Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], [INFO] на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], з 300 гривень до 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2001 до 31.05.2008. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Лисичанського міського суду відповідач має сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 300 гривень щомісячно з 17.03.2008. На даний час позивачка бажає збільшити розмір аліментів, стягуваних з відповідача, оскільки на даний час це дуже замала сума, оскільки донька потребує більших затрат на місяць. Відповідач працює неофіційно, виїздить на заробітки за кордон. Інших неповнолітніх дітей не має, непрацездатних батьків на утриманні не має, вважає, що відповідач в змозі платити аліменти в більшому розмірі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 23 постанови № 3 Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо материнства, батьківства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 31 травня 2008 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 219 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку: [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьками вказано позивачку та відповідача /а.с.7/. Відповідно до довідки ЛКП «Паспортна служба» вбачається, що [PERSON] має на утриманні дитину [PERSON], [INFO] /а.с.11/. Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції вбачається, що на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-892 від 30.04.2008, виданий Лисичанським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 17.03.2008 до повноліття дитини. Заборгованість по стягненню аліментів за період з 01.06.2014 по 01.07.2015 складає 3900 гривень /а.с.10/. Вироком Лисичанського міського суду від 06.06.2014, [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт /а.с.12/. Законом України «Про державний бюджет на 2012 рік» мінімальний прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 років до 18 років з 01.09.2015 по 31.12.2015 становить 1455 грн., у звязку з чим сума аліментів, на яку просить збільшити позивачка, тобто до 800 грн. щомісячно, складає майже половину прожиткового мінімуму, закладеного в держбюджет для дитини у віці від 6 до 18 років. Суд вважає, що за пять років з моменту визначення судом розміру аліментів, матеріальний стан сторін змінився в зв'язку із загальним збільшенням розміру споживчих цін в державі. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині утримання не передбачений в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обовязку по утриманню дитини, однак враховується судом при визначенні розміру аліментів. На думку суду, відповідач зобов'язаний і спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, більшому ніж встановлено рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved