Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про зняття обтяження. В позові вказала, що на праві власності їй належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. На даний час у неї виникла необхідність зробити відчуження належної їй частини квартири. Але при проведенні даної дії їй стало відомо, що на належну їй частину вищевказаної квартири накладено арешт, який було проведено ВДВС Лубенського МРУЮ 14.04.2011 року державним виконавцем Сергієнко І.М. відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №3-з-9/2011 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] в межах суми звернення стягнення 17 448,50 грн. Ініціатором накладення арешту на належне їй майно було ПАТ КБ «ПриватБанк». При її зверненні з відповідною заявою до ВДВС з приводу зняття обтяження, її повідомили, що зняти арешт з майна ВДВС не має можливості та було рекомендовано з приводу зняття обтяження звернутися до суду, так як 24.06.2011 року виконавче провадження № 25761510 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Прохала суд зняти обтяження(арешт) рухомого та нерухомого майна, накладеного згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №25761510 від 14.04.2011 року ВДВС Лубенського МРУЮ державним виконавцем Сергієнко І.М., з 1/3 частини квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS], належних їй на праві власності. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без участі позивача та без його участі, на задоволенні позову наполягає. Представник Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, який є відповідачем по справі, в судове засідання не зявився. Начальник відділу звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без участі їх представника, по суті позову покладаються на розсуд суду. Третя особа по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без участі представникабанку, по суті позову покладаючись на розсуд суду. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяження на все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу [PERSON] на підставі постанови №25761510 від 14.04.2011 року, винесеної державним виконавцем Сергієнко І.М. ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції, реєстратором Полтавською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна (а.с.5-6)). З інформації, наданої Лубенським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Полтавській області вбачається, що зняти арешт з майна ВДВС не має можливості, так як 24.06.2011 року виконавче провадження № 25761510 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто в провадженні відділу відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON]Г (а.с.10). Відповідно до вимог чинного законодавства арешт з майна може зніматися виключно в межах відкритого виконавчого провадження. А тому, на даний час можливість звільнити з-під арешту майно, належне [PERSON] у відділі ДВС відсутня. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що позивач [PERSON] позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном, відповідач проти позову не заперечує, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд вважає позов про скасування обтяження у виді арешту нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved