Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свій позов наступним. На підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №962009, серія ЯИ №962011, серія ЯЛ №208486 їй на праві власності належать земельні ділянки площею 0,0346 га, 0,0018 га та 0,0079 га по [ADDRESS] в м.Черкаси. Відповідачка по даній справі є власником суміжної земельної ділянки. Відповідачка самовільно змістила межу між їх земельними ділянками в її бік, провівши таким чином самовільний захват землі. На її звернення до TOB «Геоземпроект» вона отримала зведений план належних їй на праві власності земельних ділянок з яких вбачається, що фактично існуюча земельна ділянка згідно геодезичних обмірів не відповідає державним актам на право власності на землю. Таким чином, відповідачка незаконно користується земельною ділянкою, яка є її власністю і повинна бути в її користуванні. Так як спір в добровільному порядку не вирішується, вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі та просили відмовити. Подали письмові заперечення відповідно до яких зазначили, що 19.07.2013 року [PERSON], подала позов до Придніпровського районного суду міста Черкаси про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Жодного належного доказу який би вказував на факт порушення прав Позивачки надано не було. По справі було проведено будівельно-технічну експертизу №03/40 БТ. Експертиза зазначила, що конфігурація земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Черкаси по фактичному користуванні не відповідає конфігурації, які відображені в Державних актах на право власності на земельну ділянку: по [ADDRESS] зі сторони пішохідного тротуару; по межі із спів власником [PERSON]; по межі із співвласником [PERSON], між прибудовою «а1», сараєм «Б» та погребом «Д». Згідно зведеного кадастрового плану земельних ділянок по [ADDRESS] видно, що межі які не спів падають між позивачкою та відповідачкою більшою мірою стосуються саме порушення прав відповідача. Так як згідно вище вказаного кадастрового плану між прибудовою «а1», сараєм «Б» та погребом «Д», межі порушила саме Позивачка. Зазначають, що в судовому засіданні позивачка сама зазначила, що огорожу відповідачка не будувала, а її будувала сама позивачка. Під час проведення експертизи, встановлено, що житловий будинок «А-І» розміром 10.50 х 6.05м демонтований, демонтовані прибудови «а», «а4». Фактично експлуатуються житлова прибудова «А1-І», прибудова «а1». До житлової прибудови «А1-І», замість житлового будинку «А-І» добудована прибудова розміром 6.38 х 6.15м. Тобто з матеріалів справи вбачається, що жодних порушень прав власників суміжних ділянок з боку відповідачки не має, також і не має порушень правил добросусідства. З огляду на вищевикладене вважають, що доводи позивачки стосовно порушення її права є неприйнятним. Факту порушення її права з боку відповідачки доведено не було про що вказує і сама експертиза. Допитата в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснила, що нею було проведено на підставі ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.09.2013 року судово-будівельно технічну експертизу, підтвердила висновки зроблені нею. Вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г). відшкодування заподіяних збитків; д). застосування інших, передбачених законом способів. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 95 ЗК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02 липня 2010р. серія ЯИ №962009 по [ADDRESS] в м. Черкаси, відповідно до рішення Черкаської міської ради від 04.10.2007 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0346 га.; відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02 липня 2010р. серія ЯИ №962011 по [ADDRESS] в м. Черкаси, відповідно до рішення Черкаської міської ради від 04.10.2007р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0018га.; відповідно до договору-купівлі продажу від 31.08.2010 року [PERSON] купила у [PERSON] земельну ділянку площею 0.0079 га. Земельна ділянка по [ADDRESS] в м. Черкаси поділена між співвласниками на три ділянки: 1 ділянка, співвласники [PERSON] та [PERSON] має площу 406кв.м, з них: 347 кв.м - передається у спільну часткову власність, 59 кв.м надається в оренду (аркуш 33); 2 ділянка, співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON] має площу 400.5 кв.м, з них: 333.5 кв.м - передається у спільну часткову власність (282.5 кв.м - земельна ділянка + 51кв.м під будинком) 67 кв.м надається в оренду (аркуш 33); 3 ділянка, співвласник [PERSON], ділянка межує з ділянкою по [ADDRESS], площа земельної ділянки, яка належить [PERSON] становить 319.5 кв.м (аркуш 33). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19 квітня 2010р. серія ЯИ №809834 по [ADDRESS] в м. Черкаси, відповідно до рішення Черкаської міської ради від 18.02.2010р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0260га. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19 квітня 2010р. серія ЯИ №809885 по [ADDRESS] в м. Черкаси, відповідно до рішення Черкаської міської ради від 18.02.2010р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0060га. По [ADDRESS] в м.Черкаси встановлений сервітут щодо земельної ділянки площею 123 кв.м. Земельний сервітут (право проходу, проїзду) на землях Черкаської міської ради на користь [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] (цивільна справа, аркуш 31). Дана земельна ділянка межує з частиною земельної ділянки на якій розташований перебудований житловий будинок позивачки. В судовому засіданні сторонами визнана наступна обставина, яка у відповідності до вимог ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, те що будіництво огорожі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] встановлено попереднім власником [PERSON] (земельну ділянку у якого з житловим будинком та надвірними спорудами придбано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2010 року.) Відповідно до висновку №03/40-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 05.06.2014 року, встановлено що конфігурація земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Черкаси по фактичному користуванні не відповідає конфігурації, які відображені в Державних актах на право власності на земельну ділянку: - по [ADDRESS] зі сторони пішохідного тротуару; по межі із співвласником [PERSON]; по межі із співвласником [PERSON] між прибудовою «а1», сараєм «Б» та погребом «Д». Тобто з висновку вищезазначеної експертизи вбачається, що межові знаки між землями [PERSON] та [PERSON] не відповідають межовим знакам між прибудовою «а1», сараєм «Б» та погрібом «Д», а не по межі з будинковолодінням, як зазначає позивачка. Суд зазначає, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні доводи позивачки про порушені межових знаків відповідачкою коло житлового будинку позивача. Суд наголошує, що позивачкою було проведено реконструкцію житлового будинку внаслідок чого і змінилась (зменшилась) відстань від житлового будинку до огорожі, оскільки будинок побудований зі змішенням по фундаменту старого будинку. Відповідно до висновку №03/40-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 05.06.2014 року, зовнішня стіна житлового будинку «А-І» шириною 6.05 м межувала з тротуаром [ADDRESS] (аркуш 6, технічний паспорт), про що відображено в Державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0.0079 га (аркуш 15). Під час проведення експертизи, встановлено, що житловий будинок «А-І» розміром 10.50 х 6.05 м демонтований, демонтовані прибудови «а», «а4». Фактично експлуатуються житлова прибудова «А1-І», прибудова «а». До житлової прибудови «А-І», замість житлового будинку «А-І» добудована прибудова розміром 6.38 х 6.15м. Як, видно з технічного паспорту БТІ (аркуш 7) розмір житлового будинку «А-І» був 10.50x6.05м і зовнішня стіна розміром 6.05м межувала з тротуаром, а розмір новобудови до «А1 -І» становить 6.38 х 6.15м. Відстань від встановленої бетонної огорожі, яка межує з тротуаром вулиці до зовнішньої стіни новобудови становить 4.36-4.20м. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустими доказами порушення відповідачкою [PERSON] прав позивачки [PERSON], внаслідок порушення межових знаків коло житлового будинку, то позов не підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що межові знаки порушені по межі із відповідачкою [PERSON], та більшою мірою стосуються саме порушення прав відповідача, оскільки межові знаки проходять по земельній ділянці відповідачки з відхиленням від Державного акту позивача, то підстав для задоволення позову не має. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України не підлягають відшкодуванню позивачу понесені судові витрати. На підставі викладеного та ст. 41 Конституції України, ст.ст.91,152,211,212 ЗК України, ст.ст.316,317,321,373 ЦК України,

Outcome: dismissed