Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 11 січня 2000 року, який було зареєстровано Нововолинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблено актовий запис за №4 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають троє дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, за час спільного життя між нею та відповідачем не досягнуто взаєморозуміння, їх характери є несумісними. Відповідач зловживає спиртними напоями та на цьому ґрунті влаштовує сімейні скандали, ображає позивачку нецензурними словами, що негативно відображається на їхніх сімейних відносинах. Крім цього, відповідач не забезпечує сім'ю матеріально. З викладених підстав просила шлюб, укладений з відповідачем, розірвати, оскільки за таких обставин сім'ю зберегти неможливо, а примирення уже є недоцільним. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, у своїй заяві позивач позов підтримала та просила його задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав, просив суд шлюб розірвати. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 11 січня 2000 року Нововолинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, вбачається, що сторони одружились 11 січня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 4 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Нововолинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 01.12.2000 року, та копіями свідоцтв серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими Підгородненською сільською радою Любомльського району Волинської області 09.06.2006 року та 18.07.2011 року відповідно (а.с.4-6). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved