Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно, просить визнати за нею право власності на 9/10 частин спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 5,96 га в межах, передбачених планом, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району, яка належала спадкодавцю [PERSON]. Так як [PERSON] померла [INFO], залишивши на її користь заповіт від 12.03.2008 р., яким заповіла їй усе своє майно. [PERSON] спадщину прийняла, подавши до нотаріуса, у встановленому порядку заяву про прийняття спадщини за заповітом. Крім неї спадщину прийняв також її рідний брат - спадкоємець [PERSON], оскільки останній є інвалідом третьої групи, а тому має право на обов'язкову частку, й отже має право на 1/9 частину спадкового майна. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], крім [PERSON] і [PERSON] є також [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вона не має можливості належним чином оформити своє право на спадкове майно, так як відповідач неправомірно утримує у себе правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт на право приватної власності на землю, без якого нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, який повідомлений належним чином про день розгляду справи врученням судової повістки рекомендованим повідомленням, а тому суд ухвалив про розгляду справи у відсутність відповідача. З оглянутого свідоцтва про смерть від 10.09.2010 р. вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). З оглянутого Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-КР № 010488 вбачається, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 5,96 га, розташована на території Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва (8). Згідно заповіту, нотаріально посвідченого 12.03.2008 р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за № 44228052, [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] усе своє майно, даний заповіт не оспорювався і не скасовувався (а.с.40). Згідно заповіту, нотаріально посвідченого 01.07.2001 р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за № 50002105, [PERSON] заповіла відповідачеві [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 5,96 г, яка є предметом спору, даний заповіт не оспорювався (а.с.39). З наданого приватним нотаріусом [PERSON] листа вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] нею було зареєстровано спадкову справу за № 25/2010 за заявою відповідача [PERSON] від 24.09.2010 р. про прийняття спадщини, а також за заявою позивачки [PERSON] від 20.10.2010 р. про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило (а.с.37). Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі поданих сторонами і всебічно, повно та об'єктивно з'ясованих в судовому засіданні доказів встановлені наступні обставини. Земельна ділянка, яка є предметом спору, площею 5,96 га, розташована на території Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району, належала [PERSON] на праві приватної власності. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO], у зв'язку з чим після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить спірна земельна ділянка. Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно є особи першої лінії споріднення - позивач [PERSON], відповідач [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Про прийняття спадщини звертались позивач [PERSON] і відповідач [PERSON], інші особи на спадщину не претендували і заповіти не оспорювали, що підтверджується (а.с.37). Спадкодавець відносно спадкового майна двічі складала заповіт, вперше 01.07.2001 р., вдруге 12.03.2008 р., а тому, згідно ст.1254 ч.2 ЦК України, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт. Оскільки останній за часом складення заповіт стосується позивачки [PERSON], то саме вона має право на прийняття спадщини (а.с.37-40). В той же час, згідно ст.1241 ЦК України, відповідач [PERSON] незалежно від змісту заповіту має право на обов'язкову частку у спадщині, а саме на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. З доводами позивачки [PERSON] про те, що обов'язкова частка відповідача повинна становити 1/10 від спадкового майна суд погоджується з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено і визнається сторонами коло спадкоємців за законом їх є п'ятеро осіб - позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Як роз'яснюється в п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, до яких слід також віднести спадкоємців, що відмовилися від прийняття спадщини; не прийняли спадщину; усуненні від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення. Тобто, при обчисленні розміру обов'язкової частки враховуємо всіх спадкоємців за законом, які могли спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом. У п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992р. №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», міститься вказівка, що при обчислені розміру обов'язкової частки враховуються всі спадкоємці за законом, які могли бути закликані до спадкування (і ті, що не прийняли спадщину або відмовилися від неї). Таким чином в разі спадкування за законом, спадкоємцями першої черги були б: позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] спадкували б порівну по 1/5 частині спадкового майна, отже розмір обов'язкової частки відповідача становить 1/10 частини спадкового майна, й саме на таку частку він має право. В судовому засіданні встановлено що, заяву про прийняття спадщини за заповітом подала позивачка [PERSON], та відповідач [PERSON], подав заяву про прийняття спадщини на обов'язкову частку у спадщині. Інші спадкоємці у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подавали, а тому відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі покладаються на сторону на користь якої винесено рішення, тому враховуючи те, що позов задоволено повністю суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 805, 26 грн., що підтверджуються квитанціями про сплату судового збору (а.с.14-15).

Outcome: approved