Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON] та Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася 17 квітня 1960 року, і її матірю є [PERSON]. В записі про народження позивача та свідоцтві про смерть її матері є розбіжності, а саме: в записі про народження позивача в графі «мати» прізвище, імя, по батькові її мати вказано як «Плукчи Ганна Омелянівна», а в свідоцтві про смерть в графі «прізвище, імя, по батькові» її мати вказана як «Плукчи Ганна Омелянівна». 28 лютого 2000 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, яке розташоване в с. Підгірне, вул. Леніна, 60, Тарутинського району Одеської області. При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Враховуючи вище викладене позивач просить в судовому порядку встановити факт родинних відносин, а саме: що вона [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та визнати за нею право власності на вище вказане майно. Позивач в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі в судове засідання не зявилися. На адресу суду від них надійшли заяви про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без їх участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права по встановленню факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Так, статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами . Згідно свідоцтва про народження позивача серії І-ЖД № 401054 від 31.07.2014 року «прізвище, імя, по батькові» її мати вказана як «Плукчи Ганна Омелянівна» (а.с.8) 24 жовтня 1982 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на прізвище чоловіка «Влад» (а.с.9). 28 лютого 2000 року [PERSON] померла. Згідгно свідоцтва про смерть в графі «прізвище, імя, по батькові» її мати вказана як «Плукчи Ганна Омелянівна». Той факт, що [PERSON] є донькою померлої 28 лютого 2000 року [PERSON] підтверджується довідкою Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області № 536 від 15.07.2015 року та показами свідків, мешканців с. Підгірне Тарутинського району Одеської області [PERSON] та [PERSON] (а.с.20,21). Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй змогу належним чином оформити право на спадок, який залишився після смерті матері. Таким чином, на підставі вищевказаних письмових доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO] є рідною донькою [PERSON], померлої 28.02.2000 року, а тому вважає встановленим факт родинних відносин. Крім того, позивач просить суд встановити факт володіння на праві приватної власності житловим будинком, який розташований за адресою: с. Підгірне, вул. Леніна, 60, Тарутинського району Одеської області [PERSON], померлою 28.02.2000 року. Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. Як вбачається з матеріалів справи факт належності мати позивача зазначеного житлового будинку підтверджується довідкою Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якій вказано, що за [PERSON], померлою 28.02.2000 року зареєстровано зазначений вище житловий будинок (а.с.18). За таких обставин, суд, вважає встановленим факт належності матері позивача житлового будинку № 60, розташованого по вул. Леніна, с. Підгірне Тарутинського району Одеської області. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме з 28 лютого 2000 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 085951 (а.с.11). Як встановлено раніше позивач є донькою спадкодавця та відноситься до першої черги спадкоємців. Відповідачі, діти спадкодавця [PERSON] (а.с.24, 26, 27 відповідно) та [PERSON] (а.с. 28-31 відповідно) також відносяться до першої черги спадкоємців за законом на підставі ст. 1261 ЦК України, однак вони відмовились від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] (а.с. 25, 29). Враховуючи, що відповідачі позов визнали, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадковий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved