, в рахунок належних з [PERSON] 55'770 грн. в термін до 10 грудня 2008 року. 31 грудня 2008 року, в даний договір авансу були внесені зміни, згідно яких, договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки мав бути укладений до 10 липня 2009 року. Зазначений договір купівлі-продажу земельної ділянки, на момент розгляду справи судом укладений не був. Дана обставина визнана сторонами і, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. 19 липня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис № 3105, яким запропоновано здійснити стягнення з позивачки на користь відповідача 101'400 грн., з яких 50'700 грн. - неповернута сума авансу та 50'700 грн. - штраф. Відповідно до статей 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, встановлено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто безспірність майнових вимог до боржника є обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису. Однак як встановлено у судовому засіданні жодних документів, що свідчили б про безспірність майнових вимог до позивачки суб'єктом вчинення оскаржуваного виконавчого напису здобуто не було. Окрім цього судом установлено, що спір, котрий стосується стягнення суми авансу та застосування штрафних санкцій за невиконання умов договору купівлі продажу зазначеної земельної ділянки, між сторонами існує і базується на вимогах позивачки застосувати строк позовної давності при стягненні з неї неустойки (штрафу, пені). Таким чином за даних обставин при винесені оскаржуваного виконавчого напису нотаріус необґрунтовано прийшовши до переконання про безспірність майнової вимоги до боржника порушив процедуру вчинення такого напису, що тягне за собою визнання його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджену суму судового збору.

Outcome: approved