Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просили визнати за нею право власності на 59/100 частин домоволодіння №5 по вулиці Островського в м. Херсоні загальною площею 56,3 кв.м, житловою площею 31,5 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 28 липня 2015 року. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення Народного суду Комсомольського району м. Херсона від 13.02.1967 р., за [PERSON] закріплено частину домоволодіння, розташованого по вул. Островського, 5 в м. Херсоні, а саме 59/100 частин домоволодіння. Вказане рішення зареєстроване в Херсонському бюро технічної інвентаризації, що підтверджено витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно №17031036 від 13.12.2007 р. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №263472 від 12.04.1995 року [PERSON] народилась 30 серпня 1957 року, матірю є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №920371, 10 січня 1975 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON]. Вказаний шлюб було розірвано 08 червня 1978 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КГ №328540, 16 лютого 1979 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON]. Вказаний шлюб було розірвано 14 листопада 1985 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КГ №443403, 18 грудня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON]. Вказаний шлюб було розірвано 08 серпня 1986 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу, внаслідок розірвання шлюбу, дружина відновила прізвище [PERSON]. [PERSON] померла 28 липня 2015 року у м. Херсоні, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КГ №198895 виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. 14.11.2015 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої [PERSON] Крім того, із заявою про відмову від спадщини за заповітом звернувся [PERSON] Державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори листом від 13.05.2017 р. №798/08-16 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], оскільки не надано правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцю. Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України Про власність громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ч.1\~ ст. 1268 ЦК України\~ спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1216 ЦК України\~ передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В ході розгляду справи судом встановлено, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, тому визнання права власності на спірне майно можливо тільки у судовому порядку. У звязку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом є такими, що \~засновані на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 1218, 1223, 1260, 1270 ЦК України, ст.ст.6-13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

Outcome: approved