Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3527,00 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що він є власником ? частки квартири [ADDRESS], іншими співвласниками є [PERSON] (колишня дружина), якій належить ? частка квартири та [PERSON] (син), якому належить ? ідеальна частка квартири. 14 серпня 2008 року між ним та [PERSON] шлюб розірвано. Вказує, що відповідач зареєстрована та проживає за іншою адресою, однак вона постійно відвідує свого сина, залишається ночувати, користується усіма вигодами квартири. Однак. Відповідач протягом багатьох років не оплачує комунальні послуги, хоча повинна оплачувати пропорційно до своєї частки у спільній частковій власності на квартиру в розмірі ? від усіх видатків по оплаті житлово-комунальних послуг по утриманню вказаної квартири. Вказує, щ о неодноразово письмово звертався до відповідача із письмовими заявами про необхідність сплати своєї частки по житлово-комунальних послугах, однак жодної відповіді не отримав, тому змушений звернутись до суду із позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала пояснення про те, що відвідує свого сина, який проживає за адресою: [ADDRESS], готує йому їжу, однак особисто для себе не використовує житлово-комунальні послуги. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить по ? ідеальній частці квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією ухвали Залізничного районного суду м. Львові від 17 червня 2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25275303 від 10 лютого 2010 року (а.с.11,12). Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов'язує. Згідно із ч. ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, судом встановлено обов'язок співвласника брати участь у витратах на утримання майна, однак, сума витрат має бути підтверджена належними та допустимими доказами. Як на докази в підтвердження позовних вимог позивач покликається на розрахунок коштів по оплаті житлово-комунальних послуг квартири [ADDRESS], здійснений ним самим, однак суд не приймає такі докази до уваги, як належні та допустимі, оскільки такі не містять відомостей за якими тарифами здійснювався розрахунок, на підставі яких документів, до розрахунку не долучено жодної квитанції про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, що позбавляє суд можливості перевірити вказані розрахунки (а.с.8-10). Судом в судовому засіданні сторонам було роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій. Сторона позивача скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування правомірності стягнення частини коштів, сплачених за житлово - комунальні послуги в зазначеному у позові розмірі не надала. Суд розглянув справу на підставі наявних в справі доказів, що були безпосередньо ним досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed