Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , які є знайомими позивача, за місцем реєстрації з квітня 2016 року не проживають, оскільки виїхали на проживання до Росії. Відповідачі витрат на утримання будинку не несуть, комунальні послуги не сплачують та реєстрація відповідачів у належному йому домоволодінні створює перешкоди у здійсненні прав власника. Позивач зазначає, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. Просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяви про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. На підставі свідоцтва про право на власності на нерухоме майно від 11.04.2013 року, індексний номер [NUMBER], [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 07.12.2021 року, виданої головою вуличного комітету № 33 м. Бердянськ Якимук Н.В. , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , але за даною адресою ніколи не проживали. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з квітня 2016 року за адресою: [ADDRESS] , не мешкають, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 33 від 07.12.2021. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з відмітки в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , місце проживання [PERSON] зареєстровано з 05.04.2016 р. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , місце проживання [PERSON] зареєстровано з 05.04.2016 р. за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинив. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному будинку останні не проживають з квітня 2016 року. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved