Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. Вимоги позову мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. На момент смерті матері, позивач постійно спільно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] . Після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді грошових коштів внесених на вкладні (депозитні) рахунки у ПАТ «Державний ощадний банк України». Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак нотаріусом відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на день її смерті. Позивач постійно проживав за однією адресою зі спадкодавцем з жовтня 2007 року, вів з нею спільне господарство, постійно допомагав та піклувався про матері, а потім і поховав її. Зважаючи на неможливість спадкоємцем оформити спадкові права на спадкове майно, позивач звертається до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.12.2020 року відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.02.2021 року витребувано докази по справі. 22.03.2021 року згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції судді передано витребувані докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили її задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача зазначила, що звернулися до суду із зазначеним позовом з метою оформлення спадщини у нотаріуса. В судовому засіданні позивач зазначив, що проживав разом з померлою [PERSON] з 2007 року, вели спільний побут, доглядав за матір`ю до дня її смерті. Похованням займався позивач. Представник Херсонської міської ради у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся. Надав заяву про розгляд справи без її участі. Пояснень по суті позову не надано, відзиву до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи Третьої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: Депозитний вклад згідно договору № 17996521 від 05.12.2016 року укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] ; Депозитний вклад згідно договору № 123385521 від 06.09.2017 року укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] ; Депозитний вклад згідно договору № 19416417222 від 18.01.2019 року укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] . Листом державного нотаріуса Першої Херсонської державної нотаріальної контори від 13.10.2020 року №4408/01-16, [PERSON] роз`яснено, що позивачу необхідно звернутись до суду із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на день її смерті. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З копії паспорту позивача серії [NUMBER] вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.09.2001 року. Згідно акту загального відділу Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради №706 від 21.11.2020 року, [PERSON] фактично проживає з жовтня 2007 року за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача. Зазначила, що [PERSON] померла у 2020 році, позивач проживав з померлою приблизно з 2007-2008 року однією сім`єю, доглядав її, займався похованням. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача. Зазначила, що [PERSON] померла у 2020 році, позивач проживав з померлою приблизно з близько 30-ти років однією сім`єю, доглядав її, займався похованням. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача. Зазначив, що позивач проживав з матір`ю та батьком приблизно останніх 15-20 років однією сім`єю, доглядав під час хвороби матір, займався її похованням. Після смерті матері проживає там же. Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (п. 3.22. Порядку). Відповідно до п.2, 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з умовами пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Таким чином суд вважає доведеним той факт, [PERSON] на день смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації позивачем спадкоємцем [PERSON] права на отримання спадку. З огляду на те, що встановлення факту постійного проживання разом з матір`ю на момент відкриття спадщини, має для позивача юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після матері заявника, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що існують всі правові підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved