Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком №14/2 по вулиці Кузнечній в місті Кременчуці Полтавської області шляхом зняття їх з реєстрації; зобовязати Крюківську районну адміністрацію виконкому Кременчуцької міської ради зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою; стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він являється власником 29/50 часток житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого на земельній ділянці державного фонду, площею 712 кв.м, яка знаходиться в місті Кременчуці по вулиці Кузнечній, будинок 14/2, на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 1999 року. За вказаною адресою позивач не був зареєстрований, в будинку фактично не проживав. Право власності на інші 21/50 частини вказаного житлового будинку в рівних частках належать [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2008 року. Позивачем було зясовано, що в частині будинку, належній йому на праві приватної власності, протягом 2003 2004 років були зареєстровані сторонні особи, а саме [PERSON], [INFO], - зареєстрований з 09 січня 2003 року, та [PERSON], 30 січня 1981 року, - зареєстрований з 19 листопада 2004 року. Позивач зазначає, що вказаних осіб за місцем реєстрації він не бачив, на даний час можливість проживання в будинку відсутня по причині пожежі, що сталася 02 червня 2017 року. Про факт реєстрації відповідачів в будинку №14/2 по вулиці Кузнечній в місті Кременчуці Полтавської області позивачу відомо не було. [PERSON] вказує, що частина будинку, що належить йому на праві приватної власності за вказаною адресою, необхідна йому для особистого використання, відновлення та розпорядження власністю, однак, у звязку із реєстрацією у ньому відповідачів, позивач позбавлений можливості здійснювати свої передбачені законодавством права щодо належного майна в повному обсязі, у звязку із чим позивач і вимушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; судові витрати просить залишити за ним. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не надали до суду пояснень про причини неявки. Представники третіх осіб, ТОВ «Місто для людей Кременчук» та Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради, в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не надали до суду пояснень про причини неявки. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а також на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається із договору купівлі-продажу від 01 березня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за номером 2-332, [PERSON] належить на праві приватної власності 29/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями № 14/2 по вулиці Кузнечній в місті Кременчуці Полтавської області. Вказаний факт підтверджується також витягом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №64410261 від 27 липня 2016 року, записом технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями № 14/2 по вулиці Кузнечній в місті Кременчуці Полтавської області, виготовленого станом на 12 липня 2016 року та виданого власнику [PERSON] Іншими співвласниками вказаного домоволодіння, а саме 21/50 його частин являються [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2008 року. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи Відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради за вих..№7550 та №7549 від 21 липня 2017 року, а також адресної картки за адресою - будинок №14/2 по вулиці Кузнечній в місті Кременчуці зареєстровані, зокрема: [PERSON], [INFO], з 19 листопада 2004 року по теперішній час; [PERSON], [INFO], з 09 січня 2003 року по теперішній час. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі по справі у зазначеному домоволодінні не проживають. Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами внаслідок наявності їхньої реєстрації у помешканні, співвласником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; [PERSON] та [PERSON], будучи зареєстрованими у домоволодінні, співвласником якого є позивач, порушують його права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживають. Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в [INFO], співвласником якого є позивач, однак у вказаному приміщенні не проживають з моменту їхньої реєстрації за цією адресою. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вони відсутні у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідачів, [PERSON] та [PERSON] в помешканні, співвласником якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як співвласнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у звязку з чим вони підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині зобовязання Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зазначених вимог, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обовязковість зняття з реєстрації місця проживання осіб, яких за рішенням суду визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: partial