Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області Об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку. Позов мотивує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2019 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . За вказаним житловим будинком значиться земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1200 га з кадастровим номером 0722881600:02:001:2849, яка зареєстрована на праві власності за колишнім власником житлового будинку [PERSON] . При оформленні договору купівлі-продажу вказаного вище житлового будинку питання оформлення одночасно на неї і земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку нею було упущено. [INFO] [PERSON] помер. Вказує, що на даний час не має можливості набути право власності на вказану земельну ділянку на підставі правочину, оскільки її власник помер. На підставі наведеного, позивач просить судвизнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1200 га, кадастровим номером 0722881600:02:001:2849, розташовану за адресою: по [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився, прот належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Попередньо надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що підстав для задоволення позову не має, оскільки між сторонами відсутній спір про право власності на спірну земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2019 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с. 5-7). За вказаним житловим будинком значиться земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1200 га з кадастровим номером 0722881600:02:001:2849, яка зареєстрована на праві власності за колишнім власником житлового будинку [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 347467 від 22.09.2009 року (а.с. 12). Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку спірна земельна ділянка була фактично передана позивачу у володіння. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, на підставі договору купівлі-продажу, то згідно вищевикладених правових норм набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй домоволодіння. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1200 га, кадастровим номером 0722881600:02:001:2849, розташовану за адресою: по [ADDRESS] .

Outcome: approved