Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.02.2005 року з відповідачем уклав шлюб. В подальшому рішенням суду від 02.06.2009 року шлюб було розірвано. За час шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням суду від 02.02.2010 року з нього на користь відповідача на утримання спільного сина було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходів) з 20.01.2010 року до досягнення 18 років сином. На підставі рішення суду 15.06.2011 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №27153934. Через важку хворобу матері [PERSON] , [INFO] , він вимушений переїхати жити до матері в с. Докучаєво Устинівського району Кіровоградської області, для її догляду в 2016 році. Син [PERSON] також добровільно, без примусу переїхав з ним і в даний час навчається в місцевій школі. З моменту переїзду по даний час відповідач по справі ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, обіцяє виготовити картку на ім`я сина для переказу коштів на його утримання, однак ніяких дій не вчиняється. Син навчається у школі, має добрий стан здоров`я, утримує сина на кошти отриманні від реалізації сільськогосподарської продукції вирощеної в господарстві його матері та її пенсії. На момент подачі позову його мама померла і вони продовжують проживати в її будинку. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Тому, просить суд припинити з 01.07.2016 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходів), розпочате стягнення з 20.01.2010 року і досягнення сином повноліття; виконавчий лист №2-1006 Дзержинського районного суду м. Кривий Рогу від 02.02.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , визнати таким, що не підлягає виконанню з 01.07.2016 року; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заяву про відкладення розгляду справи не надавала, причину неявки суду не повідомила. Скористалась правом надання відзиву по позовну заяв, в якому просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, відзив на позовну заяву, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.02.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку( доходів) з 20.01.2010 року до повноліття дитини (а.с. 14). Постановою державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції від 15.06.2011 року відкрито виконавче провадження №27153934, за виконавчим листом №2-1006 від 02.02.2010 року про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 24.02.2020 року вих. №840/2 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). З довідки Виконавчого комітету Докучаєвської сільської ради від 10.01.2020 року №32 слідує, що [PERSON] з липня 2016 року мешкає з батьком за адресою: с. Докучаєво Устинівського району Кіровоградської області (а.с. 9). Згідно довідки виданої Докучаєвською загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. від 31.05.2018 року №137 [PERSON] , навчається в Докучаєвській ЗШ І-ІІІ ступенів з 02.09.2016 року (а.с. 11). Відповідно до довідки, виданої Докучаєвською загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. від 10.01.2020 року №91 [PERSON] , [INFO] , навчається в 9 класі Докучаєвської ЗШ І-ІІІ ступенів (а.с. 10). Висновком органу опіки та піклування Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 21.05.2019 року №01-26/186/3 визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] ,я з батьком, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Це також кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача. Стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка проживає з ним. При вирішенні цього спору, суд, також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У відзиві на позовну заяву відповідачем [PERSON] підтверджено той факт, що дитина [PERSON] з липня 2016 року проживає з батьком [PERSON] . Крім того, з відзиву встановлено, що [PERSON] було повідомлено державного виконавця про припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за виконавчим листом №2-1006, виданим Дзержинським районним судом м. кривого Рогу з липня 2016 року. Цей факт також, підтверджено й довідкою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі від 28.05.2020 року №45170, відповідно до якої [PERSON] має заборгованість за аліментами в розмірі 53287,93 грн. за період з 2011 року по червень 2016 року, тобто з липня 2016 року аліменти на дитину позивачу [PERSON] не нараховувалися та не стягувалися. З огляду на викладене, враховуючи те, що дитина [PERSON] проживає з батьком, тобто з позивачем [PERSON] , проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина, суд робить висновок про те, що позов підлягає задоволенню, шляхом припинення стягнення з позивача аліментів, починаючи з дня фактичного проживання дитиною з батьком, тобто позивачем по справі. Чинним законодавством України не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів, однак передбачена можливість визнання його таким, що не підлягає виконанню. Так, згідно з ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи те, що аліменти є платежем цільового призначення, який підлягає сплаті тим з батьків, який добровільно не утримує дитину та стягуються на користь того з батьків, з ким дитина проживає і на чиєму утриманні перебуває, то за обставин, коли неповнолітні діти проживають з батьком, окремо від матері, та знаходяться на його утриманні, вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає обґрунтованими. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підстав викладеного, та

Outcome: approved