Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору доручення укладеного між ним та [PERSON], який діяв він імені відповідача [PERSON] в порядку передоручення від 26.08.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі якого позивачу була видана довіреність серії ВМХ №867700, зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 3079 на право представлення інтересів [PERSON] з будь-яких питань пов»язаних з експлуатацією, відчуженням продажем, обміном), передачею у найм ( оренду) або позичку, належного йому транспортного засобу марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ, а також договору доручення від 03.12.2010 року на підставі якого позивачу була видана довіреність серії ВРД №824786, зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №11789 на право користування та розпорядження автомобілем марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ удаваними, а також визнати за позивачем право власності на зазначений автомобіль на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26.08.2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчена довіреність відповідно до якої [PERSON] який діяв в порядку передоручення на підставі довіреності посвідченої 29.12.2007 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру за №13435 в порядку передоручення від імені [PERSON] уповноважив позивача на право представлення інтересів [PERSON] з будь-яких питань пов»язаних з експлуатацією, відчуженням продажем, обміном), передачею у найм (оренду) або позичку, належного йому транспортного засобу марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ, серії ВМХ №867700, яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 3079. У той же день між ним та [PERSON]В,, який діяв від імені відповідача було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу вказаного автомобіля та позивач в приміщенні нотаріальної контори передав [PERSON]В, грошові кошти за транспортний засіб. 03.12.2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчена довіреність на право користування та розпорядження транспортним засобом, серія ВРД №824786, яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №11789. Вказаною довіреністю [PERSON], уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] користуватися та розпоряджатися автомобілем марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ, належного йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) ТЗ ТЕА 021888 виданим та зареєстрованим ОРЕВ м.Тернопіль 27.11.1998 року. Довіреність видана з правом передоручення строком до 03.12.2013 року. Отримавши від позивача грошові кошти за автомобіль [PERSON], який діяв він імені відповідача, підтвердив його волю на відчуження автомобіля на користь позивача. Тому з врахуванням наведених обставин, вважаю, що договори доручення є удаваними та укладенні на приховання договору кіпівлі продажу автомобіля. Позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав та здійснювати розгляд справи у його відсутності. Відповідач позов визнав у повному обсязі, зазначивши, що спірний автомобіль проданий ним на підставі договору купівлі продажу укладеного в усній формі з наступним договором доручення. Кошти за вказаний автомобіль ним отриманні в повному обсязі . Жодних претензій до позивача з приводу спірного автомобіля він не має. Просив здійснювати розгляд справи у його відсутності про що подав заяву. Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) ТЗ ТЕА 021888 виданим та зареєстрованим ОРЕВ м.Тернопіль 27.11.1998 року. 26.08.2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчена довіреність відповідно до якої [PERSON], який діяв в порядку передоручення на підставі довіреності посвідченої 29.12.2007 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру за №13435, в порядку передоручення від імені [PERSON], уповноважив позивача на право представлення інтересів [PERSON] з будь-яких питань пов»язаних з експлуатацією, відчуженням продажем, обміном), передачею у найм (оренду) або позичку, належного останньому транспортного засобу марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ, серія довіреності ВМХ №867700, яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 3079. 03.12.2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчена довіреність на право користування та розпорядження транспортним засобом, серія ВРД №824786, яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №11789. Вказаною довіреністю [PERSON], уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] користуватися та розпоряджатися автомобілем марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ, належного йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) ТЗ ТЕА 021888 виданим та зареєстрованим ОРЕВ м.Тернопіль 27.11.1998 року. Довіреність видана з правом передоручення строком до 03.12.2013 року. На думку суду, позовні вимоги не грунтуються на вимогах закону, з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідач не заперечує, що [PERSON] була видана довіреність на право представлення інтересів [PERSON] з будь-яких питань пов»язаних з експлуатацією, відчуженням продажем, (обміном), передачею у найм (оренду) або позичку, транспортного засобу марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ та довіреність з метою відчуження автомобіля марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер №06458 ТІ, вказаний автомобіль було відчужено позивачу та отримано від нього грошові кошти. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, тобто між сторонами виникають права та обов`язки, але не ті, що випливають із змісту правочину. Одна з довіреностей на ім`я позивача була видана на право представлення інтересів [PERSON] з будь-яких питань пов»язаних з експлуатацією, відчуженням продажем, (обміном), передачею у найм (оренду) або позичку, транспортного засобу, а інша на право розпорядження автомобілем. Сплата коштів при видачі довіреності в такому випадку може свідчити лише про можливу домовленість сторін про те, що кошти виручені від продажу автомобіля залишаться у особи, на ім`я якої видано довіреність, проте зазначена обставина не свідчить про домовленість сторін на укладення договору купівлі - продажу автомобіля саме між ними. Позивач, отримавши довіреність представлення інтересів [PERSON] та довіреність на розпорядження автомобілем не став покупцем цього автомобіля та відповідно до вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, згідно з якою представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також інших осіб, встановлених законом і не міг стати стороною за договором купівлі - продажу цього автомобіля. Таким чином укладаючи договори доручення сторони домовилися про вчинення повіреним від імені довірителя дій, направлених на продаж автомобіля, проте таких дій протягом строку дії доручення позивач не вчинив. Строк дії довіреності від 03.12.2010 року закінчився 03.12.2013 року. На думку суду, оформлення договору купівлі - продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства. Видачу довіреності на транспортний засіб без укладення договору купівлі - продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Суд виходить з вимог п.7 та п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якими для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, серед інших документів додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Сторони не визначили питання про зняття автомобіля з обліку, сплату податків, платежів за огляд автомобіля, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, а також про оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку, а тому відповідно не досягли всіх істотних умов, визначених законом для укладення договору купівлі - продажу. Оскільки автомобіль на час видачі довіреності не був знятий з реєстраційного обліку, не було сплачено відповідні податки та збори договір купівлі - продажу не міг бути укладений, а тому суд приходить до переконання, що між сторонами було укладено договір доручення на право користування та розпорядження автомобілем, позивач за довіреністю не набув права власності на автомобіль, а тому застосувати наслідки договору купівлі - продажу неможливо. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання удаваним договору доручення та визнання права власнсті на автомобіль необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed