Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третьої особи - Універсальної товарної біржі «Миколаївська нерухомість 2000» про визнання дійсним договору купівлі-продажу №1-33 від 25.09.2000 квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на Універсальної товарної біржі «Миколаївська нерухомість 2000». Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що договір купівлі-продажу квартири укладений на Універсальної товарної біржі «Миколаївська нерухомість 2000», право власності за [PERSON] зареєстровано в ММБТІ. [PERSON] помер [INFO] та після його смерті залишалось спадкове майно. Після смерті свого чоловіка позивач звернулась до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав за законом, але в цьому їй було відмовлено, у зв`язку з тим, договір купівлі-продажу від 25.09.2000 нотаріально не посвідчений. Ухвалою від 22.06.2021 відкрите провадження у справі. 22.09.2021 представник позивача - адвокат Островська О.В. надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 22.09.2021 відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження та місце роботи невідомо. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 25.09.2000 між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] ,яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення РВК Заводського району м. Миколаєва з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який зареєстрований Універсальною товарною біржею «Миколаївська нерухомість 2000» у Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомим майном за №1-33 від 25.09.200 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ 29.09.2000. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №1106 від 20.03.2019. На теперішній час позивач, яка є дружиною померлого [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про одруження, виданого 16.07.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського району м. Миколаєва, актовий запис №230, не має можливості оформити спадкове майно після смерті чоловіка та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] помер, договір купівлі-продажу від 25.09.2000 за життя останнього нотаріально не був посвідчений, у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набув право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті чоловіка, з причин, що не залежать від неї, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved