Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом прозобов'язання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби ,в якому зазначив, що 28 серпня 1967 року він влаштувався на роботу в якості електрослюсаря підземного в енергомеханічний цех шахти «Селидівська-Південна» треста «Селидіввугілля». 01 жовтня 1972 року шахта «Селидівська -Південна» переіменована на шахту «Селидівська» комбінату «Красноармійськвугілля». Наказом МУП УРСР № 19 від 30 січня 1981 року з 01 лютого 1981 року було організовано Селидівське виробниче об'єднання по видобутку вугілля «Селидіввугілля», в складі якого стала шахта «Селидівська». 29 квітня 1988 року позивач звільнений з шахти «Селидівська» за власним бажанням в зв'язку із виходом на пенсію за віком. 01 квітня 1995 року в зв'язку із приєднанням шахти «Селидівська» до шахти «Україна» організовано шахтоуправління «Україна». На теперішній час позивач не працює, мешкає в будинку, обігрів якого здійснюється пічним опаленням. З метою реалізації свого права на отримання безоплатного вугілля на побутові потреби на 2017 рік позивач письмово звернувся в грудні 2016 року до керівництва ДП «Селидіввугілля» , при цьому надавши необхідні документи. 27 грудня 2016 року листом № 01-2/132 ДП «Селидіввугілля» відмовило позивачу, оскільки він є пенсіонером підприємства, що не входить до складу ДП «Селидіввугілля». Позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки за період роботи на шахті « Селидівська» він забезпечувався безоплатним вугіллям виробничим об'єднанням «Селидіввугілля», також вказане право було реалізовано шахтоуправлінням «Україна» виробничого об'єднання «Селидіввугілля», правонаступником якого є ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна». На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати дії відповідача щодо відмови в забезпеченні безоплатним вугіллям на побутові потреби неправомірними, зобов'язати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям на побутові потреби за 2017 рік у кількості 5,9 т належної якості відповідно до умов колективного договору,а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, згідно з якими просить розглядати справу без його участі, а також зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки відповідач по справі - ДП « Селидіввугілля» не є правонаступником ліквідованої шахти « Селидівська». Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок. Позивач перебував у трудових відносинах з 28 серпня 1967 року по 29 квітня 1988 року з шахтою « Селидівська» виробничого об'єднання «Сенлидіввугілля», з якої звільнений в зв'язку із виходом на пенсію, відповідно до копії трудової книжки [NUMBER]. Як вбачається з довідки КП « Комунальник» Селидівської міської ради від 16 травня 2017 року, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS]. Будинок обладнаний пічним опаленням на твердому паливі. Довідкою від 15 травня 2017 року, виданою Красноармійським управлінням по газопостачанню та газифікації, позивач не є абонентом Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації, індивідуального газового опалення не має. 27 грудня 2017 року ДП «Селидіввугілля» на адресу позивача надано відповідь на його заяву, відповідно до якої в отриманні вугілля позивачу було відмолено, оскільки він є пенсіонером підприємства, яке не входить до складу ДП «Селидіввугілля». Згідно з наказом Міністерства вугільної промисловості України № 222 від 31 травня 1996 року, в складі виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Селидіввугілля» утворено державні підприємства: шахту «Україна» та шахту «Селидівська» . Відповідно до наказу міністра вугільної промисловості України № 392 від 16 серпня 1996 року, структурну одиницю шахту «Селидівська» передано в підпорядкування вугільної компанії «Укрвуглереструктуризація». Відповідно до п. 2.3 наказу правонаступником вищеназваної шахти вважати компанія «Укрвуглереструктуризація». Відповідно до п. 12.10.7 - 12.10.9 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки - 7,5 років; - на роботах, пов'язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному Підприємстві або їх правонаступниками. Отже, нормами Галузевої угоди чітко визначено суб'єкта, який зобов'язаний забезпечувати побутовим вугіллям пенсіонерів - підприємство, з якого вони вийшли на пенсію. Відповідно до трудової книжки позивача, він був звільнений 29 квітня 1988 року з шахти «Селидівська» виробничого об'єднання «Селидіввугілля» за власним бажанням в зв'язку із виходом на пенсію. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у забезпеченні вугіллям на побутові потреби, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed