Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, а саме просить встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки по вул. Хліборобна,43 в м. Тернополі, яка належить відповідачу, яким надати позивачу право проходу, проїзду на велосипеді та право проїзду на транспортному засобі до належної їй земельної ділянки, площею 0,1га, що розташована за адресою вул.Хліборобна, 43А м.Тернопіль. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Хліборобна,43а в м. Тернополі, а також земельна ділянка площею 0,1га, яка розташована по вул. Хліборобна,43а в м. Тернополі, також її батько є власником земельної ділянки площею 0,0089га, яка розташована по вул. Хліборобна,43а в м. Тернополі. Вказані земельні ділянки межують із земельною ділянкою відповідача [PERSON], зокрема через земельну ділянку останньої проходить прохід та проїзд до земельної ділянки, яка належить позивачу та на якій розташований її житловий будинок. У 2013 році [PERSON] приватизувала свою земельну ділянку та станом на сьогоднішній день не дотримується вимог добросусідства і не дає можливості користуватися проходом та проїздом до земельної ділянки та житлового будинку, що належить позивачу, чинить різні перешкоди. З огляду на це, позивач вважає порушеними його права, як власника майна та просить суд позов задоволити. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просять встановити [PERSON] безоплатний земельний сервітут шириною 3, 5 метра на право проходу та проїзду до житлового будинку 43а по вул. Хліборобній в м. Тернополі, через частину земельної ділянки по вул.Хліборобній 43, належну [PERSON], відповідно до варіанту 2 Додатку №2 до висновку земельно - технічної експертизи від 15.03.2016 року за №142/ 16-22, складеної судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення позовних вимог, відповідно до варіанту 2 Додатку №2 до висновку земельно - технічної експертизи від 15.03.2016 року за №142/ 16-22, складеної судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ, а саме щодо встановлення [PERSON] безоплатного земельного сервітуту шириною 3,5 метра на право проходу та проїзду до житлового будинку 43а по вул. Хліборобній в м. Тернополі, через частину земельної ділянки по вул.Хліборобній 43, належну [PERSON], з покладанням на [PERSON] витрат, пов'язаних з перенесенням господарської будівлі, що розташована на земельній ділянці, належній [PERSON], з використанням існуючих будівельних матеріалів. Сторона позивача суду повідомила, що не має заперечень щодо понесення витрат пов'язаних з перенесенням господарської будівлі, що розташована на земельній ділянці, належній [PERSON], з використанням існуючих будівельних матеріалів. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. [PERSON] реєстраційного посвідчення виданого 12.05.2005р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування посвідченого Другою Тернопільською держнотконторою 26.04.2005р. за реєстром №1-516, належить житловий будинок №43а по вул.Хліборобна в м. Тернополі. [PERSON] з Державного земельного кадастру від 16.08.2013р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер 6110100000:01:005:0039), яка розташована по вул. Хліборобна, 43а в м. Тернополі. Дана земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до Держаного акту від 21.03.2006р. серії ЯГ №015329, батько позивачки - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0089 га., яка розташована по вул. Хліборобна, 43а в м. Тернополі, для ведення особистого селянського господарства Вищезазначені земельні ділянки, межують з земельною ділянкою відповідача [PERSON], яка розташована по вул. Хліборобна, 43 в м. Тернополі, яка належить їй на праві приватної власності на підставі Держаного акту від 11.04.2002р. серії РІ №665679. Безпосередньо через земельну ділянку відповідача [PERSON] проходить прохід та проїзд до земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, що належать позивачу [PERSON] Під час оформлення документів на приватизацію [PERSON] 25.11.2013 року надала [PERSON] нотаріально завірену Заяву, в якій зазначена її згода на використання земельної ділянки, яка розташована по вул. Хліборобна, 43 в м. Тернополі, для проходу та проїзду позивачем до земельної ділянки, розташованій по вул. Хліборобна, 43а в м. Тернополі що належить їй на праві власності. Як стверджує позивач, станом на сьогоднішній день, відповідач не дотримується вимог добросусідства і не дає можливості їй користуватися цим проходом та проїздом, чинить різні перешкоди, висловлює своє незадоволення. Найбільшою з перешкод є те, що відповідач час від часу закриває на замок виїзні ворота (ключа від замка позивачу надає), що позбавляє її можливості проїхати до своєї земельної ділянки з житловим будинком. Із кадастрового плану земельної ділянки (кадастровий номер 6110100000:01:005:0039), що є Додатком до [PERSON] з Державного земельного кадастру та Плану встановлення меж земельної ділянки, вбачається, що іншої обхідної дороги до земельної ділянки та житлового будинку по вул. Хліборобна,43а в м. Тернополі що належить позивачу, окрім проходу чи проїзду через земельну ділянку по вул. Хліборобна,43 в м. Тернополі не має. [PERSON] висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ [PERSON] за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №142/16-22 від 15.03.2015р.: [PERSON] ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17.04.1992 № 44 технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці площею 0,1га. за адресою: вул. Хліборобна, 43 в м.Тернополі, яка належить згідно державного акту серії РІ №665679, виданого 11.04.2002 року [PERSON] для влаштування проходу та проїзду на транспортному засобі до земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: вул. Хліборобна, 43А, в м. Тернополі, кадастровий номер 6110100000:01:005:0039 можлива. Встановлення земельного сервітуту для влаштування проходу та проїзду на транспортному засобі до земельної ділянки площею 0,1га, що розташована за адресою: вул. Хліборобна, 43А, в м. Тернополі, кадастровий номер 6110100000:01:005:0039, на земельній ділянці площею 0,1га. за адресою: вул. Хліборобна, 43 в м. Тернополі, яка належить згідно державного акту серії РІ №665679, виданого 11.04.2002 року [PERSON] можливий у двох варіантах (Дод.№1, Дод.№2).[PERSON] першого варіанту (Додаток №1) влаштування земельного сервітуту можливе без знесення існуючої господарської будівлі, а при другому варіанті (Додаток №2) встановлення земельного сервітуту тягне за собою більш обтяжливий варіант із знесенням господарської будівлі. [PERSON] першого варіанту (Додаток №1) земельна ділянка, належна [PERSON] обтяжується у використанні подвір'я. [PERSON] другого варіанту (Додаток №2) земельна ділянка, належна [PERSON] не обтяжується у використанні подвір'я, однак потребує знесення її господарської будівлі, що значно ускладнює можливість встановлення земельного сервітуту згідно другого варіанту. Шляхи для проїзду транспортних засобів на земельній ділянці за адресою м.Тернопіль, вул. Хліборобна, 43 належній [PERSON] на підставі державного акту серії РІ №665679 не нанесені. Однак, станом на день обстеження об'єкту дослідження, шляхи для проїзду транспортних засобів по земельній ділянці [PERSON] існують. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтримав надані ним висновки від 15.03.2015р. судової земельно-технічної експертизи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позовних вимог з наступних мотивів. [PERSON] із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. [PERSON] статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. [PERSON] статті 319 ЦК (Цивільного кодексу) України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). [PERSON] статті 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до статті 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. [PERSON] статті 98 ЗК (Земельного кодексу) України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. [PERSON] ч. 1 статті 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Хліборобна,43а в м. Тернополі, та земельної ділянки площею 0,1га, яка розташована по вул. Хліборобна,43а в м. Тернополі, також її батько є власником земельної ділянки площею 0,0089га, яка розташована по вул. Хліборобна,43а в м. Тернополі. Вказані земельні ділянки межують із земельною ділянкою належною відповідачу [PERSON] Позивач [PERSON] не має змоги дістатися своєї земельної ділянки та житлового будинку не маючи доступу до земельної ділянки відповідача [PERSON] З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про необхідність встановлення [PERSON] безоплатного земельного сервітуту шириною 3,5 метра на право проходу та проїзду до житлового будинку 43а по вул.Хліборобній в м.Тернополі, через частину земельної ділянки по вул. Хліборобній 43, належну [PERSON], відповідно до варіанту 2 Додатку №2 до висновку земельно - технічної експертизи від 15.03.2016 року за №142/16-22, складеної судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ, з покладанням на [PERSON] витрат, пов'язаних з перенесенням господарської будівлі, що розташована на земельній ділянці, належній [PERSON], з використанням існуючих будівельних матеріалів [PERSON] ч. 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. [PERSON] ч. 2 статті 86 ЦПК України, кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Отже, оплату за проведення експертного дослідження слід покласти на сторони спору в межах уже понесених витрат та стягнути звідповідача на користь позивача 243,60грн.

Outcome: approved