Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 05.12.2012р. за р. № 5-538, в частині успадкування останнім 1/3 квартири [ADDRESS], належної [PERSON]. Свої вимоги мотивували тим, що 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] [INFO] успадкували [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги, а тому видача відповідачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини вказаної квартири є безпідставним та порушує спадкові права [PERSON]- доньки [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні не визнали позовні вимоги, подали до суду заперечення, які підтримали та просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] спадщину після смерті свого батька не прийняв. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] вказала, що на день смерті [PERSON] з ним разом проживала дружина [PERSON] Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Першої Рівненської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій просив справу слухати у відсутність представника. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослiдивши письмовi докази по спpавi, суд пpийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не пiдлягають до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується оглянутою та дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.05.2012 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого ВК Рівненської міської ради квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2012 року [PERSON] визнаний безвісно відсутнім. Початком його безвісної відсутності є 01 січня 2002 року. 24 квітня 2013 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області [PERSON] оголошено померлим. Як вбачається із записів у будинковій книзі на спірну квартиру та підтверджено показами свідків, що допитані в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадкодавець [PERSON] постійно був зареєстрований та проживав разом із дружиною [PERSON] ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішеннями Рівненського міського суду від 22.10.2012 року про визнання [PERSON], безвісно відсутнім та 24.04.2013 року про оголошення його померлим встановлено, що із 2001 року [PERSON] за місцем постійного проживання в [ADDRESS] не з»являвся. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову про неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Аналізуючи дані норми закону, суд приходить до висновку, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений строк. На момент відкриття спадщини, після смерті [PERSON] [INFO], його син [PERSON] не проживав постійно з спадкодавцем та не подавав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а отже вважається таким, що спадщини не прийняв. Натомість [PERSON] є особою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно з ним проживала. Відповідно до частин 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.У разі спадкування за заповітом воля спадкодавця виражається у заповіті. 19 січня 2008 року [PERSON] заповіла [PERSON] на випадок її смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось. 05.12.2012 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке складається із 2/3 частин квартири [ADDRESS]. Вpаховуючи викладене, свідоцтво про право на спадщину посвідчене 25 грудня 2012 року державним нотаріусом Першої Рівненської нотаріальної контори Сергатюк О.В., на підставі заповіту, посвідченого Першою Рівненською нотаріальною конторою 19 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-42, відповідає волі заповідача та вимогам чинного законодавства України.

Outcome: dismissed