Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача [PERSON] , вказавши, що 09 жовтня 1999 року між його батьками [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, про що 09.10.1999 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 134. Від даного шлюбу народився позивач. У свідоцтві про народження його батьком зазначено відповідача. Шлюб розірвано на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2012 року по справі № 2/802/554/2012, яке набрало чинності 31 серпня 2012 року. [PERSON] є учнем групи 32 з професії «Машиніст електровоза; електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування» денної форми державного навчального закладу «Дніпрорудненський професійний ліцей», термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року. За рішенням Василівського району Запорізької області від 23 квітня 2012 року по справі № 2/802/553/2012 з відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] до досягнення повноліття, у розмірі ј частки всіх видів доходів. З моменту досягнення позивачем повноліття 08 вересня 2019 року виконавче провадження з виконання рішення суду зі стягнення аліментів на його утримання до досягнення повноліття підлягає закінченню. Відповідач участі в матеріальному утриманні позивача, у зв`язку з навчанням, не приймає. Домовленості між сторонами не досягнуто. [PERSON] відмовляється від добровільного надання матеріальної допомоги позивачу, ухиляється від спілкування на цю тему, хоча має можливість у достатньому розмірі надавати утримання. Того доходу, що позивач отримує у вигляді стипендії та допомоги матері не вистачає йому для задоволення його потреб, у зв`язку з навчанням, він потребує значних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання. Утримання від матері та стипендія, яку [PERSON] виплачує держава, не достатні для задоволення вищевказаних потреб і ставить позивача у становище вибору між можливістю подальшої освіти та здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Тому, просить стягнути із [PERSON] на його користь, на його утримання аліменти як на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи стягнення з дня звернення до суду з первісним позовом та до закінчення терміну його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити на підставах, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність обставин того, що, у зв`язку із навчанням, син потребує матеріальної допомоги. До матеріалів справи надана довідка про доходи, відповідно до якої [PERSON] отримує стипендію у середньому в розмірі 586,13 гривень. Позивач проживає у квартирі [ADDRESS] , співвласником якої є він ( [PERSON] ). Тобто, син повністю забезпечений житлом, а розмір отриманої стипендії забезпечує всім необхідним для його навчання. Він (відповідач) не працює, виживає лише за рахунок випадкових заробітків, які здебільшого є незначними та які забезпечують лише мінімальне його проживання та існування. Крім цього, у нього є заборгованість по аліментам, які були присуджені ще на неповнолітнього позивача у сумі 41 121,55 гривня, яку йому потрібно сплатити у найкоротші строки. Його матеріальний стан не дає можливість надавати допомогу, в зв`язку з навчанням повнолітнього сина. Тому, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В судовому засіданні третя особа [PERSON] просила уточнені позовні вимоги сина задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання та є учнем денної форми навчання державного навчального закладу «Дніпрорудненський професійний ліцей» групи № 2 з професії «Машиніст електровоза; електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування», термін навчання до 30.06.2020 року (а.с. 12 - копія довідки № 760/05 від 06.09.2019 р.). Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і, в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство згідно частин 1-3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, крім того, у нього немає інших дітей, непрацездатних батьків, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на його утримання на період навчання, слід стягнути аліменти. Разом з тим, оскільки відповідач не працює, має заборгованість по аліментам на підставі виконавчого листа № 2/802/553/2012, виданого 15.05.2012 р. Василівським районним судом Запорізької області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11 - копія розрахунку заборгованості), тому враховуючи викладені обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON] на період його навчання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, що буде відповідати інтересам обох батьків і дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 10 вересня 2019 р. Крім того, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial