Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області про зняття арешту. В позові позивач вказує на те, що у червні 2014 року йому стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт. Отримавши витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, він дізнався, що арешт на належну йому квартиру було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Садиковим О.В. ВДВС Дергачівського РУЮ від 02 квітня 2012 року. 06.04.2006 року реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 12367940. При цьому згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 61779355 власником майна вказано його дружину - [PERSON]. Проте, [PERSON] не є та ніколи не була власником цієї квартири. Квартира, на яку було накладено арешт, належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16 жовтня 1996 року та є його приватною власністю. Згідно відповіді ВДВС Дергачівського РУЮ від 05.08.2014р. № 03-33/3364 підставою для накладення арешту на майно - на квартиру [ADDRESS] було виконавче провадження з виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 01.03.2012 року у справі № 2010/2-1773/11 про накладення арешту на майно. Зазначене виконавче провадження було закінчене на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Крім того, відділом ДВС рекомендовано запитувачу звернутися до суду для зняття арешту з майна, оскільки підстави для зняття арешту у державного виконавця відсутні. Вважає, що дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують його інтереси, як власника майна. Просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2014р., зобов'язати реєстратора внести зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. У судове засідання позивач не з'явився, згідно заяви позов підтримує повністю, просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Представник відповідача- Відділу державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ Харківської області у судове засідання не з'явився, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без їх участі, що суд вважає за можливе. Третя особа -[PERSON] у судове засідання не з'явилась, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Ухвалою Дергачівского районного суду Харківської області від 01.03.2012р. на квартиру [ADDRESS], накладено арешт. 30.03.2012р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавче повадження по виконанню вказаної вище ухвали. 06.04.2012р. відповідно до п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із фактичним виконанням ухвали від 01.03.2012р., виданої Дергачівським районним судом Харківської області. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16 жовтня 1996 року квартира [ADDRESS] належить позивачеві. Відповідно до ч. 1;2;3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на квартиру порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Щодо покладення зобов'язання на реєстратора внести зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS], то суд в цій частині відмовляє в задоволенні позовних вимог, поскільки позивачем в якості відповідача не зазначений реєстратор. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial