Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 06 березня 2018 року по 26 лютого 2020 року він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», після чого звільнився на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні з роботи відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку та не виплатив йому заборгованість з заробітної плати. 28.07.2020 він звернувся до відповідача цінним листом з письмовою заявою про погашення йому заборгованості з заробітної плати та надання йому відповідних довідок. Проте зазначений лист відповідач не отримав, у зв`язку з чим конверт повернувся до пошти з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання». При звільненні відповідач нарахував йому заробітну плату за листопад 2019 року у сумі 17895,04 грн., за грудень 2019 - 8755,28 грн., за січень 2020 - 6760,60 грн., за лютий 2020 - 26057,75 грн., що загалом становить 59468,57 грн. Посилаючись на порушення відповідачем вимог трудового законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розрахований ним з 27.02.2020 року по 08.09.2020 року та покласти на відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1048,58 грн., сплаченого ним при зверненні до суду. Ухвалою судді від 22.10.2020 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали суду заяву з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду відзив в якому із позовними вимогами не погодився повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності. Свою позицію у цій справі представник відповідача обґрунтував тим, що в день звільнення 26.02.2020 року позивач не працював, що підтверджується запискою про надання відпустки. З вимогою про проведення розрахунку при звільненні позивач до відповідача не звертався. Так як вимоги позивачем про здійснення з ним розрахунку до дня звернення до суду не заявлялися і про його претензії до роботодавця стало відомо після отримання позовної заяви 28.10.2020 року, відповідач вважає, що підстави для виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні. Відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю. Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень. Судом встановлено, що позивач з 06.03.2018 року по 26.02.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді прохідника підземного 5 розряду. Був звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України. Останнім днем праці позивача визначено 26 лютого 2020 року (а.с. 7-10). Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі № 278 від 30.10.2020 року, загальна сума заборгованості по заробітній платі станом на дату подання довідки становить 54288,67 грн., в тому числі за листопад 2019 року у сумі 14065,04 грн., за грудень 2019 - 7405,28 грн., за січень 2020 - 6760,60 грн., за лютий 2020 - 26057,75 грн. Суми заборгованості з виплати заробітної плати вказані після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.36). Згідно довідки про розрахунок середньоденного заробітку № 279 від 30.10.2020 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 1213,29 грн (а.с. 37). Заперечень щодо визначеного відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача, від сторін не надходило. За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст.117, 237-1 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач в день звільнення 26.02.2020 не працював. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Згідно з заявою [PERSON] від 28.07.2020, яка у цей же день поштовим відправленням направлена за офіційним місцерозташуванням відповідача, позивач звернувся до роботодавця з проханням виплатити йому належні при звільненні суми відповідно до ст.116 КЗпП України (а.с.13-15). Вказану заяву слід вважати пред`явленням позивачем вимоги про розрахунок, яка передбачена ст.116 КЗпП України. Остаточний розрахунок з позивачем на час розгляду справи не проведений. Тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої йому заборгованості по заробітній платі в сумі 54288,67 гривень та середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем належних сум з часу звернення позивача до підприємства відповідача за розрахунком до дати розгляду справи по суті. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 1213,29 гривень. Кількість робочих днів з наступного за зверненням позивача 28 липня 2020 року дня до розгляду судом справи по суті становить 110 днів, у тому числі у липні 2020 року - 3 дні, у серпні 2020 року - 20 днів; у вересні 2020 року - 22 дні, у жовтні 2020 року - 21 день, у листопаді 2020 року - 21 день; у грудні 2020 року - 22 дні; у січні 2021 року - 1 день. Сума середнього заробітку складає 133461,90 гривень з розрахунку: (110дн.х1213,29). На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені ним судові витрати у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial