Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року. Шлюб реєструвався Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №242. Від спільного життя мають одну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. З серпня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам та інтересам малолітньої дитини, а тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Спору про місце проживання дитини між ними немає, згоди щодо її утримання досягнуто, позивач буде виплачувати кошти на її утримання добровільно. Спору про поділ спільного майна між сторонами теж немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. До початку судового засідання від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище «Заламай». Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. \~\~\~Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Факт реєстрації шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №280466, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Факт наявності спільної дитини- Лябагова Єлісєя Олександровича, [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №558810, виданим виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. \~Згідно з ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» інваліди I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідач є інвалідом ІІ групи , що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.10.2016 року, а тому понесені позивачем судові витрати по справі не можуть бути покладені на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved