Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за умовами договору позики, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 200 000 грн та 2000 грн сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що 06 вересня 2018 року він уклав з [PERSON] договір позики. Відповідач отримав грошові кошти в сумі 140 000 грн, що на день передачі коштів еквівалентна сумі 5000 доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками міста Новояворівська. Відповідно до договору позики [PERSON] зобов`язаний [PERSON] 5 числа кожного наступного місяця за звітним, починаючи з листопада 2018 року сплачувати грошові кошти в сумі 20 000 грн. З листопада 2018 року до серпня 2019 року пройшло 10 місяців, тобто станом на 5 вересня 2019 року [PERSON] повинен був сплатити 200 000 грн, тобто неправомірними діями відповідача він не отримав винагороди у сумі 200 000 грн. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою від 02.12.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Фігурський В.М. на адресу суду скерував заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи за допомогою рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, причин своєї неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів та передбачених законодавством підстав. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до договору позики від 06.09.2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] , а [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 140000 грн, що на день передачі коштів еквівалентна сумі 5000 доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками м. Новояворівська. Передачу коштів було здійснено до підписання цього договору. Відповідно до п. 2 даного договору, сторони домовились про те, що договір позики є оплатним, винагорода позикодавцю за користування коштами становить 20 000 грн в місяць, починаючи з листопада 2018 року. Сплата винагороди здійснюється до 05 числа місяця наступного за звітним. Відповідно до п. 6 даного договору, після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику власноручну розписку про одержання грошей, без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий. Відповідно до претензії щодо невиконання умов договору позики від 14.09.2019 року, [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою добровільно сплатити грошові кошти в сумі 200000 грн до 30.09.2019 року. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу договору позики у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 6 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відтак, суд встановив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача договором позики, який підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання сплатити винагороду за користування даними коштами, а тому, враховуючи відсутність доказів повернення сплати винагороди за користування коштами, відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач відзиву на позовну заяву не надав, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю та стягнення зазначеної винагороди за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Outcome: approved