Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення способу участі у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. У даному шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . На даний час у нього з дочкою хороші відносини та вона бажає більше часу проводити з батьком. Проте відповідачка неодноразово чинила перешкоди у спілкуванні із дитиною у зв`язку із чим він змушений був звернутися до органу опіки і піклування Тернопільської районної державної адміністрації із заявою про встановлення графіку побачень із дочкою. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації від 30 січня 2020 року йому встановлено побачення із дочкою у 1, 3 суботу та 2, 4 неділю місяця з 10:00 год. до 18:00 год. без присутності матері. З вказаним графіком він не погоджується, оскільки бажає бачитися із донькою частіше ніж 1 раз в тиждень зважаючи на те, що донька ще дошкільного віку та немає навантажень по навчанню. Тому просить суд захистити його немайнові права як батька та встановити наступний графік побачень з дочкою: кожного вівторка та четверга з 16 год. по 19 год. без присутності матері з правом забрати доньку із дошкільного навчального закладу; у 1, 3 суботу та 2, 4 неділю місяця з 10:00 год. до 12:00 год. наступного дня з ночівлею без присутності матері; у літні місяці 14 календарних днів в сукупності спільного відпочинку із донькою без присутності матері при повідомленні [PERSON] про запланований відпочинок у телефонному режимі за 10 календарних днів. Ухвалою суду від 12 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. 07 липня 2020 року відповідач [PERSON] направила до суду відзив на позов у якому зазначає, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації від 30 січня 2020 року встановлено графік побачень батька [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , яким передбачено побачення 1,3 суботи та 2,4 неділі місяця з 10:00 год. до 18:00 год. без присутності матері, за місцем проживання батька та можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади. Вказаний графік був встановлений за її ініціативою з метою формування чіткого розпорядку дня у дитини, оскільки побачення батька з дочкою відбувалися з його ініціативи в не завжди зручний час з порушенням графіку побачень в тому числі часу та терміну побачення. Вказує на те, що перешкод у спілкуванні батька з донькою вона не чинить, тому твердження позивача про такі її дії є необгрунтованими, оскільки до позовної заяви не долучено жодного доказу, який підтверджував би цей факт. Вважає, що з метою захисту інтересів дочки [PERSON] [INFO] , до задоволення підлягають вимоги позивача в частині побачення з донькою кожного вівторка та четверга з 16 год. 30 хв. по 19 год.00 хв. Решта позовних вимог до задоволення не підлягає, оскільки донька досягла лише 3- річного віку, постійно проживає з нею, звикла до неї, а тому ночівлі без матері, а також двотижнева розлука з матір`ю негативно вплинуть на емоційний стан [PERSON] . 26 серпня 2020 року представник позивача [PERSON] надала суду відповідь на відзив у якій вказує на те, що доводи відповідачки про негативний вплив на емоційний стан дитини у зв`язку із розлукою з матір`ю в нічний час не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] просить у батька, [PERSON] , залишитися у нього ночувати та виявляє бажання більше часу проводити із батьком. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти побачення позивача з дочкою кожного вівторка та четверга з 16 год. до 19 год. без її присутності з правом забирати дочку із дошкільного навчального закладу не заперечила, однак вважає за можливе побачення батька з донькою у 1,3 суботу та 2, 4 неділю місяця з 10 год. до 18 год. без ночівлі. Щодо 14 календарних днів у літні місяці спільного відпочинку без її присутності заперечила, натомість один день з ночівлею допускається за домовленістю. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02 березня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Тернопільського дошкільного навчального закладу №10 виданої 12 серпня 2019 року за №53 [PERSON] , [INFO] , відвідує молодшу групу №1 Тернопільського дошкільного навчального закладу №10. Позивач [PERSON] є працевлаштованим у ТзОВ «Украгроком», зокрема наказом №244-К від 03 вересня 2018 року його прийнято на посаду керівника районного структурного підрозділу ТОВ «Украгроком», що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] . Згідно довідки ТзОВ «Украгроком» №260 від 27 серпня 2020 року [PERSON] за період з вересня 2018 року по грудень 2019 року отримав заробітну плату в розмірі 234 147,53 грн. У користуванні позивача перебуває транспортний засіб марки «Kia Sportage», номерний знак [NUMBER] власником якого є ТзОВ «Украгроком», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Також [PERSON] перебуває на обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду України та сума нарахованої пенсії за період з січня 2020 року по липень 2020 року становить 130 487,71 грн. Крім цього, позивач орендує квартиру по [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., що підтверджується договором оренди квартири №1 від 17 березня 2019 року. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. За змістом статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2018 року, справа № 686/14512/17, провадження № 61-7540св18. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР. Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, та дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від07.12.2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). Так рішенням №2 комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації від 30 січня 2020 року встановлено наступний графік побачень позивача з дочкою [PERSON] , [INFO] : перша, третя субота та друга четверта неділя місяця - з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин без присутності матері за місцем проживання батька та з можливістю відвідувати розважальні дитячі заклади. Як вбачається із вищевказаного рішення в ході бесіди з матір`ю дитини з`ясовано, що вона не чинить перешкод у спілкуванні батька з дочкою, але бажає встановити чіткий графік їх побачень, оскільки [PERSON] порушує режим для дитини, без відома матері забирає дитину із садочка та після повернення додому дитина стривожена, погано засинає. Також зі слів вихователів дошкільного навчального закладу який відвідує [PERSON] , після виникнення непорозумінь між батьками, дитина стала тривожною, що в подальшому може негативно відобразитися на її психологічному стані. Разом з цим у бесіді з батьком з`ясовано, що він також бажає встановити графік побачень з донькою. Наявність прихильності дитини [PERSON] до батька [PERSON] вбачається із відеозапису наданого суду стороною позивача на якому вбачається спокійне, без остраху зі сторони дитини по відношенню до батька спілкування та бажання останньої залишитися з батьком. Проте вимога позивача про забезпечення реалізації його батьківських прав шляхом щотижневих побачень у 1, 3 суботу та 2, 4 неділю місяця з 10:00 год. до 12:00 год. наступного дня з ночівлею без присутності матері не відповідають якнайкращим інтересам дитини, оскільки передбачають щотижневі переміщення дитини з її постійного місця проживання у селі Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області до місця проживання батька, який проживає у місті Тернополі та не сприятимуть дотриманню звичних умов для дитини щодо організації розпорядку повсякденного життя дитини. При розгляді вимоги позивача про спільний відпочинок із донькою без присутності матері у літні місяці в сукупності 14 календарних днів при повідомленні [PERSON] про запланований відпочинок у телефонному режимі за 10 календарних днів, суд враховує вік дитини, якій на момент розгляду справи виповнилось лише 3 роки, стать дитини, яка як дівчинка більш емоційно прив`язана до матері та потребує її допомоги та довга розлука з нею може негативно вплинути на її емоційний, психологічний стан, той факт, що остання разом із матір`ю на теперішній час мешкає в с. Миролюбівка, в той час, як позивач мешкає в м. Тернополі, час необхідний для переїзду між вказаними населеними пунктами, що буде створювати додаткові незручності та фізичні навантаження для дитини, з врахуванням часу необхідного для відпочинку, вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в цій частині. Також вимога позивача в частині зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не надано суду належних доказів вчинення відповідачкою таких перешкод, а спір між сторонами виник з приводу саме порядку побачень з дитиною, часу та періодичності зустрічей. Аналізуючи встановлені обставини справи, досліджені докази в їх сукупності, враховуючи позиції сторін, інтереси малолітньої дитини, характер стосунків, які склались між батьками дитини, та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини, аналізуючи висновок комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що на даний час в інтересах дитини слід визначити способи участі батька у вихованні дитини [PERSON] , наступним чином: кожного вівторка та четверга з 16.00 год. до 19.00 год. без присутності матері з правом забрати дочку із дошкільного навчального закладу; перша, третя субота та друга четверта неділя місяця - з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин без присутності матері дитини [PERSON] .

Outcome: partial