Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області про стягнення моральної шкоди заподіяної незаконним рішенням в сумі 100 000,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що він з 2004 року являється адвокатом та рішенням КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 6 місяців. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 року дане рішення визнано протиправним та скасовано. Вказав, що констатація відповідачем у своєму рішенні систематичного порушення позивачем Правил адвокатської етики приголомшила позивача та викликала в нього чимале внутрішнє обурення, оскільки він завжди сумлінно виконував професійні обов`язки, має чималий професійний досвід, користувався повагою та авторитетом серед колег, неодноразово обирався до органів адвокатського самоврядування. Вказав, що дане рішення відповідача призвело до моральних страждань та створило певний психологічний дискомфорт. Так, позивач протягом липня-листопада 2019 року докладав значних зусиль для надавання заперечень по суті скарги, а в подальшому - для оскарження рішення відповідача. Дане рішення відповідача тривалий час пригнічувало позивача, наводило його думки на сумніви щодо своїх професійних здібностей, втрату віри у власні сили. Також, внаслідок зупинення права на заняття адвокатською діяльність протягом декількох місяців позивач був змушений припинити надання правової допомоги клієнтам, а в кримінальних провадженнях за його участі заявити самовідвід. Зазначив, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності набуло широкого розголосу в професійному середовищі, та, на думку позивача, призвело до втрати своєї репутації серед колег. Сам по собі факт оскарження незаконного рішення відповідача змінив його як особистість через тривалу невизначеність свого становища, були періодичні хвилювання, розмірковування та побоювання за результат справи, що впливало на його психічний стан. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначене судове засідання для розгляду справи по суті. 15.02.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що рішення КДКА Кіровоградської області про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яким було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на 6 місяців, тобто з 12.11.2019 року по 12.05.2020 року, було скасовано з процедурних підстав. При цьому, ще 20.11.2019 року Київський окружний адміністративний суд своєю ухвалою вжив заходів забезпечення позову та зупинив дію даного рішення. Зазначив, що позивач на обґрунтування своєї позиції долучив дві ухвали судів про самовідводи позивача, однак вони не підтверджують доводів позивача. При цьому, перша ухвала була винесена 18.11.2019 року до зупинення дії вказаного рішення відповідача, а друга - 26.02.2020 року містить вказівку на рішення іншої КДКА про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Крім того, зазначив, що позивач раніше, а саме 13.06.2019 року, був притягнутий КДКА м. Києва до дисциплінарної відповідальності та на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на 1 рік, тобто з 13.06.2019 року по 13.06.2020 року. Вважає, що рішення відповідача не могло потягнути за собою будь-яких наслідків для позивача, оскільки строк дисциплінарного стягнення повністю поглинався строком стягнення, накладеного за рішенням КДКА м. Києва. Зазначив, що відповідач при розгляді дисциплінарної скарги діяв в межах своїх повноважень, забезпечив участь позивача у розгляді скарги. Також вказав, що відповідач не публікував даного рішення та не має жодного відношення до публікації відомостей про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на сайті НААУ. У свою чергу, позивач визнав, що незручності, що виникли в нього внаслідок прийняття даного рішення не потягли за собою погіршення здоров`я. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 25.02.2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що відповідач не заперечив того факту, що його рішення було визнано протиправним та скасованим, а його прийняття посилило моральні страждання позивача. При цьому, 13.02.2020 року ухвала Київського окружного адміністративного суду про забезпечення позову була скасована, а тому позивач був змушений заявляти самовідвід у кримінальному провадженні. Також вказав, що факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності набув публічного розголосу, що ще більше пригнічувало позивача. За таких обставин просить позов задовольнити. 09.04.2021 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що КДКА Кіровоградської області є недержавним самоврядним органом. Також вказав, що при прийнятті відповідачем рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності була врахована позиція Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії щодо розгляду додаткових доказів (яка в подальшому судом була визнана незаконною) та дотримано процедуру розгляду скарги. При цьому, дане рішення на адвокатську діяльність позивача не впливало, а саме рішення фактично діяло 44 дні з 12.11.2019 року по 20.11.2020 року та з 13.02.2020 року по 19.03.2020 року. Крім того зазначив, що відповідач не має жодного відношення до публікації відомостей про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. В судових засіданнях 15.06.2021 року та 09.09.2021 року позивач позов підтримав, просив задовольнити його та пояснив, що на момент накладення дисциплінарного стягнення у нього було близько 20 справ, які він вів. У судове засідання 15.11.2021 року позивач не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судових засіданнях 15.06.2021 року та 09.09.2021 року позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що відповідач не є державною установою. Також вказав, що позивач обґрунтовує свої вимоги неправильними нормами закону, які стосуються інших обставин. При цьому, дії відповідача при винесенні рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення здійснювалися у межах закону та з урахуванням обов`язкових до виконання вказівки Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії, що не може мати наслідком відшкодування відповідачем моральної шкоди. У судове засідання 15.11.2021 року представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 2004 року № 6-12-4 2004 року позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та являється адвокатом (а.с. 10). Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.05.2019 року № V-001/2019 рішення дисциплінарної палати КДКА Кіровоградської області від 17.10.2018 року № 27 про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката [PERSON] скасовано, матеріали дисциплінарної справи направлено на новий розгляд до КДКА Кіровоградської області на стадію розгляду дисциплінарної скарги (а.с. 91-95). Рішенням КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року № 7 адвоката [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 3, 6 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с. 11-22). Однак, [PERSON] оскаржив дане рішення до Київського окружного адміністративного суду. 20.11.2019 року за заявою [PERSON] суд виніс ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено дію даного рішення КДКА Кіровоградської області до набрання рішенням у справі законної сили (а.с. 43-50), яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 року була скасована (а.с. 51-56). 25.11.2019 року на веб-сайті Національної асоціації адвокатів України опубліковано новину із заголовком «Адвоката Іванова притягнуто до дисциплінарної відповідальності за привласнення повноважень члена Ради адвокатів м. Києва», в якій описано зміст Рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року № 7 (а.с. 57-58). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у кримінальній справі № 755/1417/17 задоволено заяву захисника Іванова І.О. про самовідвід на підставі рішення КДКА Кіровоградської області (а.с. 59-61). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020 року у кримінальній справі № 336/176/16 задоволено заяву захисника Іванова І.О. про самовідвід на підставі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 року № 143 (а.с. 59-61). 19.02.2020 року рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/6489/19 у задоволенні позову [PERSON] до КДКА Кіровоградської області, третя особа - НААУ, Рада адвокатів України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту відмовлено (а.с. 96-113). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 року у справі № 320/6489/19 апеляційну скаргу [PERSON] на рішення суду першої інстанції задоволено, ухвалено нову постанову, якою позов [PERSON] до КДКА Кіровоградської області, третя особа - НААУ, Рада адвокатів України про визнання протиправним та скасування індивідуального акту задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року № 7 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю» (а.с. 23-39). При цьому, як вбачається з роздруківки профайлу адвоката Іванова І.О. з Єдиного реєстру адвокатів України від 23.11.2020 року право [PERSON] на заняття адвокатською діяльністю припинялося з 13.06.2019 року по 13.06.2020 року на підставі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 року № 143 та з 12.11.2019 року по 12.05.2020 року на підставі рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року № 7 (а.с. 9). 12.07.2019 року суд за заявою [PERSON] виніс ухвалу про забезпечення позову у справі № 320/3497/20, якою зупинено дію оскаржуваного в даній справі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 року № 143 до набрання рішенням у справі законної сили (а.с. 135-136), яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 року була залишена без змін (а.с. 51-56). Відтак, на підставі рішення КДКА м. Києва від 13.06.2019 року № 143 право [PERSON] на зайняття адвокатською діяльністю було фактично зупинено лише у період з 12.06.2019 року по 12.07.2019 року. У свою чергу, право [PERSON] на зайняття адвокатською діяльністю на підставі рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року № 7 було фактично зупинено з 12.11.2019 року по 20.11.2020 року та з 13.02.2020 року по 12.05.2020 року. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд встановив, що внаслідок винесення відповідачем КДКА Кіровоградської області відносно позивача рішення, яке постановою суду визнано протиправним та скасовано, позивач був змушений докладати додаткових моральних зусиль для захисту своїх прав шляхом звернення до судів першої та апеляційної інстанції з позовом (скаргою), зазнав інших втрат немайнового характеру, що полягають у тривалих моральних стражданнях, хвилюванні, відчутті несправедливості, тривалій невизначеності, незручностях, пов`язаних з необхідністю змінювати свій звичний уклад життя, порушенні нормальних життєвих стосунків, в тому числі щодо доступу до професійної діяльності як адвоката. Також слід звернути увагу на тривалість порушення прав позивача незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності, оскільки значний проміжок часу він повинен був витрачати на захист своїх прав, що тривало близько одного року. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Суд зауважує, що відповідач КДКА Кіровоградської області у правовідносинах із позивачем щодо винесення рішення відносно позивача був наділений владними управлінськими функціями, що притаманні органам державної влади або органам місцевого самоврядування, однак цивільним законодавством передбачено можливість відшкодування шкоди незалежно від вини лише у випадку заподіяння шкоди органами, що визначені у ст. 1173, 1174 ЦК України, однак це не може позбавити позивача на право на судовий захист в порядку ст. 1167 ЦК України. Таким чином, в даному випадку суду слід визначити наявність вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачу. Крім цього, суд також враховує, що прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі частиною другою ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 року (справа № 761/ 24143/19). Отже, оскільки прийняте відповідачем КДКА Кіровградської області рішення, яким накладено на [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю терміном на 6 місяців визнано судом протиправним, тобто незаконним, та скасовано, то у даному випадку суд вважає доведеною вину відповідача та наявність передбачених законом підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди. При цьому, КДКА Кіровоградської області не довела належними доказами відсутність її вини у завданні моральної шкоди позивачу, тому спричинення такої шкоди позивачу внаслідок прийняття незаконного рішення презюмується. Доводи відповідача про відсутність його вини, оскільки рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності було визнано протиправним та скасованим з процедурних питань суд вважає помилковими, оскільки саме процедурні недоліки (вихід за межі розгляду первинної скарги, пропуск строку притягнення до дисциплінарної відповідальності), допущені КДКА Кіровоградської області у правовідносинах з [PERSON] призвели до прийняття неправомірного рішення, що встановлено іншим судовим рішенням та не підлягає доказуванню чи спростуванню у даній справі, та як наслідок призвели до порушення прав позивача, його неправомірного обмеження на доступ до професії, та спричинення йому моральної шкоди. Більш того, наявність дискреційних повноважень не звільняє колегіальний недержавний орган КДКА Кіровоградської області, який наділений владними управлінськими функціями, від цивільної відповідальності за прийняття незаконних рішень. Доводи відповідача про те, що рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року № 7 не вплинуло на адвокатську діяльність позивача спростовується тією обставиною, що право [PERSON] на доступ до професії адвоката було фактично обмежено з 12.11.2019 року по 20.11.2020 року та з 13.02.2020 року по 12.05.2020 року, тобто більш ніж на три місяці, саме на підставі рішення КДКА Кіровоградської області від 12.11.2019 року № 7. Крім того, незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності було порушене право позивача на доступ до професії, яке є складовою права на повагу до приватного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Адвокатська діяльність є основною сферою професійної діяльності позивача. Обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані Європейським судом з прав людини такими, що впливають на приватне життя (пункт 165 рішення ЄСПЛ від 09.01.2013 року у справі Волков проти України). Крім цього, притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 рік, яке є суворим заходом дисциплінарної відповідальності адвоката, говорить про те, що під впливом опинилась і професійна репутація позивача (пункт 165 рішення ЄСПЛ від 09.01.2013 року в справі Волков проти України). Суд вважає, що прийняття відповідачем рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, яке в подальшому було визнано протиправним та скасовано судом, спричинили йому душевні страждання, психологічне напруження, переживання, розчарування, психологічний стрес та відчуття невизначеності, порушення нормальних життєвих зв`язків, тобто заподіяли йому моральну шкоду. Отже, судом встановлено наявність усіх необхідних елементів для настання цивільно-правової відповідальності КДКА Кіровоградської області: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відтак, беручи до уваги характер та тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача, здійснення додаткових зусиль для поновлення адвокатом своїх порушених прав, характер немайнових втрат та можливість їх відновлення та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд визначає розмір компенсації в сумі 20000 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача у відшкодування моральної шкоди. Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та враховує моральні страждання, які зазнав позивач внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у справі в розмірі 200 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial