Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 04.11.2000 року виконавчим комітетом Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 6, у них народилося троє дітей, а саме: син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми та перебувають на її утриманні, а відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, матеріальної допомоги не надає, тому просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.02.2020 року закрито підготовче засідання у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей, а саме: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 14.11.2003 року від 14.11.2003 року, серії [NUMBER] від 16.11.2009 року, які проживають з позивачем [PERSON] та перебувають на її утриманні /а.с. 6-7/. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з довідки про доходи № 834 від 27.12.2019 року позивач [PERSON] працює у ДП «Ківерцівське лісове господарство» і його сукупний дохід за період з 01.06.2019 року по 01.11.2019 року становить 40193,59 грн. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Враховуючи викладене, беручи до уваги матеріальний стан сторін, потреби дітей, а також те, що позивач в судовому засіданні погодилась на розмір аліментів запропонований відповідачем та не надала суду доказів, які б підтверджували потребу в аліментах на утримання дітей в розмірі зазначеному у позовній заяві, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial