Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Луганськвугілля» в особі ВВП «Шахта «Ніканор- Нова» про стягнення середньомісячного заробітка, посилаючись на наступне. Позивач працювала на ВПП «Шахта Ніканор- Нова» ДП «Луганськвугілля». 04 листопада 2013 року [PERSON] була звільнена з ВП «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» за власним бажанням. Однако, відповідачем при звільненні [PERSON] не було проведено розрахунок всіх виплат, а були проведені лише 31 січня 2014 року, тобто з затримкою на 65 днів. В зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки в розмірі 7 072 грн. 00 коп. Позивач та представник відповідача у попереднє судове засідання не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Наказом директора ВВП «Шахта «Ніканор- Нова» № 1013-к від 05 листопада 2013 року [PERSON] була звільнена з 04 листопада 2013 року за власним бажанням відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України /а.с. 08/. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки № 10р-241 від 17 березня 2014 року ВВП «Шахта «Ніканор- Нова» ДП «Луганськвугілля» середньоденний заробіток [PERSON] за 2013 рік становить 108 грн. 80 коп. /а.с. 06/. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що належні позивачу при звільненні виплати були виплачені їй з затримкою на 65 днів, суд вважає, необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за весь час затримки в розмірі, що становить /108 грн. 80 коп. х 65 робочих діб/ 7 072 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про присудження виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць.

Outcome: approved