overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, укладений 13.02.2013 року між сторонами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 13 лютого 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №98. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір»ю. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, відносин сімейних з відповідачем не підтримують та не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалась та існує формально. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 лютого 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №98. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір»ю. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року. Примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведуть, таким чином зберегти сім*ю неможливо. За ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 09 січня 2015 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №03. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, відносин сімейних з відповідачем не підтримують та не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалась та існує формально. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені два місяці тому. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Строк для примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 січня 2015 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №03. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір»ю. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені два місяці тому. Примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведуть, таким чином зберегти сім*ю неможливо. За ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 17 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції у м. Харкові, актовий запис №22. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімя фактично розпалась, відносин сімейних з відповідачем не підтримують та не ведуть спільного господарства. Сімя розпалась та існує формально. Шлюбно-сімейні відносини між ними з лютого 2017 року. Позивач в судове засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Прізвище просила не змінювати. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції у м. Харкові, актовий запис №22. Зазначає, що від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, сімя розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені у лютому 2017, примирення між ними не можливе. За ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.07.2002 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №667. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 12.07.2002 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №667. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сім'я фактично розпалась, відносин сімейних з відповідачем не підтримують та не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалась та існує формально. Шлюбно-сімейні між ними припинені з 2003 року. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.07.2002 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №667. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 2003 року. Примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведуть, таким чином зберегти сім*ю неможливо. За ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 04.03.2011 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу дітей не мають. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином,заяв та клопотань до суду не надано. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] - відповідач) 04.03.2011 року зареєстрували шлюб, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 04.03.2011 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 74). Також, як встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинені з 2017 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так як, позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за доцільне її не розглядати, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 04.11.2005 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені з квітня 2020 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) 04.11.2005 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 07.12.2005 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 784). Також, як встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2020 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявила наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так як, позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за доцільне її не розглядати, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 07.03.2009 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені з грудня 2017 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 07.03.2009 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 07.03.2009 року було видано Свідоцтво про шлюбу (актовий запис № 100). Також, як встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2017 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявила наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 16.08.2013 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені 02.04.2020 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) 16.08.2013 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служи Запорізького міського управління юстиції 16.08.2013 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 668). Також, як встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2020 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 19.06.1998 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) 19.06.1998 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної ради м. Запоріжжя 19.06.1998 року було видано Свідоцтво про одруження (актовий запис № 115). Також, як встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявила наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так як, позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за доцільне її не розглядати, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Outcome: approved