Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] про встановлення факту належності майна. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що протягом 1998-1999 років нею на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № 1 від 12.02.1999 року встановлено господарським способом тимчасову споруду торгівельний павільйон з літнім майданчиком за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а. Актами державної технічної комісії від 30.06.1999 року та від 22.07.1999 року підтверджено готовність торгівельного павільйону та літнього майданчику до експлуатації. За нормами законодавства, що діяло на момент спорудження та експлуатації торгівельного павільйону з літнім майданчиком, державній реєстрації підлягали тільки права власності на обєкти нерухомого майна, до яких малі архітектурні форми не відносились. Отже, [PERSON] не мала можливості оформити документи про належність їй на праві власності тимчасової споруди за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а. В 2013 році позивачка вирішила на місці торгівельного павільйону з літнім майданчиком побудувати капітальну будівлю здійснити реконструкцію малої архітектурної форми під кафе, для чого отримала відповідні дозволи. 08 лютого 2014 року в Інспекції державного архітектурно-будівлеьного контролю Дніпропетровської області зареєстровано декларацію про готовність обєкта (кафе) до експлуатації. З метою реєстрації права власності на реконструйований обєкт нерухомого майна позивачка звернулась до реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області, однак 05 серпня 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно винесла рішення № 14940459 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень з тих підстав, що [PERSON] не подано документи, які підтверджують виникнення, перехід та припинення прав власності на обєкт нерухомого майна до проведення його реконструкції. Таким чином, на даний час позивач не має можливості зареєструвати право власності на обєкт нерухомого майна кафе в звязку з відсутністю документів про належність їй колишнього торгівельного павільйону з літнім майданчиком, тому змушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту належності їй торгівельного павільйону з літнім майданчиком за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а. Ухвалою від 09 грудня 2015 року суд залучив до часті у справі Юрївське районне управління юстиції Дніпропетровської області як процесуального правонаступника відповідача, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] 06 січня 2016 року позивачка до початку розгляду справи по суті змінили предмет позову, подавши уточнену позовну заяву, та просила визнати за нею право власності на нерухоме майно будівлю кафе, розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а, яке споруджено шляхом реконструкції торгівельного павільйону з літнім майданчиком. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на будівлю кафе позивачки буде лише рішення суду про визнання права власності на обєкт нерухомого майна. Проти задоволення уточненого позову не заперечувала. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі дозволу на виконання будівельних робіт № 1 від 12 лютого 1999 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю при [PERSON] райдержадміністрації Дніпропетровської області, [PERSON] споруджений торгівельний павільйон з літнім майданчиком за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а. Готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації засвідчена актами державної технічної комісії №№ 79, 82 від 30.06.1999 р. та від 22.07.1999\~р. відповідно (а.с.\~14-16). Діючим на час встановлення торгівельного павільйону законодавством взагалі не було врегульовано порядок розміщення та реєстрації в будь-яких органах таких споруд. Лише 13.10.2000 року наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 227 затверджено Типові правила розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності, згідно з п. 2 яких мала архітектурна форма (надалі МАФ) для здійснення підприємницької діяльності це невелика споруда, яка виконується з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів, а стаціонарна мала архітектурна форма одноповерхова споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей (кіоск, одноповерховий павільйон, тощо). Протягом часу, коли позивачка розмістила та здійснювала експлуатацію торгівельного павільйону з літнім майданчиком, неодноразово змінювались нормативно-правові акти в сфері реєстрації прав власності на нерухоме майно. Зокрема, на час спорудження МАФу діяла Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 121 від 09.06.1998 року. Згодом Міністерство юстиції України наказом № 7/5 від 07.02.2002 року затвердило Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Але норми обох вказаних наказів не передбачали можливість реєстрації права власності на тимчасові споруди, а також споруди, не повязані фундаментом з землею. Торгівельний павільйон, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а, хоча і мав фундамент, але за своїми іншими технічними характеристиками відносився до малих архітектурних форм (а.с. 11-22), тому право власності на нього не підлягало державній реєстрації. Протягом 2013-2014 років позивачка на підставі виданих дозвільними органами документів провела реконструкцію торгівельного павільйону з літнім майданчиком під будівлю кафе та здала його в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованою в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 08.02.2014 року за № ДП 143140390110 (а.с.\~22-33). Причому ні відділом містобудування та архітектури [PERSON] районної державної адміністрації, яким 28.11.2012 року видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 2, ні Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, якою 24.01.2013 року видано декларацію про початок виконання будівельних робіт, не відмовлено [PERSON] у здійсненні реконструкції з підстав відсутності в останньої реєстрації права власності на торгівельний павільйон з літнім майданчиком. Право користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1225980500:02:001:0262, за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а, належить позивачці на підставі договору оренди землі від 30.11.2011 р. (а.с. 102-104). 06.06.2014 р. представник позивача [PERSON] звернувся до реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію права власності на збудоване кафе за вказаною вище адресою. 13.06.2014 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви у звязку із тим, що документи для державної реєстрації надані не в повному обсязі, а саме не подано документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення прав власності на обєкт нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а, до проведення його реконструкції. Згодом, 05 серпня 2014 року, державним реєстратором прийнято рішення № 14940459 про відмову у державній реєстрації права власності на кафе з цих же підстав (а.с. 34-35). Суд зазначає, що порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі по тексту Закон про реєстрацію) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За положеннями п. 1 ст. 18, п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону про реєстрацію свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема,\~фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Державна реєстрація прав проводиться на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Отже, державна реєстрація це підтвердження фактів виникнення, переходу або припинення права власності на нерухомість. В результаті дій з реєстрації право не виникає, воно вже повинно бути на момент звернення для реєстрації. Судом встановлено, що відповідач як орган державної реєстрації прав власності відмовляє [PERSON] в реєстрації права власності на будівлю кафе з підстав ненадання всіх необхідних документів для реєстрації такого права, зокрема, документів, які підтверджують виникнення, перехід та припинення прав власності на обєкт нерухомого майна до проведення його реконструкції. Не вирішуючи питання правомірності відмови в проведенні державної реєстрації, тому що це не відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, суд одночасно зазначає таке. Захист майнових прав особи здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист прав здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства. Виходячи з них, захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право. Потреба в захисті права виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Особа вправі звернутись до суду з вимогою про захист порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Саме відсутність документів про реєстрацію права власності на торгівельний павільйон з літнім майданчиком до проведення його реконструкції з обєктивних причин, зокрема, неврегульованості правовідносин зі спорудження та реєстрації малих архітектурних форм на момент розміщення позивачкою торгівельного павільйону з літньою площадкою, і стала підставою для звернення позивача з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку. [PERSON] правомірно очікувала, що, вчинивши всі необхідні дії, в результаті настання певних обставин отримає право власності на реконструйований обєкт, однак такі очікування досі залишаються нереалізованими. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли інші особи не визнають належності йому цього майна або унеможливлюється реалізація позивачем свого права власності у звязку з наявністю таких сумнівів в інших осіб, які оспорюють або не визнають таке право позивача. Відповідачем в такому позові може бути будь-яка особа, яка сумнівається у приналежності майна позивачеві, або не визнає за позивачем права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном. Отже, за обставин справи, вимоги про визнання права власності є необхідною умовою для досягнення позивачкою й іншої мети позову, а саме отримання правовстановлюючих документів на нерухоме майно. І визнання цього права судом є підставою (передумовою) для видачі органами державної реєстрації прав на нерухомість відповідних документів. У випадку, коли підставою для подання позову про визнання права виступає відсутність правовстановлюючих документів на майно, таке право можна буде вважати остаточно захищеним з моменту видачі відповідних документів спеціально уповноваженими органами. Оскільки позивачка у встановленому законодавством порядку, отримавши всі необхідні дозвільні документи, здійснила реконструкцію торгівельного павільйону з літнім майданчиком та здала до експлуатації будівлю кафе, мала правомірні підстави очікувати отримання в результаті таких дій права власності на нерухомість, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на нерухоме майно будівлю кафе, розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с.\~Варварівка, вул.\~Радянська, 117-а.

Outcome: approved