Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду і просить розірвати шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований 08 серпня 1998 року Великокаратульською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (актовий запис № 4). Посилається на те, що після укладення [INFO] шлюбу та народження [INFO] другої неповнолітньої доньки [PERSON] , сторони спільно проживали. Однак в подальшому через втрату почуття любові та поваги один до одного, не підтримання відповідачем сімейних інтересів почали виникати сварки та скандали. Певний час спільне господарство сторони не ведуть, подружні відносини припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. На зараз майнових претензій сторони не мають. На підтвердження факту одруження позивач надав оригінал свідоцтва про одруження (а.с. 8). Факт народження дитини підтверджений свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Склад сім`ї позивача підтверджений довідкою № 562 від 07.02.2019 ( а.с. 10). До суду позивач [PERSON] не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, шлюб просить розірвати, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до\~вимог абз.\~3\~п.3\~\~Постанови ПВС\~України №11\~від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved