Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся \~до суду\~з позовом\~у серпні\~2019\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про солідарне стягнення з подружжя суми боргу у розмірі 70\~000 доларів США за договором позики від 01.01.2018, інфляційних збитків у розмірі 1175 288 грн., пені за порушення грошового зобов`язання - 604\~841,17 грн. , а також судових витрат.В подальшому позивач уточнив свої вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних від простроченої суми-1576,43 доларів США, пені-31528,76 доларів США. В остаточній редакції [PERSON] просив , крім стягнути боргу в сумі 70000 доларів США., стягнути з відповідачів компенсацію у розмірі 60% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за неправомірне користування грошовими коштами - 67\~590,16 доларів США. ( а.с. 6-70,175-179). В обгрунтування\~позову [PERSON] \~ зазначив,\~що \~01.01.2018\~він позичив\~своєму другу\~та сусіду\~ [PERSON] ,\~за згодою\~його дружини\~ [PERSON] \~,\~для потреб\~сім`ї грошову\~суму 70\~000\~доларів США\~строком повернення\~не пізніше\~31.12.2018,\~на підтвердження\~чого складено\~відповідний договір.\~При настанні\~строку повернення\~грошових коштів\~ \~відповідачі не\~виконали свої\~зобов`язання\~з повернення\~боргу ,\~ що\~змусило позивача звернутися до суду із зазначеним позовом. У своїх\~письмових поясненнях\~та в\~судовому засіданні\~ [PERSON] \~стверджував,\~що грошові\~кошти відповідачам\~були потрібні,\~як вказував\~ [PERSON] ,\~для повного\~проведення розрахунку\~за купівлю\~житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~який був\~оформлено на\~доньку [PERSON] ,\~що тільки\~одружилась та\~ постійно\~проживає в\~іншому місті,\~погашення кредиту,\~наданого під\~іпотеку нерухомого\~майна,\~ \~а також\~для інших\~сімейних потреб,\~а саме\~на лікування\~ важкої\~хвороби тещі\~-\~матері дружини\~і хвороби (Альцгеймера) матері відповідача. При цьому, відповідач повідомив, що він та дружина працюють, у сім`ї є активи у вигляді декількох будинків та квартир, тому борг може бути погашено за рахунок цього майна. Коли прийшов час повертати борг [PERSON] відмовився від добровільного виконання свого обов`язку та не збирається погашати заборгованість. Відповідач [PERSON] надав відзив на уточнену позовну заяву, в якому посилається на те, що вимоги з нарахування пені є неправомірними, штрафна санкція нарахована у відсотках річних від суми простроченого зобов`язання, а тому не підпадає під поняття пені, обчислення неустойки, як відсотки річних, не передбачено ст. 549 ЦК України, сума боргу вже включала відсотки за користування коштами, а 3 % річних в повній мірі покриває можливі збитки позивача. Пояснює, що кошти позичав для ведення підприємницької діяльності, дружина не надавала згоди на позику і не була обізнана. Дружина була на той час ФОП, мала власний дохід, жодного відношення до підприємницької діяльності чоловіка не мала. [PERSON] підтверджує, що дійсно позичав кошти у позивача, брав у кредитних установах кредит, забезпечений іпотекою, але для ведення підприємницької діяльності і дружина дозволяла надавати в забезпечення іпотеки її квартиру, яка придбавалася нею за власні кошти. Кредит, забезпечений іпотекою, виплачував з власні кошти. Неодноразово зустрічався з позивачем, інформував його, що підприємницька діяльність зазначає збитків та просив почекати з повернення боргу ( а.с. 190-192). У письмових поясненнях [PERSON] пояснює, що [PERSON] не підтверджує належними доказами ствердження про використання позики для підприємницької діяльності та взагалі факт здійснення такої діяльності, а передбачені договором 60% річних від простроченої суми є штрафом за несвоєчасне повернення суми позики відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Письмова згода подружжя на укладення договору не є обов`язковою, оскільки вважається, що один з подружжя діяв за згодою іншого. Письмова згода на укладення правочину надається на випадок оскарження одним із подружжя правочину, проте з таким позовом [PERSON] не зверталась. Позивач просить також прийняти до уваги, що з метою уникнення відповідальності за договором позики відповідачі розірвали шлюб в судовому порядку 23.03.2020. Грошова сума у розмірі-70\~000 доларів США є значною, але відповідачі не можуть навіть пояснити, куди саме були витрачені такі кошти ( а.с. 217-219). Відповідач [PERSON] направила відзив на позовну заяву,в якому зазначає, що договір позики був укладено виключно між [PERSON] та [PERSON] , будь-якої згоди дружина не надавала, грошових коштів за договором позики та розписки отримано та використано в інтересах сім`ї не було.Зі слів [PERSON] стало відомо, що грошових коштів він не отримував. Крім того, пункт 7 договору позики про встановлення інфляції та 60% річних суперечать законодавству, а саме Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» при обчислення пені, що не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано-30.06.2019, що відповідає положенням ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України. Позивачем не надано доказів, які підтверджують, що договір укладено в інтересах сім`ї ( а.с. 82-85). В судове засідання [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі ( а.с. 116). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.08.2019 частково задоволена заява представника позивача про забезпечення позову та заборонено відчуження нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] кв. [ADDRESS] ( а.с. 46). У підготовчому засіданні задоволено клопотання представника позивача , ухвалою суду від 20.11.2019 витребувана з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» копія договору кредиту №840СІ10130828001 від 28.08.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк»; копія договору іпотеки № 5222 від 28.08.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк»; інформація щодо сплати тіла кредиту та відсотків за договором кредиту №840СІ10130828001 від 28.08.2013 року за період з 01.01.2018 року. Витребувана з Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області інформація щодо актового запису про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 102-103). Суд,\~вислухавши \~вступне слово\~та пояснення\~позивача,\~представників сторін,\~дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. 01.01.2018\~між [PERSON] \~і [PERSON] \~укладено в\~простій письмовій\~формі договір\~позики ,\~за умовами\~якого позикодавець\~ [PERSON] \~надав позичальнику\~ [PERSON] \~суму у\~гривнях,\~еквівалентну 70\~000\~доларів США.\~На підтвердження\~факту отримання\~грошей [PERSON] \~видав позивачеві\~власноручно складену\~розписку. Передача грошей здійснена у момент написання розписки. Договором\~передбачено обов`язок\~позичальника повернути\~борг готівкою\~у строк\~до 31.12.2018. Пунктом 7 договору визначено зобов`язання позичальника у випадку несвоєчасного повернення суми позики, на вимогу позикодавця, повернути всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 60% річних від простроченої суми у вигляді штрафу . Сторони засвідчили у п. 9 договору згоду чоловіка (дружини) кожної із сторін з укладенням цього договору ( а.с. 12-14). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав, грошові кошти у розмірі 70\~000 доларів не повернув не тільки у визначений строк до 31.12.2018, а до теперішнього часу і ці обставини відповідач не оспорював. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.\~1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За положеннями\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні ( ст. 524 ЦК). За приписами частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті\~524\~та частина друга статті\~533 ЦК України\~допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки позивач [PERSON] передав [PERSON] у власність суму у гривнях, еквівалентну 70\~000 доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга\~статті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання триває, офіційний курс гривні до долара США змінився, сума боргу станом на 20.01.2021, еквівалентна 70 тис. доларів США, становить ( за 1 долар США 28,1544 грн.) 1 млн 970 тис. 808 грн. Відповідно до частини четвертої\~статті 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тлумачення частини четвертої\~статті 65 СК України\~вказує на те, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тобто,\~на рівні\~закону закріплено\~об`єктивний\~підхід,\~оскільки він\~не пов`язує\~виникнення обов`язку\~другого з\~подружжя з\~фактом надання\~ним згоди\~на вчинення\~правочину.\~Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід, у першу чергу, спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 569/2255/17 (провадження № 61-6203св19), від 04 грудня 2019 року у справі № 235/5555/16-ц (провадження № 61-28858св18), від 12 лютого 2020 року у справі № 2-2093/10 (провадження № 61-34656св18). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального\~закону\~покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений\~законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Як зазначав\~позивач,\~ грошові кошти відповідачам були потрібні для повного проведення розрахунку за купівлю житлового будинку [ADDRESS] , який був оформлено на доньку [PERSON] , ремонтні роботи, погашення кредиту, наданого під іпотеку нерухомого майна, а також для лікування тяжкої хвороби тещі, яка перенесла інсульт , матері відповідача. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 14.12.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір з розміром основного зобов`язання 277\~750 грн.,строком виконання 14.12.2017. На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором, поручитель [PERSON] передала за договором іпотеки належну їй на праві власності за договором дарування від 04.07.2005 квартиру [ADDRESS] . Запис про обтяження погашено 05.03.2015. За кредитним договором від 28.08.2013, ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит в сумі 336\~500 грн. на реконструкцію дачного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Строк виконання основного зобов`язання встановлено 20.08.2023. За іпотечним договором з майновим поручителем [PERSON] , іпотекодавець передав у якості забезпечення виконання позичальником договору кредиту трикімнатну квартиру [ADDRESS] , право власності на яку належить [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.02.1998. З поручителями за договорами поруки [PERSON] , [PERSON] укладені відповідні договори. Іпотекодавець свідчив, що вищевказане майно перебуває у спільній сумісній власності подружжя і чоловік іпотекодавця [PERSON] надав належним чином оформлену заяву про згоду на укладення цього договору, засвідчену нотаріально 28.08.2013 ( а.с. 31-43, 194-207). За інформацією АТ «Альфа-Банк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк», кредитний договір №840СІ10130828001 від 28.08.2013,укладений з [PERSON] повністю погашено 26.04.2017, станом на 01.01.2018 заборгованість була відсутня і жодних погашень не проводилось. Договір застави від 28.08.2013, укладений в забезпечення виконання основного зобов`язання припинив свою дію ( а.с. 193) Як \~вказав позивач,\~ у\~с.Старий\~Мерчик проживали\~батьки [PERSON] ,\~свою квартиру\~ [ADDRESS] \~подарували доньки.Після\~того,\~як захворіла\~теща [PERSON] , відповідачі купили житловий буд. [ADDRESS] , проте оформили його на доньку [PERSON] , яка постійно проживає в іншому місті, зробили ремонт . На теперішній час в квартирі проживає батько [PERSON] . Зазначені обставини свідчать про те, що всі угоди укладались подружжям спільно, дружина відповідача була обізнана з фактом та обставинами отримання грошей за договорами, їх призначенням на сімейні потреби, при отриманні кредиту виступала поручителем та передавала в іпотеку квартири,зокрема яка перебуває у її власності, а тому договір позики від 01.01.2018 створює солідарний обов`язок відповідачів стосовно повернення позичених у шлюбі коштів у [PERSON] у сумі , еквівалентній 70 000 доларів США. Як вбачається з довідки Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області мається в наявності актовий запис про укладення шлюбу від 15.10.1989 [PERSON] ( а.с. 114).Після надання відповіді відповідач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи, рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.03.2020 розірвано. В судовому засіданні представник [PERSON] пояснив, що квартири, які належать [PERSON] , є її особистої власністю, що не заперечується відповідачем.Суд звертає увагу на те, що за останнім іпотечним договором квартира, в якій подружжя проживають, перебуває у спільній сумісній власності як [PERSON] , так і [PERSON] . Відповідачами не\~спростовані доводи\~позивача та\~не доведено,\~що договір\~позики на\~суму 70\~000\~доларів укладений\~одним із\~подружжя не\~в інтересах\~сім`ї.\~Аргументи відповідача [PERSON] , що гроші витрачені для\~\~здійснення підприємницької діяльності є голослівними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зайняття господарською діяльністю, укладення контрактів та договір на поставку продукції або замовлення послуг, задекларованих на зазначену суму [PERSON] не надано. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша\~статті 68 СК України). Позивач стверджує, що заява про розірвання шлюбу та визнання [PERSON] спільної квартири майном дружини, лише підтверджує бажання уникнути відповідальності за невиконання обов`язків, не повертати борг і в подальшому, бо за минулий період- два роки не здійснив жодних дій, направлених на погашення заборгованості або на прагнення до цього. Відповідачі продовжують спільно проживати в квартирі за місцем реєстрації. З 2014 р., як зазначає позивач, [PERSON] підприємницькою діяльністю не займається. Посилання відповідача [PERSON] на те, що вона не надавала згоду на укладення договору позики і зі слів чоловіка він не отримував грошових коштів суперечать поясненням [PERSON] , який визнає борг, та наданих доказам. Доводи відповідача про те, що [PERSON] отримував у кредитних установах кредит для ведення підприємницької діяльності і дружина ніякого відношення до такої діяльності чоловіка не мала, але дозволяла надавати на забезпечення виконання обов`язків по поверненню боргу свою квартиру в іпотеку, не приймаються до уваги. Виходячи з договору іпотеку, що мається в матеріалах справи, дружина відповідача [PERSON] відповідала за всі грошові зобов`язання чоловіка за договором, як майновий поручитель, по кредиту , який отримував її чоловік на поточні потреби (реконструкцію дачного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у с.Старий Мерчик- п. 1.2 договору), а не на підприємницьку діяльність. Отже, про всі зобов`язання чоловіка, потреби, на які витрачаються кошти сім`ї, у тому числі отримані за договорами займу, [PERSON] була повністю обізнана. Пред`являючи вимоги про стягнення грошових коштів за договором позики , [PERSON] просив стягнути з відповідачів суму боргу, з урахуванням штрафу, обумовленого сторонами у договорі позики-60% річних від простроченої суми у вигляді штрафу . Договір позики був підписаний сторонами, на час його підписання ними досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Отримавши у позивача [PERSON] грошові кошти, [PERSON] повністю погодився з умовами даного договору. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 7\~договору позики\~передбачено,\~що у\~разі несвоєчасного\~повернення позики,\~позичальник зобов`язаний\~оплатити на\~вимогупозикодавця борг з урахуванням індексу інфляції за час прострочення, а також 60% річних від простроченої суми у вигляді штрафу. Враховуючи, що законодавством встановлені наслідки правомірного користування грошовими коштами протягом певного часу, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів крім основного боргу, 60% річних від простроченої суми, але в межах спеціального строку позовної давності, встановленого ч.2 ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) в один рік, що становить 1182\~484,80 грн.(1970808х 60). За правилами ст. 141 ЦПК України понесені витрати, пов`язані з оплатою судового збору при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial