Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про відновлення майнових прав спільної часткової власності. В позовній заяві позивач вказує, що предметом Договору дарування від 27.05.1994 р. є спільна часткова власність на комплекс по [ADDRESS] (ст. 356 ЦК). Суб`єкти права - [PERSON] і [PERSON] , без виділу спільного майна в натурі, включаючи предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку. Але [PERSON] , з перевищенням наданих повноважень і встановлених обмежень щодо розміру належної частки, безвідповідально передала по Договору дарування від 29.08.2017 р. 1/6 частину майнових прав за межами своєї частки [PERSON] , виключивши їх із складу комплексу, як відокремлені і ізольовані для створення виключної особистої території і зміни спільних обов`язків і інш. проблем (ст. 358, 364, 367 ЦК) і припинили його майнові права спільної власності на комплекс, які належать йому по базовому договору 1994 р. і які необхідно відновити в судовому порядку з моменту їх припинення 29.08.2017 р. (ст. 386, 387 ЦК). Просить відновити з 29.08.2017 р. майнові права спільної часткової власності [PERSON] по комплексу по [ADDRESS] в обсягах Договору дарування 27.05.1994 р. Судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Відзиву на позовну заяву суду не подано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши позовну заяву та матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27 травня 1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] 1/3 частину житлового будинку в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м., що підтверджується договором дарування від 27.05.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Очеретяною В.В. (а.с.80). Інших документів позивачем на підтвердження своїх вимог суду не надано. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачем щодо майнових прав спільної часткової власності. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed