Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно якого просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 15.09.1990 року в Болградському райвідділі РАЦС Одеської області за актовим записом № 123. На обґрунтування позову зазначив, що з 15.09.1990 року він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Шлюб у обох перший. В шлюбі вони неповнолітніх дітей не мають. Зазначив, що шлюб видався невдалим. Подружнє життя не склалося у зв»язку з несумісністю характерів, різних поглядів на життя, ведення домашнього господарства та використання сімейного бюджету. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Вказав, що сімейні відносини припинилися наприкінці 2015 року. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. З урахуванням вищевикладеного, просив позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу. Уточнив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою припиненні в березні-квітні 2016 року. Представник позивача [PERSON] в судовому зсіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, у попередніх засіданнях заперечувала проти задоволення позову. Зазначала, що після того , як їй була зроблена гінекологічна операція у них з чоловіком почали погіршуватися стосунки , це і є основною причиною, по якій її чоловік наполягає на розірванні шлюбу. Однак, вони продовжують проживати однією сім»єю . Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час її довірителька згодна з позовом позивача про розірвання шлюбу , проте зазначила , що фактично шлюбні відносини між сторонами буди припинені у листопаді 2016 року. При цьому, посилалась на довіреність від 14.03.2016 року видану позивачем на ім»я відповідача, якою уповноважив останню продати квартиру, що належала йому за адресою м. Кременчук вул. 50-річчя СРСР (Велика набережна) буд. 31 кв.101, що на думку представника відповідача свідчить, що в березні 2016 року між подружжям існували довірительні відносини та підтверджують факт проживання однією сім»єю. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Встановлено, що 15.09.1990 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб у Болградському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 123 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 153711. В шлюбі подружжя неповнолітніх дітей не мають. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Визначаючи час припинення шлюбно-сімейних відносин, суд виходить з наступного. Так , в ході розгляду справи сторонами був зазначений різний час припинення шлюбних відносин позивач зазначив, що шлюбні відносини були припинені в березні-квітні 2016 року, а представник відповідача в судовому засіданні вказала, що шлюбні відносини між подружжям припинені у листопаді 2016 року. Проте, суд не погоджується з часом вказаним представником відповідача,оскільки позов про розірвання шлюбу був поданий до суду 12.05.2016 року, що само по собі свідчить про те, що станом на травень 2016 року між сторонами вже були припиненні шлюбні відносини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що часом припинення шлюбно-сімейних відносин між подружжям слід рахувати березень-квітень 2016 року. Крім того, у судовому засіданні позивач пояснив, що станом на березень 2016 року між ним та відповідачкою вже були розірвані сімейні стосунки і саме довіреність від 14.03.2016 року, яку він видав відповідачці на право продажу його квартири і на яку посилалась представник відповідачки, є підтвердженням розірвання сімейних стосунків, оскільки він видав її з тих причин, що відповідачка в спільній розмові з приводу розірвання сімейних відносин вимагала залишити їй квартиру, так як іншого житла не мала . Тому, він щоб швидше вирішити питання їх розриву надав дружині вказану довіреність і щоб вона на власний розсуд розпорядилась житлом . Вказані твердження позивача ніяким чином не спростовані стороною відповідача , тому суд вважає, що саме час розірвання стосунків вказаний позивачем є дійсним. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є різні погляди на вирішення побутових проблем, відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства та різні погляди на життя. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved