Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою [PERSON] зареєстрував шлюб 09.06.2007 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Але з відповідачем життя не склалося і за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 18 січня 2017 року їх шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу і до цього часу він приймає участь у матеріальному забезпеченню сина. Перед розірванням шлюбу відповідач забрала їх спільну дитину та переїхала проживати за новою адресою [ADDRESS]. Останнім часом відповідач перестала надавати йому сина для сумісного проведення з ним часу. Він намагався урегулювати це питання з відповідачкою мирним шляхом, неодноразово звертався до неї та просив не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною, адже вони мають хлопчика, для якого спілкування з батьком так само важливо як із матір'ю. Він має бажання бачитися зі своєю дитино, спілкуватися з нею, приймати активну участь в її вихованні, хоче примати участь у його розвитку та у житті. Не досягнувши з відповідачкою згоди щодо побачень та спілкування з дитиною, як крайній метод він звернувся до Служби у справах дітей Сумської міської ради для сприяння у встановленні графіку за яким вони зможуть спільно виховувати дитину. 19.10.2017 року листом № 271-20/Б-511 Служба у справах дітей надала відповідь, що з [PERSON] проведено бесіду, в ході якої вона наполягала на вирішенні питання щодо встановлення графіку відвідин сина в судовому порядку. Відповідачка продовжує ігнорувати його прохання щодо спілкування з дитиною. Вважає, що такі дії відповідачки свідчать про умисне порушення його прав щодо спілкування з дитиною, участі в вихованні сина, у його розвитку. Згідно чинного Сімейного законодавства відповідач не має жодного права чинити перешкоди йому у спілкуванні, побаченнях, у вихованні їх спільної дитини. Зважаючи на те, що з відповідачем не вдалося урегулювати конфлікт щодо його спілкування з дитиною мирним шляхом, тому він вимушений звертатися з відповідним позовом до суду. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином [PERSON], [INFO]; встановити час та дні для його зустрічей з сином до його повноліття: з 18 години п'ятниці по 17 годину неділі, два рази на місяць, через тиждень (з ночівлею); два рази на тиждень по буднях, у тому числі для відвідування дитячих заходів, установ; під час відпустки на строк від 7 до 21 одного дня з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинку, екскурсії; половину періоду осінніх, зимових, весняних та літніх канікул; у святкові дні; у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного проживання (перебування). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, та просили суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] пояснив, що після розірвання шлюбу в лютому 2017 року, він бачився з сином один раз на тиждень. З кінця серпня 2017 року він сина не бачив, не міг домовитися з відповідачкою про зустріч з сином. З 26.01.2018 року син [PERSON] постійно з ним проживає, оскільки відповідачка разом зі своїм чоловіком тимчасово виїхала на заробітки до Ізраїлю. Він і на даний час не спілкується з [PERSON], все спілкування відбувається через його матір. Після повернення відповідачки з Ізраїлю залишиться спір з [PERSON] щодо його участі у вихованні дитини та спілкуванні з сином. В судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що більшість вимог позовної заяви є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Батько має право на зустрічі зі своєю дитиною, проте вони проти, щоб батько брав дитину до себе з ночівлею, згодні на встановлення режиму зустрічей лише разом з матір'ю у неї вдома чи на нейтральній території (кафе, парки, ТРЦ, т.і.) у вихідні дні один раз на тиждень щосуботи або щонеділі з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності відповідачки, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Позивач сам винний у тому, що не бачиться з дитиною, оскільки поводить себе досить агресивно, постійно ображає, погрожує відповідачці. Іноді не приходить на побачення. Зустрічі відбуваються за домовленістю, іноді зриваються через запізнення позивача, іноді із-за хвороби дитини. Коли позивач телефонує, відповідачка дає спілкуватися з дитиною. Оскільки на даний час позивач проживає у громадському шлюбі з іншою жінкою, у котрої є також маленька дитина, проте після зустрічей з батьком та контактів із іншою дитиною у сина почали з'являтися сліди укусів та синців, тому вони категорично проти такого спілкування, щодо зустрічей з 18 години п'ятниці по 17 годину неділі, два рази на місяць, через тиждень з ночівлею, у святкові дні та на канікулах. Вимога, щодо зустрічей з дитиною два рази на тиждень в будні дні, не можлива, оскільки дитина ходить до дитячого садку, а ввечері діти виснажуються. . Щодо права виїзду з дитиною батька за кордон, вони не давали відмову з цього приводу позивачу, тому спору в даному випадку не має. У період хвороби вважають взагалі недоцільним відвідування дитини, проте відповідачка буде не проти, якщо позивач буде допомагати, купуючи ліки. В своїх вимогах позивач просить відповідачку не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, проте таких перешкод відповідачка не чинить і зараз, а фактично давала дитину за першої потреби позивачу. З початку осені відповідачка не отримує від позивача аліментів на утримання дитини. Позивач не довів обставини, зазначені у позовній заяві. Оскільки з січня 2018 року [PERSON] проживає з батьком, то відсутній спір між сторонами. Відповідачка [PERSON] повертається з Ізраїлю в травні 2018 року. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.02.2018 року до участі в справі була залучена до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Сумської міської ради. Служба у справах дітей Сумської міської ради висновок щодо спору між сторонами. Згідно з висновком Служби у справах дітей Сумської міської ради було проведено обстеження умов проживання дитини. [PERSON] проживає з батьком у трикімнатній квартирі за адресою м.Суми, [PERSON], 5 кв.5. Позивач [PERSON] проживає з цивільною дружиною [PERSON] та її сином. У помешканні створено всі необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання дитини. Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає, що позов [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною не підлягає задоволенню, оскільки на цей момент мати передала хлопчика батьку і фактично не чинить йому перешкод у спілкуванні з дитиною. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, третьої особи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами був розірваний за рішенням Ковпаківського ра йонного суду м.Суми від 18.01.2017 року. Викладені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини, рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.01.2017 року (а.с.7-9). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, [PERSON] проживав з матірю [PERSON] Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З позовної заяви, відзиву на позов вбачається, що між сторонами не досягнута домовленість щодо порядку участі позивача у вихованні сина. З 26 січня 2018 року [PERSON] проживає з батьком позивачем [PERSON], оскільки відповідачка з чоловіком виїхала до держави Ізраїль для тимчасового працевлаштування. На час звернення з позовом до суду позивач [PERSON] не мав систематичних побачень з сином, не міг дійти згоди з відповідачкою щодо його побачень з дитиною. Позивач [PERSON] попередньо звертався з заявою до Служби у справах дітей Сумської міської ради щодо визначення графіку участі у вихованні малолітнього сина [PERSON]. З відповіді Служби у справах дітей Сумської міської ради вбачається, що [PERSON] наполягала на вирішенні питання щодо участі батька у вихованні сина лише в судовому порядку, і позивачу було запропоновано звернутися до суду з позовом про встановлення порядку участі у вихованні малолітнього сина (а.с.10). В висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради (а.с.54) не запропонований порядок участі [PERSON] у вихованні сина, оскільки на даний час [PERSON] проживає з батьком. З відзиву на позовну заяву, який подавався до суду представником відповідачки, вбачається, що [PERSON] заперечує щодо зустрічей батька з сином на тривалий час, бажає, щоб зустрічі батька з сином були у її присутності. З врахуванням поданого позову та відзиву на позовну заяву слід дійти висновку, що між сторонами існує спір щодо участі батька у вихованні сина, спілкуванні з дитиною. І незважаючи на тимчасове проживання батька з сином протягом січня-травня 2018 року, при поверненні [PERSON] з держави Ізраїль порядок участі [PERSON] у вихованні сина залишиться невирішеним для сторін. Отже, між сторонами існує спір щодо участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкуванні з сином. Однак, позивачем [PERSON] не доведено належними і достатніми доказами, що зі сторони відповідачки [PERSON] чиняться перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином, тому позов у частині зобовязання відповідачки не чинити перешкоди у вихованні дитини не підлягає задоволенню. Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При визначенні способу участі батька у вихованні сина має бути врахований розпорядок дня і тижня дитини, відвідування дитячого садочка, підготовка до школи, навчання в школі з 01 вересня. Визначаючи участь позивача у вихованні дитини, мають бути дотримані умови щодо гармонійного розвитку дитини, можливість збереження повноцінного спілкування з батьком, забезпечення можливостей кожного з батьків для реалізації прав та обовязків по участі у вихованні своєї дитини. Тому, пропозиція позивача [PERSON] щодо проведення з сином фактично двох вихідних днів два рази на місяць та двох будніх днів кожного тижня не буде відповідати інтересам дитини, що повязано з підготовкою дитини до школи, її навчанням з 01 вересня, що внесе відповідні зміни до режиму дня дитини. Враховуючи вік дитини, взаємовідносини [PERSON] з сином, відсутні підстави при визначенні способу участі позивача у вихованні сина обумовлювати зустрічі батька з сином присутністю матері дитини відповідачки [PERSON] Питання щодо виїзду дитини за кордон на оздоровлення чи відпочинок має вирішуватися окремо між батьками. У разі недосягнення згоди один з батьків подає позов до суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон у кожному випадку на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку та закінчення, оскільки це пов'язано зі зміною соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо встановлення способу участі батька у вихованні дитини до її повноліття, оскільки після досягнення дитиною 10 років місце проживання дитини визначається за спільною згодою батьків та дитини, а після 14 років дитина сама визначає місце проживання, якщо батьки проживають окремо згідно з ст.160 СК України. [PERSON] має вік 5 років і враховуючи ті зміни в фізичному, духовному, інтелектуальному розвитку дитини, які відбуваються до повноліття дитини, встановлення способу участі батька у вихованні сина на такий проміжок часу як до повноліття дитини, не буде відповідати як інтересам дитини, так і інтересам батьків. Отже, суд вважає необхідним при проживанні [PERSON] з матірю [PERSON] встановити [PERSON] час спілкування з сином [PERSON], [INFO], першу та третю суботу кожного місяця з 10год. до 19год. за місцем проживання батька за адресою м.Суми, [PERSON],5/5, один раз на тиждень по буднях з 16год. до 19год. (конкретний день погоджується батьками дитини), у тому числі для відвідування дитячих розважальних заходів, в канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, які впливають на всебічний розвиток дитини. При цьому сторони не позбавлені можливості в подальшому спільно змінювати способи та порядок спілкування батька з дитиною, зокрема, в тому числі і шляхом укладення згідно із положеннями ст. 157 СК України відповідного договору. Оскільки позов [PERSON] задоволений частково, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 320грн. в відшкодування судового збору.

Outcome: partial