Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади с.Боянчук в особі Боянчуцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що 27.12.2017 року в с. Боянчук\~ Заставнівського району Чернівецької області помер його рідний брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 13, розташованого по вул.Л.Українки с. Боянчук Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту\~ [PERSON] не вчиняв, позивач являється спадкоємцем другої черги за законом. Інших спадкоємців за законом не має. Вказує на те, що спадщину після смерті брата прийняв, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимога [PERSON], просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача від територіальної громади с.Боянчук Заставнівського району Чернівецької області в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд,\~ заслухавши доволи представника позивача, врахувавши заяву відповідача, \~дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд\~\~також\~\~приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що 27.12.2017 року в с.Боянчук Заставнівського рапйону Чернівецької області помер рідний брат позивача [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №177859 від 02.01.2018 року (а.с.7). Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Л.Українки,13 в с.Боянчук Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту померлий [PERSON] не вчиняв. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] являється його рідний брат [PERSON] Інших спадкоємців за законом не має, що підтверджується довідкою виконкому Боянчуцької сільської ради № 629 від 16.08.2018 року (а.с.12). Відповідно до ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297\~\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач\~ [PERSON] після смерті рідного брата [PERSON] спадщину прийняв вчасно, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №52334733 від 19.06.2018 року (а.с.8) та змісту постанови про відмову у вчиненні\~ нотаріальних дій від 23.08.2018 року (а.с.18). З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №52334733 від 19.06.2018 року (а.с.8), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 18). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул. Л.Українки,13 в с.Боянчук Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON] померлому 27.12.2017 року, який побудував його власною працею та коштами, що підтверджується довідками виконкому Бончуцької сільської ради №628 від 16.08.2018 р. (а.с.13), довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №168 від 22.06.2018 року (а.с.14). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки виконкому Бончуцької сільської ради №628 від 16.08.2018 р. (а.с.13), довідки-характеристики Заставнівського РБТІ №168 від 22.06.2018 року (а.с.14). житловий будинок, розташований в с.Боянчук Заставнівського району Чернівецької області по вул. Л.Українки,13 побудований у 1931 році, не є колгоспним двором, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст.\~3\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого\~[PERSON] за законом виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.15-17). Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №168 від22.06.2018 року (а.с.14) його вартість становить 34132\~ (тридцять чотири тисячі сто тридцять дві) гривні\~ 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved