Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 27.04.1991 р. у Ватутінському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №51, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось через погіршення стосунків між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з червня 2016 р., їх окремого проживання, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження сімї вважає неможливим, на примирення категорично не згодний. Просив позов задовольнити, розірвати шлюб . У судове засідання зявився позивач, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не зявилась, із позовною заявою ознайомлена 18.04.2017 р., про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, поважність причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень не надала. За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти такого вирішення\~ справи не заперечує.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, 26 років, починаючи з 27.04.1991 р. перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №51, від якого мають двох повнолітніх дітей, доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та паспорта (а.с. 2-3, 5). У судовому засіданні [PERSON] додатково пояснив, що сімейні відносини з відповідачем погіршились саме з вини відповідача, яка виявляла до нього байдужість після перенесення ним інсульту у 2015 р., а також у звязку з відсутністю в нього можливості працювати та заробляти грошові кошти, необхідністю погашення отриманого кредиту на навчання сина. Отримав ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням з 01.08.2016 р. Враховуючи відношення відповідача до нього, переїхав у червні 2016 р. з постійного місця проживання до іншої жінки (а.с.4). Позивач зазначив про категоричну відмову від примирення та збереження сімї, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, а тому відсутні підстави щодо застосування заходів щодо примирення подружжя. Відповідно до положень ст.ст. 55, 56 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, згідно ст.ст. 75, 76 цього Кодексу передбачено право на утримання (аліменти) того із подружжя, який є непрацездатним (інвалід ІІ групи), потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо його колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Із наведених обставин, які не спростовані відповідачем, встановлено, що сімя сторін розпалась остаточно після 26 років сімейного життя, з вини обох з подружжя, які не дійшли спільної згоди щодо вирішення життєвих проблем, відсутності у них намагання до примирення після їх окремого проживання з червня 2016 р., у тому числі нездійсненням відповідачем належного догляду та допомоги чоловіку після перенесення ним інсульту, що призвело до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин та їх окремого проживання, а тому є підстави вважати, що тривалий час шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки\~ не відповідає внутрішній волі позивача, суперечить його інтересам, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач зазначеного клопотання не подавала. Згідно ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, а тому суд стягує з відповідача в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 55-56, 75-76, 105, 110, 112-113 СК України,\~

Outcome: approved