Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» про визнання майнових прав на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], плановою вартістю 240238грн. В обґрунтування позову посилається на ту обставину, що згідно договору від 05.11.2007 року про пайове будівництво житла ним було повністю сплачено відповідачу вартість квартири, однак відповідач не виконав умови договору, не здав в експлуатацію зазначений будинок та не передав у власність квартиру. У зв'язку з цим просить визнати за ним майнові права на вищевказане нерухоме майно та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник з'явилися, подали заяву від 27.03.2014 року про уточнення позовних вимог - просять суд визнати за позивачем майнове право на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], однак не в [ADDRESS], а в [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання забезпечив явку представника, котрий заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки з позивачем ПП ТФ «Будівельник» відсутній договір про участь у фінансуванні будівництва будинку в [ADDRESS]. До участі у справі в процесуальному статусі третьої особи судом залучено [PERSON] - особу, чиє майнове право на квартиру [ADDRESS] визнане рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.03.2012 року у справі № 191529002012. В судове засідання третя особа не зявилася, хоча своєчасно повідомлялася судом про час і місце судового розгляду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 05.11.2007 року між [PERSON] та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», в особі директора Щепановського З.В. укладено договір на пайове будівництво житла. Відповідно до п. 1.1. Договору ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» приймає [PERSON] у пайове будівництво на двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію 2009р. Згідно п.1.2 Договору попередня базова вартість квартири становить 240238грн. Позивачем було повністю сплачено відповідачу вартість квартири в сумі 240238грн., що підтверджено наявною у справі квитанцією. Проте у своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд визнати за ним майнове право на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], однак не в [ADDRESS], а в [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом (договір є обов'язковим для виконання сторонами). За правилами ст. 651 ЦК України, зміни або розірвання договору допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Із змісту укладеного між сторонами спору договору на пайове будівництво житла від 05.11.2007 року, а саме п. 4.1., вбачається, що усі зміни та доповнення до договору вносяться за письмової згоди обох його сторін. Відтак жодних або належних допустимих доказів внесення змін до договору пайового будівництва житла щодо зміни адресу будинку, суду не надано, а тому вимога позивача про визнання за ним майнового права на квартиру в будинку в [ADDRESS], не є підставною. Крім того рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.03.2012 року у справі № 191529002012, майнове право на 68, 23 кв.м. квартири [ADDRESS], визнано за [PERSON]. Даних про скасування зазначеного рішення суду матеріали справи не містять.

Outcome: dismissed