Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про захист прав споживача страхових послуг та стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.2012 року, під час перебування в Грузії, внаслідок раптового погіршення здоров'я, позивач був доставлений до медичного центру «Медіна», що у м. Батумі. Протягом 02.09.2012 року - 03.09.2012 року для поставлення діагнозу позивач пройшов низку обстежень. 04.09.2012 року лікарями вищезазначеного медичного центру у позивача діагностовано раптове захворювання, яке, за умови відсутності негайного медичного втручання, могло призвести до серйозних порушень функцій організму, або до загрози життю, та зумовило проведення спеціалістами медичного центру «Медіна» оперативного лікування, за проведення якого позивач розрахувався за власний рахунок, сплативши 1 200 грузинських ларі, що еквівалентно 725,1193 дол. США, або 5 795,88 грн. Загальна сума витрат на лікування з урахуванням проведеного обстеження склала 1 360,80 грузинських ларі, що еквівалентно 6 572,53 грн. Окрім того, між сторонами по справі було укладено договір страхування подорожуючих за кордон №МВ 1276246, відповідно до п.2.4.2 якого останній набуває чинності з дати, встановленої в договорі страхування, як день початку строку дії договору, тобто з 03.09.2012 року. На виконання умов договору 15.10.2012 року позивачем було повідомлено відповідача про наставання страхового випадку та подано відповідну письмову заяву та повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Втім, 06.11.2012 року позивач отримав від відповідача рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Вважає дії відповідача неправомірними, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною відмову відповідача у виплаті йому заявлених витрат та виплати страхового відшкодування; стягнути з відповідача на його користь суму страхової виплати з урахуванням пені у розмірі 10 041,49 грн., та витрати щодо сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься письмове заперечення проти позову представника відповідача за довіреністю Бугаєнко Ю.М., відповідно до змісту якого останній просить у задоволенні позову відмовити у зв'язку з безпідставністю. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 03.09.2012 року між сторонами по справі було укладено договір добровільного страхування подорожуючих за кордон серії МВ №1276246, з строком дії з 03.09.2012 року по 02.09.2013 року (а.с.6-10). Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Згідно ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Як вбачається зі змісту п.2.4 договору страхування, останній набуває чинності з дати, встановленої в договорі страхування, як день початку строку дії договору, тобто з 03.09.2012 року. З пояснень позивача в судовому засіданні та письмових заперечень проти позову представника відповідача встановлено, що 15.10.2012 року позивач звернувся із заявою на відшкодування витрат випадку, який згідно медичних документів стався зі позивачем 02.09.2012 року в Грузії. Проте, згідно листа ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 06.11.2012 року вих.№9975-31 позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з тим, що на підставі наданих медичних документів випадок із позивачем стався 02.09.2012 року, а дія страхового полісу розпочалася лише 03.09.2012 року, а відтак випадок стався до початку дії договору страхування, а, отже, не є страховим (а.с.11). Відповідно до п.3.5.4.3 договору страхування страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із застрахованою особою та прямо чи побічно пов'язані з лікуванням захворювань, відомих на момент укладання та/або початку дії договору страхування, незалежно від того, здійснювалось лікування чи ні, крім випадків, коли медична допомога була необхідна в зв'язку з невідкладною медичною допомогою або порятунком життя страхувальника/застрахованої особи. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, позивачем надано копію довідки з медичного центру «Медіна», копії квитанцій, товарних чеків тощо, однак з останніх не можливо встановити зміст даних документів, кому, коли та яка саме медична допомога надавалась, за що і ким були здійснена плата за лікування, окрім того, позивачем в судовому засіданні не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що йому надавалась невідкладна медична допомога або допомога у зв'язку з порятунком його життя. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed