Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від фактичних стосунків її сина [PERSON], який помер [INFO] р., та відповідачки [PERSON], [INFO] року народився [PERSON]. Одразу після смерті її сина мати дитини [PERSON] залишила [PERSON] на її утримання та з того часу не провідує, не цікавиться її вихованням, здоров'ям, матеріально не допомагає, ухиляючись від виконання материнських прав. Онук проживає з нею, однак зареєстрований за місцем реєстрації матері, а за відомостями Довгинцівського ВП відповідачка у 2005 році виїхала до м. Сімферополь АРК на постійне місце проживання, про що повідомила в телефонній розмові, повертатися не має наміру, у вихованні дитини не зацікавлена. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її сина [PERSON] встановивши її опікуном над дитиною. В судове засідання сторони не з'явилися, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, відзиву не подала; представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.12). [INFO] року батько дитини, [PERSON], помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Позивач [PERSON] є бабусею неповнолітнього [PERSON], про що свідчать матеріали справи. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідачки від виконання покладених на неї законом обов'язків надано письмові докази. Так, згідно акту сусідів від 17.07.2017 р., затвердженого майстром та начальником дільниці №3 ТОВ «Житлосервіс-КР», [PERSON] [INFO] з народження та по теперішній час проживає у своєї бабусі [PERSON] (а.с.8 - копія акту). За відомостями Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 24.10.2017 р., в ході розшукових заходів за зверненням [PERSON] про розшук своєї невістки, встановлено, що [PERSON], [INFO] мешкала за адресою: [ADDRESS] та у 2005 році виїхала до м. Сімферополь, АР Крим, на постійне місце мешкання, про що повідомила у телефонній розмові, повертатися не має наміру, у вихованні своєї дитини не зацікавлена (а.с.9 - копія довідки). Згідно висновку виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 03.05.2018 №8/22-898, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] Наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідачки від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дитини, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не турбуються про духовний розвиток сина, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав. Однак вимоги в частині призначення позивача опікуном дитини задоволенню не підлягають, оскільки опікуном може бути призначена позивач лише після встановлення дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, який встановлюється на засіданні виконкому відповідно до положень п. 35 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866. Так, згідно ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. [PERSON] має повних 15 років, а отже є неповнолітнім. Згідно статей 58,59 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Тому над дитиною слід встановити піклування. Пунктом 35 Постанови № 866 визначено, що після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу). Під час визначення форми влаштування в інтересах дитини мають бути враховані обставини, за яких дитина втратила батьківське піклування, її життєвий шлях, родинні зв'язки, наявність братів і сестер, контакти із соціальним оточенням, стан здоров'я, освіта, інші потреби. Відповідно до п. 22 Постанови, рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особо, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. До суду не надходило подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] піклувальника, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За відсутності вимоги про стягнення судового збору з відповідача, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial