Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що він є власником житлового будинку № 12, розташованого по провулку Аеродромному у м. Словянськ Донецької області, який він купив у відповідача по справі [PERSON] Позивач зазначає, що незважаючи на реєстрацію місця проживання відповідача у цьому будинку, фактично він протягом тривалого часу у ньому не проживає, не користується ним, не бере участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В звязку з цим, [PERSON] просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 12, розташованим по провулку Аеродромному у м. Словянськ Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ДН № 017764 від 12 вересня 2018 року, не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про вручення повідомлення про виклик до суду, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтвердили заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом відправлення поштою повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно з Договором купівлі-продажу житлового будинку від 14 червня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 2724, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89518794 від 14 червня 2017 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 143997167 від 05 листопада 2018 року, житловий будинок № 12, розташований по провулку Аеродромному у м. Словянськ Донецької області на праві власності належить позивачу по справі [PERSON] Поряд з цим, з домової книги для прописки громадян, що проживають у [INFO], слідує, що за вищевказаною адресою зареєстроване, окрім місця проживання позивача, й місце проживання відповідача [PERSON] В той же час, у акті, складеному та підписаному комісією у складі керівника мікрорайону Черевківка м. Словянська [PERSON], та сусідів-свідків: [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], й [PERSON], що проживає за адресою: [INFO], зазначено, що [PERSON] за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провул. Аеродромний, буд. 12, не проживає з червня 2017 року. Отже враховуючи, що відповідач [PERSON] не є ані членом сімї позивача [PERSON] в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, ані власником спірного будинку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved