Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши в грудні 2019 року позовні вимоги, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, до відповідачки [PERSON] , де третьою особою на стороні позивача виступає Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] та в 2015 році здійснив поліпшення своєї квартири шляхом проведення євроремонту. Вказує, що 17.02.2017 року ванна кімната та кухня в його квартирі були підтоплені внаслідок протікання в квартирі [ADDRESS] на внутрішньоквартирних мережах центрального опалення на контргайці полотенцесушки, про що складено акт КЖРЕП №14. Зазначає, що в квітні 2017 року він звернувся з письмовим зверненням до Чернівецького міського голови, в якому просив здійснити ремонт труби мережі теплопостачання, що спричинило залив в його квартирі. Листом Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 16.04.2017 року його повідомлено, що власником квартири [ADDRESS] виконано ремонт труби мережі теплопостачання у ванній кімнаті та витоків не виявлено. Вказує, що 15.01.2018 року його квартиру повторно було затоплено, зокрема стеля кухні та ванної кімнати мала ознаки затоплення, внаслідок аварійної ситуації на мережах холодного водопостачання, причиною якої став прорив на внутрішньо квартирній трубі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . Позивач стверджує, що відповідачка [PERSON] проживає поверхом вище в квартирі [ADDRESS] , однак на всі його звернення про вирішення питання про відшкодування шкоди в добровільному порядку, не реагує, шкоду не відшкодовує, ремонтно-відновлювальні роботи не проводить. Зазначає, що згідно з висновком №19071 від 02.09.2019 року експертного будівельно-технічного дослідження, вартість ремонтно-будівельних робіт, конструктивних елементів квартири, пошкоджених внаслідок залиття, становить 14590 грн. Вказує, що він є пенсіонером, а внаслідок залиття квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо, на стелі поступово осипається шпаклівка, провисає гіпсокартон, розвивається грибок, постійно підвищена вологість (сирість), з`явився специфічний неприємний запах, що негативно впливає на його стан здоров`я, тягне великі матеріальні витрати на лікування та викликає дискомфорт. Позивач стверджує, що він також зазнав моральної шкоди і у зв`язку з тим, що особа, яка пошкодила його майно залиттям, протягом тривалого часу не бажає добровільно відшкодувати заподіяні збитки або провести ремонтно-відновлювальні роботи. Хвилювання та думки про те, як йому відносити квартиру після залиття, тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі, оскільки вказана квартира є єдиним його житлом. Він неодноразово звертався до лікаря із скаргами на болі в серці. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь кошти у відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 14590 грн., витрати на кошторисну документацію в розмірі 400 грн., витрати за експертний висновок в розмірі 2000 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 11 грудня 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , де третьою особою на стороні позивача виступає Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відкрито. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Доповнила, що квартиру позивача було затоплено двічі 17.02.2017 року та 15.01.2018 року. Зазначила, що спочатку відповідачка бажала добровільно розрахуватись, однак вони з позивачем не зійшлися на сумі. Вказала, що позивач не може розмежувати два затоплення та шкоду завдану від них, але позивач просить стягнути кошти лише за останнє затоплення, яке відбулось з вини відповідачки внаслідок недбалого ставлення до майна. Зазначила, що після першого затоплення 17.02.2017 року позивач ремонтні роботи не проводив. Перепланування квартири позивачем здійснювалось ще до залиття квартири. Просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Доповнив, що квартира позивача була затоплена двічі 17.02.2017 року та 15.01.2018 року. Вказав, що відповідачка набула право власності на квартиру 04.08.2017 року, а тому вона визнає факт затоплення 15.01.2018 року. Відповідно до акту від 16.01.2018 року, наявні ознаки заливу на стелі кухні 0,16 кв.м. та ознаки заливу по плитці на стіні ванни. Зазначив, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи провести розмежування ушкодження, спричинені підтопленням квартири [ADDRESS] , які відбувались 17.02.2017 року та 15.01.2018 року не можливо, а залиття плитки ванної кімнати (суміщеного санвузла) не заподіяло майнової шкоди. Вказав, що відповідачка визнає, що були ушкодження і у ванній кімнаті і в кухні, однак експерт зазначає лише про кухню. В останнє судове засідання представник відповідачки [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності, відмовити в задоволенні позовних вимог та витратах на професійну правничу допомогу. Представник третьої особи Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №4 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.03.2013 року (т.1 а.с.11-12) та копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.03.2013 року (т.1 а.с.13). Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 04.08.2017 року, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с.14-15) та копією договору купівлі-продажу від 04.08.2017 року (т.1 а.с.138-139). 17.02.2017 року та 15.01.2018 року квартиру позивача було двічі затоплено, що не заперечується сторонами по справі. Згідно з актом КЖРЕП №14 від 17.02.2017 року (т.1 а.с.20), у зв`язку з протіканням у квартирі [ADDRESS] на внутрішньо квартирних мережах центрального опалення на контргайці полотенцесушки у ванній кімнаті сталось підтоплення квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Листом Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради від 18.04.2017 року (т.1 а.с.21), позивачу [PERSON] надано відповідь про те, що власниками квартири [ADDRESS] виконано ремонт труби мережі теплопостачання у ванній кімнаті, витоків не виявлено. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» №560 від 12.07.2005 року, КЖРЕП обслуговує загально будинкові інженерні мережі, за стан внутрішньоквартирних мереж та сантехнічних приладів несе відповідальність власник квартири. 04.08.2017 року відповідачка [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] у [PERSON] , тобто станом на 17.02.2017 року відповідачка не являлась власником квартири, а тому, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не може відповідати за залиття 17.02.2017 року квартири позивача, яке відбулось не з її вини. Вказані обставини підтверджуються розпискою [PERSON] від 26.05.2017 року (т.1 а.с.137), в якій він зазначив, що отримав від [PERSON] кошти в сумі 700 грн. на ремонт ванни та кухні у зв`язку з проривом труби опалення, претензій не має. Як встановлено судом, позивач [PERSON] після залиття його квартири 17.02.2017 року та отримання коштів від [PERSON] на ремонт ванни та кухні, ремонтно-будівельні роботи по усуненню наслідків залиття квартири не проводив. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні представник позивача. Відповідно до акту обстеження приміщення, пошкодженого внаслідок аварійної ситуації на інженерних мережах, від 16.01.2018 року (т.1 а.с.24), внаслідок аварійної ситуації на мережах холодного водопостачання 15.01.2018 року пошкоджено конструктивні елементи в квартирі [ADDRESS] , зокрема на стелі кухні наявні ознаки заливу 0,16 кв.м. та на стіні ванни наявні ознаки заливу на плитці. Причиною аварійної ситуації став прорив на внутрішньоквартирній трубі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . Листом Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради від 18.09.2018 року (т.1 а.с.28), позивачу [PERSON] надано відповідь про те, що мешканці квартири [ADDRESS] , у зв`язку з підтопленням в 2018 році квартири позивача, власними силами замінили трубу внутрішньоквартирної мережі холодного водопостачання. Під час обстеження 26.09.2018 року фахівцями КЖРЕП №14, витоків в мережах централізованого опалення та холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] не виявлено. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної статті ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Ухвалою від 28.01.2020 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (т.1 а.с.174-175). Відповідно до висновку №381 судової будівельно-технічної експертизи від 28.07.2020 року (т.1 а.с.179-197), в приміщеннях кухні та суміщеного санвузла квартири [ADDRESS] , експертом виявлено ряд пошкоджень конструктивних елементів та оздоблення, частина з яких могли виникнути внаслідок вікових змін (експлуатації приміщення), а частина - внаслідок залиття (підтоплення), їх технічний стан можна охарактеризувати як задовільний, фізичний знос 25-30%. Розмежувати ушкодження, спричинені підтопленням квартири [ADDRESS] 17.02.2017 року та 15.01.2018 року, з урахуванням актів КЖРЕПу №14 від 17.02.2017 року та 16.01.2018 року та за результатами проведеного обстеження об`єкту дослідження, а відповідно і матеріальну (майнову) шкоду, заподіяну ними, не надається можливим. В залежності від інтенсивності заливу та якості будівельних матеріалів, використаних під час будівництва або ремонту будівлі, наявна ймовірність висихання слідів заливу (підтоплення) без суттєвого їх пошкодження, проте встановити чи дійсно було самовисихання мокрої плями 0,16 метрів на стелі кухні квартири [ADDRESS] без заподіяння матеріальної (майнової) шкоди експерту не надається можливим, залиття плитки ванної кімнати (суміщеного санвузла) не заподіяло матеріальної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 15.01.2018 року власником квартири [ADDRESS] була відповідачка [PERSON] (т.1 а.с.138-138), згідно з актом обстеження приміщення від 16.01.2018 року причиною залиття квартири позивача став прорив на внутрішньоквартирній трубі холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] (т.1 а.с.24), тому, суд вважає, що саме з вини відповідачки 15.01.2018 року відбулось затоплення квартири позивача. Однак, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи, яка призначена судом, розмежувати ушкодження, спричинені підтопленнями квартири позивача 17.02.2017 року та 15.01.2018 року та розмежувати майнову шкоду, заподіяну ними, не надається можливим, а тому, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача майнової шкоди необхідно відмовити, оскільки не можливо встановити точну суму майнової шкоди, завданої діями відповідачки. Що стосується витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 2000 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження щодо вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт склали 2000 грн. (т.1 а.с.59), однак вказані витрати не належать до судових витрат, пов`язаних із розглядом судової справи, а тому не підлягають стягненню. Крім того, суд вважає, що витрати на кошторисну документацію в розмірі 400 грн., які позивач бажає стягнути з відповідачки не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а тому і в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, 15.01.2018 року з вини відповідачки [PERSON] відбулось затоплення квартири позивача, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що квартира позивача потребує поточного ремонту, іншого житла у нього немає. Крім того, позивач являється пенсіонером та не може провести ремонтно-відновлювальні роботи, в зв`язку з чим перебуває в нервовій та психологічній напрузі, в позивача погіршився стан здоров`я, з`явилися болі в серці, що підтверджується довідкою Обласного медичного діагностичного центру (т.1 а.с.129). Суд вважає, що оскільки позивачу завдано моральної шкоди з вини відповідачки, то вона повинна її відшкодувати згідно з вимогами ст.ст.23 та 1167 ЦК України, а тому з відповідачки на користь позивача належить стягнути моральну шкоду, яку, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд оцінює в сумі 2000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги в цій частині. Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір за подання до суду позовної заяви пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 56,94 грн., що підтверджується квитанцією (т.1 а.с.2). Що ж стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то необхідно зазначити наступне. 01.07.2019 року між адвокатом Дрищенюк М.М. та позивачем [PERSON] укладено договір №15/19 про надання правової допомоги (т.1 а.с.64). Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу від 12.11.2020 року (т.1 а.с.240) та акту прийому-передачі виконаних робіт від 10.11.2020 року (т.1 а.с.241), позивач сплатив адвокату грошові кошти в розмірі 8942,60 грн., в тому числі судовий збір в сумі 768,40 грн., витрати за експертне дослідження в сумі 2000 грн. та 6174,20 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією від 12.11.2020 року (т.1 а.с.243). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідачки [PERSON] - [PERSON] заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки заявлена сума понесених витрат є неспівмірною із затраченим часом та складністю справи.

Outcome: partial