Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 28 грудня 1979 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з червня 2008 року і по даний час з відповідачем не проживають однією сім`єю. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач поїхала на заробітки за кордон і в сім`ю не повернулась. Також позивач вказує, що у них різні характери та погляди на життя. Між ними з відповідачем немає взаєморозуміння і втрачено почуття кохання та взаємної поваги. Ведення спільного господарства припинено, у них з відповідачем різні погляди на життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито спрощене провадження у даній справі (а.с.14). Позивач в судове засідання не з`явився, спрямував на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, спрямувала на електронну адресу суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов про розірвання шлюбу визнає повністю, терміну на примирення просила не надавати і розірвати їх з позивачем шлюб. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених нижче підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 28 грудня 1979 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Крутеньківськоїсільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.5, 8). Причиною розпаду сім`ї стала несумісність характерів, не підтримання подружжям шлюбних відносин вже тривалий час, окреме проживання та не ведення спільного господарства. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, а відповідач позов визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду суперечить інтересам позивача, тому суд вважає, що надавати строк для примирення не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved