Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] року її батька [PERSON], право власності на житловий будинок [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 21 лютого 1995 року Козлівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 10). За даним заповітом спадкодавець житловий будинок, що знаходиться в с. Козлів Переяслав-Хмельницького району Київської області, належний йому на праві особистої власності, заповів в рівних частинах [PERSON] - відповідачу по справі та [PERSON] - позивачу по справі. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.1993 року Переяслав-Хмельницькою державною нотаріальною конторою Київської області, копія якого зберігається в матеріалах спадкової справи № 541/2013 після смерті [INFO] [PERSON]. Державну реєстрацію права власності на будинок [PERSON] не здійснив. Від прийняття спадщини позивач не відмовлялась і прийняла її, подавши відповідну заяву протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, в зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 541/2013 після смерті [INFO] [PERSON]. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON] ? дружина спадкодавця. Вона подала заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Відповідач [PERSON] - син спадкодавця, також відмовився від прийняття спадщини як за законом так і за заповітом після смерті батька [PERSON], про що свідчить його заява в матеріалах спадкової справи № 541/2013 після смерті [INFO] [PERSON]. 26.07.2017 державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори на ім'я позивача були видані Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок нотаріусом було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на ім'я померлого. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком позивач підтверджує витягом з погосподарської книги № 5 Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2016 - 2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER]; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] виготовленого 11.08.2016 КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації»; довідкою про вартість будинковолодіння; довідкою Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 289 від 28 липня 2017 року. Своє право на спадщину підтверджує копією заповіту, посвідченого 21 лютого 1995 року Козлівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 10); матеріалами спадкової справи № 541/2013 після смерті [INFO] [PERSON], заведеної Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, наслідки визнання позову їй зрозумілі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, наслідки визнання позову їм роз'яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved