Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркурєр» в особі філіалу «Харківський», в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 15 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 15000 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем вказано, що судовим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.11.2017 року, визнано порушення ТОВ «Укркурєр» правил надання послуг поштового звязку та втрату при пересилці рекомендованого листа № 13/735, внутрішній №7878, від 29.01.2013 року, відправленого Червонозаводським ВДВС ХМУЮ, які буди отримані ТОВ «Укркурєр» для вручення [PERSON], в якому містились: копія постанови державного виконавця від 21.03.2013 року Червонозаводського ВДВС ХМУЮ, копія виконавчого листа ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2010 року по справі № 2-1894/10 про забезпечення позову [PERSON] до КС «Регіон», копію заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2010 року, рішення апеляційного суду Харківської області від 12.01.2010 року, ухвали апеляційного суду Харківської області від 12.01.2011 року, ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року про усунення описок у справі № 2-1894/10. Позивач вказує, що для повторного отримання копій рішень, які містилися у втраченому рекомендованому листі, ним було понесено матеріальні витрати у розмірі 15,00 грн., з яких: 12,00 грн. сплачений судовий збір та 03,00 грн. комісія банку. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача спричинену йому матеріальну шкоду у розмірі 15,00 грн. Крім того, позивач вказує, що внаслідок втрати ТОВ «Укркурєр» в особі філіалу «Харківський» в проміжок часу рекомендованого листа направленого на адресу позивача та надання відповідачем недостовірної інформації, позивач звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця в задоволенні якої йому було відмовлено та стягнуто з нього судові збори, також, у звязку із втратою вказаного листа позивач був змушений отримувати копії втрачених судових рішень, на що ним було потрачено часові та матеріальні ресурси, що значно погіршало якість його життя. Вказане, а також надання ТОВ «Укркурєр» недостовірної інформації про надання поштових послуг, спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягала в порушенні психічного благополуччя, душевної рівноваги, зниження якості життя протягом тривалого періоду часу з 2013 по 2016 роки. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання була повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, заслухавши пояснення позивача, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано невиконання зобовязання ТОВ «Укркурєр» по наданню послуг по відправленню рекомендованої кореспонденції із зворотнім повідомленням, направленої Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на адресу [PERSON], рекомендованого листа від 29.01.2013 року вих. № 13/735 з копією постанови державного виконавця від 21.01.2013 року Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, копією виконавчого листа ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2010 року по цивільній справі № 2-1894/10, про забезпечення позову [PERSON] до КС «Регіон», копією заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2010 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2010 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2010 року, ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року про внесення описок по цивільній справі № 2-1894/10. Визнано порушення ТОВ «Укркурєр» права споживача [PERSON] на отримання рекомендованої кореспонденції із зворотнім повідомленням Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за вих. № 13/735, на підставі невиконання ТОВ «Укркурєр» зобовязання щодо надання послуг з відправки цього листа. Визнати порушення ТОВ «Укркурєр» права споживача [PERSON] на отримання достовірної та повної інформації про поштові послуги, приховування ТОВ «Укркурєр» факту отримання ТОВ «Укркурєр» поштового відправлення № 7878 у вигляді рекомендованої кореспонденції, наданням ТОВ «Укркурєр» недостовірної інформації про ухвалення порядку пересилки рекомендованого листа № 13/735 (№7878) договором. Укладеним між Міністерством юстиції України та ТОВ «Укркурєр» та дія цього договору в період з січня по лютий 2013 року. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.8-9/. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.11.2016 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2016 року залишено без змін. /а.с. 10-11/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,\~ \~не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Такі обставини мають преюдиційне значення при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Зі змісту рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.11.2017 року, вбачається, що ТОВ «Укркурєр» в особі філіалу «Харківський», втрачений рекомендований лист № 13/735, внутрішній №7878, від 29.01.2013 року, відправлений Червонозаводським ВДВС ХМУЮ на адресу [PERSON] з копією постанови державного виконавця від 21.01.2013 року Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, копією виконавчого листа ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2010 року по цивільній справі № 2-1894/10, про забезпечення позову [PERSON] до КС «Регіон», копією заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2010 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2010 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2010 року, ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року про внесення описок по цивільній справі № 2-1894/10. Позивачем на підтвердження сплати судового збору за отримання копій вищевказаних судових рішень сплачено судовий збір у розмірі 12,00 грн. та комісію банку у розмірі 03,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 2313.2.1 від 09.01.2014 року та копією відповіді в.о. голови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 року за № 33591/09-06/15 /а.с. 13-14/. Згідно зіп. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним збитки в розмірі 15,00 грн. Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. з відповідача ТОВ «Укркурєр» в особі філіалу «Харківський», суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральної шкоди, а саме: винний водій. Судовим розглядом встановлено, що на доказування факту втрати ТОВ «Укркурєр» в особі філіалу «Харківський» рекомендованого листа та факту надання ТОВ «Укркурєр» в особі філіалу «Харківський» недостовірної інформації про надані ним поштові послуги, позивач затратив часові та матеріальні ресурси, що значно погіршало якість його життя. Із позовної заяви вбачається, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач був вимушений відірватись від своїх звичних занять,порушити сталий уклад життя, витратити значний час і додаткові зусилля для з'ясування обставин втрати рекомендованого листа з документами, повторного отримання загублених документів з несенням тягаря вивчення нормативно-правового регулювання надання поштових послуг, доказування в суді факту втрати відповідачем при пересилці рекомендованого листа, при цьому позивач зазначає, що він не є юристом. Вказані дії відповідача та їх наслідки спричинили позивачу моральну шкоду, яка полягала в емоційно пригніченому стані позивача, яке проявилося у відчутті почуття спустошеності, безсилля, і незахищеності, байдужості на зовнішні події, небажанні спілкуватися з оточуючими людьми і брати участь в подіях повсякденного життя. Таким чином, позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, було порушено його психічне благополуччя, душевна рівновага, знижена якість життя на протязі тривалого періоду часу з 2013 по 2016 роки. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалості та можливості відновлення. З урахуванням наведеного, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає необхідним частково задовольнити позовну вимогу позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 15000,00 грн. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи: правомірність вимог позивача по справі щодо належного виконання відповідачем своїх обовязків з надання послуг, характер порушення його прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після неправомірних дій відповідача щодо надання послуг до доставці кореспонденції та порушення встановленого порядку пересилки рекомендованої кореспонденції, погіршення його стану здоровя, що підтверджено медичними довідками. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000 грн. оцінені ним суб'єктивно і є завищеними, у зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх на суму 5000 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У звязку із задоволенням позову, та з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави На підставі викладеного,

Outcome: partial