Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на ? частину грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках на ім'я [PERSON] № [NUMBER] та № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD0071021146201, вклад «Стандарт», який було укладено 02 лютого 2016 року строком на 3 місяці - до 03 травня 2016 року між [PERSON] та відділенням ПАТ КБ «Приватбанк». В подальшому представник позивача - адвокат [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить провести поділ майна подружжя, стягнувши з відповідача ? частину грошових коштів, отриманих нею у зв'язку з закінченням договору банківського вкладу, які знаходились на розрахункових рахунках на ім'я [PERSON] № [NUMBER] та № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD0071021146201, вклад «Стандарт», укладеного 02 лютого 2016 року строком на 3 місяці - до 03 травня 2016 року між [PERSON] та відділенням ПАТ КБ «Приватбанк», що з врахуванням курсу долара США станом на 25 січня 2017 року становить 13615,95 гривень. Позов обґрунтовано тим, що з 03 березня 2011 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв'язку з чим в березні 2016 року вони припинили подружні відносини і спільне ведення господарства та стали проживати окремо. За час спільного проживання ними набуто набуто грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які є спільною сумісною власністю подружжя. Вказані кошти знаходились на розрахункових рахунках на ім'я його дружини [PERSON] № [NUMBER] та № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD0071021146201, вклад «Стандарт», укладеного 02 лютого 2016 року строком на 3 місяці - до 03 травня 2016 року між [PERSON] та відділенням ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Тернополі. Після закінчення строку договору банківського вкладу відповідачка отримала грошові кошти. У зв'язку з цим позивач просить здійснити поділ майна подружжя шляхом стягнення з відповідачки ? частину грошових коштів, отриманих нею у зв'язку з закінченням договору банківського вкладу. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] подала заяву, згідно з якою уточнену позовну заяву підтримала, просить розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (що підтверджується розпискою її представника - [PERSON] про повідомлення її про дату, час та місце судового засідання на 30 грудня 2016 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - повістки в судове засідання на 26 січня 2017 року, отримане відповідачем особисто), до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 126269, виданим повторно Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 12 квітня 2016 року, актовий запис № 248, згідно якого прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON]. 02 лютого 2016 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0071021146201 строком на 3 місяці - до 02 травня 2016 року включно, за умовами якого [PERSON] передає банку грошові кошти в сумі 1000 доларів США для розміщення на депозитному вкладі, банк відкриває їй особовий рахунок № [NUMBER], на який зараховується вклад. На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 9,5 % річних, які зараховуються на рахунок № [NUMBER]. Згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 02 лютого 2016 року, [PERSON] внесено грошові кошти в сумі 1000 доларів США на рахунок № [NUMBER]. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, спільне життя між сторонами склалося невдало, у зв'язку з чим в березні 2016 року вони припинили подружні відносини і спільне ведення господарства та стали проживати окремо. Як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19 травня 2016 року № 29Н9-2Р3F-171Q-BRE0, станом на дату видачі довідки на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] (тип рахунку - «Стандарт» строковий - на 3 місяці), грошові кошти відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей, індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як зазначено у ч.2 цієї статті, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» банківські вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які знаходилися на депозитному рахунку № [NUMBER] в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], сторін у справі. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України (за змістом ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; згідно ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою). У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Враховуючи те, що грошові кошти в сумі 1000 доларів США були використані відповідачем на власний розсуд без згоди позивача, то необхідно застосувати спосіб захисту порушених прав позивача шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] ? частини від зазначеної суми грошових коштів на відшкодування витраченої суми депозитного вкладу, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом із тим, беручи до уваги, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є грошові кошти в іноземній валюті, слід врахувати наступне. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 14 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Оскільки судом установлено наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача суми грошових коштів на відшкодування витраченої суми депозитного вкладу, розмір якого становить 500 доларів США (? частина грошових коштів, які знаходилися на депозитному рахунку, відкритому на ім'я відповідача), цю суму грошових коштів необхідно перевести в національну валюту з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на 26 січня 2017 року, який складає 2720.8137гривень за 100 доларів США. Таким чином, сума грошових коштів, що підлягає до стягнення з відповідача, в переведенні на національну валюту становить 13 604 гривні 07 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилом ч.2 цієї статті докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач в судове засідання будь-яких заперечень на вказану позовну заяву не надала, у зв'язку з чим, враховуючи докази надані позивачем, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, суд приходить до переконання, що позивачем доведено, що за час перебування у шлюбі вони з відповідачкою накопичили грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які були внесені на депозитний рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я відповідачки, вказані грошові кошти є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, які відповідачка зняла без згоди чоловіка та розпорядилася ними на власний розсуд, тому позов [PERSON] до [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 13 604,07 гривень. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 826,80 грн. сплаченого судового збору (551,20 грн. - за подання позовної заяви та 275,60 грн. - за подання заяви про забезпечення позову). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved