Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 22.03.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до ордеру на жиле приміщення серії В №165848 від 30.07.1971, який виданий [PERSON] на сім`єю із чотирьох осіб зайняття жилого приміщення, жилою площею 41,9кв.м., яке складається з трьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі з 2010 року в квартирі не проживають. Позивач [PERSON] змушений самостійно сплачувати за відповідачів витрати пов`язані з наданням комунальних послуг, нести витрати по обслуговуванню та збереженню квартири. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати відповідачів, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ордеру на жиле приміщення серії В № 165848 від 30.07.1971, який виданий [PERSON] на сім`єю із чотирьох осіб зайняття жилого приміщення, жилою площею 41,9кв.м., яке складається з трьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Судом встановлено, що квартира на даний час не приватизована. 04 грудня 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис - 2067. Судом установлено, що [PERSON] є мамою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Деснянським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис - 2940. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Деснянським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис - 1560. На даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як члени родини. Згідно актів обстеження від 19.02.2016, 17.06.2016, 25.11.2016, 24.02.2017, 16.06.2017, 10.11.2017, 16.02.2018, 22.06.2018, 16.11.2018, 15.02.2019 квартири [ADDRESS] зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають, акти складені та підписані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Відповідно ст. 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідачі не зверталися до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі, не надавали доказів поважних причин відсутності за зареєстрованим місцем проживання. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачі не проживають у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Факт реєстрації в квартирі відповідачів завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 768,40грн, але з кожного по 192,10грн.

Outcome: approved