Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 04.10.2014 року до 30.07.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості гірничого робітника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею. 30.05.2015 року внаслідок нещасного випадку, який стався на підприємстві, він отримав ушкодження здоров»я- трудове каліцтво, встановлений діагноз : травматична ампутація 2-го пальця на рівні проксимального м/флангового суглобу, 3 пальця лівої кисті на рівні с/3 основної фаланги: відкритий перелом в/3 середньої фаланги 4 пальця лівої кісті зі зміщенням та дефектом м»яких тканин; З/перелом основи нігтьової фаланги 5 пальця з незначним зміщенням; субкапітальний осколковий перелом, про що був складений, затверджений та виданий відповідний акт розслідування нещасного випадку по формі Н-1 та по формі Н-5. Висновком МСЕК від 30.07.2015 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково, він був визнаний інвалідом 3 групи безстроково, та йому було рекомендовано медикаментозне, оперативне лікування, була протипоказана важка фізична праця, в зв»язку з чим він і був звільнений. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, він визнаний інвалідом 3 групи, в нього змінилися умови життя, знизилася життєва активність, він постійно відчуває дискомфорт та сором при спілкування з людьми. Внаслідок втрати працездатності він був вимушений звільнитися з роботи, яка була єдиним джерелом існування, втратив нормальні життєві зв»язки і йому доводиться додавати додаткові зусилля для організації свого життя. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 40000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов»язану з травмою на виробництві 40000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 43). Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просить розглядати справу без їх участі, надав заперечення, в якому не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає, що позивач не надав достатньо доказів спричинення йому моральної шкоди, не надав доказів протиправних дій з боку відповідача. Вважають, що довідка МСЕК та акт підтверджують лише сам факт травми, але не є доказами отримання моральної шкоди. Крім того, позивачу встановлено групу інвалідності, яка є робочою. Просить в задоволенні позову відмовити. (а.с.36-38, 45). Представник третьої особи- ВД Фонду ССНВППЗ в м.Покровську, згідно наданої письмової заяви, просять розглядати справу без участі представника Фонду, винести рішення на розсуд суду (а.с.39). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 04.10.2014 року до 30.07.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості гірничого робітника очисного забою підземного 5 розряду. Наказом № 2729к від 05.08.2015 року був звільнений за станом здоров»я на підставі ст. 40п.2 КЗпП України ( а. с. 15-16) 30.05.2015 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював, при виконанні ним трудових обов»язків. Згідно акту за формою Н-1 №10 від 05.06.2015 року, позивач отримав тілесне ушкодження- трудове каліцтво, встановлений діагноз : : травматична ампутація II-го пальця на рівні проксимального м/флангового суглобу, III пальця лівої кисті на рівні с/3 основної фаланги: відкритий перелом в/3 середньої фаланги IV пальця лівої кісті зі зміщенням та дефектом м»яких тканин; З/перелом основи нігтьової фаланги V пальця з незначним зміщенням; субкапітальний осколковий перелом ( а.с. 17-21). Відповідно до довідок МСЕК від 30.07.2015 р. позивачу була первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40% у зв»язку з трудовим каліцтвом безстроково, його визнано інвалідом 3 групи безстроково, призначене медикаментозне лікування та йому протипоказана важка фізична праця в підземних умовах з рухаючи ми механізмами, може працювати підсобним працівником ( а.с. 7-8). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Законом України «Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров»я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Згідно частини 4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана із розміром цього відшкодування. Судом встановлено, що у зв»язку з нещасним випадком на виробництві, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 40% професійної працездатності та став інвалідом 3 групи безстроково, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, переживання з приводу ампутації пальців. Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов»язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв»язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від від 03.10.2007 року, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237 КЗпП України, роз»ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що при первісному огляді йому встановлена втрата працездатності в 40% безстроково, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково, був звільнений за станом здоров»я, наслідки виробничої травми носять безповоротний характер (ампутація пальців), та виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 17000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial