Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання правочину укладеним під впливом обману та визнання недійсності правочину з моменту підписання та повернення грошових коштів за недійсним правочином. В обгрунтування своїх вимог вказав, що в лютому 2016 року вивчивши пропозиції в мережі інтернет вирішив придбати трактор Беларус - 892 у ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО». Підписавши договір фінансового лізингу №003097 від 10.02.2016 року сплатив на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 51\~000 грн. Однак представник компанії безпідставно відмовив в видачі трактора і ввів останнього в оману. Просить визнати неправомірними дії ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» щодо порушення його прав як споживача під час укладення договору фінансового лізингу від 10.02.2016р. на придбання трактору Беларус - 892; визнати недійсним з моменту підписання договір фінансового лізингу від 10.02.2016 р. за №003097 укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на придбання транспортного засобу; зобовязати ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» повернути йому сплачені ним кошти в сумі 51\~000 гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, зокрема зазначив , що лютому цього року вирішив придбати трактор Беларус -892 у ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО». Підписавши договір фінансового лізингу для придбання транспортного засобу сплатив на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» кошти в сумі 51\~000 грн., однак вказаний трактор не отримав, просив позовні вимоги задовольнити повністю. В судове засідання представник відповідача не зявився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Причини неявки у судові засідання суду не відомі. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]М показали, що дійсно [PERSON] сплатив кошти в сумі 51000 грн. в рахунок вартості трактора, однак в порушення договірних зобов'язань вказаний транспортний засіб не отримав. Заслухавши представника позивача, свідків дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 10.02.2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №003097, відповідно до якого предметом фінансового лізингу є транспортний засіб, а саме трактор Беларус -892 /а.с.10-21/. 11.02.2016 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 51\~000 грн. 00 коп. з призначенням: адміністративний платіж згідно Договору фінансового лізингу №003097 від 10.02.2016 р./а.с.31/. Відповідно до п.1.3 Договору фінансового лізингу, лізингодавець бере на себе зобов»язання придбати предмет лізингу у власність(отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору та згідно з положенням чинного законодавства. Пунктом 1.7 Договору, передбачено, що предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4. ст.9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.6. ст..9 даного договору. У п.8.2 оспорюваного договору вказана погоджена сторонами вартість предмета лізингу 19\~172, 93 доларів США, що на дату укладання цього договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 510\~000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України , за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частино 2 ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» визначено , Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. З наведеного вбачається, що чинним законодавством не передбачено лізинговий платіж повязаний з укладенням самого договору фінансового лізингу. Відповідно до п.п.2 п.6 ст. 18 ЗУ « Про захист прав споживачів», \~у разі , коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: договір може бути визнаним недійсним у цілому. Згідно ст. 204 ЦК України , правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 230 ЦК України , якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману, щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. У п.12.1.договору зазначено, що лізингодавець який не сплатив лізингові платежі, що передбачені в п.1.7., та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та\\або частини авансових платежів, 40 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж за договором (51\~000 грн.) в такому випадку поверненню не підлягає. Дана норма обмежує права споживача передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів»; «Про фінансовий лізинг» та ЦК України, зокрема вони не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін договору, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обовязків сторін договору, а тому на шкоду споживача, є несправедливими і порушують вимоги чинного законодавства. Пункти 4ч.5 ст.11;ч.ч.1-2, п.3 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачають, що продавець(виконавець, виробник) не повинен включати до договорів із споживачем умови, які є несправедливим, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов2язків на шкоду споживачу, а також встановлення жорстких обов2споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Відповідно до ч.6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» , правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно п.14 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції; Враховуючи положення п.п.2 п.6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» , у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: договір може бути визнаним недійсним у цілому. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист споживачів»№5 від 12.04.1996 року, умови договору, що обмежують права споживача порівнянно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено , що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» , Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Порушення цієї норми Закону полягає в тому, що при укладенні з позивачем договору фінансового лізингу відповідач завуалював призначення адміністративного платежу в розмірі 51\~000.00 гривень під вигляд платежу за договором, який за умовами договору не повертається в жодному випадку та є платою за укладення самого договору. Враховуючи наведене, договір фінансового лізингу №003097 від 10.02.2016 року по своїй природі порушує вимоги ЗУ «Про фінансовий лізинг» та ЗУ «про захист прав споживачів», а тому є несправедливим, порушує принцип добросовісності, умови якого призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін та задають шкоди споживачеві. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, є підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь держави 1 102 гривні 40 копійок судового збору.

Outcome: approved