Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №607/3068/16-ц посилаючись на те, що при зверненні до суду із позовом про визначення місця проживання дітей, у прохальній частині позовної заяви ним була заявлена також вимога про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повнолітня. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2017 року та постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року його позовні вимоги задоволено повністю, визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом із ним як батьком за адресою: [ADDRESS] , однак при винесенні зазначеного рішення судом не було вирішено питання з приводу стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник-адвокат Бурко О.В. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали та просять її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду письмову заяву в якій вказала, про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей визнає. Питання про ухвалення додаткового судового рішення просить розглядати у її відсутності. Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явились, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи належно повідомлялись. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із наступним. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2017 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] з участю служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, органу опіки та піклування Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей відмовлено. Стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2017 року залишено без змін. Оскільки рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за результатами перегляду судами апеляційної та касаційної інстанції не було скасовано, воно набрало законної сили 06 липня 2017 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення-ч.2 ст.270 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів цивільної справи №607/3068/16-ц, у позовній заяві [PERSON] окрім вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей із батьком було також заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повнолітня і зазначена позовна вимога була предметом судового розгляду. Рішенням суду від 12 травня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі, однак у резолютивній частині рішення суду не вирішено питання щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей, місце проживання яких визначено судом із батьком- [PERSON] та яка була предметом судового розгляду. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі - ч.ч.1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст.182 Сімейного Кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею сьомою Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» установлено, що з 1 січня 2016 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить - 1455 гривень. В ході судового розгляду не встановлено, що відповідач [PERSON] працює та має регулярний дохід. Водночас у судовому засіданні не здобуто будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем [PERSON] не може виконувати своїх аліментних обов`язків щодо утримання своїх трьох неповнолітніх дітей від шлюбу із позивачем. Враховуючи наведене, проаналізувавши заяву про ухвалення додаткового рішення та її мотиви, заслухавши думку учасників судового розгляду, зважаючи на те, що при ухваленні судового рішення у цивільній справі №607/3068/16-ц про визначення місця проживання неповнолітніх дітей із позивачем [PERSON] судом одночасно не було вирішено питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, хоча зазначена вимога була предметом судового розгляду, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення додаткового судового рішення у вказаній справі в частині заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повнолітня, рішення щодо якої не було ухвалено судом під час розгляду справи 12 травня 2017 року. Із врахуванням вищенаведеного у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved