Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 05 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Сторони вже пів року проживають окремо. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Ухвалою судді від 15 січня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовчому судовому засідання позов підтримав, пояснив, що він з відповідачкою вже пів року разом не проживає, не підтримує подружні відносини, вважає, що шлюб існує формально, його збереження є неможливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позов визнала, зазначила, що примирення неможливе, просить розглядати справу у її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 05 березня 2005 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №266, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON] [INFO] . Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, вони проживають окремо вже пів року, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов визнає повністю; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Окрім того, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У відповідності із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначені вимоги закону, беручи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути 420, 40 гривень судового збору, а також позивачу [PERSON] з державного бюджету слід повернути 50% судового збору у розмірі 420, 40 гривень, сплаченого ним при поданні до суду позовної заяви.

Outcome: approved