Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Пізнанка по вул. Нижня, 2 Гусятинського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в с. Пізнанка по вул. Нижня, 2 Гусятинського району, Тернопільської області розміщений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить його померлому батькові [PERSON], який помер 06.04.2002 року. Батько за життя склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] та [PERSON], проте спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини за заповітом. Позивач зазначає, що таким чином він є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця за законом, прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців які б могли прийняти спадщину немає. Проте, коли він звернувся до нотаріуса з метою успадкування житлового будинку після смерті батька йому відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок на імя спадкодавця відсутній. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, однак, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнають. Відповідно до ст. 200 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 06 квітня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-УР №888677, виданого Скалатським рай бюро ЗАГС 15 липня 1960 року. Житловий будинок, що знаходиться в с. Пізнанка по вул. Нижня, 2 Гусятинського району Тернопільської області належить [PERSON], що відображенр в технічному паспорті на житловий будинок садибного типу, виготовленого ФОП [PERSON] від 25 жовтня 2017 року. 06 червня 2002 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №118311 виданого [PERSON] сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 08 квітня 2002 року. 13 січня 2001 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким заповів все своє майно [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 13 січня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 245, який на день смерті не змінений і не скасований. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №2, що по вулиці Нижня в с. Пізнанка Гусятинського району Тернопільської області. На день смерті [PERSON] у вищезазначеному будинку разом із ним на день його смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований, що стверджується довідкою [PERSON] сільської ради Гусятинського району № 193 від 21.08.2017 року. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], про що подали до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] письмові заяви. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], так як вступив в управління майном. Проте, [PERSON] приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, а саме: спірний житловий будинок, що належав [PERSON] у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на імя спадкодавця, що підтверджується довідкою інформаційного характеру, виданою приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] 26.10.2017 року за №463/02-14. Інших заяв про прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до вказаного приватного нотаріуса не надходило. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] була прийнята спадкоємцем [PERSON], застосуванню підлягають правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України 1963 року спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого. Згідно із вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління майном або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Пізнанка по вул. Нижня, 2, Гусятинського району Тернопільської області, загальною площею 74,7 м2, житловою площею 53,2 м2, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 06 квітня 2002 року. На підставі наведеного, ст. 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 548, 549, 553 ЦК УРСР від 1963 року та

Outcome: approved