Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 років 11 місяців 26 днів працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на підземних роботах. Протягом всього періоду роботи позивача в підземних умовах на організм останнього діяли шкідливі фактори, пов`язані з природними та геологічними умовами підвищеного ризику для здоров`я, які пов`язані з важкими та шкідливими умовами праці, з постійним і тісним контактом з пилом з домішками діоксину кремнію. У 2020 року стан здоров`я [PERSON] погіршився у зв`язку з чим він був змушений пройти курс лікування в ЦМЛ «Вугледарська міська лікарня», але позитивних результатів це не дало і тому в період з 01.06.2021 року по 17.06.2021 року був змушений пройти курс лікування в державній установі «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», внаслідок чого останньому було встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт II стадія, фаза затихаючого загострення.Прикореневий псевмофіброз. ЛН І-ІІ ст. (один-два). Хронічна радикулопатія S1 праворуч в стадії затухаючогозагострення з помірним статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг.Захворювання професійне, встановлено вперше. Висновком МСЕК від 25.08.2021 року [PERSON] первинно за сукупністю встановлено 65% втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями та присвоєна третя група інвалідності-безстроково. Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 20 липня 2021 року професійне захворювання позивача виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу. Внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання. Переживання викликані наслідками професійного захворювання [PERSON] , більш ніж на половину втратив професійну працездатність, втратив можливість повністю реалізувати свої можливості, оскільки в процесі лікування його професійного захворювання він постійно змушений приймати лікарські препарати. Стан здоров`я позивача став незадовільним, він часто лікується стаціонарно та амбулаторно. Вказані обставини обумовлюють необхідність [PERSON] пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, то останній просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди 32500,00 гривень. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 28 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 13 грудня 2021 року (а.с. 19). Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1» просить суд розглянути справу за відсутності їх представника у відповідності до норм чинного законодавства. Зауважили, що згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення при 10% втрати працездатності складає 3000,00 гривень. при 30% складає 9000,00 гривень, при 80% складає 24000,00 гривень (а.с. 22). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач в період з 11.09.2003 року по 06.09.2020 року працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та був звільнений 06.09.2020 року внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 18 листопада 1992 року (а.с. 14-15). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 липня 2021 у Донецькій області, професійне захворювання [PERSON] , а саме: хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пнемофіброз, ЛН І-ІІ ст. (один-два), хронічна радикулопатія S1 праворуч в стадії затухаючогозагострення з помірним статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг, виникли внаслідок недосконалості технологічного процесу, наявності шкідливих умов праці: фізичне навантаження, вимушена робоча поза, шум (а.с. 7-10). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №098759 від 25.08.2021 року та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №222854 від 25.08.2021 року позивачу було встановлено: 35 % втрати професійної працездатності за професійним захворювання хронічна попереково-крижова радикулопатія; 30% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням хронічний бронхіт, а за сукупністю 65% втрати професійної працездатності з 18 серпня 2021 року та безстроково, встановлено третю групу інвалідності (а.с. 11). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання №20/626 від 15 червня 2021 року, виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №565 від 17 червня 2021 року, [PERSON] встановлено діагноз: хронічний бронхіт II стадія, фаза затихаючого загострення. Прикореневий псевмофіброз. ЛН І-ІІ ст. (один-два). Хронічна радикулопатія S1 праворуч в стадії затухаючогозагострення з помірним статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг (а.с. 5, 6 ). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих зв`язків. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 32500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду\~на викладене,\~приймаючи до\~уваги,\~що суд\~дійшов висновку\~про доцільність\~задоволення вимог\~позову [PERSON] \~в частині\~стягнення моральної\~шкоди,\~а останній\~у відповідності\~до вимог\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений\~від сплати\~судового збору,\~суд вважає\~необхідним,\~на виконання\~вимог ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України,\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави\~в особі\~Державної судової\~адміністрації України\~витрати зі\~сплати судового\~збору у\~розмірі 908,00\~гривень. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved