Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], у якому зазначив, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2010 року. Під час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини протилежності характерів, відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. З цієї причини під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, під час яких вони припускалися особистих образ. Свідком сварок неодноразово ставала дитина. Вони неодноразово намагалися вирішити свої сімейні проблеми, але це не дало результатів. З лютого 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Спору майнового характеру між ними немає. Місце проживання дитини між ними вирішено, дитина буде мешкати разом із матірю. Просив суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач на позовних вимогах наполягав, відповідач позовні вимоги визнала. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Судом встановлено, що 12 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 132 (а.с. 8). Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом за вимогою відповідача приймалися заходи щодо збереження сімї та відновлення сімейних стосунків, в звязку з чим ухвалою Димитровського міського суду від 10 квітня 2017 року сторонам надавався строк один місяць для примирення, однак, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що примирення між ними не відбулося, відповідач не наполягала на збереженні шлюбу. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнала ( а.с. 26). Таким чином, проаналізувавши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами можливо розiрвати, оскільки сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їхнiм інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що відповідачу необхідно залишити прізвище «Наумова», оскільки вона просила про це в своїй заяві. На пiдставi ст.ст.24, 55, 104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved