Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 15 грудня 2001 року по 16 червня 2011 рік перебувала з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання спільної дитини, у розмірі 1/6 частини від заробітку, щомісяця, до досягнення сином повноліття, оскільки на той момент відповідач мав офіційне місце роботи та сплачував аліменти на двох дітей від попереднього шлюбу, які на даний момент повнолітні. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина та не забезпечує навіть мінімальних потреб для існування дитини. Зазначає, що з часу ухвалення вищевказаного рішення змінилися обставини, що мають істотне значення для встановлення способу стягнення та розміру аліментів, а саме змінився мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідач більше не сплачує аліментів на дітей від попереднього шлюбу. У зв'язку з чим позивач просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти щомісячно у розмірі 1500грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач уточнила свої вимоги, просила стягнути аліменти в розмірі 1000грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також просила суд розглянути справу без її участі, про що надала суду письмову заяву. Відповідач з уточненими позовними вимогами погодився, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що вказав у заяві, наданій суду, окрім цього просив розглядати справу без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає уточнені позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2001 року по 16 червня 2011 рік, що підтверджено рішенням Пирятинського районного суду від 16 червня 2011 року, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.7). Рішенням Пирятинського районного суду від 03 червня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2007 року і до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили та є чинним. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини судом було враховано, що [PERSON] офіційно працює та сплачує аліменти на двох дітей від іншого шлюбу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: у відповідача змінився матеріальний стан, а саме що відповідач більше не сплачує аліментів на дітей від попереднього шлюбу, офіційно не працевлаштований. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, а саме те, що відповідач являється інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності та допомогу по догляду за пристарілим. У відповідача також наявна дитина від нового шлюбу. Також суд враховує і згоду відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1000грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.38). Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з частки від заробітку в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму 1000грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Таким чином уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 2ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн на користь держави. У відповідності зі ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial