Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить поновити її на посаді завгоспа сільського комунального закладу освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» та зробити відповідний запис у трудову книжку, визнавши незаконним та скасувати наказ № 29 від 31.07.2019 року про звільнення її із займаної посади завгоспа з 31 липня 2019 року по п.2 ст. 41 в зв`язку з втратою довіри, недостачі в сумі 205 грн.; поновити її на посаді машиніста по пранню сільського комунального закладу освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» та зробити відповідний запис у трудову книжку, визнавши незаконним та скасувати наказ № 29 від 31.07.2019 року про звільнення її з посади машиніста по пранню; стягнути на її користь із Зорянської сільської ради середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 247,11 грн. за день, починаючи з дня її звільнення по день ухвалення рішення суду; допустити негайне виконання рішення суду про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць; стягнути із Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 09.09.2013 року її прийнято на роботу в якості машиніста з прання та ремонту спецодягу на 0,25 ставки у сільський комунальний заклад освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» згідно наказу за № 53 від 09.09.2013 року. З 10.08.2016 року вона прийнята на посаду завгоспа сільського комунального закладу освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» згідно наказу за № 29 від 10.08.2016 року. 31.07.2019 року наказом за № 29 її звільнено з роботи, як завгоспа, так і машиніста з прання сільського комунального закладу освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради». Згідно пункту 1 вказаного наказу її звільнено із займаної посади завгоспа. В тексті наказу зазначено: «Звільнити з займаної посади завгоспа [PERSON] з 31 липня 2019 року по пункту 2 ст. 41 в зв`язку з втратою довіри, недостача в сумі 205 грн.» З даного пункту наказу не вбачається на підставі якого трудового законодавства її звільнено з ініціативи роботодавця та чи уповноваженою ним особою. Пунктом 2 цього ж наказу її звільнено і з посади машиніста по пранню з 31.07.2019 року, в якому не зазначено ні з якої причини, ні на підставі якої норми права та якого трудового законодавства. Ухвалою судді від 27.08.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.34-35). Ухвалою суду від 07.10.2019 року заперечення представника позивача [PERSON] проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.119-120). Ухвалою суду від 05.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду та частково задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] про виклик свідків (а.с.129-131). Ухвалою від 29.11.2019 року клопотання представника відповідачів [PERSON] задоволено та позовну заяву залишено без руху (а.с.151-153). Ухвалою суду від 29.11.2019 року клопотання позивача [PERSON] про забезпечення доказів задоволено та витребувано заявлені позивачем документи (а.с.156-157). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та відповідач [PERSON] позов не визнали, заперечили проти його задоволення. Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Як наголошує ст. 2 КЗпП України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право на … звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ст. 43 Конституції України). Відповідно до Статуту, сільський комунальний заклад освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» є комунальним закладом. Заклад заснований Зорянською сільською радою на комунальній власності Зорянської територіальної громади Межівського району Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Зорянської сільської ради. Заклад є бюджетною, неприбутковою організацією (а.с.46-60). Наказом сільського комунального закладу освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» № 53 від 09.09.2013 року [PERSON] прийнято на посаду машиніста з прання та ремонту спецодягу на 0,25 ставки з 09.09.2013 року. Наказом сільського комунального закладу освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» № 29 від 10.08.2016 року [PERSON] прийнято на посаду завгоспа з 10.08.2016 року (а.с.75). 10.08.2016 року між завідуючою ДНЗ [PERSON] та завгоспом [PERSON] укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.72). 19.07.2019 року була проведена ревізія залишків продуктів харчування в СКЗО «ДНЗ «Зернятко» станом на 19.07.2019 року, на підставі розпорядчого документу від 19.07.2019 року № 23 /02 - 04 р , який суду надано не було. За результатами ревізії недостачі не виявлено, про що був складений відповідний акт від 19.07.2019 року та інвентаризаційний опис (а.с.7-8). 29.07.2019 року було проведено інвентаризаційний опис необоротних активів хоча в інвентаризаційному описі зазначено, що проводилася вона з 26.07. по 29.07.2019 року (а.с.13-19). Наказ про проведення інвентаризації, та з якою метою вона проводилася відповідачем на складався. Перед початком інвентаризації [PERSON] не була ознайомлена з наказом про її проведення оскільки він був відсутнім. При проведенні інвентаризації 26.07.2019 року недостачі необоротних активів, малоцінних та швидкозношуючих предметів не виявлено, доказами чого є копія інвентаризаційного опису необоротних активів та копія звіряльної відомості (а.с.13-20). За інвентаризаційним описом запасів, проведеним 29.07.2019 року фактична наявність матеріальних цінностей становить 2916,06 грн., а за даними бухгалтерського обліку 3093,60 грн.. Виходячи із зазначеного, сума недостачі є 177,54 грн. В акті перевірки залишків продуктів харчування від 29.07.2019 року сума недостачі вказана 208, 82 грн., лишки продуктів на суму 37,21 грн., що не відповідає сумі 205 грн., вказаній у наказі про звільнення [PERSON] .. Під час розгляду справи , суду так і не вдалось встановити, яка ж сума збитків складає для відповідача, так як різним посадовими особами, які були допитані у якості відповідача безпосередньо завідуюча СКЗО ДНЗ « Зернятко» - [PERSON] вказувала на сумку нестачі 205 грн., свідок [PERSON] - головний бухгалтер Зорянської сільської ради 208 грн.. У звіряльній відомості результатів інвентаризації запасів не заповнені колонки 15-18, щодо нестач у межах норм природного убутку та понад норми природного убутку. Чи така неістотна нестача утворилася в результаті норм природного убутку комісією не перевірено. Наказом сільського комунального закладу освіти «Зорянський дошкільний навчальний заклад «Зернятко» Зорянської сільської ради» № 29 від 31.07.2019 року [PERSON] звільнено з займаної посади завгоспа з 31.07.2019 року по пункту 2 ст. 41 в зв`язку з втратою довіри, недостача в сумі 205 грн., цим же наказом позивача звільнено і з посади машиніста по пранню (а.с.109). яка не відноситься до посад, яка передбачає індивідуальну матеріальну відповідальність. З довідки про доходи № 58 від 05.08.2019 року вбачається, що [PERSON] дійсно працювала в СКЗО ДНЗ «Зернятко» на посаді завгоспа та машиніста з прання. Загальна сума доходу за період з 01.06.2019 року по 31.07.2019 року у [PERSON] становить 9 884,34 грн. (а.с.110). Стаття 43 Конституції України встановлює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч.2 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до п. а ч. 2 ст. 9 Конвенції про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року (ратифікована 04.02.1994), щоб тягар доведення необґрунтованості звільнення не лягав лише на працівника, методами, зазначеними в статті 1 цієї Конвенції, передбачено першу або другу чи обидві такі можливості: a) тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавці. Таким чином, обов`язок обґрунтувати втрату довір`я до працівника покладається на роботодавця, який повинен навести об`єктивні докази вини працівника у завданні матеріальної шкоди роботодавцеві або скоєнні інших протиправних дій. Недовір`я до працівника не може ґрунтуватися лише на підозрі власника або уповноваженого ним органу. Сам по собі факт нестачі матеріальних цінностей у разі не встановлення винних дій матеріально відповідальної особи не є підставою для розірвання з нею трудового договору в зв`язку з утратою довір`я. Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Як роз`яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це особи, які одержують їх під звіт. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16. Відповідно до с т. 29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Відповідно до цього у матеріалах справи знаходиться посадова інструкція завгоспа , яка затверджена завідуючою ДНЗ «Зернятко» - [PERSON] 26.09.2017 року за погодженням з головою профспілкового комітету ДНЗ «Зернятко» - [PERSON] (а.с.73-74). П.3.2 Розділом 3 цієї ж інструкції передбачено - обов`язок завгоспа - «приймати матеріальні цінності». Розділом 2 інструкції передбачено функції завгоспа, безпосередньо п.2.3, 2.6 відносить до функцій завгоспа - відповідальність за збереження майна; своєчасну подачу інформації та відповідні звіти до контролюючих органів. Таким чином суд може зробити висновок, що наявність вище перелічених пунктів у посадовій інструкції завгоспа свідчить, проте що основним змістом трудових обов`язків по обслуговуванню матеріальних цінностей позивачем - є їх приймання, як передбачено п.3.3 р.3 цієї ж інструкції, відповідальність за збереження майна; своєчасну подачу інформації та відповідні звіти до контролюючих органів відноситься до функцій завгоспа, а не до обов`язків. Також суд звертає увагу на відсутність дати отримання посадової інструкції чи ознайомлення з нею позивача, що унеможливлює для суду встановити своєчасність ознайомлення та отримання інструкції [PERSON] , дані обставини свідчать про порушення з боку уповноваженого органу обов`язку роз`яснити працівникові до початку роботи його права та обов`язки. Вину працівника має довести роботодавець відповідними фактами та об`єктивними обставинами, що свідчать про винні дії працівника, як от системна нестача довірених йому цінностей, безвідповідальність, несумлінне ставлення до трудових обов`язків, порушення порядку прийняття й відпущення матеріальних цінностей. За клопотанням представника відповідачів були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює головою Зорянської сільської ради. Влітку 2019 року до нього приїхали батьки дітей з вимогою звільнити [PERSON] за те, що вона краде продукти харчування. Був конфлікт батьків та колективу Зорянського ДНЗ «Зернятко». Правові підстави для звільнення [PERSON] з посади завгоспа, а також з посади машиніста з прання були. Інвентаризація була проведена за наполяганням батьків дітей, які відвідували дитсадок. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є головою профспілки ДНЗ «Зернятко» Влітку вона отримала від завідуючої Зорянського ДНЗ «Зернятко» [PERSON] доповідну на звільнення [PERSON] .. Правових підстав для дачі профспілковим комітетом згоди на звільнення [PERSON] за недовіру не було. Була одна доповідна завідуючої закладу. Збори відбулися спонтанного все відбувалось на емоціях у зв`язку з тим, що батьки дітей, які відвідували дитсадок були налаштовані проти [PERSON] .. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює кухаром у Зорянському ДНЗ «Зернятко». 29.07.2019 року приймала участь у проведенні інвентаризації. Інвентаризація проводилась у закладі один раз на місяць. Продукти їй видавали через ваги, які стояли у [PERSON] у кладовій. Завжди довіряла кількості виданого завгоспом. Вперше була присутня на інвентаризації у їхньому закладі за вказівкою завідуючої [PERSON] .. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює головним бухгалтером Зорянської сільської ради. 19.07.2019 року на вимогу батьків та за розпорядженням голови сільської ради [PERSON] , була проведена комісією позапланова ревізія ДНЗ «Зернятко» нестачі виявлено не було про, що було складено акт. 29.07.2019 року знову за вимогою батьківського комітету дитсадка було, призначено інвентаризацію в вищезазначеному дитячому закладі. Нестачу було виявлено на овочах на суму більше, як 200 грн., причини нестачі вони не встановлювали, можливо ця нестача утворилась завдяки природній нормі убутку продуктів. Раніше нестач [PERSON] не допускала. Претензій матеріального характеру на суму нестачі до [PERSON] Зорянскою сільською радою не пред`являлись. Вона вважає, що підстав для звільнення [PERSON] за недовіру не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює вихователем Зорянського ДНЗ «Зернятко». В липні 2019 року виконувала обов`язки завідуючої дошкільного закладу. В цей час склався конфлікт на харчоблоці. [PERSON] не допускала кухара і медичну сестру до комори на момент зважування продуктів та їх видачі. Про даний конфлікт вона доповіла директору закладу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює медичною сестрою у Зорянському ДНЗ «Зернятко» з 07.06.2019 року, підпорядковується завідуючій. До її обов`язків входить вираховувати скільки продуктів повинно бути видано, для складання меню. Конфлікт між нею та [PERSON] виник через те, що вона зробила зауваження останній, що та не знімає тару з вагів, коли зважує продукти харчування. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є депутатом Зорянської сільської ради. Розглядали питання на засіданні виконкому про звільнення [PERSON] , рекомендували звільнити останню. У зв`язку з її недостойною поведінкою, порушенням морально - етичних норм з її боку . Підсумовуючи позиції, які були виказані всіма сторонами, їх представниками,свідчення свідків, у суду склалася думка , що всі учасники судового слухання постійно посилаються на конфлікт, який склався між [PERSON] відповідачами та батьками дітей, які відвідують вищезазначений дошкільний заклад і як наслідком цього конфлікту стало звільнення [PERSON] з займаних посад. В своїх свідченнях вищеперераховані свідки посилаються на порушення з боку [PERSON] морально - етичних норм, але судом на даний час не розглядається питання про порушення таких норм, які як вважає відповідач, призвели до таких наслідків, суд розглядає справу в рамках заявлених позовних вимог у відповідності до норм ч.1 ст.13 ЦПК України Також суд вважає, що обов`язок обґрунтувати втрату довіри до працівника покладено законодавчо на уповноважений орган, який повинен навести об`єктивні докази вини працівника у завданні матеріальної шкоди роботодавцеві, або скоєння інших протиправних дій. Недовіра до працівника не може ґрунтуватися лише на підозрі уповноваженого органу. Посилання представника відповідачів адвоката Рябенка В.В. на наявність у матеріалах справи ряду документів, які підтверджують, що позивачка і раніше допускала порушення правил внутрішнього розпорядку ДНЗ «Зернятко», за що вона та інші працівники закладу притягувалися відповідно до наказу №22 від 21.08.2017 року до дисциплінарної відповідальності і їм в тому числі і [PERSON] було оголошено догану (а.с.76). Додані до справи і ряд пояснень, заява та доповідна працівників закладу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.77, 81, 82, 87), дані документи не містять в собі ні дат їх складання, ні реєстраційних номерів ДНЗ «Зернятко», коли ж вищеперераховані працівники зверталися з даними письмовими документами до завідуючої закладом [PERSON] , що унеможливлює для суду дати належну оцінку тим фактичним даним, які викладені у даних документах. Також суд звертає увагу, що не зважаючи на ті доповідні записки, заяви, пояснення, з якими зверталися працівники ДНЗ «Зернятко» до завідуючої [PERSON] з приводу, як би допущених порушень з боку [PERSON] , однак не по одному із цих документів не було проведено перевірок за цими фактами. Для звільнення працівника за п. 2 ст. 41 КЗпП України не обов`язково, щоб працівник протиправними діями завдав шкоди роботодавцеві. Сам по собі факт нестачі матеріальних цінностей у разі не встановлення винних дій матеріальна відповідальність особи не є підставою для розірвання з нею трудового договору. Отже встановлені обставини свідчать про незаконне звільнення [PERSON] .. Стороною відповідача було надано суду Витяг з протоколу № 12 засідання профспілкового комітету Зорянського ДНЗ «Зернятко» від 19.07.2019 року, на який [PERSON] взагалі не була запрошена, про що свідчить відсутність у протоколі прізвища [PERSON] (а.с.84). Суд вважає, що даний Витяг з протоколу не може бути взятий судом до уваги, оскільки можливість отримання згоди профспілкового комітету на звільнення під час розгляду справи у суді передбачена у разі. коли розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації. Також суд вважає за необхідне дати правову оцінку рішенню Зорянської сільської ради Межівського району № 301-36/V11 від 25.07.2019 року (а.с.88), відповідно до якого сільська рада - «рекомендувала завідуючій ДНЗ «Зернятко» звільнити з посади завгоспа [PERSON] у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП», суд вважає такі рішення недопустимими, так як не зважаючи на те, що ДНЗ «Зернятко» перебуває в управлінні Зорянської сільської ради, однак ДНЗ «Зернятко» має свій статут і у відповідності до розділу 9. «Управління дошкільним навчальним закладом» - керівництво Закладом здійснює завідуюча, вона ж здійснює прийом на роботу та звільнення з роботи, таким чином сільським головою [PERSON] фактично перевищено повноваження при вирішенні питання про звільнення [PERSON] із займаної посади. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши подані відповідачем документи в якості доказів з приводу їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що відповідачем взагалі не надано доказів щодо наявності будь-яких чітко визначених підстав для звільнення позивача. Отже, роботодавцем (відповідачем) не доведено наявність обов`язкової умови звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, а саме, що позивач [PERSON] вчинила винну дію, що призвело до втрати довір`я до неї з боку власника або уповноваженого ним органу Таким чином вимога позивача про поновлення на роботі підлягає задоволенню. Крім того, також підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Зорянської сільської ради № 58 від 05.08.2019 року (а.с.110) заробітна плата за останні два місяці до звільнення позивача становить: червень 2019 року 5239,60 грн.; липень 2019 року 4644,74 грн. Відповідно середньоденна заробітна плата складає 247 грн. 11 коп.. 247,11 х 127 (робочих днів вимушеного прогулу з 31.07.2019 року по день ухвалення рішення) = 31 382,97 грн.. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31 382,97 грн. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1152,60 грн. (768 грн. 40 коп. + 384,20 грн.). З врахуванням викладеного, відповідно до ст.ст2,.29, 41, 235 КЗпП України, Постанови Пленуму постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 9, Постанови Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100,

Outcome: approved