Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений 28.04.1984 у відділі ЗАГС Крюківського райвиконкому м. Кременчука, актовий запис №126, між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову зазначено, що 28.04.1984 між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, а також постійні суперечки які виникають між ними. У зв`язку з цим з березня 2020 року сторони припинили шлюбні стосунки. Відновлення сім`ї є неможливим, примиренням між ними бути не може. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в добровільному порядку, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Враховуючи думку сторін викладену в заявах, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.04.1984 року у відділі ЗАГС Крюківського райвиконкому м. Кременчук, актовий запис № 126, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28.04.1984. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, суперечило б інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 142 ЦПК України та ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов підлягає задоволенню та відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved