Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 20 квітня 2001 року бабуся їй подарувала жилий будинок, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Ботанічна, 33. 13 листопада 2003 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. З часу реєстрації між ними шлюбу її чоловік став проживати разом з нею і був зареєстрований за адресою: [INFO]. На початку 2014 року їхні шлюбні відносини припинились, спільного господарства вони не вели. [PERSON] почав проживати окремо з іншою жінкою. 04 листопада 2014 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Внаслідок розірванню шлюбу [PERSON] перестав бути членом її сімї. Відповідач вже понад 6 місяців відсутній за адресою домоволодіння позивача, відповідач фактично проживає [INFO], і за ним відповідно до не може бути збережено право мешкання у жилому приміщенні позивача згідно ст. 71 Житлового кодексу України. Вказаний факт беззаперечно підтверджується актами обстеження будинковолодіння, складеним депутатом Малютянської сільської ради [PERSON], а саме від 15.10.2014, 24.10.2015, 23.12.2014, 20.02.2015 та 22.05.2015 р. Відповідач добровільно відмовляється зніматись з реєстрації в казаному житловому приміщенні, тому з вини відповідача позивачу створені перешкоди у нормальному розпорядженні майном. Тому позивач просила, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком під № 33 по вул. Ботанічна в с. Малютянка, зобовязати [PERSON] знятися з реєстрації у Києво-Святошинському відділі ДМС України в Київській області. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Представник Управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не зявився. Суд, вислухавши думку учасників процесу та покази свідків, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОК № 096439, 04 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ у Київській області внесено актовий № 197. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне «Вілінчук». 20 квітня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір дарування будинку, відповідно до умов п. 1 якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар будинок № 33, що знаходиться в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області. Будинок розташований на земельній ділянці, що перебуває у відданні Малютянської сільської ради. Площа земельної ділянки бюро технічної інвентаризації не визначена. Житлова площа будинку вцілому становить 83,2 кв.м. бідя будинку є: сарай літ. «Б», погріб під літ «Б», сарай-прибудова літ. «Г», колодязь № 6, огорожа № 1-5, прибудова літ. «Д», навіс літ. «Є», вбиральня літ. «Ш», прибудова літ. «В», замощення № 7, гараж літ. «З», душ літ. «К». У власність обдарованої переходить будинок з усіма надвірними будовами. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 6132253 від 05 січня 2005 року на підставі Договору дарування від 20 квітня 2001 року [PERSON] на праві власності належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Ботанічна, 33. Згідно наявної в матеріалах справи будинкової книги по будинку № 33 по вул. Ботанічна в с. Малютянка вбачається, що [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку. Згідно ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. П. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач послалась на ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, відповідно до якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Однак, суд, не може погодитись з таким обґрунтування позову, оскільки дана правова норма не врегульовує спірні відносини що виникли між позивачкою та відповідачем, та не може бути до них застосовна для захисту прав позивача. За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові в повному обсязі

Outcome: dismissed