Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить зобов'язати [PERSON] виконати умови мирової угоди, укладеної 10.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] та затвердженої ухвалою Київського районного суду м. Харкова 10.02.2015 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. Також просить стягнути судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 10 лютого 2015 року суддею Київського районного суду м. Харкова Губською Я.В. розглянута цивільна справа за позовом [PERSON] до мене [PERSON], 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. За результатом розгляду справи, між позивачем та [PERSON] була укладена мирова угода, яка затверджена ухвалою суду. Після набрання чинності ухвалою суду від 10.02.2015 року, [PERSON] категорично відмовлялася дотримуватися умов [PERSON] угоди, чинила та продовжує чинити значні перешкоди у спілкуванні позивача із сином, практично завжди відмовлялася давати сина батькові, посилаючись на постійне погане самопочуття дитини, або хворобу, або ж просто його небажання спілкуватися зі мною. Коли позивачу все ж таки вдавалося поспілкуватися із сином, то він був замкнутий, боявся промовити слово та постійно дивився у бік матері, бабки та діда, які його залякують, налаштовують проти позивача. Разом з позивачем у визначені години до квартири [PERSON] виходили співробітники КМДН Комінтернівського РВ та був зафіксований факт того, що [PERSON] чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. Також позивач отримував у Київському районному суді м. Харкова виконавчий лист для подальшого примусового виконання ухвали суду про затвердження [PERSON] угоди. Однак у виконавчій службі йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження через невідповідність даного документу вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». Потім він звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Жодної мови про укладення [PERSON] угоди за даним позовом йти не могло, оскільки позивач вже ініціював примирення з відповідачкою і сам від цього став «потерпілим». Під час розгляду даної справи проводилось засідання Служби у справах дітей з метою встановлення годин для спілкування батька із сином. Відповідачка також викликалась до Служби, однак жодного разу не зявилася через байдужість до цього питання. 17 вересня 2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та встановлені інші, на відміну від умов [PERSON] угоди, години для спілкування із сином. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, [PERSON] було оскаржено дане рішення. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015 року ухвалено рішення, яким апеляційна скарга була задоволена частково. Рішення суду першої інстанції було змінено та встановив інші години для його спілкування із дитиною, однак даний час є також відмінним від того, який призначений за [PERSON] угодою та ухвалою суду від 10.02.2015р. З часу набрання чинності рішення апеляційного суду Харківської області, а саме з 22.12.2015 р., позивач звернувся до Комінтернівського ВДВС ХМУЮ із відповідним виконавчим листом. В той же час, він намагався поспілкуватися із сином поза виконавчим провадженням відповідно до графіку, схваленого апеляційним судом Харківської області. Проте [PERSON] продовжувала чинити йому суттєві перешкоди. На початку лютого 2016 р. [PERSON] отримав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України, якою було відкрито касаційне провадження, та зупинено провадження виконавче. 27.04.2016 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України попередні рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані через порушення судами норм процесуального права, а справа направлена на новий розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Через ці обставини позивач продовжив виконувати умови [PERSON] угоди. За кожним вищезазначеним фактом порушення [PERSON] [PERSON] угоди та прав позивача, він звертався із відповідними заявами до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, в яких просив запобігти подальшому порушенню його цивільних та батьківських прав, прийняти заходи до гр. [PERSON] стосовно виконання нею умов [PERSON] угоди. Таким чином, [PERSON] злісно та умисно ухиляється від виконання умов укладеної між нами угоди щодо порядку виховання дитини. Позивач був вимушений звернутися до суду про скасування [PERSON] угоди. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року його позовні вимоги до [PERSON] про розірвання [PERSON] угоди, посвідченої ухвалою Київського районного суду м. Харкова 10.02.2015 р. - залишені без задоволення. Проте, в судовому засіданні були допитані свідки зі сторони відповідачки. Так, гр. [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що їх донька не надавала позивачу сина через її опасання, що [PERSON] може викрасти дитину. Також вони підтвердили обставини, що містяться на відео файлах, зафіксованих позивачем при зустрічах із [PERSON], коливіня приїжджав за сином. Допитана в судовому засіданні в якості свідка гр. [PERSON] пояснила, що мешкає разом із відповідачкою та 2 рази бачила, позивача та [PERSON] разом. При цьому у дитини не було радості від спілкування з батьком. Стосунки напружені. Не погоджуючись із даним рішенням позивачем була подана апеляційна скарга. Проте, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.06.2017 р. в задоволенні скарги було відмовлено. Разом з тим позивач зазначив, що [PERSON] забороняє синові спілкуватися з ним по мобільному телефону, не бере трубку, коли позивач їй телефонує, щоб погодити з нею час спілкування із дитиною тощо. Разом з тим, відповідачка ігнорує його листи, направлені з метою визначення часу спілкування з дитиною у святкові дні, під час осінніх, зимових, весняних та літніх канікул. За увесь час дії [PERSON] угоди позивач не мав можливості виїхати із сином на відпочинок та на у оздоровчі заклади через категоричну заборону [PERSON] Таким чином, саме через грубе порушення відповідачкою умов [PERSON] угоди та її категоричним небажанням вирішити питання щодо участі позивача у вихованні дитини полюбовно, також через суттєві порушення його батьківських прав з боку [PERSON], він вимушений звертатися до суду із даним позовом про спонукання [PERSON] до виконання [PERSON] угоди. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні, оскільки позовна заява є необґрунтованою та безпідставною. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №171480, батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). 10 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою Київського районного суду м. Харкова за умовами якої: «1. Між сторонами досягнута згода щодо відмови позивача за первісним позовом [PERSON] від позову про позбавлення батьківських прав відповідача за первісним позовом - [PERSON] 2. Я, [PERSON], не заперечую проти побачень [PERSON], без моєї присутності, з нашим малолітнім сином [PERSON], 14.07.2009 р. н., та гарантую право вільно відвідувати і спілкуватися з [PERSON], а також брати участь у його вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку останнього, з дотриманням наступного режиму спілкування: 2.1. з 10:00 по 19:00 кожну першу та третю Суботу місяця, та кожну другу та четверту Неділю місяця; 2.2. з 16:00 по 18:30 у Понеділок та Середу кожного тижня, без присутності [PERSON], з урахуванням часу занять [PERSON] з підготовки до школи, за умови гарного самопочуття; 2.3. святкові дні (день народження [PERSON], Новий Рік, Різдво Христове, Пасха, День захисту дитини) [PERSON] буде проводити по черзі, з кожним із нас, за попередньою домовленістю між нами та за згодою [PERSON]; 2.4. у разі, якщо святковий день (по черзі [PERSON]Ю.) припадає на день побачення [PERSON] з [PERSON], то це побачення переноситься на наступний день за згодою [PERSON]; 2.5. в період літніх шкільних канікул [PERSON] знаходиться у [PERSON] 30 днів з метою санаторно-курортного оздоровлення [PERSON]. Конкретний час знаходження дитини у батька завчасно письмово узгоджується з [PERSON], [PERSON] з урахуванням часу відпусток сторін, стану здоровя дитини, інших обставин, не пізніш, ніж за 10 (десять) днів до дати передачі дитини до батька; 2.6. у випадку бажання батька - [PERSON] виїхати разом із дитиною на відпочинок за межі міста Харкова, [PERSON] зобовязується не пізніше, ніж за 10 (десять) днів до дати виїзду на відпочинок, письмово погодити відпочинок із матірю - [PERSON], а остання зобовязується не чинити перешкоди, своєчасно надавати [PERSON] дозвіл на виїзд дитини за межі міста Харкова, на умовах, передбачених даною угодою. 2.7. за письмовим погодженням із [PERSON] та за згодою [PERSON] можуть бути встановлені й інші часи/дні побачень, осінні та зимові канікули із виїздом на межі України тощо. 3. Порядок виконання угоди: 3.1. Я, [PERSON], зобовязуюсь на час перших побачень [PERSON] з [PERSON] у разі відмови останнього, сприяти встановленим цією мировою угодою побаченням за умови згоди [PERSON] проводити їх за місцем проживання [PERSON] (м. Харків, вул. Морозова, б. 1, кв. 98), або в іншому місці у присутності матері - [PERSON] 3.2. Я, [PERSON], зобовязуюсь вчасно передавати [PERSON] [PERSON] за місцем його проживання за адресою: [INFO], б. 1, кв. 98. 3.3. Я, [PERSON], зобовязуюсь вчасно повертати [PERSON] [PERSON] після побачень за місцем його проживання за адресою: [INFO], б. 1, кв. 98. 3.4. Я, [PERSON], зобовязуюсь інформувати [PERSON] на його вимогу про місцезнаходження [PERSON], а також забезпечувати можливість спілкування [PERSON] з [PERSON] по телефону (мобільний звязок). 3.5. Я, [PERSON], зобовязуюсь інформувати [PERSON] на її вимогу про місцезнаходження [PERSON], а також забезпечувати можливість спілкування [PERSON] з [PERSON] по телефону (мобільний звязок) у період перебування [PERSON] зі мною. 3.6. Я, [PERSON], зобовязуюсь в разі зміни місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], негайно повідомляти батька - [PERSON], про адресу проживання дитини (мобільний звязок). 3.7. Я, [PERSON], зобовязуюсь, в разі виїзду за межі м. Харкова в робочому порядку, передавати на час свого виїзду малолітню дитину - [PERSON], [INFO], - його батьку - [PERSON], а не іншим особам. 3.8. Я, [PERSON], у разі хвороби [PERSON], підтвердженої медичними документами, або наявності об'єктивних ознак якого-небудь захворювання, зобов'язуюсь не наполягати на побаченнях, визначених цією мировою угодою. 3.9. Я, [PERSON], зобовязуюсь не залишати [PERSON] на сторонніх осіб, які не є родичами, зловживають спиртними напоями тощо. 3.10. Я, [PERSON], зобовязуюсь не залучати до участі у вихованні з [PERSON] сторонніх осіб, які не є родичами, зловживають спиртними напоями тощо, до досягнення [PERSON] 18-річного віку. 3.11. Я, [PERSON], зобовязуюсь на час побачень забезпечити [PERSON] всіма необхідними йому речами. 3.12. Вказаний у п. 2 даної мирової угоди режим спілкування [PERSON] з сином - [PERSON] можливий з урахуванням думки дитини. У разі відмови дитини від побачення з батьком, [PERSON] зобовязується не наполягати, в разі, якщо бажання дитини повязане з обєктивними обставинами, а не зумовлене впливом на останнього інших осіб. 3.13. Сторони зобовязуються не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - [PERSON], матері дитини - [PERSON], в присутності дитини - [PERSON], [INFO]. 3.14. За невиконання умов даної мирової угоди Сторони несуть матеріалу та моральну відповідальність. Сторони, які укладають та підписують дану [PERSON] угоду, після затвердження її судом відмовляються від будь-яких претензій, які виникають з предмета цивільної справи №640/20131/14-ц, морального та матеріального характеру один до одного за виключенням визначених цією [PERSON] угодою. Наслідки затвердження мирової угоди сторонам цивільного провадження відомі.» Отримавши у Київському районному суді м. Харкова виконавчий лист для подальшого примусового виконання ухвали суду про затвердження [PERSON] угоди позивач звернувся до виконавчої служби. Однак у виконавчій службі йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження через невідповідність даного документу вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання [PERSON] угоди, посвідченої ухвалою Київського районного суду м. Харкова 10.02.2015 р. - залишені без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01.06.2017 року вказане рішення залишено без змін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався із заявами до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, в яких просив запобігти подальшому порушенню його цивільних та батьківських прав, прийняти заходи до гр. [PERSON] стосовно виконання нею умов [PERSON] угоди. Згідно відповіді від 23.03.2015 року на заяву [PERSON] Служба у справа х дітей Київського району повідомила, що [PERSON] була запрошена до служби з метою проведення бесіди щодо виконання підписаною нею мирової угоди від 10.02.2015 року, але до теперішнього часу до служби не зявилась, про причини неявки суду не повідомила (а.с.61). Як вбачається з відповіді Служби у справах дітей Київського району від 31.03.2015 року, [PERSON] у телефонній розмові пояснила, що не має наміру перешкоджати зустрічам позивача з малолітнім сином [PERSON]. Також вказано, що [PERSON] було роз»яснено п. 2 ст. 157 СК України (а.с.62). З інших відповідей Служби у справах дітей Київського району вбачається, що з [PERSON] проведено профілактичні бесіди. [PERSON] пояснила, що проти спілкування позивача з сином не заперечує, насильства по відношенню до малолітнього [PERSON] зі сторони матері [PERSON] не встановлено, психологічного впливу на дитину вона не здійснює. У разі невиконання рішення суду [PERSON] рекомендовано звернутись до суду. Як вбачається з висновків про наслідки розгляду матеріалу за фактом заяв [PERSON], винесеним слідчим Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, за адресою мешкання [PERSON] неодноразово здійснювався виїзд з метою відібрання пояснень та співбесіди про необхідність безпосереднього виконання нею рішення суду, але двері квартири ніхто не відкрив. В телефонній розмові 18.03.2015 року [PERSON] пояснила, що не перешкоджає спілкуванню сина з [PERSON] Також [PERSON] поскаржилася на неприйняття участі [PERSON] в матеріальному забезпеченні сина. Згідно висновку про наслідки розгляду матеріалу за заявою [PERSON] від 29.05.2015 року, здійснювався виїзд за адресою: [ADDRESS], двері квартири ніхто не відчинив. Отримати пояснення за фактом не виконання вимог мирової угоди [PERSON] не надалось можливим. Раніше, в ході перевірки неодноразових звернень [PERSON], [PERSON] повідомляла, що син з власної волі не бажає спілкуватися з батьком, тому зустрічі їх і не відбуваються . Проте [PERSON] було надано відео файли зустрічей з сином, де останній висловлює бажання бачитися з батьком, проводити з ним часом, також говорить, що любить батька (а.с.75). Як вбачається з відповіді Харківського НВК №112 ХМР від 14.11.2017 року, адміністрація Харківського навчально-виховного комплексу №112 повідомляє, що [PERSON], учень 2 А класу дійсно навчається в ХНВК №112 з 01.09.2016 року. Батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON] бере активну участь у житті та навчанні сина. [PERSON] майже кожного дня відвідує сина на великих перервах після третього або четвертого уроку. Батько цікавиться успіхами сина у навчанні, переглядає зошити та щоденник. Завжди приносить сину солодощі та іграшки, іноді книжки. Цукерками пригощає всіх учнів класу. Під час перерв грає з дітьми, вміє зацікавити і порозумітися з ними. [PERSON] відвідує батьківські збору, цікавиться життям класу, надає потрібну допомогу вчителям школи та батькам 2 А класу. Батько знаходить спільну мову з сином. [PERSON] іде на контакт з батьком. Ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Відповідно до ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення. У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.\~\~\~\~ Мирова угода - це зобов'язання, до якого застосовуються загальні правила Цивільного кодексу України. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Суд розглядаючи справу вважає, що мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином, що згідно ст. 629 цього Кодексу підлягає обов'язковому виконанню. Враховуючи, що в мировій угоді, затвердженій Київським районним судом м. Харкова 10.02.2015 року не передбачені заходи примусового виконання рішення, а умови мирової угоди відповідачем не виконуються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд стягує на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved