Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] та з урахуванням уточненої позовної заяви просить визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір'ю, тобто з нею -[PERSON] за місцем її проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вчинює спроби забрати дитину, 16 серпня 2013 року у місті Євпаторія, де позивач відпочивала зі своєю малолітньою дитиною, відповідач, без будь -яких пояснень, застосувавши фізичну силу, відібрав у неї дитину, та повідомивши, що дитину поверне 29 серпня, зник у невідомому напрямку. 29 серпня 2013 року відповідач не повернув дитину за місцем постійного проживання дитини. 04 вересня 2013 року позивач, з метою повернення дитини та з'ясування її стану та місця перебування поїхала за місцем проживання відповідача [PERSON] на [ADDRESS], де побачила, що дитина перебуває у жахливому фізичному стані, а саме: на її обличчі була гематома, також вона значно схудла. Проживання дитини з відповідачем є неможливим, оскільки він немає самостійного доходу, ніде не працює, має судимість, психічно не врівноважений, веде аморальний спосіб життя, квартира, де поживає відповідач знаходиться в аварійному стані. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом і просить визначити місце проживання доньки [PERSON] з ним, її батьком за місцем його проживання, яким є [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати дитини - [PERSON] не зможе утримувати доньку, оскільки є небезпечною особою та своєю аморальною поведінкою може зашкодити вихованню дитини, не допускає до спілкування з дитиною. Відповідач також посилається на те, що він позитивно характеризується, має свою власну квартиру, яку планує продати та купити трьохкімнатну квартиру, щоб у доньки була власна кімната, працює не офіційно, але має постійний дохід. Під час судового розгляду позивач - відповідач [PERSON], підтримала свої вимоги, заперечувала проти зустрічного позову, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач посилається на те, що дитина в даний час забезпечена усім необхідним, проживає у квартирі, в якій створені всі належні умови для її проживання та розвитку, позивач має дохід, так як працює оперуповноваженим в ГУ МВС України. Представник відповідача - позивача [PERSON] вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення, підтримав зустрічний позов [PERSON], посилаючись на обставини викладені в ньому. Печерська районна в м. Києві державна адміністрація в особі свого представника Кожушок - Литвинової І.П. в судовому засіданні не заперечувала проти позову [PERSON], подавши до суду як орган опіки та піклування свій висновок, просила відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON], пославшись на його необґрунтованість. В судове засідання відповідач [PERSON] жодного разу не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вислухавши пояснення позивача - відповідача [PERSON], представника відповідача - позивача [PERSON], представника третьої особи Кожушок - Литвинової І.П, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків,хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до ст. 19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Під час судового розгляду встановлені наступні обставини. [PERSON] народилась [INFO]. ЇЇ батьками, згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.6). Дитина - [PERSON] з моменту народження проживала та зареєстрована за адресою проживання матері: [ADDRESS]. Між сторонами виник конфлікт щодо місця проживання дитини. Підтвердженням конфлікту, який відбувся в серпні 2013 року є звернення [PERSON] до прокуратури Оболонського району м. Києва та Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 21 жовтня 2013 р. Службою у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON], бабусею [PERSON], рідним дядьком [PERSON] та рідною сестрою [PERSON], у квартирі [ADDRESS], яка має дві кімнати з усіма зручностями, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Одну кімнату займає бабуся та брат матері. Другу кімнату займає мати [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] та малолітньою донькою [PERSON], [INFO]. Приміщення квартири знаходиться у задовільному стані. В кімнаті, де знаходиться мати з дитиною присутнє: дитяче ліжко [PERSON], диван, шафа, телевізор, комп'ютер. У дітей є у достатній кількості одяг, іграшки. Мати [PERSON] турбується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, забезпечує їх всім необхідним для повноцінного розвитку. Для дітей створені всі належні умови для повноцінного виховання, розвитку та проживання (а.с.23). Позивач [PERSON] з 01.09.2002 р. по теперішній час перебуває на службі у Головному управлінні МВС України в місті Києві, що підтверджується довідкою Управління кадрового забезпечення МВС України Головного управління в місті Києві від 22 жовтня 2013 року (а.с.20). За період вказаної роботи характеризується позитивно, дисциплінарних стягнень немає (а.с.21). Із наданих відповідачем [PERSON] доказів видно, що йому на праві приватної власності належить [ADDRESS]. Крім того, дана квартира належить членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до висновку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 04 грудня 2013 року №105/01-3122/в-12, відповідач [PERSON] не надав можливості співробітникам ССД Печерської РДА провести обстеження умов проживання за його місцем проживання, мотивуючи свої відмови різними обставинами. Ним також не надано підтверджуючих документів про наявність самостійного доходу (а.с.71). Оцінивши всі надані сторонами докази, та вислухавши думку дитини, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог позивача [PERSON], та відсутність достатніх підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] В цьому випадку суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Органом опіки та піклування надано суду висновок про визначення місця проживання дитини, згідно якого Печерська районна в м. Києві державна адміністрація вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з матір'ю - гр. [PERSON] (а.с.70-71). Суд зазначає про те, що у даній справі як мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання доньки, піклування про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток. При цьому, враховуючи вік та стать дитини, відсутність у батька постійного самостійного доходу, задля недопущення розділення малолітніх рідних сестричок, а також те, що між дитиною та матір'ю в ранньому віці існує тісний зв'язок, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини, суд вважає, що місце проживання дитини необхідно визначити з її матір'ю за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 159 Сімейного кодексу України визначено підстави та порядок судового вирішення спору про участь у вихованні дитини тим з батьків, який живе окремо. Такою підставою, зокрема, є перешкоди з боку того з батьків, який живе разом з дитиною, у спілкуванні та вихованні її тим з батьків, що живе окремо. Підставою також може бути невиконання рішення органу опіки та піклування щодо участі у вихованні дитини того з батьків, який живе окремо від неї, якщо таке рішення має місце, але не виконується сторонами. В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Для відновлення можливості спілкуватись з дитиною відповідачу необхідно встановити контакт на належному рівні. І в зв'язку з цими обставинами суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач чинить перешкоди у вихованні доньки, дані обставини в судовому засіданні не були доведені відповідачем та не встановлені в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов [PERSON], з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved