Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірним спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частку спадкового житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований в установленому законом порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1079, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] належить, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частині, що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.10.2014 року за № 2597. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.05.1994 року, виданого Кам`янською сільською радою, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 39008387 від 26.11.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємців за законом першої черги згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] не має. Згідно із ч. 3 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), онуки правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем вони успадковують порівну в тій частині, яка б належала при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Онуком померлого [PERSON], який є спадкоємцем за законом, є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON], [PERSON], серії [NUMBER] від 26.04.1955 року, виданого Суворівським районним бюро РАЦСу, а також свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 31.01.1967 року. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було з'ясовано в судовому засіданні, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.10.2014 року за № 2597, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved