Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому вказав, що відповідно до договору дарування від 07.04.1995 року йому належить однокімнатна квартира [ADDRESS] . З 03.02.2011 року в зазначеному приміщенні окрім нього була зареєстрована [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.02.2019 року [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При розгляді справи було встановлено, що [PERSON] з 2015 року не проживає в приміщенні, оскільки після припинення фактичних шлюбних відносин разом із донькою вона виїхала із спірної квартири на інше місце мешкання, з цього часу в квартирі він поживає один, їх особисті речі відсутні. Рішенням від 04.11.2019 року за позовом [PERSON] , його було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В судове засідання було надано акт обстеження умов проживання [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] проживає разом з матір`ю в квартирі [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] речі дитини відсутні. Оскільки за вищевказаною адресою [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] не проживають, у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються права власника, також з урахуванням реєстрації неповнолітньої він не може скористуватися державною програмою - субсидія, та не може розпорядитися своїм майном. Неповнолітня [PERSON] з 2015 року постійно проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджено рішенням судів. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартири [ADDRESS] . Ухвалою від 09.02.2021 року відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження. У встановлений ухвалою строк відповідачці на подання відзиву, відзив не надійшов. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, хоча на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом були використані можливі способи сповіщення відповідачки про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних матеріалів з урахуванням житлових прав неповнолітньої. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , підставі договору дарування від 07.04.1995 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2019 року, [PERSON] визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . За змістом ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 року, [PERSON] , позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO] Відповідно до тексту рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 року, [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживає в іншій квартирі, а в квартирі [ADDRESS] , речі дитини відсутні. Згідно з ч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Факт не проживання [PERSON] більше року у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , наданими до суду, та актом підтвердження не проживання від 29.12.2020 року ОСББ «14 Жовтня 9». Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, [PERSON] ,не будучи власником, співвласником квартири, зареєстрована в ній, на момент розгляду справи понад один рік у квартирі не проживає. Положення ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, регулюють права і обов`язки членів сім`ї власника квартири. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Законний представник неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] з 22.03.2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 року, встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] і речі її відсутні у спірній квартирі. Таким чином суд вважає, що неповнолітня [PERSON] обирала собі місце проживання разом з матір`ю [PERSON] . Враховуючи, що дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що [PERSON] не проживає у спірному житлі більше одного року, її реєстрація в квартирі порушує права позивача, а також суду не надано будь-яких даних, які б спростовували доводи позивача, викладені у позові, а також підтверджували те, що [PERSON] чиняться перепони в користуванні житлом, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної си\-ли, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved