Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області, Шевченківського РВ ГУ МВС України в Харківській області, Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про встановлення факту порушення права, передбаченого ст. ст. 5,13 ЄКПЛ та ст. 1 Протоколу 1 до цієї Конвенції та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилався на те, що 01.02.2009 року начальник ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України РВ ГУМВС України в Харківській області Машкін, разом з ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області Волковим та Тімохіним приблизно о 21.00 год. представившись слідчим звинуватили його у злочині, передбаченому ч.2 ст. 121 КК України та погрожуючи силою затримали в його квартирі до 8 годин ранку 02.02.2009 року без складання процесуальних документів та підстав, чим останні незаконно позбавили його права на свободу та особисту недоторканість на протязі 14 год. В цей же день працівниками міліції всупереч його волі він був доставлений до Шевченківської ЦРЛ Харківської області, де ДІМ Машкіним наполягалося на відібрання зразків крові на стан алкогольного сп`яніння. Однак по вказівці чергового лікаря було складено тільки медичний протокол, чим працівниками міліції були порушені його права. В подальшому працівником міліції [PERSON] 01.02.2009 р. після 22 години складений протокол відносно нього про вилучення одягу та взуття і повідомлено його родичів про надання нових речей. Через 45 діб працівники міліції його примусили написати розписку в якій вказувалося про зобов`язання повернення одягу та взуття на першу вимогу міліції, що порушує його права, передбачене ст. 41 Конституції України. 02.02.2009 р. він був затриманий ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України В Харківській області [PERSON] для складання адміністративного протоколу за нібито скоєне адміністративне правопорушення, який поводився зухвало, цинічно. Крім всього цього ДІМ [PERSON] вписав до протоколу та постанови недостовірну інформацію, щодо вилучення речей, вказав неправильне місце підписання протоколу, змушував проходити «дактилоскопію». 10.02.2009 року [PERSON] була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно нього за відсутністю в складу злочину, про що йому стало тільки відомо з ухвали апеляційного адміністративного суду, Харківської області від 14 липня 2009 року. 09.09.09 р. у зв`язку з вищевказаними неправомірними діями працівників міліції він звернувся до прокуратури Шевченківського району Харківської області, по яким неодноразово виносилися постанови про відмову в порушені кримінальної справи, які неодноразово скасовувалися Балаклійським райсудом Харківської області, постановою старшого прокурора першого наглядового відділу управління нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчим органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України від 16.01.2012 року, та в останніх вказувалося про необхідність ретельної перевірки доводів скарги, витребуванням всіх матеріалів, допитати всіх свідків, прокуратура за шість років не змогла опитати вищевказаних працівників по факту незаконного затримання. 25.10.2014 та 27.10 2014 року, 02.02.2016 року ним повторно було подано звернення до прокуратури Шевченківського району Харківської області та в подальшому до Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, прокуратури Харківської області, щодо вищевказаних неправомірних дій працівників міліції та надання неправдивих свідчень, однак прокурор Шевченківського району Маркевич відмовився внести дані заяви до ЕРДР. Протягом семи років прокуратура не опитала жодного співробітника міліції, та не витребувала жодного доказу, чим сприяла до втрати останніх. Ним у лютому 2010 року було подано до Шевченківського райсуду Харківської області позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, справа незаконно зупинена. Просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, оскільки він змушений звертатися за захистом своїх прав до прокуратури та суду, що призводить до додаткових витрат, його необґрунтовано звинувачено у вчиненні кримінального та адміністративного правопорушення. З 2010 року моральна шкода за його незаконне затримання, вилучення у нього одягу, взуття, проходження дактилоскопії не відшкодована протягом 10 років, що є порушенням ст. 5 Конвенції та ст. 1 протоколу 1 до неї. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, надавши суду заяву про подальший розгляд справи проводити у його відсутність, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач Шевченківський РВ ГУ МВС України в Харківській області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечує проти задоволення позову, просить відмовити. Відповідач державна казначейська служба України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач представник Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області та прокуратури Харківської області у судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши представника Ізюмської місцевої прокуратури і Прокуратури Харківської області, дослідивши письмові докази та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, згідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідно листа прокуратури Шевченківського району Харківської області № 35/191/12 від 22.04.2014 р. позивачу [PERSON] роз`яснюється, що чинним КПК України не передбачено можливість надання копій процесуальних документів заявнику чи свідкові. У кримінальному провадженні № 42013220450000001 рішення про визнання [PERSON] потерпілим не приймалося (а.с.11 т.1). Як вбачається з листа прокуратури Шевченківського району Харківської області № 40/09 від 29.11.2014 р. позивачу [PERSON] було повідомлено, що за наслідками розгляду його звернень від 25.10.2014 р. та 27.10.2014 р. прокуратурою району йому надані мотивовані відповіді за № 40/9 від 29.10.2014 р. з порядком їх оскарження. Додатково повідомлено, що раніше подані ним заяви не містили відомостей, які б вказували на наявність в діях будь-яких осіб об`єктивних ознак правопорушення, у зв`язку з чим вони не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно ст. ст. 303-306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду (а.с.12 т.1). Згідно листа прокуратури Шевченківського району Харківської області № 40/09 3446 від 29.10.2014 р. позивачу повідомлено, що його звернення від 27.10.2014 р. щодо неправомірних дій з боку працівників Шевченківського РВ ГУМВС України розглянуто і прокуратурою району за раніше поданою заявою аналогічного змісту проведено перевірку порядку ст. 97 КПК України (1960 р.). За результатами проведеної перевірки 10.02.2012 р. прокуратурою Шевченківського району прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області ст.лейтенанта міліції [PERSON] за відсутністю в його діях ознак складу злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367 КК України, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. 23.08.2012 р. апеляційним судом Харківської області апеляцію [PERSON] на постанову від 10.02.2012 про відмову в порушенні кримінальної справи залишено без задоволення, а вказану постанову без змін. Заява [PERSON] не містить відомостей, які б вказували на наявність в діях будь-яких осіб об`єктивних ознак правопорушення, у зв`язку з чим не підлягає внесенню до ЄРДР. Згідно ст. ст. 303-306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України (а.с.13 т.1). Відповідно листа прокуратури Шевченківського району Харківської області № 40/09 3445 від 29.10.2014 р. позивачу повідомлено, що його звернення від 25.10.2014 р. щодо завідомо неправдивих показань свідками у цивільній справі. Його заява не містить відомостей, які б вказували на наявність в діях будь-яких осіб ознак правопорушення. Та роз`яснено, що його звернення не підлягає внесенню до ЄРСР. Згідно ст. ст. 303-306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України (а.с.14 т.1). Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2009 р. провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] дільничого інспектора міліції Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області про скасування протоколу та постанови по адміністратвиній справі про адміністративне правопорушення відкрито (а. 10 справи № 2037/1478/12). Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 16 березня 2009 р. вищевказану справу призначено до судового розгляду (а. 14 справи № 2037/1478/12). Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 р. [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про скасування протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.51-54 справи № 2037/1478/12). 22.04.2009 р. [PERSON] подав апеляційну скаргу на вищевказану постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 р. (а.с.57 справи № 2037/1478/12). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2009 р. провадження за апеляційного скаргою [PERSON] на зазначену постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 р. відкрито (а. 62 справи № 2037/1478/12). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2009 р. справу за апеляційного скаргою [PERSON] на вказану постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 р. призначено до апеляційного розгляду (а. 63 справи № 2037/1478/12). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня червня 2009 р. зазначена постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 р. скасована в частині відмови в задоволенні позову про скасування протоколу про адміністративне правопорушення та прийняти ухвалу, якою провадження по справі в цій частині позовних вимог - закрито. В іншій частині постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 р. по справі залишено без змін (а. 69-71 справи № 2037/1478/12). 17.08.2009 р. [PERSON] подав касаційну скаргу на вказану постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 р., ухвалу апеляційного адміністративного суду Харківської області від 14.07.2009 р. (а. 63 справи № 2037/1478/12). 12.10.2009 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 р., ухвалу апеляційного адміністративного суду Харківської області від 14.07.2009 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] дільничого інспектора міліції Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області про скасування протоколу та постанови по адміністративній справі про адміністративне правопорушення (а.с.81 справи № 2037/1478/12). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2012 р. касаційна скарга [PERSON] на зазначену постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2009 р., ухвалу апеляційного адміністративного суду Харківської області від 14.07.2009 р. задоволена частково. Постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 р. скасована. Справа направлена на новий розгляд (а. 98-103 справи № 2037/1478/12). Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2012 р. провадження по справі [PERSON] до дільничого інспектора Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] про скасування протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відкрито (а. 112 справи № 2037/1478/12). Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2012 р. вищезазначений позов [PERSON] задоволено частково. Скасована постанова від 02.02.2009 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, складену ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області, справа про адміністративне правопорушення закрита. Закрито провадження по справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА № 924489 від 02.02.2009 р., складеного Шевченківським РВ ГУМВС України в Харківській області в Харківській області відносно [PERSON] (а. 121-123 справи № 2037/1478/12). 10.09.2012 р. [PERSON] подав апеляційну скаргу на вказану постанову Шевченківського райсуду Харківської області від 30 серпня 2012 р. (а. 126,127 справи № 2037/1478/12). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2012 р. по справі за позовом [PERSON] до ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області (а.132 справи № 2037/1478/12). Як вбачається із матеріалів справи № 40/09 [PERSON] звернувся до прокуратури Шевченківського району щодо винесеного завідомо неправосудного рішення та підроблення рішення суду суддею Шевченківського районного суду Харківської області та протиправних дій ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області. Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 р. [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про скасування протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (а.5,6 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Постановою слідчого прокуратури Шевченківського району від 10.11.2010 р. у порушенні кримінальної справи у відношенні судді Шевченківського районного суду Харківської області Тордії Е.Н. у зв`язку з відсутністю в її діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 366, 375 КК України відмовлено. У порушенні кримінальної справи у відношенні ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС Харківської області ст. лейтенанта міліції [PERSON] у зв`язку з відсутністю в його діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 366, 375 КК України відмовлено (а.70,71 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.10.2010 р. постанова слідчого прокуратури Шевченківського району від 26.01.2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні судді Шевченківського районного суду Харківської області Тордії Е.Н. у зв`язку з відсутністю в її діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 366, 375 КК України та відносно ДІМ Шевченківського РВ УМВС України в Харківській області ст. лейтенанта міліції [PERSON] за відсутністю в його діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 366, 367 КК України скасована. Матеріали повернуті для проведення додаткової перевірки (а.67,68 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 13.12.2010 р. постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2010 р. про залишення без розгляду скарги [PERSON] на постанову прокуратури Шевченківського району Харківської області про відмову у порушенні кримінальної справи від 10 листопада 2010 скасована (а.79 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 28.02.2011 р. постанова слідчого прокуратури Шевченківського району від 10.11.2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні судді Шевченківського районного суду Харківської області Тордії Е.Н. у зв`язку з відсутністю в її діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 364-367, 375 КК України та відносно ДІМ Шевченківського РВ УМВС України в Харківській області ст. лейтенанта міліції [PERSON] за відсутністю в його діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367 КК України скасована. Матеріали повернуті для проведення додаткової перевірки (а.82,83 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Постановою слідчого прокуратури Шевченківського району від 01.04.2010 р. у порушенні кримінальної справи у відношенні судді Шевченківського районного суду Харківської області Тордії Е.Н. у зв`язку з відсутністю в її діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 375 КК України відмовлено. У порушенні кримінальної справи у відношенні ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС Харківської області ст. лейтенанта міліції [PERSON] у зв`язку з відсутністю в його діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 375 КК України відмовлено (а.88-91 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Постановою слідчого прокуратури Шевченківського району від 10.02.2012 р. у порушенні кримінальної справи у відношенні судді Шевченківського районного суду Харківської області Тордії Е.Н. у зв`язку з відсутністю в її діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 375 КК України відмовлено. У порушенні кримінальної справи у відношенні ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС Харківської області ст. лейтенанта міліції [PERSON] у зв`язку з відсутністю в його діях складів злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 375 КК України відмовлено (а.104-108 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2012 р. скасована постанова від 02.02.2009 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, складену ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України Харківської області, справа про адміністративне правопорушення закрита (а.127 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2012 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинення певних дій, відмовлено (а.131,132 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 р. рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 31 січня 2014 р. змінено. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 300 грн. у відшкодування моральної шкоди. (а.134,135 матеріалів перевірки № 40/09 про відмову у порушенні кримінальної справи). Свідок [PERSON] пояснив суду, що 01.02.2009 року до нього додому приїхали працівники міліції та наполягли, що його потрібно повезти в лікарю для перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Коли він відмовився, працівники поліції сказали, що застосують відносно нього силу. Він погодився поїхати. Привезли його до центральної районної лікарні для відібрання зразків на стан алкогольного сп`яніння. Лікар швидкої допомоги вказав, що зразки брати не буде. Після чого працівники міліції доставили його у районний відділок де [PERSON] допитував його по факту нанесення ним тілесних ушкоджень [PERSON] . Потім в кабінет зайшов [PERSON] та склав протокол про вилучення одягу та взуття в одному екземплярі і видалився. О 8 год. ранку був складений адміністративний протокол у відношенні нього і постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка ним не була підписана, також у постанові не були вказані обставини справи. У 2010 році ним поданий позов до Шевченківського районного суду про відшкодування моральної шкоди, по справі він був допитаний як свідок. Справа була із незаконних підстав зупинена. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що у 2009 році він працював у карному розшуку на посаді старшого оперуповноваженого і за своїми професійними обов`язками міг зустрічатися з позивачем. Я знаю прізвища [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тому, оскільки ці особи вели аморальний спосіб життя, зловживали спиртними напоями і були здатні на вчинення злочинів та правопорушень, тим самим були в полі зору працівників поліції. Що стосується подій 01.02.2009 року нічого сказати не можу у зв`язку з великим навантаженням по роботі. По своїй роботі складав декілька протоколів, але по протоколам нічого не вилучав. Свідок [PERSON] вказав, що чув про конфлікт [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , хто саме з ким побився йому невідомо. 02.02.2009 р. він працював в Шевченківській поліції дізнавачем, можливо зустрічався з [PERSON]. Свідок [PERSON] , пояснив суду, що з позивачем зустрічались по своїй роботі у 2009 році,він працював дільничим інспектором міліції, був зареєстрований матеріал за заявою [PERSON] з приводу побиття останнього. Добре обставини матеріалу не пам`ятає, але по речам нічого не вилучалось. Згідно показань свідка [PERSON] у 2009 році була заява [PERSON] по спричиненню йому тілесних ушкоджень. Точно не пам`ятає, чи виїжджав по заяві та не пам`ятає про вилучення речей. Також не пам`ятає чи допитували його з цього питання. Свідок [PERSON] пояснив суду, що по заяві [PERSON] у 2009 році події відбувалися давно і не пам`ятає що саме відбувалося, оскільки у його житті за цей період було багато різних подій. Вищезазначене свідчить про те, що [PERSON] мав можливість та здійснював відповідні процесуальні дії по захисту своїх інтересів у передбачений законом спосіб, оскаржував дії або бездіяльність рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч.1-5 цієї статті) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Позивач [PERSON] не надав суду достовірних доказів незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення Шевченківського РВ ГУ МВС України в Харківській області, Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, прокуратури Харківської області, на порушення вимог ст.ст. 10,11, 58-60 ЦПК України , які б були підставою для застосування до виниклих правовідносин вимог ч.6 ст. 1176 ЦПК України. Ст. 5 Європейської Конвенції про захист основних свобод та прав людини визнається право людини на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а за ст. 13 цієї Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Надаючи правову оцінку належності обраного [PERSON] способу захисту, суд зважає й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. П. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Як вказав Європейський суд за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом . Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобовязань за ст. 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Суд дійшов висновку, що відповідачами не порушено право позивача в розумінні ст.5 Європейської Конвенції про захист основних свобод та прав людини. Відповідачами не порушено право позивача на ефективний спосіб захисту прав. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Вирішуючи позов [PERSON] в межах заявлених ним вимог щодо предмету та підстав, суд відповідно до ст.ст. 10,11, 212 ЦПК України, вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо встановлення факту порушення права, передбаченого ст. ст. 5,13 ЄКПЛ та ст. 1 Протоколу 1 до цієї Конвенції не є доведеними, тому в їх задоволенні слід відмовити. Оскільки позивачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди

Outcome: dismissed