Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до УПП в Чернівецькій області на неправомірне застосування зброї працівником Національної УПП в Чернівецькій області, посилаючись на те, що 07 жовтня 2016 року він керував автомобілем марки [PERSON] державний номерний знак [NUMBER], близько 23:45 години був зупинений працівником поліції УПП в Чернівецькій області за те, що в автомобілі не світився задній габарит, представник поліції не представившись, почав вимагати документи на транспортний засіб, яким він керував і наказав вийти з автомобіля. Він пояснив, що з автомобіля виходити не буде, тоді інший працівник поліції наказав у грубій формі за три секунди вийти з автомобіля та направив зброю, в результаті чого він та його неповнолітній знайомий [PERSON] перелякалися. Згодом працівник поліції стволом автомата розбив водійське скло автомобіля та направив на них автомат, погрожуючи зброєю змусив їх вийти з автомобіля. Через деякий час на нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. Зазначив, що протиправними діями працівника поліції йому було завдано матеріальну та моральну шкоду. Так, розмір матеріальної шкоди становить 1400 гривень, з яких: 1200 гривень заміна скла автомобіля, прибирання уламків, залишків скла; 200 гривень вимушена заправка автомобіля паливом, крім того, розмір моральної шкоди, завданої працівником поліції, що полягає в завданні йому сильних душевних страждань, приниження честі та гідності громадянина України складає 50000 гривень. 07 квітня 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] було винесено ухвалу суду про залучення в якості співвідповідача по справі Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, а третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області. Також, 19 травня 2017 року судом було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про залучення в якості співвідповідача по справі Державну казначейську службу України, при цьому виключено з кола третіх осіб Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області. Крім того, 19 травня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду із доповненнями до прохальної частини позовної заяви [PERSON], в якій він уточнив позовні вимоги, при цьому просив визнати дії працівників УПП та ГУНП в Чернівецькій області незаконними стосовно обставин, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд визнати незаконними дії працівників поліції УПП та ГУНП в Чернівецькій області, при цьому стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України завдану матеріальну та моральну шкоду. Крім того, представник позивача [PERSON] просив суд не стягувати із відповідачів суму сплаченого судового збору. Представники відповідача [PERSON] патрульної поліції в Чернівецькій області, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому підтримали подане заперечення на позовну заяву, в якому також підтвердили пошкодження скла транспортного засобу, належного [PERSON] працівником поліції ГУНП в Чернівецькій області. Крім того, долучили до матеріалів справи повідомлення прокуратури Чернівецької області про закриття кримінального провадження за заявою [PERSON] Представники відповідача ГУНП в Чернівецькій області, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, із обставин, викладених у поданому запереченні на цивільний позов. Крім того, надали для дослідження в судовому засіданні матеріали службового розслідування № 351-2016 по відомостям, викладеним у засобах масової інформації з приводу можливих протиправних дій окремих працівників ГУНП в Чернівецькій області. Представник відповідача Державної казначейської служби, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що 07 жовтня 2016 року близько 23:45 години він разом із [PERSON], рухаючись на його автомобілі були зупинені працівником УПП в Чернівецької області, причиною зупинки останній зазначив, що в автомобілі не світиться задній габарит, хоча коли вони сідали в автомобіль, то він працював. Після цього, поліцейський попросив вийти водія з автомобіля, [PERSON] вийшов, переконавшись, що не горить задній габарит, сів знову у автомобіль. Згодом поліцейський почав вимагати у [PERSON] документи та страховий поліс, проте він відмовився показувати страховий поліс, мотивуючи це тим, що закон його про це не зобовязує. Через деякий час підійшов інший поліцейський, який у грубій формі наказав вийти із автомобіля за три секунди, на що його товариш [PERSON] не погодився, так як перелякався, тоді поліцейський за допомогою автомата розбив водійське скло автомобіля та руками за одяг витягнув [PERSON] з автомобіля. Він також вийшов із автомобіля після чого, на вимогу працівників поліції він витягнув все із своїх кишень. Через хвилювання у нього почався приступ, оскільки хворіє на цукровий діабет, тому попросив викликати швидку допомогу, яка приїхала через деякий час. Вислухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України вбачається, що підставою для відповідальності за завдану майнову шкоду слугує: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, з також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року о 23:45 годині, працівниками [PERSON] патрульної поліції в Чернівецькій області був зупинений автомобіль марки [PERSON] державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], на пасажирському сидінні якого знаходився неповнолітній [PERSON], причиною зупинки було порушення п. 31.6 ПДР України, а саме не горів задній габаритний ліхтарик. Вказаний факт також підтверджується постановою АР № 085464 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Так, із переглянутого в судовому засіданні диску із відеозаписом місця події, яка відбулася 07 жовтня 2016 року (а.с. 11) вбачається, що поліцейським ГУНП в Чернівецькій області було пошкоджено водійське скло автомобіля, на якому рухався [PERSON] Крім того, факт спричинення позивачу [PERSON] незаконними діями працівника ГУНП в Чернівецькій області матеріальної шкоди у вигляді пошкодження водійського скла автомобіля підтверджується у запереченні [PERSON] патрульної поліції в Чернівецькій області (а.с. 40-43). Також, із наданих у судовому засіданні представником відповідача ГУНП в Чернівецької області матеріалів службового розслідування по відомостям у засобах масової інформації з приводу можливих протиправних дій окремих працівників ГУНП в Чернівецькій області, а саме із наявних у ньому письмових пояснень помічника оперуповноваженого відділу швидкого реагування ГУНП в Чернівецькій області молодшого сержанта поліції [PERSON] вбачається, що він стояв майже впритул до водійських дверей автомобіля, належного [PERSON], перечепившись ногою, втратив рівновагу та випадково притулився елементом службового спорядження на скло водійських дверцят, внаслідок чого воно лопнуло та частково розсипалося. Так, незаконність дій працівника ГУНП в Чернівецькій області по відношенню до [PERSON] знайшла своє підтвердження в ході пояснень учасників судового процесу та дослідження наданих суду матеріалів справи. Проте, позовна вимога про визнання незаконними дій працівників [PERSON] патрульної поліції в Чернівецькій області не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставною та при цьому не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно матеріалів справи, а саме квитанції про заміну скла від 08.10.2016 року, виданої [PERSON] (а.с. 7) та наданого в судовому засіданні представником позивача наряду замовлення № 1060 від 08.10.2016 року, вбачається, що вартість заміни скла на автомобілі [PERSON] д.н.з. [NUMBER] складає 1200 (одну тисячу двісті) гривень, із яких: 1000,00 грн. вартість бокового автомобільного скла GS 6010 D305-X; 200,00 грн. послуга встановлення. Крім того, позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України на свою користь вартість вимушеної заправки автомобіля в сумі 200 гривень, що підтверджує ксерокопією квитанції ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» від 13.10.2016 року (а.с. 8). Проте, стягнення матеріальної шкоди в даній частині не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, заміна скла відбулася 08 жовтня 2016 року, а вимушена заправка 13 жовтня 2016 року, тобто значно пізніше. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу [PERSON] неправомірними діями працівника ГУНП в Чернівецькій області підлягає частковому задоволенню в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень. Із наданого в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] патрульної поліції в Чернівецькій області повідомлення прокуратури Чернівецької області від 31.05.2017 року за № 17/1951-16 вбачається, що слідчим відділом прокуратури Чернівецької області за результатами проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42016260000000207 від 18.10.2016 року, внесеного в ЄРДР за заявою [PERSON] з приводу неправомірних дій працівників [PERSON] патрульної поліції в м. Чернівці та ГУНП в Чернівецькій області 31.05.2017 року прийнято рішення про закриття даного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної [PERSON] Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною [PERSON] Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, [PERSON] Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Конституційним судом України у рішенні від 3 жовтня 2001 року по справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державною) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими особами та службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається на державу. Відповідно до п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ», шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам внаслідок незаконного прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень відшкодовується Державною казначейською службою України шляхом безспірного списання коштів державного бюджету. Крім того, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної [PERSON] Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4). Для відшкодування моральної шкоди, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього або приниження честі та гідності позивача. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Також, пунктом 5 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювання та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зазнав душевних страждань внаслідок неправомірних дій працівником поліції, а також приниження його честі та гідності, як громадянина України, тому згідно зі ст. 56 Конституції України має право на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи характер порушення прав позивача [PERSON], який під час події, яка мала місце в темну пору доби, зазнав сильних душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою працівників поліції, які на час вчинення даної події володіючи зброєю перевищили свої службові повноваження, чим принизили честь та гідність як фізичної особи, та пошкодженням належного йому майна, а також вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявленої ним суми моральної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, яка підлягає стягненню з Державної казначейської служби України на його користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial