Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2012 року. Шлюб реєструвався Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №723. Від спільного життя мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. З листопада 2015 року з ініціативи відповідача сімейно-шлюбні відносини між сторонами були припинені. Відповідач виявила бажання змінити обстановку та поїхала до своїх батьків у м.Нікополь. Але, як зясувалося потім, наміру повертатися вона не мала. Разом зі своїм батьком та братом вони приїхали в с.Іларіонове 21.02.2016 року та «поділили» майно, завантаживши при цьому повний мікроавтобус побутової техніки, меблів і т.п. Згодом відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини та своє утримання. Як стало відомо позивачеві, відповідач знаходиться у любовних відносинах з іншим чоловіком, який проживає в м. Нікополь неподалік від її місця проживання та є її давнім знайомим. Вважає, що при таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо, а тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Не заперечує проти того, щоб дитина проживала разом з матірю, але, якщо відповідач змінить своє рішення, то готовий надати дитини місце для проживання, забезпечувати та виховувати її. Позивач в судове засідання не зявився, але до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судові витрати просить покласти на нього. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає, але не згодна з підставами розірвання шлюбу, які зазначає позивач, вважає, що дійсною причиною розриву їх відносин стали різні погляди на сімейні стосунки та постійне втручання у їх життя матері та бабусі позивача. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище «Мурзінова». Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд , згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №230721, укладеним між [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом серії І-КИ №507764 про народження [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Суд приходить до висновку, що поясненнями сторін підтверджується те, що збереження шлюбу між ними- є неможливим, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~Згідно з ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved