Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 17.05.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Рівненському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач матеріальної участі в житті сім'ї не приймає та спільне господарство сторонами не ведеться з липня 2017 року. Також фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2017 року. Стверджує, що спроби примирення між сторонами результату не дали, продовжувати шлюбні відносини з відповідачкою позивач не бажає. На основі викладеного просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, однак від його представника до суду надійшла заява, згідно якої вимоги позову підтримує, просить розглянути справу за відсутності позивача та шлюб між сторонами розірвати. Вказує, що шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер, разом сторони тривалий час не проживають, на даний час позивач перебуває в зоні проведення антитерористичної операції, у зв'язку з чим не може особисто з'явитись в судове засідання. Почуття взаєморозуміння, поваги та любові між подружжям втрачені, позивач вважає укладення даного шлюбу помилкою у своєму житті. Також стверджує, що час, наданий судом для примирення сторін, не привів до покращення стосунків між сторонами, відповідач систематично погрожує позивачу по телефону, що принижує його гідність. Просить розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказала, що не втратила почуття любові до позивача, хоче зберегти сім'ю. Ствердила, що намагалась примиритись з позивачем, однак він постійно змінює свою думку з даного приводу, то бажає примиритись, то не бажає. Вказала суду, що під час наданого судом терміну для примирення з об'єктивних причин не змогла провідати позивача, який перебуває в зоні проведення антитерористичної операції. Ствердила, що серйозно позивачу ніколи не погрожувала, це були просто емоції. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 17 травня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Рівненському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №643, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини позивач втратив до відповідачки почуття любові та довіри. Між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо з липня 2017 року. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються показами самої відповідачки, заявою представника позивача та матеріалами справи. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує також і той факт, що сторонам судом надавався тримісячний термін на примирення, під час якого вони не примирилися (а.с.21). Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній.

Outcome: approved