Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, третя особа Долинська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, у якому (позові) просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , визначивши наступний порядок участі у вихованні дитини - його особисті побачення з [PERSON] з п`ятниці з 17 год. 00 хв. до неділі 18 год. 00 хв. з ночівлею за місцем проживання батька. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2016 по 05.02.2020. Мають спільну дитину - доньку [PERSON] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю. Зазначив, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дає можливості підтримувати особисті стосунки з дитиною та приймати участь у її вихованні. За його зверненням комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Боківської сільської ради Долинського району Кіровоградської області прийнято рішення від 15.09.2020 за № 29, яким встановлено дні та години його спілкування з дитиною, а саме: субота з 10 год. до 18 год., неділя з 10 год. до 18 год. (за виключенням періоду відрядження). Зазначив, що відповідач продовжила чинити перешкоди у його участі у вихованні дитини. Також зазначив, що судові витрати, понесені ним у цій справі залишає за собою. Ухвалою від 20.01.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою від 24.02.2021 залучено до участі у даній справі Гурівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у зв`язку припиненням з 05.02.2021 роботи службою у справах дітейДолинської районної державної адміністрації. Доручено Гурівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області організувати підготовку, на підставі відомостей, одержаних у результаті проведення бесіди з батьками, обстеження умов проживання дитини та її батька, який бажає брати участь у вихованні дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, - письмового висновку щодо розв`язання спору про порядок участі у вихованні дитини, в якому, крім іншого, слід зазначити способи участі батька у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, який (висновок) надати суду. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, зареєстрований у суді 16.03.2021 за вх. № 1374/21, у якому відповідач зазначила, що позивні вимоги визнає частково та просила визначити такий порядок участі позивача у вихованні дитини: особисті побачення позивача з донькою виключно за згодою дитини у суботу з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. Своє часткове заперечення проти вимог позивача відповідач, обґрунтовувала тим, що вона жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні позивача з донькою. Висловила незгоду із графіком, запропонованим позивачем, посилаючись на те, що за таких умов вона буде позбавлена можливості спілкуватися з дитиною у вихідні дні, що не відповідає принципу рівності обох батьків у вихованні дитини. З вказаним відзивом на позовну заяву позивач ознайомився 22.03.2021 та у підготовчому судовому засіданні повідомив про небажання подавати відповідь на відзив. Представники третьої особи у підготовчому судовому засіданні повідомили про відсутність у третьої особи пояснень з приводу даної справи. Поряд з цим, до суду від третьої особи надійшов лист, зареєстрований 22.03.2021 за вх. № 1530/21, яким третьою особою надано суду акт обстеження умов проживання [PERSON] , акт обстеження умов проживання [PERSON] , висновок органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] та визначення способу участі батька у вихованні дитини, які долучені до матеріалів справи. Ухвалою від 22.03.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на дату погоджену сторонами та представниками третьої особи. У судовому засіданні позивач частково підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням домовленості, досягнутої між ним та відповідачем та закріпленої висновком органу опіки та піклування від 22.03.2021. Додатково пояснив, що бажав би щоб дитина ночувала у нього, оскільки, це дасть змогу більше з нею спілкуватися. У судовому засіданні відповідач визнала позов частково з урахуванням домовленості, досягнутої між нею та позивачем та закріпленої висновком органу опіки та піклування від 22.03.2021. Проти ночівлі дитини у батька категорично заперечувала, посилаючись на те, що позивач як батько може не в повній мірі прослідкувати за дитиною, зокрема, щодо стану її здоров`я. Представники третьої особу у судовому засіданні просили встановити спосіб участі батька у вихованні доньки у спосіб, зазначений у рішенні органу опіки та піклування від 22.03.2021. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, відповідача та представників третьої особи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено таке. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2016 до 05.02.2020. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Дитина проживає з матір`юза адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання батька [PERSON] (позивач), складеним службою у справах дітей Виконкому Саксаганської районної ради м. Кривий Ріг, - для малолітньої [PERSON] створено всі необхідні умови для повноцінного життя та розвитку дитини. Згідно з актом обстеження умов проживання матері [PERSON] (відповідач), складеним службою у справах дітей Гурівської сільської ради, - для малолітньої [PERSON] створено всі необхідні умови для повноцінного життя та розвитку дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування (виконавчий комітет Гурівська сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] та визначення способу участі батька у вихованні дитини від 22.03.2021 № 01-18/250/1за спільної згоди батька [PERSON] та мати [PERSON] встановлено наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дитиною [PERSON] : кожна перша, третя субота місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год.00 хв.; кожна друга, четверта неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год.00 хв., без ночівлі, в присутності матері, за попередньою домовленістю між обома батьками, так як батько працює вахтовим методом і може, у визначені дні для побачень, знаходитись на роботі. А також рекомендовано обом батькам малолітньої дитини налагоджувати стосунки між собою з метою створення передумов для можливості виконання кожним з батьків їх батьківських обов`язків в повній мірі й належним чином. Вищевказані, встановленні судом обставини справи сторони не заперечували, що підтверджено ними особисто у судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У п. 3 ст. 9 Конвенція про права дитини закріплено принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України. При цьому, у відповідності до положень ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як визначено ч. 1 - ч. 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями ст. 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України). У такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Разом з тим, ст. 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Тому, при вирішенні даного спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд враховує передусім інтереси дитини, які полягають, зокрема, у забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. При цьому, встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Більш того, позивач, який є батьком дитини, піклується про дитину та любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із нею. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дитиною у спосіб, визначений висновком органу опіки та піклування від 22.03.2021, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому, враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, її відношення до батьків, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права у майбутньому за їх спільної згоди або у судовому порядку змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що повинно безумовно відповідати не лише їх інтересам чи бажанням, а насамперед відповідати інтересам дитини. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує значення справи для сторін, а тому, враховуючи часткове задоволення позову та, у даному випадку, значення справи для позивача, який ініціював питання визначення способу участі у вихованні дитини у судовому порядку, з урахуванням не пред`явлення останнім вимоги про стягнення витрат, понесених по сплаті судового збору, - суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., слід вважати фактично понесеними позивачем.

Outcome: partial