Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 10.12.2015 року по 24.11.2017 року він працював в ДП «Мирноградвугілля» на різних посадах, а з 26.10.2016 року у якості машиніста підземних установок 3р. з повним робочим у шахті згідно наказу № 218-к. 24.11.2017 року його було звільнено за власним бажанням у звязку із переходом на пенсію. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідач здійснив з ним повний розрахунок тільки 17.01.2018 року. Згідно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 325,45 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по 16.01.2018 року включно у розмірі 11390,75 із розрахунку: 325,45 грн.х35 робочих днів за час затримки розрахунку з часу звільнення до повного розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11390,75 грн. Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що з позовними вимогами не згодні, оскільки 24.11.2017 в день звільнення позивач був освічений про наявність заборгованості з заробітної плати, ніяких заперечень і вимог з дня звільнення і до повного розрахунку до адміністрації шахти не предявив, таким чином погодився з остаточним розрахунком з ним 17.01.2017. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 10.12.2015 року по 24.11.2017 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем у шахті, був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с. 6-11). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 325,45 грн. (а.с. 12). Згідно довідки відповідача повний розрахунок з позивачем по заробітній платі за листопад 2017 року проведено 17.01.2018 року (а.с.15). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, враховуючи що відповідачем повний розрахунок з позивачем було проведено 17.01.2018 року, тому за період з 25.11.2017 р. по 17.01.2018 р. позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11390,75 грн., виходячи із розрахунку: 325,45 грн. х 35 робочих днів за період з 25.11.2017 р. по 17.01.2018 р. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved