Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу у прийнятті будинку № 73, якій розташований 4-ий Деревообробний провулок в м. Одесі до експлуатації шляхом надання усіх документів на будинок, земельну ділянку (технічну документацію, документи про відведення земельної ділянки, домової книги та інших) та надання згоди на прийняття будинку до експлуатації; визнати за позивачем право на спадщину за законом на ? частку спадщини у вигляді двох житлових будинків під літ «А» загальною площею 47,5, житловою площею 31,1 та під літ, «Б» загальною площею 50,9, житловою площею35,2 та погребу під літ, «В», сараю літ. «Г» та «Ж», вбиральні літ, «Д», літньої кухні літ. «Е», літнього душу «З», навісу літ. «И», № 1-4 - огорожі, І-мостіння, які розташовані на земельній ділянці площею 331 кв. м., яка залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 21 січня 1998 року, та матері [PERSON], померлої 12 листопада 2009 року, посилаючись на таке. 21 січня 1998 року помер [PERSON], батько позивача, та 12 листопада 2009 року померла [PERSON], мати позивача. За час перебування у шлюбі та сумісного життя батьки позивача збудували два житлових будинки під літ «А» загальною площею 47,5, житловою площею 31,1 та під літ, «Б» загальною площею 50,9, житловою площею 35,2 та погріб під літ, «В», сарай літ, «Г» та «Ж», вбиральню літ. «Д», літню кухню літ. «Е», літній душ «З», навіс літ. «И», № 1-4 - огорожі, І-мостіння, які розташовані на земельній ділянці площею 331 кв. м. Під час свого життя його батьки до експлуатації домоволодіння не прийняли, таким чином усі будівлі є самочинно збудованими, державна реєстрація у відповідних органах відсутня, що встановлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2011 року. Після смерті батька позивача, на підставі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року мати позивача [PERSON], яка проживала разом з батьком у зазначеному будинку, фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті її чоловіка у вигляді ? частки будівельних матеріалів цього будинку та у 2001 році та у 2006 році провела поточну технічну інвентерізацію вказаного домоволодіння з метою прийняття домоволодіння до експлуатації. Відповідно до цих обставин, тільки вона, як користувач будинку, могла звернутися до інспекції ДАБК з проханням про прийняття будинку до експлуатації, але вона померла не встигнувши використати це своє право. Позивач звернувся до П'ятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на самочинно збудоване домоволодіння. Після смерті його батьків спадкоємцями за законом залишилися позивач та його брат [PERSON], як спадкоємці першої черги, які зареєстровані у вищезазначеному будинку та проживали у ньому на час смерті батьків, а тому позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Позивач звернувся до Одеської міської ради з заявою про прийняття будинку до експлуатації, однак листом від 09 квітня 2013 року № 36-В-1909 Одеська міська Рада повідомила його, що надіслала матеріали його звернення до Інспекції ДАБК. Інспекція ДАБК листом від 22 квітня 2013 року 01/11-3041 відмовила позивачу у прийнятті будинку до експлуатації, так як не встановлено, що він є користувачем будинку або спадкоємцем, тобто не встановлено, що він має право звертатися з відповідною заявою про прийняття будинку до експлуатації, та в нього не має усіх документів які необхідно надати для прийняття будинку до експлуатації. Взагалі в нього відсутні відомості про відведення земельної ділянки. Вказані документи знаходяться у відповідача по справі, якій у добровільному порядку не надає йому їх, не надає згоди на прийняття будинку до експлуатації та не бажає ділити із ним спадщину, тому між нам виник спір. Відповідач [PERSON] надав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати за ним право приватної власності на будівельні матеріали, які використанні в процесі будівництва житлового будинку №73 по вулиці провулок Деревообробний у м. Одесі, який зображено у технічному паспорті від 27 квітня 2006 року під літерою «А» - загальною площею 47,5 кв. м., житловою - 31,1 кв. м.; визнати за ним право власності на ? частин будівельних матеріалів, які використанні в процесі будівництва житлового будинку №73 по вулиці провулок Деревообробний у м. Одесі, який зображено у технічному паспорті від 27 квітня 2006 року під літерою під літерою «Б» - загальною площею 50,9 кв. м., житловою площею 35,2 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], що помер 21 січня 1998 року; визнати за ним право власності на ? частин будівельних матеріалів, які використанні в процесі будівництва житлового будинку №73 по пров. Деревообробному у м. Одесі, який зображено у технічному паспорті від 27 квітня 2006 року під літерою «Б» - загальною площею 50,9 кв. м., житловою площею 35,2 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла 12 листопада 2009 року, посилаючись на таке. За час перебування у шлюбі його батьки збудували домоволодіння, яке відображено в технічному паспорті від 27 квітня 2006 року під літерою «Б» загальною площею 50,9 кв. м., житловою площею 35,2 кв. м., який складається з веранди (2.1) - 8,2 кв. м., коридору (2.2) - 7,5 кв. м., житлової (2.3) - 26,1 кв. м., житлової (2.4) - 9,1 кв. м., за адресою: м. Одеса, провулок Деревообробний, буд. № 73. 11 березня 1977 року шлюб між батьками було розірвано. З метою поліпшення житлових умов, він зі згоди батька у 1991 році почав за власні кошти будівництво домоволодіння, яке закінчив у 1994 році. Збудувавши домоволодіння, яке зображено у технічному паспорті від 27 квітня 2006 року під літерою «А» - загальною площею 47,5 кв. м., житловою - 31,1 кв. м., який складається з коридору (1.1) - 4,7 кв. м., кухні (1.2) - 7,4 кв. м., житлової (1.3) - 22,0 кв. м., житлової (1.4) - 9,1 кв. м., котельні (1.5) - 1,4 кв. м., санвузлу (1.6) - 2,9 кв. м., за адресою: м. Одеса, провулок Деревообробний, буд. № 73, де і по теперішній час проживає зі своєю родиною. Він повністю утримував домоволодіння у належному стані, сплачував комунальні послуги, а також ним було проведено газ та водопостачання. 21 січня 1998 року помер батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння, що відображено у технічному паспорті під літерою «Б», яке знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Деревообробний, буд. № 73. Оскільки шлюб між батьками було розірвано, тому відповідно до ч. 1 ст. 519 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємцями першої черги за законом на домоволодіння залишилися він та його брат [PERSON]. Його брат в строки, встановлені законом із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, на час та відкриття спадщини спадкодавцем постійно не проживав, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2011 року. Таким чином, відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вважається таким, що не прийняв спадщину. 12 листопада 2009 року померла його мати [PERSON]. Він повністю узяв на себе всі витрати, пов'язані з похованням матері. Після смерті матері відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння під літерою «Б». Він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем. Його брат позивач за первісним позовом, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері. За життя батьки не встигли прийняти будинок до експлуатації у зв'язку з чим він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину будинок під літерою «Б» та отримати свідоцтво про право власності на будинок під літерою «А». Після уточнення своїх позовних вимог [PERSON] просив відмовити у позові [PERSON] у повному обсязі; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод позивачу у прийнятті будинків під літ. «А», «Б» з надвірними спорудами №73, які розташовані 4-ий Деревообробний провулок в м. Одесі до експлуатації шляхом надання усіх документів на будинки та надання згоди на прийняття будинків до експлуатації; визнати за позивачем право на спадщину за законом на ? частку спадщини у вигляді житлового будинку під літ «А» загальною площею 47,5 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м., який розташований буд. № 73 по 4-ий Деревообробний провулок в м. Одесі на земельній ділянці 331 кв. м.; визнати за позивачем право власності на ? частку будівельних матеріалів, з яких споруджено будинок під літ. «А», який розташований буд. №73 по 4-ий Деревообробний провулок в м. Одесі; визнати за позивачем право на спадщину та право власності на ? частину будівельних матеріалів під літ. «Б» загальною площею 50,9 кв. м., житловою площею 35,2 кв. м.. веранди «б» та погребу під літ. «В», сараю літ. «Г» та «Ж», вбиральні літ. «Д», літньої кухні літ, «Е», літнього душу «З», навісу літ. «И», № 1-4 - огорожі, І-мостіння, які розташовані на земельній ділянці площею 331 кв. м., які залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 21 січня 1998 року та матері [PERSON], померлої 12 листопада 2009 року. До суду декілька разів [PERSON] та його представник подавали клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав. Враховуючи, що цивільна справа перебуває в провадженні суду тривалий час (провадження відкрито 06 червня 2013 року), по справі сторони надавали пояснення, досліджувалися докази, допитувався свідок, неодноразово судові засідання відкладалися для отримання доказів, суд вирішив розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами з метою вирішення спору по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11 березня 1977 року був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД №345997 від 11 березня 1977 року, запис №198. Від цього шлюбу 20 серпня 1961 року народився [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР №512633 від 15 вересня 1961 року, запис №2081, та 31 березня 1968 року народився [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК №398554 від 04 травня 1968 року, запис №831, де батьками зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON]. 21 січня 1998 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть (повторно) серії 1-ЖД №217311 від 20 травня 2010 року, про що в книзі реєстрації смертей 22 січня 1998 року зроблено відповідний актовий запис №642. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А», загальною площею 47,5 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м.; та житловий будинок під літ. «Б» загальною площею 50,9 кв. м., житловою площею 35,2 кв. м.. веранди «б» та погребу під літ. «В», сараю літ. «Г» та «Ж», вбиральні літ. «Д», літньої кухні літ, «Е», літнього душу «З», навісу літ. «И», № 1-4 - огорожі, І-мостіння, які розташовані у м. Одесі, провулок 4-ий Деревообробний, 73, на земельній ділянці площею 331 кв. м., які не буди прийняті до експлуатації та реєстрації в органах КП «ОМБТІ та РОН» на ці домоволодіння не має, що підтверджується листом КП «ОМБТІ та РОН» від 25 червня 2013 року за №421689.69, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2011 року. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, (в редакції від 18.06.1963 р., яка діяла до 04.02.1994 р.). Відповідно до п. 1 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно п. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, у звязку зі смертю [PERSON], померлого 21 січня 1998 року, відкрилась спадщина, враховуючи, що [PERSON] проживала у спірному майні, то за ст. ЦК України (1963 року) вона вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] прийняла цю спадщину, інші особи, які вправі претендувати на спадкове майно, а саме [PERSON] та [PERSON] із відповідними заявами до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звернулись. У 2001 та у 2006 році [PERSON] провела поточну технічну інвентаризацію вказаного домоволодіння з метою прийняття домоволодіння до згідно із договором про надання послуг по договірній ціні від 20 квітня 2006 року. 12 листопада 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії 1-ЖД №216869 від 20 квітня 2010 року, про що в книзі реєстрації смертей 12 листопада 2009 року зроблено відповідний актовий запис №0011, у звязку із чим відкрилась спадщина. Спадкоємцем першої черги за законом, на підставі ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є її сини: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно, що належало [PERSON], померлої 12 листопада 2009 року, відповідно до листа П'ятої одеської державної нотаріальної контори від 23 червня 2010 року за №1525/02-14. Згідно листа вих. № 2262/01-16 від 13 листопада 2013 року П'ятої одеської державної нотаріальної контори, вбачається, що 13 травня 2010 року за заявою про прийняття спадщини за законом сина померлої [PERSON], заведено спадкову справу № 201/2010 до майна [PERSON], померлої 12 листопада 2009 року; інших заяв до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались; згідно даних зі спадкової справи заповітів від імені [PERSON] посвідчено не було. Відповідно до довідки (виписці із домової книги про склад сімї та прописці) від 19 травня 2010 року за № 205 та від 14 січня 2011 року, та довідок від 12 травня 2010 року за № 14 та за № 15, за адресою: м. Одеса, 4-й Деревообробний провулок, будинок № 73, проживають та зареєстровані: [PERSON](батько) помер 21 січня 1998 року, [PERSON] (мати) померла 12 листопада 2009 року, [PERSON] (син) з 1981 року, [PERSON] (син) з 1988 року. [PERSON] звернувся до Одеської міської ради із заявою про прийняття будинку до експлуатації, однак листом від 09 квітня 2013 року № 36-В-1909 Одеська міська Рада повідомила його що надіслала матеріали його звернення до Інспекції ДАБК. Інспекція ДАБК листом від 22 квітня 2013 року 01/11-3041 відмовила [PERSON] у прийнятті будинку до експлуатації, так як не встановлено що він є користувачем будинку або спадкоємцем, тобто не встановлено, що він має право звертатися із відповідною заявою про прийняття будинку до експлуатації, та в нього не має усіх документів які необхідно надати для прийняття будинку до експлуатації. Відповідно до звіту з оцінки майна ринкової вартості будівельних матеріалів, з яких складаються житлові будинки літ. «А» та літ. «Б», що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. 4-1 Деревообробний, б. 73, складеного ТОВ «Аргумент-Експерт» 01 липня 2014 року, вбачається, що ринкова вартість майна будівельних матеріалів, з яких складаються житлові будинки літ. «А» та літ. «Б», що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. 4-1 Деревообробний, б. 73, на дату оцінки 01 липня 2014 року складає: 186069,0 гривень, а саме: житловий будинок літ. «А» - ринкова вартість матеріалів складає 98893,0 грн., житловий будинок літ. «Б» - ринкова вартість матеріалів складає 87176,0 грн. Відповідно ст. 370 ЦК України частки співвласників у спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. На підставі п. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, сини померлої є правонаступниками усіх прав та обов'язків, що належали [PERSON], померлої 12 листопада 2009 року, на момент відкриття спадщини, які не припинилися внаслідок її смерті. Доказів того, що [PERSON] за особистий кошт збудував будинок під літ. «А», а саме почав його будувати у 1991 році, а закінчив у 1994 році, до суду не надано. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1222, 1261 Цивільного кодексу України сторони по справі є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] та [PERSON] в передбаченому законом порядку звернулися із заявою про прийняття спадщини, однак не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину по незалежним від них причинам, у звязку з чим порушуються їх права. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial