Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати недійсним Заповіт [PERSON] від 29 серпня 2018 року щодо заповідання квартири за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), який посвідчено у Безуглівській сільській раді Згурівського району Київської області (номер у Спадковому реєстрі 63691848). Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із відкриттям спадщини та на підставі заяви двоюрідної сестри спадкодавця - [PERSON] 28.12.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. заведено та зареєстровано спадкову справу № 14/2018. До складу спадщини входить квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на праві власності. 28.12.2018 року з метою встановлення наявності заповітів, складених спадкодавцем [PERSON] за життя, нотаріус перевірив Спадковий реєстр та встановив, що будь-які заповіти [PERSON] на момент відкриття спадщини та реєстрації спадкової справи № 14/2008 відсутні. Разом з тим, 05.02.2019 року до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. звернувся відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, а саме: квартири [ADDRESS] . Разом із вказаною заявою про прийняття спадщини від 05.02.2019 року [PERSON] нотаріусу було надано заповіт від 29.08.2018 року, який начебто складений і підписаний [PERSON] та посвідчений у Безуглівській селищній раді Згурівського району Київської області 29.08.2018 року о 15 год. 05 хв., однак зареєстрований у реєстрі лише 31.01.2019 року. Проте, заповіт від 29.08.2018 року складено та підписано не [PERSON] , а іншою особою, що встановлено судовою почеркознавчою експертизою від 27.06.2019 року, проведеною в рамках кримінального провадження № 42019101060000086 від 27.03.2019 року. Крім того, 05.04.2019 року у рамках кримінального провадження проведено огляд жорсткого диску, який знаходився у персональному комп`ютері спадкодавця [PERSON] , що використовувався останнім за своїм місцем проживання, та відповідно до протоколу огляду речей встановлено, що 29.08.2018 року о 10.11, 14.29, 14.34, 16.20, тобто у день та час, коли [PERSON] нібито складав та підписував заповіт у с. Безуглівка Згурівського району Київської області. Крім того, відповідно до документів, наданих ПрАТ «Київстар» в рамках кримінального провадження, мобільний телефон [PERSON] 29.08.2018 року знаходився у межах баз станцій мобільного зв`язку, які розташовані за адресами: [ADDRESS] , готель «Турист». Оскільки заповіт від 29.08.2018 року складено та підписано не [PERSON] , а іншою особою, він не містить волевиявлення спадкодавця та не відповідає його волі, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року прийнято позову заяву та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання заповіту недійсним, постановлено провести розгляд справи у порядку загального позовного провадження. (а.с. 55-57) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року підготовче засідання закрито та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання заповіту недійсним, призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 69-70) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви та відповіді на відзив відповідача на позовну заяву, що долучено до матеріалів справи. У якому наведено доводи на спростування тверджень сторони відповідача щодо належності доказів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. (а.с. 97-100) Відповідач [PERSON] та його уповноважений представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, з підстав, що містить письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 76-79), відповідно до якого відповідач вважає докази, на які посилається позивач, здобуто в рамках кримінальної справи з порушенням кримінального процесуального кодексу України, зокрема, огляд речей проводився без понятих, огляд персонального комп`ютера проводився після того, як квартира була захоплена, і факт, що саме цей комп`ютер знаходився за адресою проживання спадкодавця і належав останньому не доведено. Крім того, відповідачем зауважено, що при проведенні почеркознавчої експертизи експерт проявив упередженість, зробивши висновок про підробку заповіту, в той час як на експертизу було надано зразки документів 2005 року та 2007 року. Крім того, спадкодавець [PERSON] був особою похилого віку та часто забував телефон дома. Відповідач доглядав спадкодавця за життя, піклувався про нього, займався його похованням. Разом з тим, позивач не надала жодних доказів, посилаючись лише на матеріали кримінального провадження, де вина відповідача не доведена. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення суду відповідно до норм чинного законодавства. (а.с. 111) Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази та показання допитаних у судовому засіданні свідків, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідною сестрою спадкодавця [PERSON] , [INFO] , за родинною лінією батьків [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 43, 44, 45, 46) На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.04.1997 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON] , [INFO] , належить на праві власності квартира [ADDRESS] . (а.с. 14-15, 16, 17) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 11.12.2018 року, актовий запис № 2248. (а.с. 9) 28.12.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої нотаріусом зареєстровано спадкову справу № 14/2018 (№63569495). (а.с. 12, 13) 28.12.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. зроблено витяг зі Спадкового реєстру, відповідно до якого станом на 28.12.2018 року заповіт від імені [PERSON] у Реєстрі відсутній. (а.с. 18) 05.02.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. із заявою про прийняття спадщини, а саме: квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області 29.08.2018 року за реєстровим № 5, та зареєстрованого у Спадковому реєстрі - 31.01.2019 року. (а.с. 19, 20, 41) 14.03.2019 року з а договором на організацію та проведення поховання від 12.12.2018 року [PERSON] здійснив поховання померлого [PERSON] на Байковому кладовищі, що підтверджено Довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва від 14.03.2019 року. (а.с. 85, 86) Згідно Висновку експерта, складеного у рамках кримінального провадження № 42019101060000086 від 27.03.2019 року судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 27.06.2019 року № 17-3/992: «Підпис від імені [PERSON] у Заповіті від 29.08.2018 року виконано не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у Заповіті від 29.08.2018 року виконано під впливом на виконавця збиваючих факторів, ймовірніше за все, штучного характеру (намагання особи наслідувати почерк (підпис) іншої особи». На експертизу було надано об`єкти дослідження за 2005, 2007, 2018 роки. (а.с. 25-32) Згідно протоколу огляду речей, складеного прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 у зв`язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 42019101060000086 від 27.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, проведено огляд жорсткого диску, який знаходився у персональному комп`ютері [PERSON] , що використовувався останнім за своїм місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що 29.08.2018 року о 10.11, 14.29, 14.34 та 16.20 годині, тобто у день та час, коли [PERSON] нібито складав та підписував заповіт у с. Безуглівка Згурівського району Київської області. (ас. 33-37) Порядок спадкування за заповітом регламентується Главою 85 Книги шостої Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1233 шостої Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до статті 1247 Цивільного кодексу України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.1251-1252 цього кодексу. Відповідно до статті 1248 Цивільного кодексу України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Відповідно до частин першої та третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною другою статті 1257 Цивільного кодексу України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У статті 1257 Цивільного кодексу України встановлено спеціальні підстави для нікчемних та оспорюваних заповітів, тому на недійсні заповіти не поширюється загальне правило про підставу недійсності правочину, закріплені в частині першій статті 215 ЦК України. (висновки Верховного Суду у Постанові від 13 лютого 2019 року (Справа № 473/1584/16-ц) Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є вимоги позивача [PERSON] як спадкоємця за законом після смерті спадкодавця [PERSON] про визнання недійсним заповіту, складеного нібито [PERSON] 29.08.2019 року, який посвідчено у Безуглівській сільській раді Згурівського району Київської області (номер у Спадковому реєстрі 63691848) щодо заповідання квартири за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , з підстав вчинення заповіту за відсутності волевиявлення спадкодавця на вчинення оспорюваного заповіту. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним Заповіту від 29.08.2019 року, складеного від імені спадкодавця [PERSON] відносно квартири [ADDRESS] , номер у Спадковому реєстрі 63691848), - оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази відсутності волевиявлення заповідача щодо вчинення оспорюваного правочину з огляду на висновок почеркознавчої експертизи від 27.06.2019 року, проведеної в рамках кримінального провадження за № 42019101060000086 від 27.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 25-32), яким встановлено виконання у Заповіті підпису від імені спадкодавця [PERSON] не спадкодавцем, а іншою особою з наслідуванням підпису спадкодавця [PERSON] . При цьому в матеріалах справи відсутні докази спростування факту належності та допустимості доказової бази щодо встановлених фактичних даних в обґрунтування вимог позивача. Таким чином, позивачем доведено факт відсутності з боку спадкодавця волевиявлення на вчинення оспорюваного заповіту, який є недійсним відповідно до обраного позивачем способу захисту порушеного права, у порядку частини 2 статті 1257 ЦК України. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання заповіту недійсним, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий зір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношень ні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2019 року становить 1 921,00 грн. Таким чином, ураховуючи задоволення позову немайнового характеру, а також звільнення позивача від сплати судового збору у порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідачем в дохід держави має бути сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved