Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 07.06.2010 року по 14.06.2018 року він працював у відокремленому підрозділі «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». 14.06.2018 року його було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідач станом на 16.01.2019 року не здійснив з ним повний розрахунок, заборгованість складає 492,30 грн. Згідно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 644,99 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 15.06.2018 року по 16.01.2019 року включно у розмірі 95458,52 грн. із розрахунку: 644,99 грн. х 148 робочих днів за час затримки розрахунку з часу звільнення по 16.01.2019. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 95458,52 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 07.06.2010 року по 14.06.2018 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював підземним прохідником з повним робочим днем у шахті, був звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 3-9). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 644,99 грн., станом на 16.01.2019 року фактична сума боргу складає 492,30 грн. (а.с. 13). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, враховуючи що відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на 16.01.2019 року не проведений, тому згідно заявлених позовних вимог за період з 15.06.2018 року по 16.01.2019 року позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 95458,52 грн., виходячи із розрахунку: 644,99 грн. х 148 робочих днів за період з 15.06.2018 року по 16.01.2019 року. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 954,59 грн. На підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved