Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовом, після уточнення якого, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив прав користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив слухати без його участі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання з»явилась, проти позовних вимог не заперечувала. Третя особа Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації ХМР, в судове засідання не з»явилась, повідомлялась належним чином. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 11/12 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Зазначена частина житлового будинку належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.1991 року та на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2017року. Співвласником зазначеного житлового будинку є [PERSON], якій належить 1/12 частини будинку на підставі договору дарування від 01.03.2017року . Згідно матеріалів справи у спірному будинку зареєстрований також син позивача - відповідач [PERSON], однак в зазначеному будинку не мешкає більше року, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків : [PERSON] (яка є дружиною позивача та матір'ю відповідача), яка зазначила, що відповідач [PERSON] більше року назад виїхав до м. Бєлгород РФ та мешкає там, спілкуються вони з сином телефоном, також показами свідка [PERSON], який також зазначив, що не бачив відповідача у спірному домоволодінні більше року, зі своїми батьками відповідач спілкується по телефону, перешкод жити у спірному домоволодінні відповідачу ніхто не чинив. Крім того, факт не проживання відповідача у спірному домоволодінні підтверджується його нотаріальною заявою, відповідно до якої він позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу слухати без його участі. Конституцією України ( ст..41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин понад рік не мешкає за адресою [ADDRESS], у зв»язку з чим, суд вважає за необхідне визнати такми, що втратили право користування спірним домоволодінням. Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації, то суд зазначає, що згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у зв'язку з цим підстав для задоволення даної вимоги суд не вбачає, за відсутності спору в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial