Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про стягнення боргу за договором позики в сумі 742 195,32 грн. та судових витрат у розмірі 3 654,00 грн. з відповідача - [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2013 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Капусняк Л.Т., зареєстрований в реєстрі за № 204. Відповідно до п. 1 Договору позики, Позикодавець на момент укладення Договору передав у власність Позичальнику в строк на чотирнадцять місяців грошові кошти у розмірі 111 902,00 грн., що еквівалентно становить 14 000,00 доларів США. Відповідно до п.2 Договору позики, Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю в строк зазначений в п. 1 цього Договору, в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, грошову суму в гривнях у розмірі, що еквівалентно становить 14 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу, без нарахування відсотків. Відповідно до п. 4 Договору позики, сторони домовилися, що Позичальник повертатиме позику грошовою сумою в гривнях у розмірі, що еквівалентно 1 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу кожного місяця до останнього дня відповідного місяця. Відповідно до п. 5 Договору позики, Позичальник вправі повертати позику як повністю, так і будь-якими частками в межах строку, передбаченого п.п. 1,2, 4 цього Договору. Позичальник вправі повернути позичену грошову суму раніше строку зазначеного в цьому договорі, а Позикодавець зобов'язується прийняти боргу повністю або частками, а також раніше строку, передбаченого Договором. Факт отримання від позивача відповідачем грошових коштів підтверджується нотаріально завіреним договором позики від 25.04.2013р. Позивач належним чином виконав умови договору позики, надавши відповідачу зазначену у договорі суму грошових коштів на час його підписання сторонами, що прямо зазначено у договорі. Відповідач свій обов'язок повернути грошові кошти не виконав, в подальшому ухиляючись від повернення боргу. Сума боргу станом на 22.02.2015 р. (на дату звернення позивача з позовом до суду) становила 14 000,00 дол. США, що було еквівалентно 390 018,92 грн. Відповідно до п. 6 Договору позики сторони домовилися, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,3% від суми простроченої заборгованості, - за кожен календарний день прострочення. Відповідно до розрахунку заборгованості до Договору позики, наданого позивачем, нарахована пеня відповідно до умов Договору позики становить 284 323,79 грн.; 3% річних становить 7 789,70 грн.; інфляційні втрати - 60 062,91 грн. Загальна заборгованість відповідача становить 742 195,32 грн. Підтримавши з вищенаведених підстав позовні вимоги, представник позивача у направленій до суду письмовій заяві просив позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав, не заперечував проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнав позов з тих підстав, що ним фактично не отримувалися грошові кошти від позивача, сам позивач проживає постійно в Італії та на зв'язок не виходить. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2013 року між сторонами був укладений Договір позики грошових коштів, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Капусняк Л.Т., зареєстрований в реєстрі за № 204. Відповідно до п.1 Договору позики грошових коштів, позивач [PERSON] на момент укладення цього договору передав у власність, а відповідач [PERSON] прийняв у позику грошові кошти в сумі 14 000,00 дол. США. Відсутність іншого документу (розписки тощо) не свідчить про те, що відповідач фактично не отримував грошові кошти в борг у позивача, тому що факт їх отримання на момент укладення договору зафіксований безпосередньо в тексті договору. (а.с. 6-7) Відповідно до п.2 Договору позики Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю в строк зазначений в п. 1 цього договору, в порядку та на умовах передбачених цим договором, грошову суму в гривнях у розмірі, що еквівалентно 14 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу, без нарахування відсотків, включно до 25.06.2014 року. Відповідно до п. 4 Договору позики сторони домовилися, що Позичальник повертатиме позику грошовою сумою в гривнях у розмірі, що еквівалентно 1 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу кожного місяця до останнього дня відповідного місяця. Відповідач, суму боргу не повернув і доказів на спростування цих обставин суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з позовної заяви і не спростовано відповідачем, зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані, гроші, отримані в борг, позивачеві не повернуті. Станом на момент звернення позивача до суду (22.02.2015 року) 14 000,00 дол. США становили еквівалент 390 018,92 грн. Згідно із ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 6 Договору позики, сторони домовилися, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов»язаний сплатити пеню у розмірі 0,3% від суми простроченої заборгованості, за кожен календарний день прострочення. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, убачається, що заборгованості розмір пені, нарахованої відповідно до умов Договору позики, становить 284 323,79 грн.; 3% річних становить 7 789,70 грн.; розрахунок суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, становить 60 062,91 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 742 195,32 грн.. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, як передбачено статтями 10, 60 ЦПК України, відповідач суду не надав. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором позики, належних і допустимих доказів своєчасного на належного виконання умов договору не надав, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 3 654,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved