Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що в неї з відповідачем є спільна дитина [PERSON]»ян Олегович [INFO]. Відповідач самоусунувся від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, не бере участі в його вихованні, жодним чином не піклується про сина. Самостійно вона не може забезпечити належного утримання дитини, тому просить стягувати з відповідача її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3частини всіх видів його заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь 700 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечила. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З свідоцтва про народження виданого Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.7). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.27 даної Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідний для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу). У відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини;стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не надає синові матеріального утримання, чим ухиляється від виконання обовязку з утримання неповнолітньої дитини, оскільки обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, відтак суд приймає рішення стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача в користь держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 700 грн. суд приходить до висновку про те,що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.,оскільки суду не представлено доказів фактичних витрат на правову допомогу саме в розмірі 700 грн.

Outcome: approved