Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом від 14.01.2019 року (надійшов до суду 22.01.2019 року), в якому просила суд визнати спільною сумісною власністю її та [PERSON] : \~ \~ \~ \~- квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 65,7, житлова площа (кв.м.): 39,2, опис: 3-кімнатна квартира на\~9-му поверсі\~ 9-поверхового житлового будинку;\~ \~ \~ \~ \~- побутову техніку: холодильник «Samsung»; пилосос «Rowenta»; пральну машину «Gorenje SensoCare»; кондиціонер «Idea»; телевізор «LG»; праску «Philips»; витяжку; духову шафу; поверхню для приготування їжі;\~ \~ \~ \~ \~- визначити частки у спільній сумісній власності її та [PERSON] , а саме у вказаній вище квартирі та побутовій техніці, рівними, тобто по 1/2 за кожним;\~ \~ \~ \~ \~- визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 65,7, житлова площа (кв.м.): 39,2, опис: 3-кімнатна квартира на 9-му поверсі 9-поверхового житлового будинку та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 65,7, житлова площа (кв.м.): 39,2, опис: 3-кімнатна квартира на\~ 9-му поверсі\~ 9-поверхового житлового будинку;\~ \~ \~ \~ \~- визнати за [PERSON] право власності на побутову техніку, а саме: холодильник «Samsung»; пилосос «Rowenta»; \~ \~ \~ \~пральну машинку «Gorenje SensoCare»; кондиціонер «Idea»; телевізор «LG»; \~ \~ \~ \~праску «Philips»; витяжку; \~ \~ \~ \~духову шафу; \~ \~ \~ \~ поверхню для приготування їжі;\~ \~ \~ \~ \~- стягнути із [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 1/2 частини вартості побутової техніки: холодильника «Samsung»; пилососа «Rowenta»; пральної машини «Gorenje SensoCare»; кондиціонера «Idea»; телевізора «LG»; праски «Philips»; витяжки; духової шафи; поверхні для приготування їжі, а саме 21148,50 грн.; \~ \~ \~ \~- стягнути із [PERSON] на її користь судові витрати у справі. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 08.03.2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис за №173. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Однак, 03.10.2017 року рішенням Саксаганського районного суду м.\~Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №214/4808/17 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Між тим, 12.03.2013 року вони спільно придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстроване за [PERSON] . До того ж, в період перебування у шлюбі, сторонами за спільні кошти було придбано побутову техніку, а саме: холодильник «Samsung», пилосос «Rowenta», пральну машину «Gorenje SensoCare», кондиціонер «Idea», телевізор «LG», праску «Philips», витяжку, духову шафу та поверхню для приготування їжі.\~ З 18.02.2017 року подружжя проживає окремо. Вона разом з донькою змушені були змінити місце проживання та почати мешкати у житлі її батьків. Водночас зі спірної квартири вона забрала лише їх з донькою особисті речі. Побутова техніка залишилась у користуванні відповідача. Так, [PERSON] вважає, що і квартира, і все що в ній знаходиться є його власністю. Таким чином, добровільно вирішити питання розподілу майна відповідач не бажає, а тому позивач змушена була звернутись до суду з даною позовною заявою. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] початково пред`явлені вимоги визнав частково, виклавши свою позицію у відзиві на позовну заяву (а.с.35-37). Зазначив, що не заперечує проти визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] спірної квартири, визначення часток у спільній сумісній власності рівними по 1/2 за кожним, визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири. В іншій частині позовні вимоги просив залишити без задоволення. Однак, в подальшому змінив свою попередню позицію та заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки квартира була придбана не за сумісні кошти подружжя, так як жоден з них не працював.\~ 29.09.2021\~року адвокат\~Ковалик М.Ф.,\~яка діє\~в інтересах\~відповідача [PERSON] ,\~подала письмові\~пояснення, в яких\~також посилалась\~на відсутність\~підстав для\~задоволення пред`явлених\~ [PERSON] \~позовних вимог. Свої позицію\~та заперечення\~представник відповідача\~мотивувала наступним.\~Так,\~в період\~перебування у\~шлюбі подружжям\~було придбано\~квартиру за адресою:\~ [ADDRESS] , вартістю 82\~600,00\~гривен,\~що відповідно\~до курсу\~долара становило\~10\~500,00\~доларів США.\~Відповідно до\~письмової розписки\~від 09.03.2013\~року,\~ [PERSON] передав\~ [PERSON] грошову\~суму у\~розмірі 11\~000,00\~доларів США.\~Згідно з\~розпискою повернення\~позики у\~доларовому еквіваленті\~в розмірі\~11\~000,00\~дол.\~США передбачалось\~у строк\~до 10.03.2018\~року. Зазначена боргова\~розписка у\~вигляді договору\~позики укладалась\~з метою\~придбання квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~так як\~в 2012\~році між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~а в\~листопаді 2012\~року від\~шлюбу народилась\~донька,\~враховуючи те,\~що у\~сторін,\~як у\~новоствореної сім`ї\~ще своїх\~особистих коштів\~на придбання\~квартири не\~було,\~відповідно кошти\~на придбання\~квартири та\~на її\~оформлення були\~взяті в\~позику,\~в інтересах\~сім`ї. Відповідно до\~ухвали Саксаганського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~від 30.08.2019\~року по\~справі №214/2724/19\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~за договором\~позики залишено\~без розгляду\~з підстав врегулювання спору, шляхом повернення боргу [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи зазначене, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання майна хоч і в період шлюбу, але за спільні сумісні кошти подружжя, так як відсутні докази джерела придбання квартири подружжям, а саме за спільні сумісні кошти, відповідно позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи характер та предмет доказування, рівень складності справи, обраний сторонами спосіб захисту, суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.07.2019 року витребувано від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацка Ярослава Олексійовича засвідчені у встановленому порядку копії всіх документів, що містяться в матеріалах нотаріальної справи, заведеної у зв`язку з оформленням договору купівлі-продажу квартири серії та номер 446 від 12.03.2013 року (а.с.54). Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не здійснювались. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожна окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Попередньо висловлену позицію підтримали: представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав, представник\~ відповідача [PERSON] в задоволенні позовної заяви просила відмовити.\~ Суд, вислухавши позицію сторін, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з такого. 08.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено актовий запис за №173 (а.с.86).\~ Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.11.2012 року (а.с.5).\~ 03.10.2017 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №214/4808/17 шлюб між подружжям розірвано (а.с.6). Судовим розглядом встановлено, що 12.03.2013 року, в період перебування сторін у шлюбі, ними було придбано нерухоме майно квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 65,7, житлова площа (кв.м.): 39,2, опис: 3-кімнатна квартира на 9-му поверсі\~ 9-поверхового житлового будинку. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №124241278 від 17.05.2018 року (а.с.7), а також наданими відповідачем та приватним нотаріусом копіями договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12.03.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком\~Я.О. (а.с.38-39, 58-59), витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1138444 від 12.03.2013 року (а.с.209). Відповідно до п. 4.9.2. договору купівлі-продажу квартири (а.с.38-39, 58-59) покупець свідчить, що на момент купівлі продажу даної квартири одружений з [PERSON] і купує нерухомість в спільну сумісну власність подружжя з письмової згоди дружини. [PERSON] , при цьому, подала письмову заяву-згоду (а.с.83), яка знаходиться на зберіганні у справах приватного нотаріуса Дацка Я.О. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про придбання ним спірної квартири за кошти, отримані у позику від [PERSON] у розмірі 11 000,00 доларів США, які надалі, після розірвання шлюбу між сторонами, повернуті особисто відповідачем кредитору. Так, в матеріалах справи містяться копія розписки від 09.03.2013 року (а.с.106) та ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.08.2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с.107) про залишення позовної заяви без розгляду.\~ Водночас, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2021 року (а.с.128-132) відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за вказаною розпискою від 09.03.2013 року. Вказаним рішенням, яке 14.07.2021 року набрало законної сили,\~ було встановлено обставини, які в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають додатковому доказуванню. Так, зокрема, встановлено відсутність оригіналу розписки від 09.03.2013 року та розписки про повернення боргу. В межах розгляду даної справи стороною позивача також не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, як і не було заявлено клопотання про витребування судом таких доказів у разі їх наявності. Відповідно до Конституції України, засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України. Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦК України. Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 Сімейного кодексу України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.\~\~ Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.\~ В силу ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду\~ від 06.02.2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 05.10.2020 року у справі №537/78/19. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, та оскільки іншої домовленості між сторонами щодо порядку володіння, користування та розпорядження спірною квартирою не було, виходячи з принципу рівності часток, квартира є спільною сумісною власністю, частки позивача і відповідача в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є рівними, а тому становлять: 1/2 частки цієї квартири власність [PERSON] , 1/2 частки - власність [PERSON] . За змістом абз. 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,\~ 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до\~ частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із\~ законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Так, позивачем заявлено про придбання в період шлюбу речей побутового призначення, а саме: холодильника «Samsung»; пилососа « [INFO] »; пральної машинки «Gorenje SensoCare»; кондиціонера «Idea»; телевізора «LG»; праски «Philips»; витяжки; духової шафи; поверхні для приготування їжі. Суд наголошує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, воно\~не може ґрунтуватися на припущеннях. Натомість, позивачем, відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів того, що зазначене в позовній заяві майно існує в об`єктивній реальності, що воно було придбане позивачем та відповідачем під час спільного проживання в шлюбі, так само як і не було надано до суду документів, які б дали змогу суду ідентифікувати майно, заявлене до розподілу. Так, по переліку майна, що зазначений позивачем в позовній заяві, відповідач щодо частини майна зазначив, що таке майно вийшло з ладу, з приводу деяких речей зазначив, що вони придбані не в новому стані. Надалі представник відповідача [PERSON] повідомила, що позивачеві відшкодована вартість майна. Таким чином, за відсутності даних про дійсну вартість майна, а також даних які ідентифікують його, позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України, за приписами якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Водночас заявлені стороною відповідача (а.с.118) вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження їх понесення не надано належних доказів, таких як детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених позивачем у зв`язку з їх виконанням витрат. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1476,13 грн. (а.с.1), сплаченого нею при подачі позову, тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1264,64 грн.

Outcome: partial