Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», [PERSON] про солідарне стягнення відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в розмірі 39771,38 грн. та моральної шкоди в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.03.2013 року о 16-40 годині відбулася дорожньо-транспортна пригода у звязку з тим, що водій автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] на перехресті вулиці Пушкінської з вулицею Червонопрапорною в м. Харкові, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого завдана матеріальна шкода. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху України. Як вказує позивач, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] [PERSON] застрахована ПАТ «Страхова компанія «УНІКА». У звязку з чим позивач звертався до страхової компанії відповідача про виплату йому суми страхового відшкодування, проте йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Як вказує позивач, він звертався до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, ним надавалися відповідні документи. Проте за результатами розгляду його заяву відповідачем було відмовлено у виплаті йому страхового відшкодування. Окрім цього, посилаючись на положення статті 23 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду 7000,00 грн., яка виражається в душевних стражданнях, відчуття тривоги та депресивного стану, хвилювань, повязаних з необхідністю ремонту автомобілю. Приймаючи до уваги, що відповідачі добровільно відмовляється здійснити вказані виплати позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, з урахуванням долучених письмових пояснень. В судовому засіданні представник ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» [PERSON], який діє на підставі довіреності, заперечував проти задоволення позовних вимог, які не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю та невмотивованістю. Зазначив, що у звязку з тим, що позивач не подав страховику заяву на виплату страхового відшкодування, ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» скористалась своїм правом відповідно до статті 37 Закону України щодо відмови у виплаті страхового відшкодування за заявлених обставин. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі за недоведеністю та безпідставністю з урахуванням доданих письмових заперечень на позовну заяву, застосувавши трирічний строк позовної давності до виниклих правовідносин. Суд, заслухавши думки присутніх сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності автомобіль марки «Opel Insignia», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (арк. справи 62). Згідно довідки ГУМВС України в Харківській області вбачається, що 27.05.2013 року о 19-40 годині вділася дорожньо-транспортна пригоди в м. Харкові, вул. Пушкінська, 54, внаслідок якої автомобіль [NUMBER] отримав механічні ушкодження задньої лівої частини автомобіля (арк. справи 9). Постановою Київського районного суду м. Харкова від27.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП в тому, що він 27.03.2013 року о 16-40 годині відбулася дорожньо-транспортна пригода у звязку з тим, що водій автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] на перехресті вулиці Пушкінської з вулицею Червонопрапорною в м. Харкові, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого завдана матеріальна шкода (арк. справи 8). Зі змісту консультативного звіту № 108/2016 року від 20.02.2016 року, складеного за результатами консультаційного автотранспортного вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові «Opel Insignia» державний реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при дорожньо-трансопртної пригоди без втрати товарної вартості може складати 32130,05 грн; втрата товарної вартості може складати 7641,33 грн., матеріальний збиток завданий власнику автомобілю [NUMBER] в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортної з врахуванням втрати товарної вартості може складати 39771,38 (арк. справи 10-11). Згідно листа [PERSON] «Страхова компанія «УНІКА» № 48 від 22.01.2016 року вбачається, що у звязку з тим, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 27.03.2013 року, а письмову заяву на момент написання листа [PERSON] не було надано, тому у страхової компанії відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування (арк. справи 12). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобовязанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. За правилами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 2. ч. 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а п. 1 ст. 990 цього ж кодексу визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. \~Відповідно до п.22.1 ст.22 вищезазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За змістом статті 29 вищезазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.35.1 статті 35 вищезазначеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.1 статті 36 вищезазначеного Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial