Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою у якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №66. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження. Подружні стосунки припинені з серпня 2015 року, проживають окремо. На розірванні шлюбу наполягає, примирення не бажає. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. При цьому, в матеріалах справи міститься заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та проведення розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином з урахуванням положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подав. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 20 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №66.При цьому, дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]» (а.с.9). Позивач та відповідач являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.10). Однак, у зв'язку із різними поглядами на сім'ю, відсутністю взаєморозуміння подружні відносини між сторонами припинені з серпня 2015 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивач вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідного клопотання від позивача не надходило. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають малолітього сина [PERSON], суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved