Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування житлом у квартирі за адресою: [ADDRESS], належної їй на праві власності, з подальшим зобовязанням ГУ ДМС України Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зняти [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] з реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в 1993 році її сім'ї у складі її, чоловіка [PERSON], доньки [PERSON] була виділена двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] за рішенням виконкому Заводського району м. Дніпродзержинська. Її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] померли. В 1995 та 1997 роках вони були зняті з реєстрації у спірній квартирі. Онук [PERSON], [INFO], який був зареєстрований в квартирі, був знятий з реєстрації в 1997 році. Відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська від 20.03.2001 року /№ 5п/426-р/ вона є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Квартира складається з двох кімнат, житлова площа 39,4 м кв., загальна площа 52,4 м кв. Відповідачка [PERSON] є її онукою. В 2008 році її донька, [PERSON], попросила зареєструвати свою доньку [PERSON] в її квартирі, з метою проживання в зазначеній квартирі після її смерті, а до того часу вона буде продовжувати проживати за місцем свого постійного проживання: [INFO], де вона була зареєстрована. Готуючи документи для позову, вона дізналась, що в квартирі без її дозволу в серпні 2012 року була зареєстрована донька її онуки - [PERSON], [INFO] На протязі всього часу своєї реєстрації у спірній квартирі відповідачка з її малолітньою донькою ніколи не проживала. Відповідачка проживає за місцем своєї попередньої реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка ніколи не намагалась вселитися в її квартиру, а вона не перешкоджала відповідачці разом з її малолітньої донькою проживати в квартирі. [PERSON], формально член її сім'ї, разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] відсутні без поважних причин у її власній квартирі на протязі 7 років. Між ними не було укладено ніяких угод відносно зберігання за відповідачкою та її донькою права користування житлом у випадку їх відсутності у ньому. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову повністю. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] надала письмові заперечення на позовну заяву, а також в судовому засіданні пояснила, що з моменту її реєстрації у спірній квартирі, вона туди фактично не вселялася. З травня 2012 року вона проживала в орендованій квартирі за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр. 50 років СРСР, 18-34. У 2013 році вона переїхала до квартири своїх батьків за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 37-43, де проживає і на теперішній час. Ключі від спірної квартири вона має. Зараз вона має намір проживати у спірній квартирі, так як бабуся потребує догляду. Комунальні платежі вона не сплачує, угоду про безоплатне користування квартирою вона з позивачкою не укладала. Іншого житла у власності вона не має, а лише користується квартирою, що належить її батькам. Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника, заперечень проти позову не надали. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Абонент ХХІ, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника, заперечень проти позову не мають. Вислухавши позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази\~у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 02 грудня 1993 року Виконавчий комітет Заводської ради народних депутатів видав на імя [PERSON] ордер на житлове приміщення № 832 на родину з 3 чоловік [PERSON], [PERSON], [PERSON] на право зайняття 2-кімнатної квартири № 122, по вул. Інтернаціоналістів, буд. № 14 у м. Дніпродзержинську (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], який був чоловіком позивачки, 15.07.2002 року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16). [PERSON], яка була дочкою позивачки, 30.10.2008 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про поховання (а.с.17). Крім того, судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 22158кн.152, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Фондом комунальної власності м.Дніпродзержинська 20.03.2001 року (а.с.9). У вищевказаній квартирі [ADDRESS], крім власника [PERSON], зареєстровані онука позивача [PERSON], [INFO], та правнучка позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується особовим рахунком № 4480122 від 25.05.2015 року, виданим ТОВ Абонент ХХІ (а.с.8). Проте, [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 25.05.2015 року, який затверджений начальником дільниці № 2 ТОВ Крона [PERSON], і згідно якого відповідач зі своєю дочкою в спірній квартирі не проживає з 2008 року по теперішній час (а.с.12). Як встановлено судом та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 2008 року, проживає на даний час разом із своєю дочкою за адресою: м.Дніпродзержинську, пр. Перемоги, 37-43. З матеріалів справи вбачається, що місцем проживання малолітньої доньки відповідачки [PERSON], [INFO], визначено місце проживання її матері [PERSON] за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр..Перемоги[ADDRESS], що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 24.03.2014 року по цивільній справі № 209/6257/13-ц, яке набрало законної сили 04.04.2014 року (а.с.48-51). Згідно пояснень, наданих представником позивача в судовому засіданні, сплату за спожиті житлово-комунальні послуги здійснює особисто позивач в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що згідно бази даних Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Дніпропетровській області: [PERSON], з заявами та повідомленнями про перешкоджання їй та її неповнолітній дочці [PERSON], [INFO], у користуванні житловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS] в період з 01.01.2014 р. по 07.06.2015 р. не зверталась, що підтверджується листом Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 08.06.2015 р. № 12651 (а.с.13). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на протязі 2014-2015 р. не зверталась до ТОВ Абонент ХХІ з заявами про перешкоджання їй та її неповнолітній доньці [PERSON], 2012 р.н у проживанні в квартирі за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою від 04.06.2015 року № 237, виданою начальником ЛВОН ТОВ Абонент ХХІ (а.с.14). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК Української РСР\~члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4\~ст.156 ЖК України\~припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON], яка була зареєстрована в квартирі з 2008 року, хоч і набула права користування цією квартирою, але цим правом фактично не користується з 2008 року, тобто більше ніж один рік без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне їй для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині зняття відповідача та її малолітньої доньки [PERSON] з реєстрації, суд виходить з того, що згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або\~права користування житловим приміщенням, про виселення; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для\~\~ проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Визнання відповідача та її малолітньої доньки [PERSON] такими, що втратили право користування житлом у квартирі, вже є достатньою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. За наведених обставин у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial