Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому вказав, що з 06.01.2012р. по 31.07.2016р. працював ковшовим у ливарному цеху ВАТ «Запоріжсталь». Починаючі з 01.08.2016р., з підстав п.5 ст.36 КЗпП України, було переведено ковшовим ливарного цеху до ТОВ «Запорізький ливарно- механічний завод». Згідно наказу № 82 від 04.06.2019р. було звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Загальний стаж роботи на двох підприємствах у особливо шкідливих та особливо важких умовах праці складає 7 років 4 місяця. Згідно первинного медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 26.03.2019р. № 533, було встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пило токсичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група ВЛН- другого ступеня. 2. Радикулопатія попереково-крижова справа з помірними статико- динамічними порушеннями, з больовим синдромом. 3.Вегетативно-сенсорна полі невропатія з двостороннім плечолопатковий пері артрозом (ПФ 1 ступеня), остеоартрозом ліктьових суглобів (ПФ 1 ступеня), де формівним артрозом дрібних суглобів кистей. В подальшому, повторним медичним висновком, виданим на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 11.06.2020р. № 792 було підтверджено раніше встановлене професійне захворювання за трьома діагнозами. Проте хронічне обструктивне захворювання легень перейшло на більш тяжку стадію - третього ступеню, з додатковим діагнозом - хронічне легеневе серце НК- першої стадії, що свідчить про погіршення стану здоров`я. Медичні висновки, які пов`язують захворювання із працею на підприємствах Відповідачів, встановлюють, що з приводу хронічного бронхіту, звернення та лікування відбулося тільки з жовтня 2017 року. Тобто при прийнятті на роботу на підприємство Відповідача-1 я був здоровий, втім вплив негативних та небезпечних виробничих факторів на стан здоров`я, під час роботи на обох підприємствах, призвело до таких тяжких наслідків як інвалідність та суттєва втрата працездатності. За даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника Головного Управління Держпраці у Запорізькій області № 08/03.2-23/638 від 22.01.2019р. підтверджено працю у особливо шкідливих та особливо важких умовах праці в ливарному цеху за професією ковшового на обох підприємствах протягом більше 7 років. Тобто робоче місце ковшового ливарного цеху, при зміні роботодавця територіально та по завданням виробничого процесу і професійним обов`язкам, залишилося без змін. Згідно первинного висновку ОМСЕК № 1 від 03.06.2019р. вперше визнано особою з інвалідністю третьої групи з втратою 50% працездатності зі строком переогляду - 01.06.2021 р. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я, позачерговим висновком ОМСЕК № 1 від 03.08.2020р., збільшено втрату працездатності до 80% та визнано особу з інвалідністю вже другої групи. По факту встановленого профзахворювання ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» було складено акт ф.П-4 від 17.04.2019р., якого затвердженого Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області від 18.04.2019р. Пунктом 16 цього акту зазначено обставини, за яких виникло професійне захворювання, яким виступає тривалий стаж праці в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємствах Відповідачів. Вплив на стан здоров`я шкідливих виробничих факторів, які мають місце на обох підприємствах підтверджено також у медичному висновку від 26.03.2019р. № 533. Моральна шкода, завдана в результаті професійного захворювання, є сукупність моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані таким психотравмуючими чинниками як: фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного і виснажливого фізичного болю, що пов`язаний з професійним захворюванням і якого вже ніколи позбутися не зможе; моральні переживання за подальший стан свого здоров`я; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, коли отримав статус особи з інвалідністю, що обмежило у спілкуванні з друзями та знайомими; переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, - своїм часом не може розпоряджатися так, як потрібно, бо змушений постійно декілька разів на рік стаціонарно проходити тривалий курс лікування за напрямками своїх хвороб у лікарні; переживання, пов`язані з тим, що не може виконувати свої звичайні, повсякдень обов`язки, в т.ч. приділяти необхідну увагу своїм рідним та близьким, займатися елементарною чоловічою роботою у квартирі, оскільки хвороба приносить значні труднощі при фізичному навантажені під час виконання навіть легкої чоловічої роботи; неможливість повноцінно приділяти увагу у вихованні своєї малолітній дитині; при таких важких діагнозах постійний страх та неспокій за подальшу долю дитини; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям незахищеності; страх і неспокій за своє здоров`я і психічний стан; страх та неспокій за життя своїх рідних та близьких; переживання, пов`язані з порушенням нормальних життєвих зв`язків з товаришами, друзями та колегами по роботі. Професійне захворювання, яке складається із трьох діагнозів, спричиняє як фізичну біль, так і моральні страждання, оскільки і біль, і страждання невід`ємні один без одного. Протягом тривалого часу проходив стаціонарний курс лікування амбулаторно і стаціонарно в декількох лікувальних закладах. В тому числі і в Запорізькій обласній лікарні у відділені профпаталогії та декілька разів в Українському НДІ промислової медицини. У зв`язку з цим, всі разом узяті пережиті події, пов`язані з професійним захворюванням, викликали погіршення стану загального самопочуття, призвели до зниження репутації, спричинили зниження життєвої активності, погіршили взаємини з близькими людьми і примусили до часткової зміни звичного устрою і способу життя, а саме постійна боротьба за права хворої людини. Враховуючи тяжкість та глибину заподіяних фізичних страждань і моральних переживань та їх тривалість, заподіяну моральну шкоду, оцінює в загальній сумі, як не може бути меншою ніж 60000 грн. Враховуючи наявність на робочих місцях як на ПАТ «Запоріжсталь», так і на ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» особливо шкідливих та особливо небезпечних виробничих факторів, які суттєво вплинули на стан здоров`я, що призвело до професійного захворювання, погіршення стану здоров`я пов`язаного із професійним захворюванням, стаж роботи на кожному підприємстві в таких умовах праці, вважає правомірним застосувати пропорційність стягнення суми моральної шкоди, розподіливши її наступним чином: стягнення з ПАТ «Запоріжсталь» суму моральної шкоди, розмір якої не може бути менше ніж 50000 грн. та з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» не менше ніж суми в розмірі 10000 грн. Просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства « Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь» одноразово суму, яка не може бути меншою ніж 50000 грн. без її подальшого оподаткування, як відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті професійного захворювання; та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно- механічний завод» одноразово суму, яка не може бути меншою ніж 10000 грн., без її подальшого оподаткування, як відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті професійного захворювання. Ухвалою від 27.04.2021 року було відкрито провадження по справі, та визначена форма розгляду справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням та викликом сторін. 31.05.2021 року представником відповідача ПАТ «Запоріжсталь» надано суду відзив на позовну заяву у якому вказано, у тому числі, що з позовною заявою позивача не згодні. Позивач, згідно з наказом № 2 від 03.01.2012 року, був прийнятий до Ливарного цеху ковшовим з 06.01.2012 року. В даному цеху позивач працював ковшовим з 06.01.2012 року по 31.07.2016 року. Наказом № 1447/л від 29.07.2016 року позивача було звільнено з роботи з 31.07.2016 року в зв`язку з переведенням на ТОВ «ЗЛМЗ». При прийомі на роботу, позивач був ознайомлений з умовами праці, що умови праці є важкими та шкідливими. Позивач погодився з даними умовами праці. Відповідач-1 повідомляв позивача, при прийомі на роботу, та переведенні про наявність в нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Як вбачається, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що присутні на його робочому місці, та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Позивач, працюючи у відповідача-1, кожен рік проходив періодичний медичний огляд, що підтверджено медичними довідками від 02.07.2012 року, від 24.05.2013 року, 03.07.2014 року, від 30.07.2015 року. Згідно з довідками позивач був визнаний придатним для роботи за професією. Жодної інформації, щодо виявлення початкових стадій професійних Захворювань, довідка не містять, відсутні рекомендації відносно Позивача про необхідність проходження додаткових обстежень або лікування. Тобто, протягом роботи позивача та на момент його звільнення з роботи, відсутні будь які докази наявності в нього професійних захворювань. Позивач працював на роботах, передбачених «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Відповідачем-1 надавалися Позивачу пільги і компенсацій, забезпечувався санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм, молоком. Позивачем не надано жодного доказів того, що він тривалий час хворіє, відсутні будь-які первинні медичні документи (виписки, довідки і т.д.). Наданий медичний висновок датований 2020 роком. Однак, вже 2020 році позивач звернувся до ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» м. Кривий Ріг де в нього було встановлено наявність професійного захворювання. В подальшому, за результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання(отруєння) Форми П-4 від 17.04.2019 року. Згідно з п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 17.04.2019 року, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (17 років 05 місяців) та ПАТ «Запоріжсталь» (4 роки 07 місяців) та ТОВ «ЗЛМЗ» (2 роки 07 місяців). Професійне захворювання не з`являється раптово. Воно починається задовго до його встановлення та мас тривалий перебіг з наростанням симптомів. Позивачу було добре відомо про дійсний стан здоров`я. Але, позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я та своєчасно не повідомив роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду. Під час періодичних медичних оглядів позивач не повідомляла про діагностовано в неї захворювання, внаслідок чого лікарі не проводили додаткових обстежень. Тобто, позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я та приховуючи дану інформацію від роботодавця та медичної комісії, свідомо погіршував стан свого здоров`я. Своєчасне виведення позивача із зони впливу важких умов праці та шкідливих факторів допомогло б зберегти його здоров`я та не допустити настання наслідків що є на даний момент. Однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача є його власні дії. Позивачем про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та взагалі не зазначено, які саме дії/бездіяльність Відповідача-1 призвели до моральних страждань Позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, не надано жодного доказу отримання моральної шкоди, спричиненої саме діями/бездіяльністю Відповідача-1. Визначаючи як суму відшкодування моральної шкоди 50000 грн. позивач не надав належного обґрунтування з чого конкретно він виходив визначаючи саме таку суму. Посилання позивача лише не той факт, що відповідач може сплатити таку суму, не може бути обґрунтування розміру стягнення моральної шкоди з відповідача. Вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, а позовні вимоги, з урахуванням фактичних обставин справи, є такими, що не підлягають задоволенню. 31.05.2021 року представником відповідача ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» надано суду відзив на позовну заяву у якому вказано, у тому числі, що з позовною заявою позивача не згодні. Позивач, згідно з наказом №469 від 31.07.2016 року, був прийнятий на роботу, у зв`язку з переведенням з ПАТ «Запоріжсталь», ковшевим у ливарний цех. В даному цеху позивач Працював з 01.08.2016 року по 04.06.2019 року. 04.06.2019 року позивач подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. Наказом № 82 від 04.06.2019 року позивача було звільнено з роботи за його заявою в зв`язку з виходом на пенсію. При прийомі на роботу позивач був ознайомлений з умовами праці, що умови праці є шкідливими. Позивач погодився з даними умовами праці. Відповідач повідомляв позивача при прийомі на роботу та переведенні про наявність в нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Як вбачається, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що присутні на його робочому місці, та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Позивач, працюючи у відповідача, кожен рік проходив періодичний медичний огляд, що підтверджено медичними довідками від 30.07.2015 року, від 21.06.2016 року, від 15.06.2018 року. Згідно з довідками позивач був визнаний придатним для роботи за професією ковшевого. Жодної інформації, щодо виявлення початкових стадій професійних захворювань, довідки не містять, відсутні рекомендації відносно Позивача про необхідність проходження додаткових обстежень або лікування. Протягом роботи позивача та на момент його звільнення з роботи, відсутні будь які докази наявності в нього професійних захворювань. В процесі трудової діяльності Позивач забезпечувався санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм, молоком. ТОВ «ЗЛМЗ» виконано вимоги ст. 29 КЗпП України. Протягом роботи на підприємстві відповідача, відсутні докази наявності у позивача професійного захворювання. Відповідач отримував відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи і відповідно, не мав жодних правових підстав для відсторонення позивача від роботи в зв`язку з невідповідністю його виконуваній роботі за станом здоров`я. Однак, вже 2019 році позивач звернувся до ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» де в нього було встановлено наявність професійного захворювання. Згідно з медичним висновком, що доданий позивачем до позовної заяви, вбачається, що позивач протягом багатьох років страждала на часті ГРЗ, бронхіти та трахеобронхіти. За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання(отруєння) Форми П-4 від 17.04.2019 року. Згідно з пунктів 16 та 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 17.04.2019 року, внаслідок |тривалого стажу роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (17 років 05 місяців), ПАТ «Запоріжсталь» (4 роки 07 місяців), TOB «ЗЛМЗ» (02 роки 07 місяців). Вказує, що відповідно до Акту, встановлено, що [PERSON] до влаштування на ТОВ «ЗЛМЗ» працював в шкідливих виробничих умовах на підприємствах міста протягом більш ніж 22 років. А тому, необхідно враховувати наявність впливу шкідливих факторів на здоров`я Позивача під час довготривалої роботи на інших підприємствах, як підстави виникнення у [PERSON] професійного захворювання, що також підтверджується Інформаційної довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання від 22.01.2019р. Таким чином, твердження Позивача, що лише тривалий час праці на ТОВ «ЗЛМЗ» є обставинами, за яких виникло професійне захворювання, вважає безпідставними. Професійне захворювання не з`являється раптово. Воно починається задовго до його встановлення та має тривалий перебіг з наростанням симптомів. Таким чином необхідно враховувати вплив шкідливих факторів на здоров`я Позивача під час довготривалої роботи на інших підприємствах за професіями в умовах впливу на стан здоров`я шкідливих та небезпечних виробничих факторів, та як наслідок виникнення у Позивача професійного захворювання. Відповідач вважає, що стан здоров`я Позивача обумовлений всією його трудовою діяльністю, а не лише роботою на TOB «ЗЛМЗ», а також власними діями Позивача. Крім того, Позивачу призначено пенсію у 27.08.2015р., а враховуючи період призначення пенсії, вбачається що Позивачу була призначена пенсія на пільгових умовах у зв`язку з наявністю відповідного стажу роботи за Списком №1, та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування, необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, а саме: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Позивачем про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та взагалі не зазначено, які саме дії/бездіяльність Відповідача призвели до моральних страждань Позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Позивач зазначає, що зі сторони роботодавця не в повній мірі була вдосконалена належна технологія для безпечної праці, але не наводить, які саме дії повинен був здійснити Відповідач. В той час, як Актом встановлено, що порушення законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи відсутні. Позивач не надав жодного доказу отримання моральної шкоди, спричиненої саме діями/бездіяльністю Відповідача. Вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, а позовні вимоги, з урахуванням фактичних обставин справи, є такими, що не підлягають задоволенню. 07.06.2021 року до суду, від позивача, надійшла відповідь на відзив, у якій зведено до того, що аргументи Відповідачів про відсутність винних дій з їх боку у спричиненні позивачеві професійного захворювання, є необґрунтованими, такими, що не відповідають чинним нормам матеріального права, які регулюють правовідносини. Також посилання на те, що Відповідачами не доведено, належними та допустимими доказами факт того, що саме на підприємстві «Запорізький алюмінієвий комбінат» позивач отримав ушкодження свого здоров`я, що в подальшому призвело до професійного захворювання. 16.06.2021 року представником відповідача ПАТ «Запоріжсталь» надано суду заперечення на відповідь на відзив, фактично основним мотивом яких вказується те, що позивач свідомо приховував від лікарів, що проводили періодичні медичні огляди, та від відповідача-1 наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, яке в подальшому стало причиною втрати ним працездатності. Позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я та приховуючи дану інформацію від роботодавця та медичної комісії, свідомо погіршував стан свого здоров`я. Частина шкідливих факторів, яка вказана в Акті розслідування причин виникнення хронічного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 17.04.2019 року,відсутня на робочому місці позивача при роботі у відповідача-1, але присутні на робочому місці позивача на ВАТ «ЗАлК», при чому їх перевищення є дуже суттєвим. Шкідливі фактори наявні на виробництві у відповідача-1 знаходяться в межах ПДК і за рідким виключенням перевищують ПДК. Доводи позивача про те що на нього діяли виключно шкідливі фактори, що є виключно на його робочих місцях у відповідачів, є припущенням і не відповідають дійсності. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача-1, необхідно врахувати час роботи позивача у відповідача-1 і його співвідношення з загальним часом його роботи в умовах впливу шкідливих факторів та ступенем перевищення ПДР на кожному підприємстві де працював позивач. 16.06.2021 року представником відповідача TOB «ЗЛМЗ» надано суду заперечення на відповідь на відзив, яка фактично повторює заперечення представника відповідача ПАТ «Запоріжсталь». 29.06.2021 року позивачем до суду надані пояснення на заперечення в яких, окрім вже вказаного у позові, відповіді на відзив, зазначено, що дійсно, постійно проходив періодичні медичні огляди на ПАТ «Запоріжсталь» та ТОВ «ЗЛМЗ». Але під час проходження медичних оглядів, не хворів і відповідно скарг на стан свого здоров`я у нього на час проходження медичних оглядів не було, відчував себе здоровою людиною, і відповідно, не заперечував та не оскаржував результати періодичних медичних оглядів та не повідомляв роботодавцю про невідповідність результатів періодичних медичних оглядів, в цьому не було потреби. Почав хворіти з 2015р., а з жовтня 2017р. був поставлений на диспансерний облік, то в даному випадку, дійсно, хворів в інший період часу, який не перетинався з періодом проходження медичних оглядів на ПАТ «Запоріжсталь» та TOB «ЗЛМЗ», і відповідно, звертався до лікарів за допомогою в інші заклади охорони здоров`я, так як це є правом громадянина України, що передбачене в нормах законодавства України. Із даних санітарно-гігієнічної характеристики на підприємстві ВАТ «Запорізький алюмінієвий комбінат» та підприємствах Відповідачів визначено різні за своїм змістом шкідливі речовини, оскільки за своїм напрямком ВАТ «Запорізький алюмінієвий комбінат» - виробник кольорових металів, а підприємства Відповідачів - виробники металургійної продукції, а саме сталі, прокату та чавуну. Кожна шкідлива речовина має свій вплив на стан здоров`я працівника. При цьому кожна людина індивідуально сприймає такий вплив. Тобто, один працівник може пропрацювати незначний період і вже мати ознаки професійного захворювання, а інший може роботи все трудове життя, та не захворіти. Які зафіксовано в санітарно-гігієнічної характеристиці щодо наявності шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці ковшового на підприємствах Відповідачів, які в декілька разів перевищують гранично допустимі норми. За ознаками захворювання безпосередньо порушення мікроклімату в приміщені, важкість праці, робоча поза ковшового та наявність на робочому місці вібрації, що перевищує ГДР на 9.3 дБ, тривалість дії 100% зміни, яка спричинила ушкодженню органів руху. Вібрація була присутня лише на підприємствах Відповідачів А наявність таких шкідливих факторів як азоту діоксину, кремнію діоксину, які в декілька разів перевищують ГДН, безпосередньо посприяли такому тяжкому захворюванню як хронічне обструктивне захворювання легень, яке не підлягає повній реабілітації, а тільки стан можна зберігати в стадії ремісії. Загальна сума моральної шкоди, в розмірі 60000 грн. заявлена для стягнення тільки відносно Відповідачів. ВАТ «Запорізький алюмінієвий комбінат» при розрахунку суми стягнення моральної шкоди не враховувалось, так як на час роботи на ВАТ «Запорізький алюмінієвий комбінат» не хворів за весь час праці на цьому підприємстві і був здоровий, а почав хворіти лише з 2015р., коли працював на ПАТ «Запоріжсталь». 20.07.2021 року до суду від представника ПАТ «Запоріжсталь» надійшли додаткові пояснення у яких також зазначено, що позивачем не додано до матеріалів справи жодного документа з якого можливо встановити коли позивач фактично почав хворіти. Тому доводи позивача щодо того, що позивач почав хворіти саме в 2015 році ні чим не підтверджені. Причини виникнення хронічного професійного захворювання позивача чітко визначені в п. 16 Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 17.04.2019 року, а саме: внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (17 років 05 місяців) та ПАТ «Запоріжсталь» (4 роки 07 місяців) та ТОВ «ЗЛМЗ» (2 роки 07 місяців). Відповідно пропорційно відпрацьованому часу та впливу шкідливих факторів слід розподіляти суму моральної шкоди. Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача-1, необхідно врахувати час роботи позивача у відповідача-1 і його співвідношення з загальним часом його роботи в умовах впливу шкідливих факторів та ступенем перевищення ПДР на кожному підприємстві де працював позивач. В акті зазначено причини виникнення професійного захворювання: наявність на робочому місці анодника ВАТ «ЗАЛК», ковшового ВАТ «Запоріжсталь» та ТОВ «ЗЛМЗ» де працював [PERSON] шкідливих виробничих факторів: воденю фтористого - 0,43 мг/м3 (ГДК - 0,1 мг/м3.); солей фтористо-водневої кислоти - 1,61 мг/м3 (ГДК - 2,0 мг/м3); оксиду вуглецю - 16,5-37,4 мг/м3 (ГДК - 20,0 мг/м3); пилу глинозема - 107,8 - 159,1 мг/м3 (ГДК - 6,0 мг/м3); возгонів кам`яно-вугільної смоли та пеку - 2,54-3,6 мг/м3 (ГДК - 0,2 мг/м3); ангідриду сірчаного - 5,13 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3; азоту діоксиду - 0,75 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; вуглецю оксиду - 7,0 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3; заліза оксиду -3,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; кремнію діоксиду - 15,23 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; локальної вібрації - 121,3 дБ, при ГДР - 112 дБ; динамічна робота (з переважною участю м`язів плечового поясу) - 16,3 - 43,57 Вт (ГДР -45 Вт); статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками,- 27100-182300 кг/с (ГДР - 97001); робоча поза: перебування у нахиленому положенні до 30° - 10,6-29 % (ГДР - 26%), перебування у нахиленому положенні понад 30° - 32,3 % (ГДР - 25 %), змушений нахили тулуба > 30° - 116-182 рази/зміну (ГДР - до 100); маса піднімання та переміщення вантажу - 24 кг (ГДР - до ЗО кг); статичне навантаження за зміну, при утриманні вантажу двома руками - 121620 кг/с (ГДР-43001-97001); 29.07.2021 року суду представником відповідача TOB «ЗЛМЗ» надано додаткові пояснення в яких окрім іншого вказано, що [PERSON] до влаштування на ТОВ «ЗЛМЗ» працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на різних підприємствах міста: ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі - ВАТ «ЗАлК») (17 років 05 місяців), ПАТ «Запоріжсталь» (4 роки 07 місяців), загальний стаж становить 22 роки. Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (отруєння) від 27.03.2019 року № 08/21-0618, факторами виробничого середовища та трудового процесу, що спричинили професійне захворювання є пил, фтор та його токсичні сполуки, вуглецю оксид, локальна вібрація. При дослідженні шкідливих виробничих факторів, вбачається, що деякі шкідливі фактори взагалі відсутні на підприємстві відповідача-2, а присутні лише на ВАТ «ЗАЛК», і перевищення ГДК по ним є значним. Позивач, працюючи на ВАТ «ЗАлК» піддавався значному впливу шкідливих виробничих факторів, які в більшості випадків в рази перевищували ПДК. Але Позивач не звертається до ВАТ «ЗАлК» з позовом про відшкодування моральної шкоди, праця на якому, протягом 17 років 05 місяців, також значно вплинула на виникнення у Позивача професійного захворювання, і перекладає всю провину за виникнення професійного захворювання лише на Відповідачів. Вважає, що такі дії Позивача, не відповідають принципам розумності та справедливості. А отже, необхідно враховувати пропорційно його загальному стажу роботи до стажу роботи на підприємстві Відповідача-2. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові, відповіді на відзив, поясненнях на заперечення, та просив їх задовольнити. Також пояснив, що позивач тривалий час працював на підприємствах відповідачів у шкідливих умовах, отримав професійне захворювання, яке підтверджується відповідними медичними висновками і актом розслідування. Захворювання у нього були виявлені у період роботи у відповідачів. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», позов не визнав з мотивів викладених у відзиві, запереченнях на відповіді на відзив, додаткових поясненнях. Також пояснив, що позивач приховав дійсний стан свого здоров`я і шкідливі фактори при роботі у ВАТ «ЗАлК». У судовому засіданні представник відповідача TOB «ЗЛМЗ», позов не визнав з мотивів викладених у відзиві, запереченнях на відповіді на відзив, додаткових поясненнях. Також пояснив, що позивач до роботи на підприємстві понад 21 рік працював у шкідливих умовах на інших підприємствах. Суд, дослідивши надані документи, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки, позивач [PERSON] з 1993 року працював на підприємстві, яке згодом було перейменоване у ВАТ «ЗАлК» і з якого звільнився 10.05.2011 року(а.с. 5-9). Згідно з наказом № 2 від 03.01.2012 року, позивач [PERSON] прийнятий на роботу до ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ливарного цеху, ковшовим(а.с. 56). Відповідно до картки умов праці, у ливарному цеху ПАТ «Запоріжсталь», вказана оцінка факторів виробничого середовища і трудового процесу, а також встановлені відповідні пільги і компенсації, з якими [PERSON] був ознайомлений(а.с. 68-70). У період з 2013 року по 2016 рік, [PERSON] проходив медичні огляди(а.с. 64-67). Наказом № 1447/л від 29.07.2016 року позивача [PERSON] було звільнено з роботи в зв`язку з переведенням на ТОВ «ЗЛМЗ» (а.с. 5-9, 60, 61, 63). Наказом № 469 від 31.07.2016 року, позивача було прийнято на роботу за переводом, до ТОВ «ЗЛМЗ» ковшевим на ливарний участок(а.с.91). Відповідно до картки умов праці, у ливарному цеху ТОВ «ЗЛМЗ», вказана оцінка факторів виробничого середовища і трудового процесу, а також встановлені відповідні пільги і компенсації, з якими [PERSON] був ознайомлений(а.с. 97-99). У період з 2018 року, [PERSON] проходив медичний огляд(а.с. 94). Наказом № 82 від 04.06.2019 року позивача було звільнено з ТОВ «ЗЛМЗ» в зв`язку з виходом на пенсію(а.с. 5-9, 92, 93). Медичним висновком лікарсько експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривий Ріг від 11.06.2020 року, протокол за № 792, у [PERSON] встановлено захворювання професійного характеру, а саме: Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пилотоксичний бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група СЛН третього ступеня; Хронічне легеневе серце НК першої стадії; Радикулопатія попереково-крижова справа з статико- динамічними порушеннями, з больовим синдромом; Вегетативно-сенсорна поліневропатія з двостороннім плечолопатковий періартрозом ліктьових суглобів(ПФ 2 ступеня), деформівним артрозом дрібних суглобів кистей(а.с.19-20). Згідно Довідки до акту огляду МСЕК від 03.08.2020 року, [PERSON] встановлена друга група інвалідності за професійним захворюванням і встановлено 80% втрати професійної працездатності(а.с. 25-26). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого 18.04.2019 року, професійне захворювання у [PERSON] виникло в наслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК», ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», TOB «ЗЛМЗ»(а.с.21-24, 77-78). Причиною виникнення професійного захворювання: наявність на робочому місці анодника ВАТ «ЗАлК», ковшового ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ковшового TOB «ЗЛМЗ» шкідливих виробничих факторів: воденю фтористого - 0,43 мг/м3 (ГДК - 0,1 мг/м3.); солей фтористо-водневої кислоти - 1,61 мг/м3 (ГДК - 2,0 мг/м3); оксиду вуглецю - 16,5-37,4 мг/м3 (ГДК - 20,0 мг/м3); пилу глинозема - 107,8 - 159,1 мг/м3 (ГДК - 6,0 мг/м3); возгонів кам`яно-вугільної смоли та пеку - 2,54-3,6 мг/м3 (ГДК - 0,2 мг/м3); ангідриду сірчаного - 5,13 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3; азоту діоксиду - 0,75 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; вуглецю оксиду - 7,0 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3; заліза оксиду -3,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; кремнію діоксиду - 15,23 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; локальної вібрації - 121,3 дБ, при ГДР - 112 дБ; динамічна робота (з переважною участю м`язів плечового поясу) - 16,3 - 43,57 Вт (ГДР -45 Вт); статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками,- 27100-182300 кг/с (ГДР - 97001); робоча поза: перебування у нахиленому положенні до 30° - 10,6-29 % (ГДР - 26%), перебування у нахиленому положенні понад 30° - 32,3 % (ГДР - 25 %), змушений нахили тулуба > 30° - 116-182 рази/зміну (ГДР - до 100); маса піднімання та переміщення вантажу - 24 кг (ГДР - до ЗО кг); статичне навантаження за зміну, при утриманні вантажу двома руками - 121620 кг/с (ГДР-43001-97001)(а.с.21-24, 77-78, 109-112). Відповідно до Санітарно гігієнічних характеристик умов праці від 22.01.2019 року ГУ Держпраці у Запорізькій області, [PERSON] працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК» - 17 років 02 місяці 24 дні, на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - 04 роки 06 місяців 26 днів, на TOB «ЗЛМЗ» - 02 роки 05 місяців 21 дні(а.с.10-18, 72-76, 100-108). Згідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 651 від 03.08.2020 року, [PERSON] являється обмежено працездатним, потребує лікування(а.с.30-33). Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Таким чином суд приходить до висновку, що професійне захворювання позивача виникло з вини відповідачів. Посилання відповідачів щодо відсутності вини в отриманні позивачем професійного захворювання, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими документальними доказами, а твердження про наявність в діях позивача фактичної грубої необережності, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Посилання відповідачів на те, що позивач був обізнаний про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняв рішення про необхідність працювати саме на такій посаді, на думку суду, не знімають відповідальності з відповідачів за незабезпечення максимально безпечних умов праці, та не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди. При цьому суд не може взяти до уваги посилання відповідачів на ту обставину, що позивач самостійно з власної ініціативи допускав погіршення свого здоров`я, оскільки це не звільняє роботодавця від виконання ним обов`язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. 1167, 1168 ЦК України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. У даному контексті доречно також зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення». При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує обставини, які мають суттєве значення: характер, глибину і обсяг фізичних та душевних страждань, яких позивач постійно зазнає у зв`язку із хронічними професійними хворобами, значний відсоток втрати працездатності (80 %), тяжкість ушкоджень здоров`ю (2 група інвалідності), вимушених життєвих змін, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) у постанові від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18) та у постанові від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19). З врахуванням значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, зважаючи на конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, рівень фізичного болю під час заподіяння, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд погоджується з визначеним позивачем розміром завданої йому моральної шкоди в загальному розмірі 60000 грн., як достатню сатисфакцією моральних страждань. Однак при визначенні пропорційності розподілу моральної шкоди, суд виходить з того, що професійне захворювання у [PERSON] виникло в наслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК» - 17 років 02 місяці 24 дні, на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - 04 роки 06 місяців 26 днів, на TOB «ЗЛМЗ» - 02 роки 05 місяців 21 дні. Крім того, низка шкідливих виробничих факторів, які призвели до професійного захворювання позивача, мали місце і в тривалий період роботи на ВАТ «ЗАЛК» - 17 років 02 місяці 24 дні. Таким чином ВАТ «ЗАлК», як роботодавець, і який не являється стороною по справі, та до якого позивач не висуває позовних вимог, також за не забезпечив максимально безпечних умов праці позивача, відповідно до наданих суду документів. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, враховуючи визначений позивачем загальний розмір сатисфакції моральних страждань в 60000 грн., тривалості роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК», на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», на TOB «ЗЛМЗ», застосовуючи принцип пропорційності заподіяння шкоди(ВАТ «ЗАлК» - 68%, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - 20%, TOB «ЗЛМЗ» - 12%), суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково: з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у розмірі 12000 грн., і з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» у розмірі 7200 грн. без урахування утримання податку з доходів і зборів. Оскільки позивач, по даній категорії справ, звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідачів, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial