Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Степанівської селищної ради в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах, що знаходилась у колективній власності ЗСАПТ «Прогрес», розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на його ім'я. Свою заяву мотивує тим, що він отримав сертифікат про право на земельну частку (пай), жодних дій по замовленню та виготовленню державних актів він не здійснював, але оригінал вищезазначеного сертифікату ним було втрачено. А тому на даний час для реалізації права вимоги на виділення земельної ділянки він вимушений звертатись до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила справу слухати у їх відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області до суду не з'явився, надавши заяву в якій просив справу розглядати за відсутністю представника відповідача, проти позову не заперечують. Відповідно до ч 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову суд ухвалює рішення в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Сумської районної державної адміністрації № 83 від 28.02.2001 року [PERSON], як члену ЗСАПТ «Прогрес» була надана земельна частка (пай), площею 4,30 в умовних кадастрових на території Степанівської селищної ради (а.с. 7). З дати отримання позивачем сертифікату останній не замовляв та не виготовляв державні акти на право власності на земельні ділянки, що підтверджується довідкою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 308/145-18 від 16.04.2018 року (а.с. 7). Але позивачем було втрачено оригінал вищезазначеного сертифікату. В зв'язку з втратою, він звертався до Сумської районної державної адміністрації з заявою про видачу дублікату сертифікату серії [NUMBER] (а.с. 8), але листом № 1768 від 06.06.2018 року позивача було повідомлено, що виготовити дублікат сертифікату на ім'я [PERSON] неможливо, оскільки сертифікат виготовляється в одному екземплярі, який передається власнику особисто (а.с. 9). Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачем [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом після смерті останньої.

Outcome: approved