Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з даним позовом та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частки квартири [ADDRESS] яка належала її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року. В обгунтування своїх вимог зазначає, що [INFO]. померла її мати, [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про смерть). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частки квартири [ADDRESS] загальною площею 41,8 м. кв. житловою площею 29.8 м. кв. Інша ? частки квартири за життя належала її бабусі, [PERSON], яка померла [INFO] р. (підтверджується Свідоцтвом про смерть). Факт належності на праві власності квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10 березня 1999 р., виданим Новгород-Сіверською міською радою в порядку приватизації, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 25 червня 2016 р. державним нотаріусом Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори. Вона успадкувала 1/2 частки квартири після смерті матері [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріальної контори). Проте частку квартири, яка належала її бабусі ніхто не успадкував. Вважає, що вона набула право власності на 1/2 частки квартири за адресою [ADDRESS], яка належала її бабусі, [PERSON], за набувальною давністю, оскільки, добросовісно заволоділа часткою квартири, яка належала бабусі. З врахуванням часу, протягом якого належною бабусі часткою квартири володіла становить понад 10 років. На даний час виникла необхідність у оформленні правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок, тому вона і змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради [PERSON], позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд,заслухавши доводи сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕК №621569 від 25 червня 2002 року спадкоємцями майна після померлого [PERSON] в рівних частках стали [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], померла [INFO] року у віці 91 рік в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області.(а.с.7) Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], померла [INFO] року у віці 75 рік в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області.(а.с.9) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Згідно відповіді наданої приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області , вбачається що за заявою [PERSON] відносно майна померлої [PERSON] заведена спадкова справа, іншим спадкоємцем за законом є [PERSON] син померлої. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті матері відмовився на користь [PERSON] За даними технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] є трьох кімнатна квартира загальною площею 41,8 м.кв., житловою площею 29.8 м.кв. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В даному випадку, суд вважає, що позивач надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на 1/2 частку квартири [ADDRESS] не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно п. 16 постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, в редакції на день подання позову 24.06.2016 року, судовий збір за подання заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Зважаючи, що позовні вимоги стосуються ? частки нерухомого майна, а саме квартири, суд вважає необхідним визначити розмір спірного майна у 100000 (сто тисяч) гривень, оскільки, зазначена позивачем ціна у розмірі 9413 гривень явно не відповідає дійсній вартості на час звернення до суду. Оскільки, за [PERSON] визнано право власності на один об'єкт нерухомого майна, то суд присуджує стягнення з неї на користь держави судовий збір у розмірі 1000 грн. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір на суму 551 грн.20 коп. (а.с.1), тому суд присуджує стягнення з неї на користь держави судовий збір у розмірі 448 грн.80 копійок. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved