Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору на придбання товару та стягнення сплачених коштів, який в процесі судового розгляду уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2013 року позивачем був придбаний на аукціоні «Аукро» електронний пристрій - планшет «Ipad2 mini + чехол с клавиатурой» за ціною 580 грн. Згідно умов аукціону позивач одразу сплатив всю суму покупки, але з 21.12.2013 року по 06.01.2014 року продавець то не міг знайти рахунок, то знаходив ще якісь причини, щоб не вислати придбаний позивачем товар. 04.01.2014 року позивачу прийшло повідомлення на e-mail про відправку товару з Дніпропетровська, позивач планшет отримав «Новою поштою». Однак, перевірити відповідність електронних складових при отриманні планшету позивач не мав можливості, бо необхідна відповідна тестова програма. Встановивши вдома програму для тесту обладнання, позивач виявив, що планшет має інші електронні складові, ніж заявлені: невідповідний процесор, пам'ять, акумулятор розряджається миттєво. Окрім того, на задній кришці планшету немає абревіатур виробника і у товарному чеку від 27.12.2013 року вказаний товар «Q88» + клав замість «Ipad2 mini». Позивач звернувся із електронним листом до відповідача про те, що він отримав зовсім інший пристрій, на що відповідач йому повідомив, що він пропонує саме ті планшети, які зображені на сайті та з тими характеристиками, які описані в лоті, а тому планшет, який отримав позивач відповідає дійсності та відповідає тому зображенню та характеристикам, що відображені на аукціоні. 14.01.2014 року позивач звернувся із заявою до інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області, на яку не отримав жодної відповіді, а тому змушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просив: розірвати договір на придбання планшету «Ipad2 mini» між ним та відповідачем, стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти у розмірі 580 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 461 грн. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та його представник не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.12.2013 року позивачем був придбаний на аукціоні «Аукро» у відповідача електронний пристрій - планшет «Ipad2 mini + чехол с клавиатурой» за ціною 580 грн., згідно роздруківок із сайту aukro.ua (а.с.11-12) та згідно товарних чеків від 27.12.2013 року та 31.12.2013 року (а.с.4-5). Згідно умов аукціону позивач одразу сплатив всю суму покупки за придбаний товар, яка склала 580 грн. 04.01.2014 року позивачу прийшло повідомлення на e-mail про відправку товару з Дніпропетровська, позивач планшет отримав «Новою поштою». Однак, перевірити відповідність електронних складових при отриманні планшету позивач не мав можливості, так як для цього необхідна відповідна тестова програма. Встановивши вдома програму для тесту обладнання, позивач виявив, що планшет має інші електронні складові, ніж заявлені: невідповідний процесор (одноядерний замість двох, частота 800 MHz замість 1200 MHz), пам'ять (1,6 Gb замість 4 Gb) , акумулятор розряджається миттєво. Окрім того, на задній кришці планшету немає абревіатур виробника і у товарному чеку від 27.12.2013 року (а.с.5) та товарному чеку від 31.12.2013 року (а.с.4) вказаний товар «Q88» + клав замість «Ipad2 mini». Як вбачається з матеріалів справи позивач на протязі гарантійного строку звернувся до відповідача із електронним листом щодо невідповідності отриманого планшета товару та його характеристикам, що був зображений на сайті та придбаний позивачем на аукціоні, на що відповідач йому повідомив, що він пропонує саме ті планшети, які зображені на сайті та з тими характеристиками, які описані в лоті, а тому планшет, який отримав позивач відповідає дійсності та відповідає тому зображенню та характеристикам, що відображені на аукціоні. Окрім того, в електронній переписці сторін щодо розбіжностей найменування товару на сайті та в товарному чеку, відповідач зазначив, що в товарному чеку та гарантійному талоні зазначається не найменування товару, а його маркування (а.с.13-15). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно вимогам ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Зокрема, інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Відповідно до п.1 ч.7 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли надавання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до положень ст.ст.708, 709 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Таким чином, з огляду на вищевикладене, в судовому засіданні достовірно встановлено факт надання відповідачем позивачу недостовірної інформації про товар, що спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживчих властивостей, а відтак позовні вимоги позивача в частині розірвання договору на придбання планшету «Ipad2 mini» між сторонами та стягнення з відповідача на користь позивача сплачені кошти за планшет «Ipad2 mini» в розмірі 580 грн. підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 1 000 грн., то у відповідності до вимог ст.1167 ЦК України суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково з наступних міркувань. Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В той же час, ч.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (ч.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Так, дійсно, як свідчать матеріали справи, у зв'язку з протиправними діями відповідача позивач зазнав душевних страждань, отримав важку психоемоційну травму внаслідок порушення звичного ритму життя, так як позивач являється інвалідом, згідно пенсійного посвідчення серії ААЗ №111739, виданого Пенсійним фондом України 25.01.2013 року (а.с.7), має ряд невиліковних хвороб, згідно довідки науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів №456 від 12.06.2012 року, консультативного висновку КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» від 10.04.2012 року (а.с.9), довідки Вінницького ОСКДРЗН №15 від 14.01.2014 року (а.с.10), відповідно до яких останньому протипоказані психо-емоційні навантаження. Окрім того, позивач має на утриманні троє дітей і неспроможний нести фінансові втрати у зв'язку із неправомірними діями відповідача, а відтак має право на відшкодування моральної шкоди. Однак, суд, з врахуванням обставин по справі та,

Outcome: partial