Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.180, 182, 183 СК України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення кожною дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення відповідачу; про причини неявки позивач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. В судовому засіданні позивач погодився на заочний розгляд справи, позовні підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії І-БК № 085854 та серії 1-ТП № 118676. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 17.07.2014 року у справі № 286/3282/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають з матірю та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою Бігунської сільської ради Житомирської області від 05.06.2015 року № 768. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі визначеному у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved