Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є бабусею малолітнього [PERSON] [INFO]. Мати дитини, її донька [PERSON], [INFO] року померла. Батько дитини, відповідач [PERSON] зловживав алкоголем, родину не забезпечував, байдуже відносився до сина, тому з 2012 року їх відносини з її донькою були припинені. Після смерті [PERSON] малолітній [PERSON] проживає з нею, бабусею, та знаходиться на її утриманні, відповідач бачився з сином декілька разів лише за життя її доньки, після смерті [PERSON] не виявив бажання проживати з дитиною, не піклується про матеріальне забезпечення сина, його розвиток, стан здоров'я, добровільно усунувшись від виконання батьківських обов'язків. Тому вона просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнути судові витрати. В судове засідання сторони та представник третьої особи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідач відзиву на позов не подав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про задоволення позову з таких мотивів. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року мати дитини, [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]Позивач [PERSON]. є бабусею малолітнього [PERSON] (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження [PERSON].) та проживає разом з внуком (а.с.11 - копія довідки). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов'язків надано письмові докази. Так, згідно характеристики [PERSON], [INFO], учня 2-Р класу ЗОШ № 92 м. Кривого Рогу, виданої 01.03.2018 р., на даний момент вихованням хлопчика займається бабуся, [PERSON], піклується про зовнішній вигляд дитини, відвідує батьківські збори. батько не приділяє уваги сину, не бере участі у його вихованні (а.с.12 - копія характеристики). Аналогічна позиція зазначена в побутовій характеристиці ОСББ «Ярославська 7» за місцем проживання [PERSON] (а.с.13 - копія характеристики). Рішенням Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 19.12.2017 р. № 408 «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON]», виконком вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування рішення зазначено, що батько дитини проживає окремо від сина та згідно письмового пояснення [PERSON] не працює, не бажає в подальшому займатись вихованням та утриманням дитини, надав згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні сина. Наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням сина, не забезпечує його матеріально, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не турбується про його духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно ч.1,3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 704,80 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копію квитанції про сплату витрат на правничу допомогу в сумі 600,00 грн., договір № 6 про надання правової допомоги від 05 березня 2018 р. та акт прийняття-передачі наданих послуг від 05 березня 2018 р. Враховуючи викладене, суд вважає заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу доведеним, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати в розмірі 600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved