Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним вище позовом до [PERSON], треті особи Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про захист права власності шляхом приведення у відповідність будівництва, знесення самочинного будівництва. Посилалась на те, що їй належить на праві власності житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS], а також земельна ділянка за вказаною адресою. Поруч із належними їй на праві власності житловим будинком та земельною ділянкою розташована земельна ділянка [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці на межі з належною їй земельною ділянкою здійснюється будівництво п'яти житлових будинків без дозвільних документів, тобто самочинно та незаконно. Зокрема, будівництво здійснюється на відстані 0,60 см. від межі земельної ділянки без отримання її згоди. Окрім того, після здійсненого будівництва усі атмосферні опади, стічні води будуть потрапляти на належну їй земельну ділянку, що призведе до погіршення її стану. Також відповідачем порушені протипожежні відстані між сусідніми будинками, встановлені ДБН, що може призвести до непоправних наслідків у випадку пожежі. Просила захистити її право власності шляхом зобов'язання [PERSON] привести у відповідність здійснене нею будівництво та знесенням за її рахунок самочинного будівництва по [ADDRESS]. Відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позов, в якому остання позов не визнала. Зазначила, що не погоджується з висновком експерта №439 від 19.05.2016 року та вважає його сумнівним. Будівництво п'яти самочинних будинків нею не здійснюється. Вважає, що у даному випадку не встановлено чи існує можливість усунення порушень будівництва шляхом перебудови, а тому просила відмовити у задоволенні позову. Позивачем було подано відповідь на відзив, яка наявна у матеріалах справи. Третьою особою Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області було подано до суду письмові пояснення. У поясненнях Управління зазначило, що 25.07.2014 року було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ЧВ 062142060079 на об'єкт: будівництво індивідуального житлового будинку за адресою [ADDRESS], замовник будівництва - [PERSON] Будівництво здійснюється з порушенням вимог будівельного паспорту, зокрема на земельній ділянці здійснюється будівництво групи житлових будинків. Ухвалою суду від 26.07.2018 року було закрито підготовче провадження у справі. Позивач та його представники у засіданні позовну заяву підтримали та підтвердили, викладені в ній обставини. Просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Управління ДАБІ у Чернівецькій області подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши вступне слово позивача та його представників, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.8 Т.1). Загальна площа будинку становить 279,9 кв.м. Власником земельної ділянки, що по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є [PERSON] Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.131, 144,145 Т.1). На зазначеній земельній ділянці [PERSON] проводиться будівництво. На здійснення будівництва відповідачем 17.07.2014 року було одержано будівельний паспорт, відповідно до якого гранично допустима висота будівлі -11 м.; відстані від об'єкта, який проектується до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови повинні становити не менше 3м.; мінімально допустимі відстані від об'єкта, який проектується до меж земельної ділянки - не менше 1 м. від найбільш виступної контрукції стіни до меж земельної ділянки; мінімально допустимі відстані від об'єкта, який проектується, до існуючих будинків і споруд - 8 м. (а.с.140 Том 1). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.5, п.17 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України «Про правовий режим самочинного будівництва», відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого нерухомого майна належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК). Так, судом встановлено, що [PERSON], звертаючись до суду з позовом, посилалась на те, що її права власника порушуються відповідачем, яка здійснює будівництво п'яти житлових будинків з порушенням вимог державних будівельних норм без дозвільних документів, тобто самочинно. Такі дії [PERSON] призводять до погіршення стану та затіненню її земельної ділянки. Таким чином, з огляду на положення ст.77 ЦПК України, до предмету доказування у даній справі входять факти ведення будівництва за адресою м. Чернівці вул.Порумбеску, 13 з відхиленням від умов, зазначених в одержаному будівельному паспорті та порушенням Державних будівельних норм, що призводить до порушення прав власника [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом частин 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України» роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування. Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з'ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров'ю людини, тощо. За змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва власник може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами ст. ст. 3, 15, 16, 391 ЦК України, ст.3 ЦПК України, згідно з якими власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тому суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувач земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Положеннями ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових та електронних доказів, зокрема, висновків експертів. Так, у матеріалах справи наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи №439, складений 19.05.2018 року, яким встановлено, що будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] проведене з відхиленням від проектних рішень. Згідно проекту відстань від капітальної стіни будинку до межі з будинковолодінням [ADDRESS] має становити 4 м, відступ від червоної лінії забудови має складати 3 м. Фактично відстань від капітальної стіни будинку до межі з будинковолодінням [ADDRESS] складає 0,6м - 0,75 м. Відступ від червоної лінії забудови відсутній. На земельній ділянці по [ADDRESS] в м. Чернівці ведеться будівництво ще чотирьох будинків, які не передбачені проектом. Конструкції покрівель двох будинків в горизонтальній площині розташовані на рівні межі з сусіднім будинковолоднінням. Згідно ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», з п. 3.25* «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.» Згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», п.2.17 «Дахи слід проектувати з організованим водостоком згідно з ДБН В 2.6-14. ...В разі організації зовнішнього водостоку повинні бути передбачені заходи, які виключають утворення і падіння полою.» При обстеженні виявлено, що відстань від будинку на території [ADDRESS] (з віконними прорізами), що розташований навпроти [ADDRESS] (з віконними прорізами) становить 2,5 м Згідно ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень (додаток 3.1 «Протипожежні вимоги») відстані між будинками мають бути: між будинками III ступенів вогнестійкості - 8 м; між будинками І, II та III ступенів вогнестійкості - 8 м; між будинками І, II та І, II ступенів вогнестійкості - 6 м; Будівництво, яке здійснюється по [ADDRESS] порушує права [PERSON] , як суміжного власника земельної ділянки по [ADDRESS] наступним чином: Розташування будівель [ADDRESS] на відстані 0,6м -0,75 м від межі з дахом в бік будинковолодіння [ADDRESS] сприяє стіканню атмосферних опадів з покрівлі на територію ділянки будинковолодіння [ADDRESS]. В холодні пори року стається падіння снігу з даху на територію ділянки будинковолодіння [ADDRESS]. Щільність забудови на [ADDRESS] сприяє затіненню ділянки [ADDRESS] та з врахуванням стікання дощових опадів на земельну ділянку [ADDRESS] сприяє зволоженості земельної ділянки та , погіршує умови господарювання на власній земельній ділянці. Наявність віконних прорізів в будинках, що виходять у бік суміжної ділянки [ADDRESS] порушує приватний характер життєдіяльності мешканців будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с.205-212 Том 1). Таким чином, судом належним та допустимим доказом по справі встановлено, що незавершене будівництво [ADDRESS] не відповідає численним вимогам ДБН, чим порушуються права [PERSON] як суміжного землевласника будинковолодіння [ADDRESS]. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом обрала спосіб захисту шляхом зобов'язання [PERSON] привести у відповідність здійснене нею будівництво та знесенням за її рахунок самочинного будівництва по [ADDRESS]. Згідно положень ст.13 ЦПК України позивач самостійно обирає спосіб захисту, яким бажає захистити своє порушене право. Разом із тим, як було встановлено судом, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29.03.2018 року, яке набрало законної сили 08.08.2018 року, позов [PERSON] було задоволено. Зобов'язано [PERSON] привести об'єкт - будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у відповідність до будівельного паспорта від 17.07.2014 року № 486/14, в частині відстані від будинку, який передбачений в будівельному паспорті, до межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] таким чином, щоб мінімально допустима відстань від об'єкта до межі земельної ділянки становила не менше 1 м. від найбільш відступної конструкції стіни; в частині відстані від капітальної стіни будинку, який передбачений в будівельному паспорті, до межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] таким чином, щоб мінімально допустима відстань від капітальної стіни будинку до межі земельної ділянки становила не 4 м. Також зобов'язано [PERSON] привести самочинне будівництво двох індивідуальних житлових будинків за адресою: [ADDRESS], які не передбачені будівельним паспортом, та які мають розташування конструкції покрівель в горизонтальній площині на рівні межі з суміжною земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], у відповідності до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині протипожежного розриву між самочинними будинками і будинком [PERSON], який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], таким чином, щоб мінімальна допустима відстань між кожним будинком становила 8 метрів, а також, щоб мінімальна відстань до межі ділянки за адресою: [ADDRESS] від найбільшої виступної конструкції стіни будинків [PERSON] становила не менше 1,0 метрів; шляхом влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, ща запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель [PERSON] на територію суміжної ділянки [PERSON] Крім того, зобов'язано [PERSON] привести самочинне будівництво двох індивідуальних житлових будинків за адресою: [ADDRESS], які не передбачені будівельним паспортом, та які мають розташування конструкції покрівель в горизонтальній площині на рівні межі з суміжною земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], у відповідності до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» шляхом розташування і орієнтації таких будинків з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості в сусідньому житловому будинку [PERSON], який розташований за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням зазначеного суд зауважує, що способи захисту порушеного цивільного права шляхом приведення перебудови у відповідність до вимог ДБН та знесення самочинного будівництва є взаємовиключними. Спосіб захисту порушеного права шляхом знесення самочинного будівництва є крайнім заходом та застосовується, коли проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення. У даному випадку проведення перебудови є можливим та підтверджується рішенням суду від 29.03.2018 року. Тобто, позивач у визначеному ст.ст.76-80 ЦПК України повинна була довести, що [PERSON] відмовляється виконувати рішення суду та проводити відповідну добудову. Згідно ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. За змістом ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Відповідно до ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте будь-яких доказів звернення до виконання рішення суду від 29.03.2018 року суду надано не було. Так само суду не було надано доказів виконання вимог ст.63 Закону та невиконання без поважних причин боржником рішення суду. На підставі вище викладеного, зокрема повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд вважає звернення до суду з даним позовом [PERSON] передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed