Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль та виключення його з під арешту, вказавши в позові, що він у травні місяці 2018 року домовився із [PERSON] , який діяв згідно генеральної довіреності від імені відповідача [PERSON] , про те, що він продасть автомобіль марки «MERCEDES-DENC» моделі «SPRINTER 313 CDI», типу - загальний вантажний фургон малотоннажний-В, 2007 року випуску, шасы (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , яке видане 26.08.2014 року Центром ДАІ 4807. З метою розрахунку за вказаний автомобіль він передав [PERSON] кошти у сумі 32640 грн. Для офіційного оформлення Договору купівлі-продажу автомобіля - вони звернулися до представника ТОВ «Автоплюс К», м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 13, яким було здійснено всі необхідні процедури щодо переходу права власності на нього вказаного транспортного засобу. Ними було оформлено: -Угоду № 2535 про купівлю-продаж із третіми особами від 31.05.2018 року. -Договір купівлі-продажу транспортного засобу від 31.05.2018 року, відповідно до якого позиваач придбав вказаний транспортний засіб за ціною у розмірі 32640 грн. -Акт огляду реалізованого транспортного засобу від 31.05.2018 року. -Договір комісії № 2535 від 31.05.2018 року. -Акт технічного стану даного транспортного засобу. Оскільки всі істотні умови угоди їм було погоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмету Угоди не виникло, [PERSON] , крім вказаних вище документів, 23.06.2018 року буде видане на його ім`я нотаріальну посвідчену генеральну довіреність стосовно даного автомобіля, надавши йому повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власником. Із вказаних вище документами з метою здійснення офіційної реєстрації за собою. Вказаного транспортного засобу, він звернувся до Сервісного Центру в м. Тульчин, де її було повідомлено про те, що державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було накладено арешт рухомого майна боржника - відповідача [PERSON] , в тому числі і на придбаний на законних підставах ним транспортний засіб. Таким чином, на даний час він, як законний власник даного транспортного засобу відповідно до перерахованих вище документів, позбавлений можливості зареєструвати на своє ім`я даний автомобіль та використовувати його за призначенням. Враховуючи вищевказані обставини, зокрема те, що його воля та відповідача [PERSON] , якого представляв представник [PERSON] , були направлені на укладення договору купівлі-продажу автомобіля та з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений повний розрахунок, що підтверджується відповідними документами, а тому він фактично набув право власності на вищевказаний транспортний засіб на законних підставах. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити, справу розглянути у його відсутність та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання в черговий раз не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений завчасно і належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відзив на позовну заяву не подав. Представник відповідача Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання в черговий раз не з`явився хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений завчасно і належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні представника позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону та підтверджується матеріали справи, а саме паспортними даними ( а. с. 7 0, копією угоди № 2535 про купівлю-продаж третіми особами від 31.05.2018 року ( а. с. 8 ), копією акту огляду реалізованого транспортного засобу № 6332/18/002535 від 31 травня 2018 року ( а. с. 9 ), копією договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.05.2018 року ( а. с. 10 ), копією договору комісії № 2535 від 31.05.2018 року ( а. с. 11 ), копією акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 2535 від 31.05.2018 року ( а. с. 12 ), копіями доручень ( а. с. 14, 15 ) та копією витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна ( а. с. 16 ). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки арешт автомобіля унеможливлює вільне розпорядження позивачами своєю власністю, створені в такій спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом зобов`язання відповідача скасувати вказану заборону. Згідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту На підставі викладеного та

Outcome: approved