Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач та відповідач [PERSON] з 24.08.1984 року по 19.05.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є повнолітні діти відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 26.12.2002 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 26.12.2002 року №2050, сторонам по справі належить на праві приватної, спільної часткової власності по 1/4 частці за кожним квартира, що знаходиться за адресою: вул. Примакова, 3/8, м. Вінниця. Оскільки квартира є однокімнатною, а спільне проживання з відповідачем після розірвання шлюбу є неможливим, позивач виїхав з квартири та проживає до теперішнього часу на орендованій квартирі. Разом з тим, деякі особисті речі позивач не забрав, оскільки мав вільний доступ до квартири та як співвласник міг нею користуватись. Однак, як виявилось згодом, відповідачі самовільно змінили замок у вхідних дверях до зазначеної квартири, у звязку з чим позивач не має можливості потрапити до приміщення. На неодноразові звернення до відповідачів з приводу надати йому нові ключі від їхньої спільної квартири, відповідачі так і не надали останні, зустрічей з позивачем уникають, на телефонні дзвінки не відповідають, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні обєктивно встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] перебували з 19.05.2010 року в зареєстрованому шлюбі, який в послідуючому на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ №059911, виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 19.05.2010 року (а.с.4), 19.05.2010 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін є повнолітні діти відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2014 року у цивільній справі №127/4456/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя (а.с.5). Згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 26.12.2002 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 26.12.2002 року №2050, сторонам по справі належить на праві приватної, спільної часткової власності по 1/4 частці за кожним квартира, що знаходиться за адресою: вул. Примакова, 3/8, м. Вінниця (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі самовільно змінили замок у вхідних дверях до зазначеної спільної квартири, у звязку з чим позивач не має можливості потрапити до приміщення. На неодноразові звернення до відповідачів з приводу надати позивачу нові ключі від їхньої спільної квартири, відповідачі так і не надали останні, зустрічей з позивачем уникають, на телефонні дзвінки не відповідають. Згідно листа ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 21.10.2015 року №1/Г-102 вбачається, що з метою відновлення порушеного права на користування майном позивач звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідачів, проте позивачу було повідомлено, що дані відносини відносяться до категорії цивільно-правових та вирішуються в порядку цивільного судочинства (а.с.7-9). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі своїми діями створюють перешкоди позивачу у користуванні квартирою №8 будинку №3 по вул. Примакова у м. Вінниці, шляхом заміни замків у квартирі, що в свою чергу унеможливлює позивачу вільний доступ до даного нерухомого майна. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією від 19.11.2015 року (а.с.1), також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved