Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON], третя особа Запорізька обласна організація Червоного Хреста про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02 квітня 2014 року між нею та Відповідачем було укладено договір доручення № б/н. Відповідно до п. 1.1. договору доручення № б/н від 02.04.2014 року Відповідач зобов'язується вчинити від імені та рахунок Позивача комплекс дій необхідних для реєстрації права власності на належну Позивачу квартиру за адресою - [ADDRESS], а саме: оформити та зареєструвати право власності на зазначену нерухомість у всіх необхідних органах державної реєстрації з правом одержання відповідного Витягу, Договору та/або Свідоцтва про право власності з наступними його необхідними реєстраціями. Замовити та отримати у відповідному відділі Державної реєстраційної служби України Витяг про Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та Витяг з Державного реєстру речових прав на зазначену вище нерухомість, що необхідні для її реєстрації та/або відчуження, або будь-які інші Витяги, Виписки, Довідки тощо, з будь-яких органів, підприємств, установ та організацій незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої приналежності щодо нерухомості у випадку зміни відповідних Реєстрів. Відповідно до п. 1.2. договору - строк виконання доручення становить 01 жовтня 2014 року. Станом на 10 листопада 2014 року - доручення з боку Відповідача - не виконано взагалі, хоча свої зобов'язання за договором Позивач виконала в повному обсязі - сплатила грошові кошти за доручення. В процесі розгляду справи Позивач збільшила позовні вимоги - просила визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, а також обставини, які їх підтверджують, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, проте про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи сторін, ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір доручення № б/н. Відповідно до п. 1.1. договору доручення № б/н від 02.04.2014 року Відповідач зобов'язується вчинити від імені та рахунок Позивача комплекс дій необхідних для реєстрації права власності на належну Позивачу квартиру за адресою - [ADDRESS], а саме: оформити та зареєструвати право власності на зазначену нерухомість у всіх необхідних органах державної реєстрації з правом одержання відповідного Витягу, Договору та/або Свідоцтва про право власності з наступними його необхідними реєстраціями. Замовити та отримати у відповідному відділі Державної реєстраційної служби України Витяг про Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та Витяг з Державного реєстру речових прав на зазначену вище нерухомість, що необхідні для її реєстрації та/або відчуження, або будь-які інші Витяги, Виписки, Довідки тощо, з будь-яких органів, підприємств, установ та організацій незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої приналежності щодо нерухомості у випадку зміни відповідних Реєстрів. Відповідно до п. 1.2. договору - строк виконання доручення становить 01 жовтня 2014 року. Згідно ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона(повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони(довірителя) певні юридичні дії. У відповідності до ч.І ст.1004 ЦК України, повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Відповідно до ст.1007 ЦК України, довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона(представник) зобов'язана або має право вчинити право чин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до статей 1004,1006,1007 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення та повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення, після виконання доручення негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Довіритель зобов'язаний прийняти виконання без зволікання після того, коли він отримав повідомлення від повіреного. Як зазначено у ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, що встановлені ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач порушив умови укладеного договору, обумовлені договором доручення обов'язки не виконав, внаслідок чого Позивач позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. За своєю правовою природою договір доручення може бути визначений як консенсуальний та двосторонній. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України). Згідно з цим договором кожна зі сторін має певні права та обов'язки, які кореспондуються одне одному. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ч.3 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 31 ч. 2 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.58 ЖК України встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК встановлено, що правила ст.344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: - законний об'єкт володіння (а спірна квартира є саме такою, адже належним чином зареєстрована за відповідачем, як весь будинок - в цілому); - добросовісність володіння; - відкритість володіння; - давність володіння та його безперервність, тобто строк володіння (вказані обставини підтверджуються вище зазначеними доказами про реєстрацію та фактичне проживання позивачів у спірній квартирі у продовж більше 24-х років поспіль). Відтак, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Запорізька обласна організація Червоного Хреста про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved