Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим до початку розгляду справи по суті, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог вказав, що 21.01.2014 року між ним та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R53113517605В, згідно з яким йому був наданий споживчий кредит у сумі 15000 грн під 15% річних зі строком кредитування до 21.01.2017 року. 21.10.2020 року постановою державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було відкрито виконавче провадження №63369069 за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. №500 від 01.06.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК» «Прайм Альянс» заборгованості в сумі 18177,89 грн, а постановою державного виконавця від 03.11.2020 року стягнення було звернуто на його доходи. Згідно виконавчого напису він є боржником за кредитним договором № R53113517605В від 21.01.2014 року, укладеним між ним та ПАТ «ВТБ БАНК», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», яке, в свою чергу, на підставі договору факторингу відступило своє право вимоги відповідачеві - ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Вказуючи на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вказаної заборгованості, пропущено трирічний строк з дня виникнення права вимоги за вказаним кредитним договором, а також на те, що він не був повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором, позивач просить визнати виконавчий написччч таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь безпідставно одержані за виконавчим написом № 500 від 01.06.2020 року грошові кошти у розмірі 12176,03 грн. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 21.01.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №R53113517605В, відповідно до якого [PERSON] надано кошти в сумі 15000 грн із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15%річних, за яким він свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість. 22.06.2015 року ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору відступило право вимоги грошових коштів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а 29.01.2019 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ФК «Прайм Альянс», про що 05.03.2019 [PERSON] було направлено повідомлення та вимогу про необхідність погашення заборгованості протягом 30 днів. Також було проінформовано про наміри ТОВ «ФК «Прайм Альянс» стягнути заборгованість шляхом вчинення виконавчого напису. Зазначає, що позивач не погасив заборгованість за кредитним договором, загальна сума якої становить 18187,89 грн., не погоджуючись з сумою стягнення за виконавчим написом, позивач не надав підтвердження виконання умов кредитного договору, що суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові №916/3006/17 від 02.07.2019. Тому просить відмовити у задоволенні позову. 14.04.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначив, що згідно наданої копії списку згрупованих відправлень №16029-110-63 від 05.03.2019 року відправником є ТОВ «Дірект Технолоджі», а не ТОВ ФК «Прайм Альянс» та опис вкладень не містить найменування відправника, тому надані документи не підтверджують направлення йому відповідачем повідомлення про відступлення прав та вимогу про погашення заборгованості. Крім того, відповідачем в порушення вимог п.2 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 року подано розрахунок заборгованості, а не виписку з особового рахунку, реквізити якої встановлені законодавством, що підтверджується і відзивом відповідача на позовну заяву. Згідно ст.514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, що стосується позовної давності, то у разі відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять права та обов`язки попереднього кредитора щодо кредитного договору, відтак і право вимоги по кредитному зобов`язанню (щодо повернення тіла кредиту, процентів, пені тощо), яке настало у первісного кредитора з 22.01.2017 року, оскільки строк дії кредитного договору закінчився 21.01.2017 року. В даному випадку право вимоги по кредитному зобов`язанню виникло з 22.01.2017 року, отже відлік позовної давності почався з цієї дати, а строк за якого можливе вчинення виконавчого напису, закінчився 22.01.2020 року. Зазначає, що відповідач посилаючись на постанову Великої Падати Верховного суду від 29.03.2019 року по справі №137/1666/16-ц, на постанову від 02.07.2019 року по справі №916/3006/17 не врахував зміни від 22.02.2017 року, які внесені до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та за якими відсутня можливість вчинення виконавчого напису на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені. 16.04 2021 року відповідачем подані заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог, з якими він не погоджується, посилаючись на наступне. З прохальної частини позовної заяви позивача не вбачається, що ним було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь безпідставно одержаних грошових коштів за виконавчим написом №500 від 01.06.2020 року, а отже це є підставою для відмови у задоволенні даної заяви, оскільки під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Вважають, що у даному ж випадку заява позивача про збільшення позовних вимог є фактично поданням окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог. Крім того, судом не встановлено, що даний кредитний договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку. Таким чином, оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому випадку договірний характер правовідносин виключає можливість застосування приписів ч.1 ст.1212 ЦК України. Також зазначив, що позивач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором і цим самим порушив його умови, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що 21.01.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір № R53113517605В, згідно з яким позивач отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн зі строком повернення до 21.01.2017 року та нарахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних (а.с.7-8). 01.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. за заявою ТОВ «ФК «Прайм-Альянс», якому відповідно до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 перейшло право вимоги за фінансовими зобов`язаннями від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», вчинено виконавчий напис за реєстровим №500 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм-Альянс» заборгованості за кредитним договором № R53113517605В від 21.01.2014 року за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року в розмірі 18177,89 грн, яка складається з суми основного боргу в розмірі 14305,77 грн, заборгованості по відсоткам в розмірі 1590,62 грн, комісії в розмірі 2281,50 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 181,78 грн. (а.с.9). 21.10.2020 року за вказаним виконавчим написом державним виконавцем Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було відкрито виконавче провадження № 63369069, а постановою від 03.11.2020 року звернуто стягнення на доходи божника (а.с.10-11). Згідно листа Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби № 17.26-22 від 31.03.2021, на спеціальний рахунок відділу надійшли утримані кошти із пенсії [PERSON] в сумі 12176,06 грн, з яких: 11.12.2020 в сумі 1562,03 грн, які згідно платіжного доручення №7177 від 23.12.2020 були перераховані на користь стягувача ТОВ «Фінансова Компанія «Прайм Альянс»; 15.01.2021 в сумі 3538,00 грн, які згідно платіжного доручення №426 від 22.01.2021 були перераховані на користь стягувача ТОВ «Фінансова Компанія «Прайм Альянс»; 11.02.2021 в сумі 3538,00 грн, які згідно платіжного доручення №1250 від 22.02.2021 були перераховані на користь стягувача ТОВ «Фінансова Компанія «Прайм Альянс»; 11.03.2021 в сумі 3538,00 грн, які згідно платіжного доручення №2087 від 23.03.2021 були перераховані на користь стягувача ТОВ «Фінансова Компанія «Прайм Альянс». 24.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження (а.с.54). За загальним правилом ст.ст.15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, що випливає з ч.1 ст.39 цього Закону. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, правове регулювання якої визначається гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87 Закону «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до приписів ст.88 цього Закону, якою визначені умови вчинення виконавчих написів, нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника відповідно до ст.88 Закону «Про нотаріат» є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» суд у такому спорі повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. У зв`язку з тим, що постанова КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» втратила чинність з моменту її прийняття, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року (Висновок ВП ВС від 15.04.2020 року № 554/6777/17 (61-19494св18)). При цьому колегія суддів відступила від висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/5226/17, та вказала, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з досліджених судом доказів, зокрема заяви директора ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» О.А.Барандича на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та матеріалів нотаріальної справи, надісланої приватним нотаріусом на виконання ухвали суду від 21.04.2021, виконавчий напис вчинено без наявності оригіналу кредитного договору (надана лише його копія), не надано довідки про непогашення заборгованості та довідки фінансової установи про ненадходження платежу, а визначена до стягнення заборгованість за кредитним договором, укладеним 21.01.2014, строк дії якого визначений до 21.01.2017 року, заявлена 01.06.2020. Будь-яких доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача та наявності у відповідача права вимоги ні відповідачем, ні іншими учасниками справи суду не надано, а існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису (так як строк виконання основного зобов`язання змінився, у зв`язку з чим право банківської установи нараховувати передбачені кредитним договором відсотки припинилося) є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18), від 17 вересня 2020 року у справі № 759/6167/18. Отже, доводи позивача щодо небезспірності виниклої за кредитним договором заборгованості є слушними, а аргументи відповідача підлягають відхиленню. Що стосується стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом, суд також вважає цю вимогу обгрунтованою, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 03.11.2020 на підставі виконавчого напису № 500, виданого 01.06.2020, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» утримано 12176,03 грн. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оскільки під час розгляду справи визнано спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги у частині стягнення з ТОВ «ФК «Прайм Альянс» грошових коштів, які утримані із заробітної плати позивача на виконання цього виконавчого напису, підлягають задоволенню. Доводи відповідача про те, що уточнення позивачем позовних вимог шляхом їх збільшення є неправомірним, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача отриманих за виконавчим написом коштів задоволенню не підлягає, є безпідставними та такими, що суперечать вимогам п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, згідно яких позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Заява подана позивачем до початку першого судового засідання у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження, відповідає вимогам, встановленим ст. ст.175,177 ЦПК України, не тягне за собою зміни підсудності, містить докази направлення учасникам справи. Вирішуючи питання процесуальних витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 454грн. судового збору за вимогу про забезпечення позову та 908 грн. - в дохід держави, так як позивач на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved