Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відносно відповідача, [PERSON], вказуючи на те, що сторони з 10 вересня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13.10.2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. З моменту народження дитини відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини, не цікавиться його станом здоров'я, не підтримує жодних стосунків з дитиною, не надає будь - якої допомоги, у зв'язку з чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову, які просить суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що не має змоги надавати матеріальну допомогу у зв'язку з відсутністю роботи та станом здоров'я. Також зазначив, що позивачка чинить припони у спілкуванні відповідача з дитиною, у зв'язку з чим вважає, що відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав. Представник 3-ї особи, служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що позивач є матір'ю неповнолітнього [PERSON]. Відповідач з моменту народження дитини самоухилився від виховання свого сина, не цікавиться його здоров'ям та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги та не підтримує жодних стосунків. Відповідач не звертався до служби з питанням про вчинення позивачкою перешкод у спілкуванні з дитиною. Заслухавши сторони, з'ясувавши думку інших учасників процесу, перевіривши письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, враховуючи положення статей 3, 6 і 9 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України суд повинен виходити з як найкращого забезпечення та максимально можливого урахування інтересів дитини. Так, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON], 23 вересня 2014 року, підтверджено, що відповідач є батьком дитини. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13.10.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Довідкою з житлово-комунального підприємства №1 Куп'янської міськради Харківської області в якій зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON]. Довідкою з Куп'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 18.11.2016 року підтверджено, що [PERSON] станом на 01.11.2016 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 20816,15 грн. Довідкою Комунального некомерційного підприємства Куп'янський центр первинної медичної допомоги від 18.11.2016 року за № 255 зазначено, що з моменту народження дитини і до теперішнього часу супровід при відвідування лікарів і догляд за [PERSON] здійснює його мати [PERSON]. Довідкою з Куп'янського навчально-виховного комплексу № 7 Куп'янської міської ради від 07.11.2016 року за № 02.1-30/36 підтверджується, що батько [PERSON], вихованця групи № 1, [PERSON] жодного разу не з'являвся в навчальному закладі, не приходить на батьківські збори, не приймає участь у громадському житті групи, не допомагає у ремонті та не цікавиться досягненнями дитини. ( а.с. 5-10). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області від 01.02.2017 року за № 55, неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з позивачем по справі та знаходиться на його утриманні. Позивач створив всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, займається його вихованням, піклуються про його здоров'я, духовний та моральний розвиток. Відповідач само ухилився від виховання своєї неповнолітньої дитини, не цікавиться станом його здоров'я, духовним та фізичним розвитком. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дитини.( а.с. 32). Таким чином доведено, що відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про здоров'я, духовний та моральний розвиток, не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню, що передбачено ст.150 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р., ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що позивачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також відсутність роботи, що унеможливлює надання матеріальної допомоги на утримання дитини, оскільки відповідно до вимог ст.. ст.. 60,61 ЦПК України відповідачем в розпорядження суду не надано будь яких доказів, які б підтверджували звернення відповідача до служби у справах дітей або суду з питанням наявності перешкод у спілкування з неповнолітньою дитиною. Також відповідно до вимог ст.. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повнолітнього віку. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказує на наявність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не надає матеріальної допомоги, що є його обов'язком, а не правом виходячи з вимог Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551 грн.20 коп..

Outcome: approved