Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого, останній позичив у нього 3000 (три тисячі) доларів США та зобов'язався повернути борг на першу вимогу протягом 10 днів. Договір позики підтверджується розпискою складеною за участю свідків [PERSON] та [PERSON]. Крім того, 15 березня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений ще один договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у нього 2000(дві тисячі) доларів США та зобов'язався повернути борг на першу вимогу протягом 10 днів. Цей договір позики також підтверджується розпискою, написаною власноручно [PERSON] в присутності вище вказаних свідків. В подальшому він неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з приводу повернення йому суми боргу за договорами позики, але до теперішнього часу відповідач борг на його вимогу не повернув, мотивуючи, що у нього важке матеріальне становище і борг він повернути не має можливості. Станом на 29.10.2013 року сума боргу за двома договорами позики в еквіваленті до грошової одиниці України складає 39965грн.. Крім того, відповідач зобов'язаний сплатити йому 3% річних від простроченої суми, що складає 788,35грн.. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь зазначені суми, а також в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди стягнути 30000грн., оскільки він випробовував моральні страждання внаслідок протиправної поведінки відповідача. Крім того, просить стягнути понесені ним при зверненні до суду судові витрати, у вигляді оплати судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог дав аналогічні тим, що викладені ним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що мається в матеріалах справи. Таким чином, суд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона/позикодавець/ передає у власність іншій стороні/позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що підтверджує передання позикодавцем визначеної грошової суми або кількості речей. З наданих суду розписок від 01 березня 2013 року та від 15 березня 2013 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] у борг гроші в сумі 3000 (три тисячі) доларів США та 2000(дві тисячі) доларів США відповідно і зобов'язався їх повернути на першу вимогу протягом 10 днів /а.с.5,6/. Таким чином, в судовому засіданні належними доказами підтверджений той факт, що між сторонами були укладені договори позики, у підтвердження чого позивачем [PERSON] надані 2 письмові розписка позичальника [PERSON], складені ним особисто у присутності свідків. Умови договору позики позивачем [PERSON] були виконані у повному обсязі, а відповідач [PERSON] ухилився від виконання своїх зобов»язань щодо поверненню сум позики у повному обсязі у визначений сторонами строк. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позивачу [PERSON] суму боргу у розмірі 3000 доларів США і суму боргу у розмірі 2000 доларів США на першу вимогу протягом 10 днів, але свої зобов'язання не виконав. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача суми боргу за двома договорами позики у загальному розмірі 5000 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення до суду складало 39965грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог, а саме у сумі 39965грн.. Крім того, суд вважає, що у позивача [PERSON] виникло право вимагати від відповідача [PERSON] виплатити на його користь 3 проценти річних від простроченої суми у розмірі 788,35грн., в межах заявлених позовних вимог, оскільки інший розмір процентів не був встановлений сторонами при укладанні договорів позики. При цьому суд враховує вимог ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з»явився, не скористався своїм процесуальним правом сторони в процесі і не надав суду жодного з належних доказів, які спростовують доводи позивача [PERSON], а тому позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за двома договорами позики, а також 3 процентів річних за прострочення грошового зобов'язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000грн., суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку мають місце договірні правовідносини між сторонами і укладений між ними договір позики не передбачає можливості відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, діючим законодавством України також не передбачено відшкодування моральної шкоди в зв»язку з укладанням та невиконанням умов договору позики. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені ним витрати по оплаті судового збору при подачі позову до суду у розмірі 399,65грн..

Outcome: partial