Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, в якому просив визнати за ним право на безоплатну приватизацію квартири №30, яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чумаченка, буд.12б, і зобовязати відповідача провести приватизацію вищевказаної квартири. В обґрунтування позову зазначив, що він зареєстрований і мешкає у неприватизованій квартирі №30, яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чумаченка, буд.12б. Задля здійснення приватизації ним було подано заяву до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. У звязку із ненаданням копії ордеру, йому відмовлено у приватизації житла. Отримати копію ордеру можливості у нього немає оскільки ордер був обмінним, а бюро обміну житлової площі на даний час ліквідовано. На підставі викладеного, позивач вважає, що має право на приватизацію спірної квартири. Добровільно відповідач відмовляється здійснити приватизацію квартири, тому він вимушений звернутися до суду. Позивач і його представник у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача, повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. В письмових запереченнях проти задоволення позову заперечував і вказував, що відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з пп. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сімї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та надає визначений перелік документів, серед яких ордер про надання житлової площі. Оскільки позивач не надав копію ордеру, йому було відмовлено у приватизації житла. Вивчивши матеріали справи і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з даними паспорта серії СЮ №282819, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 1991 року по теперішній час (а.с.3). Відповідно до особового рахунку №110308 [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири №30 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чумаченка, буд.12б, на підставі обмінного ордеру №142 від 30.02.1991 року (а.с.4). Відповідно до листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з відповіддю Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради від 30.01.2017 року провести приватизацію квартири без ордера неможливо, а його відсутність у департаменті житлово-комунального господарства підтверджується листом від 27.01.2017 року № М-0399 (а.с.9). Отже, судом встановлено, що позивач отримав обмінний ордер №142 від 30.02.1991 року на вселення у квартиру [ADDRESS] і з 1991 року є основним квартиронаймачем цієї квартири, мешкає в ній один по теперішній час. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який вияви бажання приватизувати займану ним і членами його сімї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Відповідно до ч.10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п.11 ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Враховуючи викладене, суд вбачає, що позивач має право на приватизацію квартири, в якій він мешкає. Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Враховуючи, що позивач вселений до квартири на законних підставах, законність його проживання ніхто не оспорює, а відсутність копії ордеру позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача вчинити дії по приватизації квартири підлягають задоволенню. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved