Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про солідарне стягнення матеріальних збитків у сумі 41185 грн. 00 коп. заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля та моральної шкоди заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 10000 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] в своєму позові зазначив, що 27.10.2014 р. відповідач [PERSON], керуючи автомобіля [NUMBER] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме допустив зіткнення з двома автомобілями: [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено за скоєння вказаного адміністративного правопорушення штраф в розмірі 340 грн. 00 коп. Позивачу [PERSON] нанесено істотні матеріальні збитки повязані з технічним ушкодженням автомобіля [NUMBER] під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди, розмір яких підтверджено страховим актом № 000021851/01 становить 41185 грн. 00 коп. Крім матеріальних збитків, позивач [PERSON] вважає, що від неправомірними діями відповідача [PERSON] йому заподіяно моральну шкоду в сумі 10000 грн. 00 коп., яка виразилась у тому, що позивач є інвалідом 2 групи за хворобою повязаною з рухоопорними частинами тіла, а тому автомобіль [NUMBER] використовувався ним як повсякденний засіб руху для вирішення необхідних щоденних питань. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди винним у якій постановою Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 р. визнаний [PERSON] Позивач [PERSON] тривалий час не має можливості користуватися належним йому автомобілем, що призвело до істотних моральних переживань від неможливості своєчасно виконувати свої плани та забезпечувати щоденні потреби своєї сімї через необхідність вирішувати питання щоденного пересування. Моральні страждання також виникли внаслідок того, що відповідач [PERSON] ухилявся від відшкодування нанесених ним збитків та вирішення питання про ремонт автомобіля [PERSON], у позивача виникли моральні страждання внаслідок того що у нього стали виникати постійні болі в суглобах ніг від постійного пересування пішки, постійні стреси та хвилювання, переживання викликані неправомірними діями відповідача. Відповідачем [PERSON] було надано позивачу [PERSON] поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] і ПАТ «УСК «Гарант-Авто» № АІ/6950717 від 28.04.2014 р.. 02.03.2015 р. [PERSON], на підставі наданого йому [PERSON] страхового договору звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з письмовою заявою про відшкодування йому матеріальних збитків завданих внаслідок цього ДТП. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав суду свої письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, та суперечать фактичним обставинам та положенням чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню, а саме: відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України відповідач [PERSON] не є належним відповідачем по справі, так як автомобіль [NUMBER], яким він управляв на момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору найму транспортного засобу від 14.04.2011 р. знаходився у користуванні ТОВ «Торговий дім «Семагро плюс», вказана організація, на думку представника відповідача [PERSON] і повинна відповідати в якості належного відповідача по цій справі замість [PERSON] Вимоги позивача [PERSON] про солідарне стягнення матеріальної і моральної шкоди з відповідача [PERSON] як з особи яка скоїла адміністративне правопорушення і відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» є необґрунтованими, тому що суперечать вимогам ст. 541, ст. 543 ч. 1 ЦК України, де передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів нанесеного матеріального збитку у сумі 41185 грн. 00 коп. в результаті механічного пошкодження його автомобіля до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто», яка відповідно до положень ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є правомірною та обґрунтованою, водночас, по відношенню до [PERSON] вимога про стягнення 41185 грн. 00 коп. збитків є безпідставною та необґрунтованою, мотивуючи тим, що в якості доказу в обґрунтування розміру заподіяних йому збитків, позивач посилається на страховий Акт № 000021851/01. Вказаний страховий Акт № 000021851/01 може бути прийнятий судом в якості належного доказу лише щодо стягнення страхового відшкодування з ПАТ «УСК «Гарант-авто», оскільки він визначає розмір грошового зобовязання на користь позивача виключно ПАТ «УСК «Гарант-авто». (а.с. 53-56). Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав. (а.с. 40, 43). Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.10.2014 р. о 16 год. 50 хв. на 4 км. + 400 м. підїзної дороги зі сторони м. Києва в сторону аеропорту дороги зі сторони м. Києва в сторону аеропорту м. Харків відповідач, [PERSON], керуючи автомобілем «КIА CEED», д.н. AX 2857 СE, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. (а.с. 7). Вказана постанова Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2014 р., відповідно до діючого законодавства, являється преюдиційною з питання встановлення вини [PERSON] у вказаному ДТП, внаслідок якого було завдано механічні пошкодження автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідачем [PERSON] було надано Поліс № АІ/6950717 від 28.04.2014 р. обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного ним з відповідачем ПАТ «УСК «Гарант-авто». (а.с. 8). Відповідно до страхового акту № 000021851/01 від 16.04.2015 р. про визначення вартості відновлюваного ремонту належного [PERSON] автомобіля [NUMBER], вартість ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає - 41185 грн. 00 коп. (а.с.10). Вказану суму вартості ремонту автомобіля [NUMBER] в судовому засіданні не оспорював представник відповідача [PERSON] Позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 02.03.2015 р. з письмовою заявою про відшкодування йому матеріальних збитків від механічного ушкодження автомобіля в результаті ДТП 27.10.2014 р., але, відшкодування страховою компанією не було проведено у звязку із тим, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» знаходиться у стані ліквідації (а.с. 9). На скаргу позивача до Голови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо невиконання ПАТ «УСК «Гарант-авто» взятих на себе зобовязань відповідно до страхового полісу № АІ/6950717 від 28.04.2014 р. (а.с. 63-64) отримано відповідь, що у звязку з систематичним невиконанням ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобовязань за укладеними договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розпорядженням Нацкомфінпослуг від 28.05.2015 р. № 1169 анульовано дію ліцензії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на провадження страхової діяльності та рекомендовано звернутись до особи, яка завдало шкоду відповідно до ст. 528 ч. 2, ст. 1166 ч. 1, ст. 1187 ч. 2 ЦК України. В звязку із цим, представник позивача за довіреністю [PERSON], на підставі ст. 31 ч. 2, ст. 38 ч. 1 ЦПК України в судовому засіданні відмовився від позову до страхової компанії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». На думку суду, відмова представника позивача [PERSON] від позову до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повністю узгоджується з правововою позицією, яка висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2008пс15, де вказано, що «право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована». Суд також вважає безпідставними посилання представника відповідача [PERSON] на те, що його довіритель - [PERSON] являється неналежним відповідачем по цій справі, так як передав належний йому автомобіль [NUMBER] у користування ТОВ «Торговий дім «Семагро плюс», на підставі договору найму транспортного засобу від 14.04.2011 р. При цьому суд враховує, що представника відповідача [PERSON] не надав суду договору між [PERSON] та ТОВ «Торговий дім «Семагро плюс» від 14.04.2011 р., на якій він посилається, а також не надав документів, які б підтверджували перерахування коштів від ТОВ «Торговий дім «Семагро плюс» за користування вказаним автомобілем [PERSON], та сплату відповідних податкових платежів по цій угоді. У наданому суду представником відповідача [PERSON] акті приймання передачі до договору найму (оренди) транспортного засобу від 14.04.2011 р. не вказаний строк дії договору. Окрім цього, достовірно встановлено, що під час ДТП [PERSON] сам знаходився за кермом належного йому автомобіля [NUMBER], тобто на відповідній правовій основі праві власності володів вказаним транспортним засобом під час ДТП і до вказаної дорожньо-транспортної пригоди працівники ТОВ «Торговий дім «Семагро плюс» ніякого відношення не мають. Згідно із техпаспортом на автомобіль [NUMBER] його власником являється - [PERSON], відмітки про наявність будь-яких прав по володінню цим автомобілем у ТОВ «Торговий дім «Семагро плюс» в техпаспорті відсутні. Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України: «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Таким чином, суд вважає [PERSON] належним відповідачем по цій справі. Вирішуючи питання про стягнення заподіяної [PERSON] моральної шкоди, суд вважає, що неправомірними діями [PERSON] дійсно завдано моральну шкоду [PERSON], яка виразилась у тому що він, являючись інвалідом 2 групи, і, у звязку із цим має проблеми у пересуванні, які загострились у звязку із відсутністю у нього засобу для руху до якого він звик, внаслідок чого значно ускладнилося його життя. Позивач [PERSON] тривалий час не має можливості користуватися належним йому автомобілем, що призвело до істотних моральних переживань від неможливості своєчасно виконувати свої плани та забезпечувати щоденні потреби своєї сімї через необхідність вирішувати питання щоденного пересування. Моральні страждання також виникли внаслідок того, що відповідач [PERSON] ухиляється від відшкодування нанесених ним збитків та вирішення питання про ремонт автомобіля [PERSON], у позивача виникли моральні страждання внаслідок того що у нього стали виникати постійні болі в суглобах ніг від постійного пересування пішки, постійні стреси та хвилювання, переживання викликані неправомірними діями відповідача. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За встановлених обставин суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, розмір якої, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінює в 5000 , 00 грн. Враховуючи, що [PERSON] в добровільному (позасудовому) порядку, не відшкодував шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: partial