Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Зазначила, що [INFO] народилась її онука, [PERSON], батьками якої є її рідний син, [PERSON], та [PERSON], які в зареєстрованому шлюбі не перебувають. 05.12.2015 р. відповідачі, які мешкають в орендованому житлі в м. Києві, привезли свою п'ятимісячну доньку, [PERSON], до неї в м. Ватутіне, аргументуючи тим, що не мають власного житла, постійного заробітку і потребують вирішення побутових проблем, тому донька декілька тижнів перебуватиме у неї. 07.12.2015 р. вони повернулись до м. Києва, залишивши онуку на її піклування і відтоді життям дівчинки не цікавляться, не спілкуються з дитиною, матеріально не утримують. Вихованням, доглядом та утриманням малолітньої дитини повністю займається вона та її чоловік, [PERSON] В подальшому виявилось, що реєстрація народження дитини проведена не була, і відсутнє відповідне свідоцтво, що призвело до неможливості проведення медичного обстеження дитини, яка мала хворобливий вигляд, а також оформлення інших юридичних заходів, у т.ч. реєстрацію місця проживання. Зі спливом значного часу (10 місяців), за її численних вмовлянь та переконань, 28.10.2016 р. [PERSON] та [PERSON] приїхали до м. Ватутіне та зареєстрували факт народження дитини, і одразу ж, знову поїхали до м. Києва, не залишивши дитині ані коштів, ані будь-яких необхідних дитині речей. З часу народження онуки батьки дівчинки належним чином не займались її розвитком та утриманням. Дитина не мала належного харчування, необхідного одягу та розвиваючих іграшок. Батьки не проводили медичний огляд дитини, недбало ставились до її потреб, навіть не зареєстрували народження дитини. На даний час дитина проживає з нею в будинку в м. Ватутіне, має окремо облаштовану для її потреб кімнату, відвідує дошкільний навальний заклад, забезпечена усім необхідним, а її батьки самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, життям та здоров'ям дівчинки не цікавляться. Через безвідповідальне та недбале ставлення батьків до своєї дитини, з метою захисту її прав, в жовтні 2017 р. вона звернулась до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради. За її зверненням проведено перевірку факту усунення батьків від виховання дитини, та 19.10.2017 р. прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON]. Позивач просила позов задовольнити, позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітньої доньки, та стягнути на її користь особи або установи, де буде утримуватись дитина, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до повноліття дитини. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала заву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, поважність причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень чи клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з'явився, судові повістки, надіслані за адресою його місця проживання, повернуті за закінченням терміну їх зберігання, і тому в розумінні ст.74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, поважність причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, з'ясувавши думку представника позивача та представника третьої особи, вважає за можливе за таких обставин розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних даних і доказів, та з урахуванням вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. У судовому засіданні повноважний представник позивача, адвокат Токар О.М., позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві, просила задовольнити. Представник третьої особи, на підставі довіреності, Оришич Н.І., позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, розвитком, умовами навчання та проживання, здоров'ям дитини не цікавляться, не можуть забезпечити дитині належні умови утримання та виховання. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних трудових відносин. Відповідно до ч.2 ст. 258 СК України баба має право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх .. внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст. 52 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 цієї Конвенції встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] в м. Києві народилась онука позивача, [PERSON]. Її батьком зазначений син позивача - [PERSON], а матір'ю - [PERSON], які в зареєстрованому шлюбі не перебували, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.06.2015 р. та свідоцтвом про народження, виданим 28.10.2016 р. Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №1 (а.с. 8, 12). 05.12.2015 р. відповідачі привезли свою доньку, [PERSON], до місця проживання [PERSON] в м. Ватутіне Черкаської області, повідомили про тимчасові труднощі та попросили приглянути за дитиною кілька тижнів, після чого залишили п'ятимісячну дитину на позивача і повернулись до м. Києва. Починаючи з цього часу батьки дитини [PERSON] та [PERSON] життям дівчинки не цікавляться, до неї не приїжджають, не спілкуються з дитиною, матеріально не утримують, не приймають участь у її вихованні, догляді та утриманні, побажань щодо повернення дитини не висловлюють, що підтверджується актом депутата Ватутінської міської ради від 22.08.2017 р. та довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне» №307 про стан здоров'я дитини, [PERSON] від 10.10.2017 р., актом обстеження умов проживання [PERSON] від 09.10.2017 р. (а.с. 10, 11, 13). Відповідач, [PERSON], притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 212-1 КУпАП - несвоєчасна без поважної причини реєстрація батьками народження дитини в державних органах реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ватутінської міської ради (а.с.14). Реєстрація народження дитини була здійснена 28.10.2016 р., тобто пізніше 12 місячців після народження дитини, у зв'язку з чим Управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради листом №622/01-13 від 10.09.2017 р. відмовило в призначенні допомоги про народженні (а.с. 15). Відповідно до довідки Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» [PERSON] станом на 10.10.2017 р. знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: вроджена вада серця, гіпостатура. На огляд до педіатра дівчинка завжди з'являлася з бабусею або дідусем. Всі вказівки по нагляду за дитиною і лікуванню виконуються своєчасно (а.с.11). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов малолітньої [PERSON] від 09.10.2017 р. дівчинка постійно проживає разом з бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS], у будинку з усіма зручностями, який складається з чотирьох кімнат, кухні, санвузла. [PERSON] має окреме спальне місце, куточок для ігрової діяльності, забезпечена усим необхідним відповідно до віку. В сім'ї доброзичлива атмосфера, бабуся та дідусь піклуються про онуку, забезпечують першочергові потреби, дбають про повноцінний розвиток, оточили онуку турботою (а.с.13) Органом опіки та піклування виконкому Ватутінської міської ради здійснено запит до територіальної служби у справах дітей в м. Київ за місцем проживання відповідачів з метою з'ясувати позицію батьків щодо подальшого виконання ними своїх батьківських обов'язків. Відповідно до відібраних Службою у справах дітей Дніпровської районної у м. Київ державної адміністрації, пояснень, [PERSON] та [PERSON] були повідомлені та попереджені про відповідальність по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх, а також зазначили, що в першу чергу їх турбують повсякденні побутові проблеми, тобто, часу на виховання власної доньки у них немає і виконувати свої батьківські обов'язки не збираються, при цьому, не заперечують обидва проти позбавлення їх батьківських прав відносно [PERSON] (а.с.19, 24). Згідно висновку №359 від 19.10.2017 р. Орган опіки та піклування Ватутінської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 28-30). Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням викладених обставин суд вважає встановленим та доведеним факт свідомого ухилення відповідачів, як матері та батька малолітньої [PERSON], від виконання своїх обов'язків, а також свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками, оскільки [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавляться її утриманням, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дочки, умов проживання, не бажають створити дитині належний рівень проживання, побуту, навчання, фізичного та духовного розвитку в сім'ї, що є передбаченою ст.. 164 СК України підставою для позбавлення батьків батьківських прав, а тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно положень ч.1 ст. 58, ст.61 ЦК України Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою, яка позбавлена батьківського піклування, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Враховуючи, що Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області з відповідним клопотанням в межах цього позову до суду не звернувся, а тому вважає за доцільне в порядку ст. 65 ЦК України до встановлення опіки і призначення опікуна покласти опіку над малолітньою [PERSON], [INFO], на відповідний Орган опіки та піклування за місцем проживання дитини (м. Ватутіне). При цьому, положенням ст. 167 СК України передбачено влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, а саме якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід …., а тому позивач після набрання рішенням суду законної сили має право звернутись до Органу опіки та піклування з відповідною заявою про передачу їй онуки [PERSON], [INFO], а після встановлення опіки також щодо призначення її опікуном. Відповідно до ст.ст. 51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України). Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). … Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). З урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, а також платників аліментів, які працюють, проте не надають жодних коштів на утримання дитини, інших стягнень за виконавчими листами не мають, проживають окремо від дитини тривалий час, а тому суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Суд, згідно ст. 88 ЦПК України, присуджує з відповідачів в рівних частках у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 640 грн., та на користь позивача - за немайновий позов щодо позбавлення батьківських прав в сумі 640 грн. Згідно з ч.6 ст.164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі наведеного, ст.ст. 51-52 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 121, 150, 164, 167, 164-167, 180-184, 258 СК України, ст.ст. 58, 60, 61 ЦК України, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved