Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,39 га., що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться у невитребуваних паях на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, яка оформлена та посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Котелевської райдержадміністрації від 12.12.1996 року № 370 та Державним Актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виготовленим на підставі рішення Котелевської селищної ради від 26.02.1999 року № 34, яка належала [PERSON], яка померла [INFO] та була успадкована [PERSON], який помер [INFO] та була успадкована [PERSON], яка померла [INFO]. Обґрунтовуючи позов тим, що після смерті матері відкрилася спадщина за законом, яка складається з земельної ділянки площею 6,39 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться у невитребуваних паях на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до канцелярії суду надала заяву з проханням провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві ( а.с. 70). Представник відповідача - Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Представник Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області надав до канцелярії суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника селищної ради, позовні вимоги визнають у повному обсязі, наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України відомі та зрозумілі ( а.с. 60). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надав заяву з проханням розглянути справу без участі представника Відділу, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду ( а.с. 61). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Котелевської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 06 березня 1998 року, актовий запис № 33 (а.с. 18). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Котелевської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 13 квітня 1998 року, актовий запис № 58 (а.с. 15). У відповідності до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] на підставі рішення Котелевської райдержадміністрації від 12 грудня 1996 року № 370 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» розміром 6,90 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі. Сертифікат зареєстровано 12 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER]. (а.с. 19). Як вбачається зі змісту Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] ([PERSON] виправлено на [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть) на підставі рішення Котелевської селищної ради народних депутатів від 26 лютого 1999 року № 34 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 6,39 га., яка надана для сільськогосподарського використання, у межах згідно з планом, яка розташована на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, державний акт виданий 11 січня 2000 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] ( а.с. 20). В матеріалах справи наявні витяг з етимологічного словника української мови та витяг зі словника-довідника «Власні імена людей» Л.Г. Скрипник, Н.П. Дзятківська, відповідно до змісту яких імена [PERSON], [PERSON], [PERSON] ототожнюються. А відповідно довідки наданої СВК «Батьківщина» № 546 від 19 червня 2015 року, [PERSON] дійсно перебувала членом кооперативу з січня місяця 1951 року по час смерті. Після її смерті [PERSON] є таким, що фактично прийняв спадщину та успадкував житловий будинок в [ADDRESS] та дану земельну ділянку від [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 1998 року ( спадкова справа № 184, зареєстровано в реєстрі за № 1982) , де посвідчено державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори, що на підставі ст. 530 Цивільного Кодексу УРСР спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON], який фактично прийняв спадщину після своєї сестри померлої [INFO] [PERSON] - є сестра [PERSON], що мешкає [ADDRESS]. ( а.с. 17) На запит суду, Полтавський обласний державний нотаріальний архів надав копію спадкової справи № 184 після померлого [PERSON], яка містить копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 1998 року; копію заяви яка надійшла 28.11.1998 року від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON]; копію заяви яка надійшла 03 вересня 1998 року від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON], після якої фактично прийняв спадщину [PERSON]; копію заповіту від 12 січня 1996 року, яким [PERSON] належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] повністю, заповіт посвідчений державним нотаріусом Котелевської ДНК, зареєстровано в реєстрі за № 50. Інформація про інших спадкоємців відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР ( чинний на час відкриття спадщини) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже за життя [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] та померлого [PERSON]: так нею було отримано Державний акт на право приватної власності на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виписаний на ім`я [PERSON] ( а.с. 29), крім цього відповідно до копії рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 серпня 1998 року встановлено факт, що [PERSON] [INFO] являється рідною сестрою [PERSON] [INFO] по матері [PERSON] [INFO]. ( а.с. 16) та стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 1998 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1982 відповідно до змісту якого державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Соломко З.В. посвідчено , що на підставі ст. 530 ЦК УРСР спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON], який фактично прийняв спадщину після своєї сестри померлої [INFO] [PERSON] є - сестра [PERSON] , що мешкає [ADDRESS]. Спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області від 03 січня 2014 року, актовий запис № 1 (а.с. 13). Відповідно до змісту довідки виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області від 29 травня 2015 року № 1821, [PERSON], яка померла [INFO], була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а фактично на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. При цьому на час відкриття спадщини [INFO] гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована одна. ( а.с. 14). Позивач [PERSON], як спадкоємець за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, бажає прийняти спадщину, після померлої матері [PERSON], ступінь споріднення стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], де зазначено, що [PERSON], народилася [INFO], батьками зазначено батько - [PERSON], матір - [PERSON] ( а.с. 12), копією свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до змісту якого [PERSON] та [PERSON], [INFO] 12 лютого 1977 року уклали шлюб у Котелевському відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 19, після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. ( а.с. 12) Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 473/02-14 від 27 травня 2015 року, до державного нотаріуса звернулася [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO], проте нотаріусом було встановлено, що відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] та відсутній заповіт від імені [PERSON] та [PERSON], окрім того в вищезазначеному державному акті міститься виправлення щодо імені власника, а саме: «[PERSON]» виправлено на «[PERSON]», тоді як Інстиукцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, не передбачено здійснення виправлення, а передбачено видачу нового державного акту. Державний нотаріус у відповідності до ст. 47 ЗУ «Про нотаріат» не приймає документи, які не відповідають вимогам законодавства, тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 32). На запит суду, Котелевська державна нотаріальна контора надала повідомлення № 77/01-16 від 10 лютого 2016 року, відповідно до якого в їх провадженні знаходиться спадкова справа № 86/2014 на майно [PERSON], яка померла [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. В спадковій справі знаходяться заяви: - про прийняття спадщини за законом, що надійшла 18.06.2014 року від [PERSON], дочки померлої, місце реєстрації : [ADDRESS]; - про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що надійшла 25.11.2014 року від імені [PERSON], дочки померлої, місце реєстрації: [ADDRESS]. Також в їх провадженні знаходиться спадкова справа № 184/1998 щодо майна [PERSON], яка померла [INFO], яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. В спадковій справі знаходяться заяви: - про видачу свідоцтва про право на спадщину, що надійшла 03.09.1998 року від [PERSON]. В матеріалах спадкової справи міститься копія заповіту від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS], посвідчений Котелевською ДНК 12.02.1990 року за № 50. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ( а.с. 62). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Аналогічна позиція роз'яснена в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При цьому, з вказаного державного акту ( а.с.20) вбачається, що земельна ділянка загальною площею 6,39 га. була надана [PERSON] з цільовим призначенням - для сільськогосподарського використання, тоді як на сьогодні це суперечить ст. 22 ЗК України. В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на момент розгляду справи) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дане роз'яснення також надане відділом Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області в листі від 19.06.2015 року № 34/1616-0.5-1073/2-15 ( а.с. 21) Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. Статтею 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Крім позивача у спадкодавця [PERSON] відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, які подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимоги статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, а тому він підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки позивач є спадкоємцем за законом та право власності ніким не оспорюється. При цьому, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 січня 2016 року № 26/86-16 Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, встановлено, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 6,39 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва становить 140728,50 грн. ( а.с. 40) Позивачем правомірно, на підставі Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 1407 грн. 29 коп., що становить 1% ціни позову ( а.с. 1). На підставі викладеного та статтей 1216-1222, 1225, 1258,1261,1268-1270 ЦК України, статтей 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved