Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Орбіта-СМ» про визнання недійсним договору оренди землі. В обґрунтування позову зазначив наступне. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 066455 позивач є власником земельної ділянки площею 5,54 га (кадастровий номер: 2322182400:05:001:0207) сільськогосподарського призначення, що розташована на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населеного пункту. На протязі останніх років, з причини недосягнення згоди та розміру орендної плати, за усною щорічною згодою позивача дану земельну ділянку обробляє відповідач. Договір оренди або жодні інші правочини щодо даної земельної ділянки між сторонами не укладались. Плати за користування відповідною земельною ділянкою позивач фактично не отримує. З метою ініціювання зі свого боку врегулювання таких правовідносин шляхом початку процедури укладення договору оренди землі, позивачем отримано витяг з Державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку від 19.03.2018 № НВ-2304072112018. Як вбачається з Витягу, орендарем належної позивачу земельної ділянки зазначено ФГ «Орбіта-СМ». 12.02.2014 року Реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції Запорізької області було зареєстроване право оренди в державному реєстрі прав строком на 49 років (номер запису про право 4653872). Вказана інформація підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. Позивач зазначає, що жодного правочину щодо оренди належної йому земельної ділянки він не укладав, договору не підписував. Позивач звернувся до представників відповідача з метою надання пояснень з приводу існування договору оренди його земельної ділянки і йому в усній формі було повідомлено про той факт, що 10.01.2014 року між ним та ФГ «Орбіта-СМ» було укладено договір оренди, за яким він надав відповідачу на 49 років право користування зазначеною земельною ділянкою та надано ксерокопію першої і останньої сторінок договору оренди землі № 26/2-14 від 10.01.2014. Інші сторінки договору позивачу відмовились надати. Як вбачається з наявних сторінок договору, в розділі «Реквізити сторін. Орендодавець» стояв підпис, який позивач не робив та не є його. У зв`язку з вищевказаним позивач був вимушений звернутися до суду з цією позовною заявою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Крім того відповідачем було надано відзив, відповідно до якого відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою з огляду на наступне. Між ФГ «Орбіта-СМ» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки № 26/2-14 від 10.01.2014, за умовами якого орендодавець передав у строкове платне користування орендарю свою земельну ділянку площею 5,54 га. Договір укладено у простій письмовій формі. Укладенню цього договору передували перемовини між сторонами. Так, [PERSON] у розмові повідомив голову ФГ «Орбіта-СМ» про те, що його право власності на земельну ділянку не внесено до державного реєстру, а тому з метою укладення вказаного договору позивач видав довіреність на ім`я [PERSON] , яка була посвідчена секретарем виконкому Григорівської сільської ради та зареєстрована в реєстрі за № 23. Вказана особа, діючи від імені позивача, подала до реєстраційної служби необхідні документи для внесення земельної ділянки до відповідного державного реєстру, після чого було укладено спірний договір. Всі перелічені обставини свідчать про дійсний намір позивача укласти договір оренди земельної ділянки. У зв`язку з важкою фінансовою ситуацією позивача та наміром його дружини поїхати закордон працювати, на прохання позивача відповідач виплатив йому суму орендної плати наперед за декілька років. Однак, жодних фінансових документів між сторонами через дружні відносини оформлено не було. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ?ЗП № 066455, виданого Запорізькою райдержадміністрацією 05.11.2002 року на підставі розпорядження Запорізької райдержадміністрації № 4/141 від 11.10.2002 року, [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 5,54 га, яка розташована на території Григорівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ?2304072112018, сформованого 19.03.2018 року, власником земельної ділянки площею 5,5400 га, розташованої на території Григорівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2322182400:05:001:0207 є [PERSON] . У витягу також зазначено, що 12.02.2014 року земельну ділянку передано в оренду ФГ «Орбіта-СМ» на строк 49 років (а.с.\~8, 9). До матеріалів справи відповідачем було додано копію оскаржуваного договору оренди земельної ділянки № 26/2-14 від 10 січня 2014 року, відповідно до якого [PERSON] передав в оренду ФГ «Орбіта-СМ» земельну ділянку площею 5,54 га з кадастровим номером 2322182400:05:001:0207 (а.с. 41-44). Строк оренди встановлений на 49 років. Приписами статті 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, який є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем при зверненні до суду обрано такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним. Цей спосіб захисту прямо передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Разом з позовною заявою позивачем [PERSON] було заявлене письмове клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтоване тим, що він не підписував оскаржуваний договір і довести цю обставину будь-яким іншим чином він не може. Позивачем в позовній заяві для можливості проведення зазначеної експертизи було викладено прохання витребувати від відповідача ФГ «Орбіта-СМ» оригінал оскаржуваного договору. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року було відкрите загальне позовне провадження по даній справі та витребувано від відповідача ФГ «Орбіта-СМ» вказаний договір. 09 січня 2019 року представник ФГ «Орбіта-СМ» ознайомився з матеріалами справи та з зазначеною ухвалою (а.с. 23). Оскільки протягом тривалого часу відповідачем не було виконано вимоги зазначеної ухвали, суд 28 листопада 2019 року повторно постановив ухвалу про витребування у відповідача ФГ «Орбіта-СМ» оскаржуваного договору (а.с. ). Вказана ухвала була отримана відповідачем 11 грудня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 69089 0051287 6 (а.с. 95). Протягом наступних судових засідань зазначений договір до суду відповідачем наданий не був, однак в судовому засіданні 02 червня 2020 року представником відповідача суду поданий наказ № 5 від 14 січня 2020 року, з якого вбачається факт призначення службового розслідування в ФГ «Орбіта-СМ» з метою визначення місця перебування примірника оскаржуваного договору (а.с. 118). В наступному судовому засіданні 30 червня 2020 року представником відповідача суду наданий Акт № 1 «Про результати службового розслідування» від 03 червня 2020 року, з якого вбачається, що в період з 26 грудня 2019 року по 07 січня 2020 року в приміщенні, де зберігаються документи ФГ «Орбіта-СМ», відбувся прорив труби водопостачання, внаслідок чого були пошкоджені документи, що там зберігались. Деякі до стану непридатності для ідентифікації. Розслідуванням встановлено, що серед зазначених документів міг бути й витребуваний договір (а.с. 122). Подальші дії, вчинені судом для витребування примірника зазначеного договору від третіх осіб, які не є учасниками справи (Запорізької РДА та Відділу з питань державної реєстрації та надання адміністративних послуг Запорізької районної державної адміністрації) не призвели до отримання судом оригіналу (примірника) вказаного договору. У відповідності до ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду ч. 10 ст. 84 ЦПК України. Вказана норма, в контексті доказів, необхідних для проведення експертизи, кореспондується з нормою ст. 109 ЦПК України, яка встановлює, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд констатує неможливість проведення почеркознавчої судової експертизи підпису на оскаржуваному договорі без надання експертові примірника цього договору. Крім того, суд погоджується з доводами позивача щодо неможливості будь-яким іншим чином довести факт непідписання ним оскаржуваного договору, ніж шляхом проведення почеркознавчої експертизи. Оскільки відповідачем при поданні 06 лютого 2019 року відзиву на позовну заяву суду було надано завірену представником копію договору оренди земельної ділянки №\~26/2-14 від 10 січня 2014 року, а ФГ «Орбіта-СМ» є стороною вказаного оскаржуваного договору, суд вважає доведеним факт наявності у відповідача вказаного договору, принаймні на дату складання відзиву. Оскільки першу ухвалу про витребування договору було постановлено судом 19 листопада 2018 року, а ознайомився з нею представник відповідача 09 січня 2019 року (як вбачається з його розписки на заяві про ознайомлення з матеріалами справи), суд приходить до висновку про ухилення відповідача від надання витребуваного судом доказу. На підтвердження цієї обставини свідчать також відомості, викладені в акті службового розслідування, який був досліджений судом. У вказаному акті зазначено, що втрата примірника оскаржуваного договору (якщо така дійсно мала місце, оскільки в самому акті міститься лише припущення цього) могла відбутися в період часу з 26 грудня 2019 року по 07 січня 2020 року, тобто більше ніж через рік після постановлення судом першої ухвали про витребування цього договору, та через 15 днів після отримання повторної ухвали про витребування договору. При цьому суд зазначає, що повторну ухвалу разом з судовою повісткою було отримано відповідачем 11 грудня 2019 року і в наступне судове засідання, яке відбулось 17 грудня 2019 року, відповідач примірник вказаного договору не надав. Зазначене, на думку суду, в достатній мірі свідчить про ухилення відповідача від надання доказу, без якого неможливе проведення експертизи. Таким чином суд, з урахуванням приписів статей 84 та 109 ЦПК України визнає факт, для з`ясування якого позивачем було подане клопотання про призначення експертизи і встановлення якого є єдиною можливістю для позивача захистити своє порушене право факт того, що підпис на оскаржуваному договорі від 10 січня 2014 року був виконаний НЕ позивачем [PERSON] . При цьому суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що вказаний договір від імені та за дорученням [PERSON] міг бути підписаний іншою особою [PERSON] , враховуючи наступне. В матеріалах справи дійсно міститься копія довіреності від [PERSON] від 08 січня 2014 року (а.с. 125). Однак, як вбачається зі змісту цього документа, [PERSON] уповноважив [PERSON] подавати від його імені заяви, розписуватися за нього, отримувати технічну документацію та одержувати документи, в тому числі свідоцтва про державну реєстрацію, витягів з державних реєстрів та ін. та їх копій, підтверджуючих право власності [PERSON] на об`єкти нерухомого майна (земельні ділянки), та виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням довіреності (а.с. 125). В той же час, вказаною довіреністю [PERSON] не уповноважував [PERSON] підписувати договір про надання в оренду нерухомого майна земельної ділянки. Крім того оскаржуваний договір підписаний від імені [PERSON] , а не від імені його представника [PERSON] , що мало б місце при наявності у неї повноважень підписувати такий договір за довіреністю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved