Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] громади Заставнівського району Чернівецької області та [PERSON] про визнання права власності на спадщину за заповітом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить: - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області; - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №8. Посилається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] зробив особисте розпорядження щодо належного йому майна на випадок своєї смерті, відповідно до якого все своє майно заповів синам [PERSON] та [PERSON], який на спадщину не претендує. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає. З моменту відкриття спадщини позивач [PERSON] вступив у фактичне користування спадковим майном, а саме вселився в зазначений житловий будинок, зберігав там свої речі та майно. Також посилається на те, що з метою оформлення спадщини він звернувся до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з тим, що ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] громади Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу без участі представника територіальної громади. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про час та місце судового розгляду справи, надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив про те, що він ознайомився із матеріалами позовної заяви [PERSON] та визнає, заявлені до нього, позовні вимоги в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, свідків, врахувавши заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно». Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.11). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Судом встановлено, що померлий [PERSON] зробив особисте розпорядження щодо належного йому майна на випадок своєї смерті, відповідно до якого все своє майно заповів синам [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія заповіту, посвідченого 05.01.1999 секретарем виконкому Онутської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Годнюк М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1 (а.с.53), який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був. Вказане вбачається із копії довідки виконкому Онутської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 02.04.2012 №119, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 431/2017. Відповідно до ст. ст. 534, 535 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із копії погосподарської книги вбачається, що до дня смерті [PERSON] проживав один у домогосподрастві за адресою: вул. Жовтнева,27, с. Онут Заставнівського району Чернівецької області. Судом встановлено, що позивач [PERSON] одразу після смерті батька вступив в управління та володіння спадковим майном: брав участь у похоронах батька, доглядає за господарством, обробляє земельну ділянку, провів поточний ремонт будинку. Дана обставина підтверджується довідкою виконкому Онутської сільської ради №592 від 06.12.2017, з якої вбачається, що [PERSON] у встановлений законом термін прийняв спадщину, обробив земельну ділянку та похоронив покійного батька, зазначене також підтверджено в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], які показали, що [PERSON] після смерті батька навів порядок в будинку, що належав покійному, провів в ньому поточний ремонт, весь цей час навідується до будинку по два рази на місяць, обробляє прилеглу до нього земельну ділянку. Отже, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] і такий факт необхідно встановити. Його брат у встановлений законом строк не вступав в управління спадковим майном, отже спадщину фактично не прийняв. Відповідно до ч.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а його брат [PERSON] згідно поданої до суду заяви, посвідченої 23.05.2018 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим №3647, визнав заявлені до нього його рідним братом [PERSON] позовні вимоги в частині визнання за останнім права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті їх батька, в тому числі на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43), чим також визнав факт вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] Однак, у видачі свідоцтва позивачу нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.01.2018. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] Вказане підтверджується довідкою - характеристикою Заставнівського РБТІ №431 від 20.12.2017 (а.с.50), з якої вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] та був побудований у 1950-1967 р.р.; виписками з погосподарських книг, де головою домогосподарства зазначено [PERSON], за яким закріплено особовий рахунок №18; довідкою виконавчого комітету Онутської сільської ради №175 від 14.06.2018. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок з погосподарськими будівлями, проте не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом від 19.03.2013 р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved