Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про визначення йому додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 11.02.2015 року, мотивуючи наступним. [PERSON] [INFO], місце народження: місто Шахтарськ, Донецька область, на підставі Державного акту на право власності на землю, серії ДП № 058199 є власником земельної ділянки, загальною площею 6,1729 га, місце розташування - [PERSON] селищна рада, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] помер 11.02.2015 року. За життя, [PERSON] було складено заповіт, ВРК №508139, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 874. Позивачу про факт смерті [PERSON] стало відомо тільки в березні 2017 року від сторонніх осіб. В результаті чого позивач змушений був звернутись до [PERSON] ДРАЦС з метою отримання свідоцтва про смерть, видане в березні 2017 року. Звернувшись до Приватного нотаріуса [PERSON] з метою оформлення спадщини, останнім надано відмову. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому відповідач зазначив, що проти позову не заперечує та просить вирішити питання у даній справі на розсуд суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, заслухавши представника позивача за довіреністю, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвом про смерть спадкодавця [PERSON], серії І-КИ №738100, виданим повторно 14.03.2017 р. [PERSON] районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Дніпропетровській області, з якого вбачається, що останній помер 11.02.2015 року; заповітом від 30.05.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованим в реєстрі за № 874, з якого вбачається, що за свого життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON], який є позивачем у справі, належну йому земельну ділянку, що розташована на території [PERSON] селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, площею 6.1728 га, кадастровий номер земельної ділянки 1225455000-02-002-0097; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 058199, з якого вбачається, що [PERSON] є власником вказаної земельної ділянки, загальною площею 6,1729 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, де зазначено, що Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №01 05 134 00330, виданий 23.05.2005 року. З доданого до матеріалів справи розяснення приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] від 05.04.2017 р. за вих. № 562/01-16 вбачається, що позивачу у даній справі під час звернення до нотаріальної контори з приводу подання заяви про прийняття спадщини, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], було відмовлено в звязку з пропуском 6-місячного строку для прийняття спадщини. З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] від 28.04.2017 р. за вих. № 628/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, відомості у Спадковому реєстрі відсутні. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ст. 174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном два місяць з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, та

Outcome: approved