Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення боргу з відповідачки [PERSON] в сумі 35\~078, 03 грн. мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03.11.2012 року відповідачка отримала у нього позику в сумі 7\~200.00 грн., яку зобов»язалася повернути до 31.12.2012 року, а 11.07.2013 року отримала позику в сумі 13\~400.00 грн., яку зобов»язалася повернути до 01.09.2013 року. Вказане підтверджується письмовими розписками, оформленими як договір позики, від 03.11.2012 року та 11.07.2013 року. У вищевказані строки відповідачка на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернула. Станом на 22 жовтня 2015 року заборгованість з врахуванням індексу інфляції становить 35 078.03 грн. Відповідачка на даний час відмовляється повернути кошти, а тому позивач просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідачки [PERSON] грошові кошти в сумі 35\~078.03 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити в повному обсязі та справу слухати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася, хоч про день та час слухання справи була належно повідомлена. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про слухання справи у її відсутності не заявила, що дає підстави відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглядати у її відсутності на підставі наявних у ній доказів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі дав їм оцінку, і вважає, що заявлені вимоги є підставними. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Судом встановлено, що між сторонами 03.11.2012 року та 11.07.2013 року було укладено договора позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] 7\~200.00 грн., які вона зобов»язалася повернути до 31.12.2012 року, та 13\~400.00 грн., які відповідачка зобов»язалася повернути до 01.09.2013 року, проте своїх зобовязань не виконала. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник, який просрочив виконання грошового зобовязання зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просрочення, а також 3% річних від просроченої суми. Згідно представленого розрахунку сума боргу становить 20600.00 грн., сума інфляційних втрат становить 14478.03 грн., які підлягають стягненню з відповідачки. Отже, всього до стягнення підлягає сума 35978.03 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати, а саме судовий збір в сумі 487.20 грн.

Outcome: approved