Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Гончариха Катеринопільського району, Черкаської області. За життя [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 088980 від 21.01.2004 року належала земельна ділянка площею 3,58 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10.06.2020 року державний нотаріус Катеринопільської державної нотаріальної контори Івонік Л.А. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дії позивачу щодо видачі свідоцтва на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю у нього правовстановлюючого документа на земельну ділянку. У зв`язку із неможливістю реалізувати свої спадкові права позивач звернувся до суду та просить суд визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га, що розташована в адмінмежах Гончариської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яке згідно втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 088980, яке за життя належало [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Гончариха, Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 15.04.1999 року № 3. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач представника в судове засідання не направив, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, заперечень проти задоволення позову не має, просить суд розглянути справу без участі представника відповідача. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07.04.2020 року вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] в с. Гончариха, Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 15.04.1999 року № 3. З заповіту, складеного [PERSON] 09.04.1996 року вбачається, що остання заповіла все належне їй майно [PERSON] . З державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР № 088980, виданого 21.01.2004 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Гончариської сільської ради, Катеринопільського району, Черкаської області. З постанови від 10.06.2020 року № 397/02-31 вбачається, що спадкова справа № 50/2020 заведена державним нотаріусом на підставі заяви [PERSON] , що діє від імені позивача [PERSON] , матеріали спадкової справи містять інформацію про зареєстрований заповіт, посвідчений Гончариською сільською радою від 09.04.1996 року №4. Державний нотаріус Катеринопільської державної нотаріальної контори Івонік Л.А. відмовила позивачу [PERSON] у вчинені нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 525 (в редакції 1963 року) ЦК України, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 534 (в редакції 1963 року) ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 (в редакції 1963 року) ЦК України спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 (в редакції 1963 року) ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємців. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. При цьому право власності на успадковане нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. № 20/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Оскільки відповідачем позовні вимоги визнані, а також враховуючи той факт, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб, при цьому встановивши у судовому засіданні факт, що [PERSON] виконані дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] , а саме: користування та розпорядження спадковим майном, суд, оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для визнання за позивачем [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га, що розташована в адмінмежах Гончариської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яке згідно втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 088980, яке за життя належало [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Гончариха, Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 15.04.1999 року № 3. Відповідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову не заявлено вимоги про стягнення судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved