Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 18.07.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 07. У шлюбі в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя між ним та відповідачкою не склалося через несумісність характерів, внаслідок чого виникали постійні сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги. Впродовж останнього часу між ними припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. З 28.09.2013 року відповідачка не виконує свої материнські обов'язки, з ним та дітьми разом не проживає, не піклується та не цікавиться станом дітей. З посиланням на викладене , а також на норми СК України просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати, визначити місцем проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом з ним [PERSON] в [ADDRESS]. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом з ним [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема пояснив суду, що сімейне життя між ним та відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, відповідачка не займається вихованням дітей, внаслідок чого з 23.09.2013 року вони спільно не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідачка не замається вихованням дітей, самоусунулась від виконання обов'язків. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Проти розірвання шлюбу не заперечила , проте згідна на визначення тимчасового місця проживання дітей разом з батьком. Пояснила суду, що останній рік вони як подружжя проживали по окремих кімнатах, коли вона влаштувалася на роботу чоловік почав робити скандали. З 23.09.2013 року спільно не проживають, позивач вигнав її з будинку, вона іноді приходить в дитячий садок побачитися з дітьми. Оскільки вона не забезпечена житлом, згідна щоб діти проживали разом з батьком. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 18.07.2009 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 07, що стверджується свідоцтвом про одруження виданим виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, серії [NUMBER] від 18.07.2009 року, приєднаним до матеріалів справи/а.с.3/ У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 7/ та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 10/. Як встановлено судом, неповнолітні діти проживають разом з батьком [PERSON] у будинку в [ADDRESS] і вказані обставини сторонами не оспорювались . Згідно нотаріально завіреної заяви зареєстрованої в реєстрі за №284 від 03.03.2014 року, відповідачка [PERSON] у зв'язку із розірванням шлюбу не заперечує, щоб її неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишились проживати разом з батьком, [PERSON] за адресою [ADDRESS], копія якої приєднана до матеріалів справи /а.с. 8/. Майновий спір між сторонами відсутній . Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони не зійшлися характерами та неможливість сумісного проживання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. Строк на примирення наданий судом подружжю не дав бажаних результатів. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Обґрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір?ю. Судом встановлено, що сторони дійшли згоди про місце проживання своїх неповнолітніх дітей і спір між ними відсутній. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Враховуючи викладене, виходячи з рівності прав та обов'язків матері й батька відносно дитини, принципу 6 Декларації , положень Конвенції про права дитини та вимог положень ч. 2 ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та, ураховуючи те, що відповідачка згідна на визначення місця проживання своїх неповнолітніх дітей разом з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], а також про визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved