Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 16.02.2019 року у розмірі 228 882, 31 гривень основного боргу та 8583,06 гривень штрафу. Обґрунтовуючи позов покликається на те, що 16.02.2019 року між сторонами було укладено договір позики (надалі Договір) на загальну суму 228882 (двісті двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні 31 копійка. Згідно п.1 Договору позикодавець позичив, а позичальник прийняла і зобов`язувалась повернути до 28.02.2021 року 228 882,31 гривень. Пунктом 2 вказаного Договору було встановлено обов`язок позикодавця повертати позику рівними частинами щокварталу у розмірі 28610,29 гривень не пізніше 5 числа першого місяця, який слідує за кварталом, починаючи з першого кварталу 2019 року. Повна сума позики повинна була бути повернута до 28.02.2021 року. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив задоволити позов в повному обсязі з мотивів викладених у такому. Відповідач у судове засідання 30.12.2020 року не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації. Конверт із вмістом судової повістки вернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач у судове засідання 11.02.2021 року не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації. Конверт із вмістом судової повістки вернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою». В судове засідання 02.03.2021 року відповідач не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, про що свідчить фіскальний чек поштового відправлення від 16.02.2021 року. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому відповідач, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.02.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики згідно умов якого [PERSON] , як позикодавець за договором, передає у власність [PERSON] , позичальнику за договором, 228 882 (двісті двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні 31 копійка. В свою чергу позичальник позикодавець приймає та зобов`язується повернути отриману суму позики у розмірі та строки встановлені договором до 28.02.2021 року 228 882,31 гривень. Пунктом 2 вказаного Договору було встановлено обов`язок позикодавця повертати позику рівними частинами щокварталу у розмірі 28610,29 гривень не пізніше 5 числа першого місяця, який слідує за кварталом, починаючи з першого кварталу 2019 року. Повна сума позики повинна була бути повернута до 28.02.2021 року. Зі змісту Договору вбачається, що [PERSON] своїм підписом засвідчила факт отримання від [PERSON] суму в розмірі 228 882 (двісті двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні 31 копійка. Судом встановлено, що з метою забезпечення грошового зобов`язання між сторонами 16.02.2019 року було укладено договір застави, який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Курило Н.Й., про що було зроблено відповідний запис в реєстрі за № 44. Відповідно до п. 1 договору застави, предметом цього договору є передача заставодавцем [PERSON] в заставу заставодержателю [PERSON] транспортного засобу, для забезпечення виконання в повному обсязі позичальником своїх зобов`язань щодо повернення суми позики, пені, штрафних санкцій відповідно до термінів та умов договору позики від 16.02.2019 року. Пунктом 3 договору застави передбачено, що згідно предметом застави є автомобіль марки Renault Premium 420, 2006 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 09.02.2019 року ТСЦ 4641, дата першої реєстрації 26.09.2012 року. Крім цього п.8 Договору позики передбачено, що у разі неповернення суми позики у розмірі та у строк, передбачені даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцеві штраф у розмірі 5% від щоквартальної оплати суми боргу, а саме суму коштів у розмірі 1430,51 грн. Таким чином, заборгованість штрафу у розмірі 5% від щоквартальної оплати суми боргу становить 1430,51 грн. х 6 = 8583,06 грн. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Згідно з приписами частини 1 статті 509 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку між сторонами був укладений договір не посвідчений нотаріально та скріплений особистими підписами сторін. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання згідно умов договору, ухилилася від його виконання та не повернула отриману суму позики, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. В частині стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. В той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Відповідно до вимог, передбачених ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Позивачем до позовної заяви було долучено попередній розрахунок судових витрат, де зазначаються витрати за надання правової допомоги у розмірі 15000 гривень та 3900 інших витрат. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б обґрунтовували розмір понесених витрат позивачем, їх деталізацію тощо, а відтак у суду відсутні законні підстави вважати, що витрати на правову допомогу позивачем були понесені та можуть бути стягненні з відповідачки. Аналогічно у суду відсутні підстави для стягнення зазначених в попередньому розрахунку «Інших витрат», оскільки суду не було представлено жодного доказу понесення таких. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2374,70 грн.

Outcome: approved