Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області актовий запис №4. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми і проживають разом з нею. Зазначила, що подружнє життя у них із відповідачем не склалося, на даний час у них немає спільних інтересів, кожний з них живе своїм життям, між ними зникло почуття любові та взаємоповаги. Вказала, що під час шлюбу відповідач зловживав алкогольними напоями, в стані алкогольного сп`яніння поводив себе агресивно, влаштовував сварки у присутності їхніх малолітніх дітей, а також мав місце факт заподіяння їй тілесних ушкоджень. Відповідач часто їздив на заробітки і у грудні 2019 року вона довідалась, що він проживає із іншою жінкою. Після цього [PERSON] забрав із дому усі свої речі і з того часу вони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин подальше збереження сім`ї стало неможливим, оскільки їхній шлюб носить формальний характер, примирення із відповідачем є неможливим, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати разом із нею та залишити їй присвоєне у шлюбі прізвище « [PERSON] ». У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заві та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву про визнання позову, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Відносно позову не заперечує, просить шлюб розірвати, однак вказав, що не погоджуєється із наведеними позивачем причинами шлюбу та просить врахувати, що фактичною причиною розірвання шлюбу є те, що протягом тривалого вимушеного проживання окремо, зумовленого необхідністю працювати за кордоном, вони із позивачкою втратили почуття любові та довіри один до одного, а тому подальше збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам обох сторін спору. Не заперечує щодо того, щоб після розірвання шлюбу їхні малолітні діти залишились проживати разом із матір`ю. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Сторони уклали шлюб 03 липня 2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 липня 2011 року виконкомом Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №4. Від даного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане року виконкомом Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради 08.09.2011 року) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області 17.03.2017 року), які на даний час проживають разом із матір`ю. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, починаючи з грудня 2019 року вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх малолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно правил ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд приходить до переконання що позов підлягає до задоволення, а тому шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований виконкомом Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради 03 липня 2011 року, актовий запис за №4 слід розірвати. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з матір`ю - [PERSON] , оскільки сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання неповнолітніх дітей. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, плаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд приходить до переконання, що позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого нею при поданні позову у сумі 420,40 грн. та в силу вимог ч.1 ст.142 ЦПК України стягнути з відповідача на її користь 420,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved