Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить змінити розмір аліментів, які стягуються із нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], зменшивши їх до 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Посилається на те, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2015 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. На день звернення із заявою у нього змінився сімейний стан: 25 листопада 2017 року він уклав шлюб із [PERSON] Від сумісного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Вважає, що сума аліментів, які стягуються із нього, має бути зменшена в звязку із зміною його сімейного стану та народженням другої дитини. 12 вересня 2018 року було відкрито провадження і призначено судове засідання по даній справі. Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не направила. Надане представником відповідача через канцелярію суду 14.03.2019 клопотання з додатками по своїй сутті є відзивом на позов, тому прийняте до уваги судом бути не може. Крім того, доказів направлення його позивачеві також не надано. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач чи її представник 14.03.2019 до суду не з»явилися, повідомлені належним чином. В судовому засіданні 06.02.2019 зазначала про визнання позову частково: не заперечувала щодо зменшення розміру аліментів до 1/4 частки заробітку позивача. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2015 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с.4). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~даного рішення\~було вирішено\~стягувати із\~[PERSON]\~на користь\~[PERSON]\~аліменти на\~утримання сина\~[PERSON],\~31\~березня 2014\~року,\~в розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів заробітку,\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~28\~квітня 2015\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~ Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 238232, виданого Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, 25 листопада 2017 року позивач уклав шлюб із [PERSON], про що зроблений актовий запис № 398 (а.с.5). \~ \~ \~ \~Від сумісного проживання у шлюбі 25 квітня 2018 року у них народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ОК № 383201 від 28 квітня 2018 року (а.с.6). Згідно довідки, виданої 04 червня 2018 року депутатом Васильківської міської ради [PERSON], до складу сімї позивача, який проживає [INFO], входять: -[PERSON], [INFO], - дружина; -[PERSON], [INFO] син (а.с.7). Будь-яких інших доказів надано не було та не підтверджено пояснення позивача щодо того, що він працює не за місцем свого проживання, що потребує додаткових витрат, дружина його не працює. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами сімейного законодавства щодо обовязку батьків утримувати неповнолітніх дітей та їх правом на зменшення розміру стягуваних аліментів у випадку зміни матеріального чи сімейного стану, стану здоровя або інших обставин, що можуть вплинути на розмір сплачуваних аліментів. Відповідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в роз'ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Із часу призначення аліментів змінився сімейний стан позивача, він одружився, в цьому шлюбі у нього народився син [PERSON], 25 квітня 2018 року, який перебуває на його утриманні. Як вбачається із матеріалів справи, матеріальний стан сторін по справі з часу призначення аліментів не змінився, доказів протилежного сторонами подано не було. Приймаючи до уваги зміну сімейного стану позивача, те, що дана підстава є єдиною для зміни розміру аліментів, ту обставину, що батьки мають рівні обовязки по утриманню дітей, укладення нового шлюбу та народження дитини в цьому шлюбу не позбавляє позивача обовязку утримувати дітей від попереднього шлюбу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 192 СК України,

Outcome: partial