Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» (далі - ТОВ «ФК «АЛАНД») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 33738 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» за кредитним договором № 002-04109-190413 від 19.04.2013, укладеним між ним та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» відповідно до договору № 144/К від 26.01.2018, згодом право вимоги за яким було відступлено ТОВ «ФК «АЛАНД» відповідно до договору № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020, грошових коштів за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 у сумі 19033 грн 98 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 10001 грн 00 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9032 грн 98 коп., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн, а всього 19533 грн 98 коп. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. 05.11.2020 було відкрите виконавче провадження № 63510725 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису, який він вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки заперечує проти стягнення всієї суми заборгованості через порушення строку позовної давності, беручи до уваги, що кінцевим строком кредитування є 18.04.2014. Також при укладанні з ним кредитного договору не була обумовлена процентна ставка за користування кредитом, що виключає законність нарахування відсотків за вказаним кредитним договором. Крім того цей виконавчий напис вчинено на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, який було визнано незаконним та нечинним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Вказуючи на небезспірність заборгованості і незаконність виконавчого напису, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи без його участі, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно. Представник відповідача ТОВ «ФК «АЛАНД», будучи належним чином двічі сповіщеним про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву і клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Треті особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до суду також не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, заяв по суті справи та клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ухвалою судді від 22.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи та за клопотанням позивача у приватного нотаріуса витребувано копії документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчого напису. Згідно з ухвалою суду від 22.02.2021 за заявою позивача про забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом, що оскаржується позивачем, до набрання законної сили рішенням суду по суті спору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 19.04.2013 [PERSON] підписав заяву № 002-04109-190413 про приєднання до Правил до Тарифів ПАТ «Дельта Банк», наслідком чого стало відкриття банком на ім`я позивача поточного рахунку, встановлення ліміту кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 грн, отримання позивачем платіжної кредитної карти із встановленням кредитного ліміту у розмірі 10000 грн 00 коп. зі строком кредитування 364 календарні дні (а.с.17). 08.09.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 33738, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД», якому відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 144/К від 26.01.2018, заборгованості за кредитним договором № 002-04109-190413 від 19.04.2013, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 в сумі 19533 грн 98 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 10001 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 9032 грн 98 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн, а всього 19533 грн 98 коп. (а.с.16). Згідно з постановою від 05.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження № 63510725 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 33738 від 08.09.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості в сумі 19533 грн 98 коп. (а.с.19). В рамках цього провадження 12.11.2020 винесено постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] , яка спрямована за місцем роботи позивача до ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов 'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Частиною другої статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтями 1077, 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). Отже в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 08.09.2020 судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів було доповнено пунктом 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Між тим постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою було доповнено Перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана в цій частині змін незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Відповідно до п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим вчинення 08.09.2020 нотаріусом виконавчого напису на підставі п.2 Переліку, який внаслідок вказаного судового рішення є незаконним та нечинним, є неправомірним. Відповідачем та іншими учасниками справи не надано суду будь-яких доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача та наявності у відповідача права вимоги. Позивач заперечує свою заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Суд погоджується з доводами позивача, виходячи з такого. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, при підписанні споживачем заяви про приєднання до Правил та Тарифів Банку. Оскільки підписана позивачем 19.04.2013 заява про надання кредиту не містить відомостей про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, стягнуті за виконавчим написом нараховані проценти не є безспірними. Крім того, як зазначено вище, за приписами ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до заяви позивача про надання кредиту від 19.04.2013, яка свідчить про укладення кредитного договору з ПАТ «Дельта Банк», строк повернення кредиту (строк дії кредитної лінії) встановлено 364 календарні дні (п.2.4 заяви), тобто не пізніше 18.04.2014. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З наявних у справі доказів вбачається, що строк дії кредитної лінії закінчився 18.04.2014, тобто ця дата є відправною для відрахування трьох років позовної давності. Викликає непорозуміння нарахування кредитної заборгованості позивача за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 (за шість днів). Все це вказує на те, що сума заборгованості розрахована за межами позовної давності. Також не є безспірною сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19033 грн 98 коп. з огляду на те, що за умовами договору позивачу було відкрито ліміт кредитної лінії у розмірі 10000 грн. Вказане свідчить про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що стягнута з позивача за виконавчим написом нотаріуса заборгованість не може вважатись безспірною, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн 00 коп. (за подачу позову, а.с.1) та 454 грн 00 коп. (за подачу заяви про забезпечення позову, а.с.6), а всього 1362 грн 00 коп. На підставі ст.18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: approved