Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Конотопської міської ради, міського голови м. Конотопа [PERSON], заступника міського голови м. Конотопа [PERSON], комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова», [PERSON] та, уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 141-143) прохає суд скасувати розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД про звільнення його з посади головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова»; скасувати наказ комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» від 16 квітня 2015 року № 78-к про звільнення його з посади; поновити його на роботі на посаді головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова»; стягнути з комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 квітня 2015 року по день ухвалення рішення суду; стягнути з відповідачів на його користь заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі контракту від 23 листопада 2006 року між ним та Конотопською міською радою виникли трудові відносини. 15 квітня 2015 року розпорядженням міського голови м. Конотопа № 86-ОД за підписом заступника міського голови м. Конотопа [PERSON], його було звільнено з посади головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» на підставі підп. б) та в) п. 5 контракту. На виконання зазначеного розпорядження міського голови м. Конотопа, наказом т.в.о. головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» [PERSON] від 16 квітня 2015 року № 78-к його було звільнено із займаної посади. Вважає вказане розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Як вбачається із змісту вказаного розпорядження, підставою для звільнення його з роботи стали: лист Конотопського міжрайонного прокурора [PERSON] від 30 березня 2015 року № 84-2399 вих 15, матеріали, надіслані старшим слідчим СВ Конотопського МВ УМВС України в Сумській області [PERSON] (лист від 7 квітня 2015 року № 6432), лист т.в.о. начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю [PERSON] від 9 квітня 2015 року № 29/4-1288, лист-звернення голови Конотопського осередку радикальної партії О. Ляшка - [PERSON] та заступника голови Конотопського осередку ВО «Свобода» [PERSON] від 15 квітня 2015 року, службова записка керуючого справами виконкому Конотопської міської ради [PERSON] Проте, вказані листи, без встановлення наявності в його діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку, не можуть бути підставою для звільнення його з посади за порушення умов контракту. Він був звільнений на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору. Пунктом 17 Положення про порядок укладення контрактів, затв. постановою КМУ від 19 березня 1994 року № 170 передбачено, що у контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених діючим законодавством, підстави, для його розірвання. Згідно п. 21 вказаного Положення, у разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, встановлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом. З наведеного витікає, що у разі, якщо розірвання контракту на вимогу роботодавця провадиться з підстав, встановлених чинним законодавством, з цих же підстав провадиться і звільнення, незалежно від того, що вони були передбачені і контрактом. Крім того, умовами контракту, який був укладений між ним та Конотопською міською радою 23 листопада 2006 року, чітко визначені підстави розірвання контракту до закінчення терміну його дії за ініціативою Конотопської міської ради та вказані підстави не можуть бути збільшені. До прийняття 15 квітня 2015 року розпорядження міського голови м. Конотопа № 86-ОД про його звільнення з посади не було здобуто належних доказів на підтвердження того, що він не виконував покладені на нього як головного лікаря обов»язки, передбачені контрактом. Посилання у зазначеному розпорядженні на порушення ним підп. б) та в) п. 5 контракту є незаконним через не доведення у встановленому законом порядку фактів настання негативних наслідків (заподіяння установі збитків, сплати штрафів) та не встановлення фактів неефективного використання комунального майна. В розпорядженні міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД взагалі не зазначена причина та підстави його звільнення з роботи відповідно до умов укладеного з ним контракту. У зв»язку із незаконними діями відповідачів йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що були втрачені його нормальні життєві зв»язки, що, в свою чергу, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав і глибину завданих йому душевних страждань, заподіяну йому моральну шкоду він визначає в розмірі 50 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що 26 березня 2015 року після 9 год. він попрохав начальника служби ремонту комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» [PERSON] допомогти йому знайти двох осіб та автомобіль, щоб відвезти двері до будинку його сина, в якому відбувався ремонт. Для вказаних цілей він дав власні кошти. Будь-яких вказівок [PERSON] щодо залучення до виконання робіт працівників лікарні чи використання службового автомобіля він не давав. Проте, в подальшому він дізнався, що були задіяні працівники лікарні та службовий автомобіль. Дізнавшись про це, він з»ясував суму витрат, які були понесені у зв»язку з використанням автомобіля, та 30 березня 2015 року відшкодував у касу лікарні кошти, які були нараховані. Будь-яких вказівок працівникам лікарні щодо використання службового автомобіля лікарні він не давав. Проте, про перевезення дверей до будинку його сина з використанням службового автомобіля стало відомо представникам радикальної партії Ляшка О.В., які влаштували мітинг, стали приходити до лікарні та вимагати від нього пояснень, заважали роботі установи, вимагали від Конотопської міської ради та Конотопської міжрайонної прокуратури його звільнення. За розпорядженням міського голови м. Конотопа від 30 березня 2015 року № 72-ОД він був відсторонений від посади з 30 березня 2015 року по 15 квітня 2015 року, а за розпорядженням міського голови м. Конотопа, яке було підписане заступником міського голови м. Конотопа [PERSON], від 15 квітня 2015 року № 86-ОД звільнений з посади головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова». Він був звільнений на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України за порушення умов контракту, зокрема, за порушення підп. б), в) п. 5 контракту: одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов»язків, передбачених цим контрактом, в результаті чого для установи настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи), а також за неефективне використання майна та порушення порядку укладення договорів оренди нерухомого майна, закріпленого за установою. Проте, жодних обов»язків, передбачених контрактом, він не порушував та внаслідок його дій будь-яких негативних наслідків для лікарні не настало. Факт неефективного використання ним комунального майна установи також встановлений не був. Порядок укладення договорів оренди нерухомого майна, закріпленого за установою, він не порушував. Суспільний резонанс, про який мова йде у розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД, не може слугувати підставою для його звільнення з роботи за відсутністю в його діях складу дисциплінарного проступку. За наслідками проведених Конотопською міжрайонною прокуратурою та Конотопським МВ УМВС України в Сумській області перевірок він не був притягнутий до адміністративної чи кримінальної відповідальності. При прийнятті рішення про звільнення його з роботи не було враховано, що він тривалий час працював в установі, жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності. 16 квітня 2015 року наказом т.в.о. головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» № 78-к [PERSON] він був звільнений з посади головного лікаря вказаного закладу та з того часу він ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, будь-якої матеріальної допомоги не отримує. Через його безпідставне звільнення з роботи йому була заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що був порушений нормальний ритм його життя, він був відсторонений від роботи, незважаючи на те, що його посада є публічною та він працював на даній посаді тривалий час, користувався повагою у працівників лікарні та мешканців м. Конотопа. Він опинився у стресовій ситуації, що призвело до загострення наявних у нього хронічних захворювань, з приводу яких в кінці травня 2015 року він змушений був проходити курс лікування. Враховуючи вартість життя в умовах сьогодення, отримані ним значні душевні травми, суму коштів, витрачених на лікування, заподіну йому моральну шкоду він оцінює в розмірі 50 000 грн. Так як з 16 квітня 2015 року він не працює та не має будь-яких доходів, то прохає суд стягнути з комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник позивача за довіреністю [PERSON] (а.с. 5) уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та пояснила, що звільнення позивача із займаної посади відбулося без достатніх для того підстав, а тому розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД, а також наказ т.в.о. головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» [PERSON] від 16 квітня 2015 року № 78-к про звільнення позивача з посади мають бути скасовані, а [PERSON] поновлений на роботі на посаді головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова». Листи жодних органів, а також тиск громадськості без встановлення факту порушення трудового законодавства чи умов контракту не можуть бути підставою для звільнення особи з посади. До прийняття зазначених розпорядження та наказу про звільнення позивача з посади не було встановлено, що він допустив порушення підп. б). та в) п. 5 контракту чи наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією, що є безумовною підставою для подальшого звільнення [PERSON] з роботи. Представник відповідача - Конотопської міської ради за довіреністю [PERSON] (а.с. 203) позов не визнала та пояснила, що службове розслідування щодо факту використання позивачем як головним лікарем комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» службового автомобіля у власних цілях було проведене під тиском громадськості, а також враховуючи звернення Конотопського міжрайонного прокурора. За результатами даного службового розслідування, які зафіксовані в акті від 2 квітня 2015 року, було встановлено, що [PERSON] допустив одноразове грубе порушення чинного законодавства та обов»язків, передбачених контрактом, зокрема, обов»язків щодо здійснення ефективного використання і збереження закріпленого за установою майна, підтримання належного рівня охорони праці в установі, в результаті чого для установи настали значні негативні наслідки у вигляді суспільного резонансу. Також позивач допустив порушення під. в) п. 5 контракту - неефективне використання комунального майна, так як використав належний лікарні автомобіль у власних цілях. В подальшому до Конотопської міської ради також надійшли листи правоохоронних органів, які підтвердили факт використання [PERSON] службового автомобіля у власних цілях. За таких обставин, а також з урахуванням тиску громадськості, було прийняте розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД про звільнення [PERSON] із займаної посади. Вважає, що звільнення позивача з посади відбулося з дотриманням вимог закону, а тому відсутні підстави для задоволення його позовних вимог. Відповідач - міський голова м. Конотопа [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У своїй заяві [PERSON] зазначив, що позов не визнає, прохає відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], при винесенні рішення врахувати його заперечення, викладені в листі від 23 червня 2015 року № 01- 19/925 (а.с. 202) Із заперечень [PERSON] проти позову вбачається, що він позов не визнає, так як після проведення службового розслідування, що здійснювалося спеціально створеною комісією, було встановлено, що 26 березня 2015 року мало місце використання позивачем службового автомобіля УАЗ-3962 державний номер [NUMBER] («Швидка допомога») для перевезення будівельних матеріалів не на потреби комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова». Беручи до уваги лист Конотопської міжрайонної прокуратури від 30 березня 2015 року № 84-2399 вих. 15, комісією запропоновано направити матеріали службового розслідування для розгляду до управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Сумській області. 7 квітня 2015 року до міської ради надійшов Витяг з кримінального провадження, з якого вбачалося, що [PERSON], займаючи посаду головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» та будучи посадовою особою, 26 березня 2015 року використав робітників Конотопської ЦРЛ на роботах по будівництву власного будинку, чим вчинив розтрату коштів лікарні. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, починаючи з літа 2014 року, працівники Конотопської ЦРЛ неодноразово були задіяні на ремонтних роботах за адресою: м. Конотоп, вул. Кругова, 74/2. Листом від 3 квітня 2015 року Голова Сумської обласної державної адміністрації, заступник голови Сумської обласної державної адміністрації та начальник управління охорони здоров»я попрохали його провести комісійну перевірку зловживань, допущених [PERSON], та рекомендували вжити адекватних заходів адміністративного впливу щодо позивача, аж до звільнення шляхом розірвання контракту. 14 квітня 2015 року до міської ради надійшов лист управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Сумській області, в якому було зазначено, що дії [PERSON] мають ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. На підставі зазначених матеріалів та контракту, укладеного з [PERSON], яким передбачено розірвання контракту у разі одноразового грубого порушення керівником вимог чинного законодавства України або обов»язків, передбачених контрактом, в результаті чого для установи настали значні негативні наслідки, а також у разі неефективного використання комунального майна, 15 квітня 2015 року було видане розпорядження міського голови м. Конотопа № 86-ОД. Так як на той час він перебував на лікарняному, то вказане розпорядження було підписане заступником міського голови [PERSON], яка виконувала повноваження міського голови відповідно до розпорядження від 16 липня 2014 року № 174-ОД. Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь заподіяної моральної шкоди, то вказана шкода відшкодовується лише при наявності вини заподіювача, в той час як з його боку вказана шкода позивачеві заподіяна не була. Крім того сам розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн. є значно завищеним (а.с. 173-176). Відповідачка - заступник міського голови м. Конотопа [PERSON] в судове засідання також не з»явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що проти задоволення позову заперечує, прохає врахувати її пояснення, викладені в листі від 2 червня 2015 року № 01-19/1654 (а.с. 21). Із заперечень відповідачки [PERSON] від 2 червня 2015 року вбачається, що звільнення [PERSON] із займаної посади головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» відбулося на підставі матеріалів проведеного службового розслідування, за наслідками якого в акті службового розслідування від 2 квітня 2015 року були зафіксовані допущені позивачем як головним лікарем комунального лікувально-профілактичного закладу порушення, листів прокуратури та правоохоронних органів, листів посадових осіб Сумської обласної державної адміністрації. Вказані матеріали доводили факт вчинення [PERSON] одноразового грубого порушення контракту. Розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД про звільнення [PERSON] було підписане нею, так як на час видання даного розпорядження вона виконувала повноваження міського голови (а.с. 32-34). Відповідачі - комунальний заклад «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, кожен окремо надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У своїх заявах вказані відповідачі зазначили, що не мають заперечень щодо позовних вимог [PERSON] (а.с.198-200). Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015200080000655, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. п. 10, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів; видає розпорядження у межах своїх повноважень. В судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2006 року між Конотопською міською радою в особі міського голови, який діяв на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та [PERSON] був укладений контракт з керівником установи комунальної власності територіальної громади м. Конотопа та [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря Конотопської центральної районної лікарні. Відповідно до п. 6.2. зазначеного контракту, він був укладений на період з 2 грудня 2006 року по 2 грудня 2007 року включно (а.а. 6-8, 40-42, 146-148). Додатковою угодою до контракту з керівником комунального закладу Конотопської центральної лікарні [PERSON] від 30 листопада 2007 року строк дії контракту було продовжено до 2 жовтня 2010 року (а.с. 9, 43, 154, 155), а додатковою угодою від 1 жовтня 2010 року - до 30 вересня 2015 року включно (а.с.9 зв., 43 зв., 151, 152). Додатковою угодою від 17 січня 2014 року відповідно до рішень міської ради від 24 липня 2013 року (6 скликання, 35 сесія) «Про зміни до статуту Конотопської центральної районної лікарні», від 27 листопада 2013 року (6 скликання, 41 сесія) «Про затвердження статуту Конотопської центральної районної лікарні» були внесені зміни до контракту з керівником установи комунальної власності територіальної громади м. Конотопа від 23 листопада 2006 року в частині зміни назви установи на комунальний заклад «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» (а.с.10, 44 зв., 149). Як витікає із змісту ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому зазначаються строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, що можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Підпунктом 1.2. п. 1 контракту від 23 листопада 2006 року передбачено, що цей контракт є трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між керівником ([PERSON]) та засновником (Конотопською міською радою). Кодекс законів про працю України, інші нормативно-правові акти, що регулюють трудові відносини, поширюються на взаємовідносини сторін за цим контрактом. Частиною 8 ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров»я» визначено, що призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров»я здійснюються відповідно до законодавства. Згідно п.п. 17, 21 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затв. постановою КМУ від 19 березня 1994 року № 170, яке було чинним на час укладення контракту між Конотопською міською радою та [PERSON] (станом на 23 листопада 2006 року), у контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом. Аналогічне положення передбачене і п.п. 7, 8 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров»я, затв. постановою КМУ від 16 жовтня 2014 року № 642. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД за підписом заступника міського голови [PERSON], яка станом на 15 квітня 2015 року виконувала обов»язки міського голови м. Конотопа (а.с. 35 -39, 138), [PERSON] з 15 квітня 2015 року був звільнений з посади головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» (а.с. 16, 59). На підставі вказаного розпорядження міського голови, 16 квітня 2015 року т.в.о. головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» [PERSON] був виданий наказ № 78-к про звільнення [PERSON] з 15 квітня 2015 року з посади головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» за порушення умов, передбачених контрактом, п. 8 ст. 36 КЗпП України (а.с. 186). Як вбачається з розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД, [PERSON] звільнений із займаної посади згідно підп. б) та в) пункту 5 контракту між Конотопською міською радою та [PERSON], враховуючи листи Конотопського міжрайонного прокурора, т.в.о. начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю від 9 квітня 2015 року № 29/4-1288, начальника управління охорони здоров»я Сумської обласної державної адміністрації від 3 квітня 2015 року № 01/25/2/625, в яких зазначено, що в діяннях [PERSON] вбачається грубе порушення обмеження щодо використання службового становища, а також широкий суспільний резонанс. Підставами для звільнення [PERSON] з посади у розпорядженні від 15 квітня 2015 року № 86-ОД зазначені: лист Конотопського міжрайонного прокурора радника юстиції [PERSON] від 30 березня 2015 року № 84-2399вих 15., матеріали, надіслані старшим слідчим СВ Конотопського МВ УМВС України в Сумській області [PERSON] (лист від 7 квітня 2015 року № 6432), лист т.в.о. начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю [PERSON] від 9 квітня 2015 року № 29/4-1288, п. 8 ст. 36 КЗпП України, підп. б) та в) п. 5 контракту між Конотопською міською радою та [PERSON], лист-звернення голови Конотопського осередку радикальної партії О. Ляшка - [PERSON] та заступника голови Конотопського осередку ВО «Свобода» [PERSON] від 15 квітня 2015 року, службова записка керуючого справами виконкому [PERSON], акт про відмову [PERSON] надати письмові пояснення. У розпорядженні міського голови та наказі про звільнення позивача з роботи не зазначено за яке саме порушення його було звільнено з посади, коли та за яких обставин ним був вчинений дисциплінарний проступок. Відповідно п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Як витікає із розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД, позивач звільнений за порушення вимог підп. б) та в) пункту 5 контракту, укладеного між ним та Конотопською міською радою 23 листопада 2006 року. Підпунктом б) п. 5 контракту, укладеного між Конотопською міською радою та [PERSON], передбачено, що контракт припиняється у разі одноразового грубого порушення керівником чинного законодавства або обов»язків, передбачених контрактом, в результаті чого для установи настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи). З наведеного витікає, що для припинення контракту з вказаної підстави необхідна наявність двох взаємопов»язаних умов: 1) одноразове грубе порушення керівником чинного законодавства або обов»язків, передбачених контрактом, та 2) настання для установи значних негативних наслідків (матеріального характеру - заподіяння установі збитків, сплата штрафів). Розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД не містить посилання на те, які вимоги чинного законодавства України чи обов»язки, передбачені контрактом, були порушені [PERSON],а також наслідки його дій. Обов»язки [PERSON] за контрактом від 23 листопада 2006 року передбачені підпунктами 2.2. - 2.4. п. 2 контракту, а саме, він зобов»язаний: 1) здійснювати ефективне використання і збереження закріпленого за установою майна; 2) організовувати виконання лікувально-профілактичних, договірних та інших зобов»язань, що взяті установою; 3) організовувати матеріально-технічне забезпечення діяльності установи; 4) забезпечувати установу кваліфікованими кадрами; 5) створювати для працівників безпечні і сприятливі умови для високопродуктивної роботи в установі; 6) впроваджувати нові методи діагностування та лікування, нові форми обслуговування населення; 7) налагоджувати юридичне, бухгалтерське та інформаційне забезпечення діяльності установи; 8) підвищувати ефективність використання ліжкового фонду за рахунок інтенсивного обстеження та лікування хворих згідно стандартів якості; 9) удосконалювати роботу госпрозрахункових відділень та нетрадиційних методів лікування і діагностики; 10) підтримувати належний рівень охорони праці в установі; 11) забезпечувати повну і своєчасну сплату податків і зборів до бюджетів усіх рівнів; 12) забезпечувати своєчасну виплату заробітної плати працівникам та не допускати заборгованості з неї; 13) забезпечувати надання своєчасних та якісних послуг; 14) вживати заходів щодо уникнення та ліквідації заборгованості перед бюджетами усіх рівнів з виплати заробітної плати, простроченої кредиторської та дебіторської заборгованості; 15) вживати заходів щодо створення умов праці відповідно до вимог нормативно-правових актів, а також забезпечення додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці. В судовому засіданні представник Конотопської міської ради пояснила, що позивач порушив обов»язки, передбачені контрактом, а саме, обов»язки щодо здійснення ефективного використання і збереження закріпленого за установою майна та підтримання належного рівня охорони праці в установі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року вбачається, що підставами для звільнення [PERSON] з посади стали листи Конотопського міжрайонного прокурора, матеріали, надіслані правоохоронними органами, лист-звернення голови Конотопського осередку радикальної партії О. Ляшка - [PERSON] та заступника голови Конотопського осередку ВО «Свобода» [PERSON], а також, що вказане розпорядження було винесено враховуючи листи Конотопського міжрайонного прокурора, т.в.о. начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Сумської обласної державної адміністрації від 3 квітня 2015 року № 01/25/2/625. Проте, з листа Конотопського міжрайонного прокурора від 30 березня 2015 року № 84-2399вих.15 на ім»я Конотопського міського голови [PERSON] вбачається, що прокуратурою було лише запропоновано провести службове розслідування за фактом вчинення [PERSON] корупційного правопорушення та вирішити питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с. 46). Встановлено, що до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, пов»язаного з корупцією, [PERSON] притягнутий не був. В листі т.в.о. начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю [PERSON] від 9 квітня 2015 року № 29/4-1288 також зазначено, що в діях головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» [PERSON] відсутній склад адміністративного та кримінального правопорушення. Вжитими заходами порушень чинного законодавства не встановлено (а.с. 55). Начальник управління охорони здоров»я Сумської обласної державної адміністрації у своєму листі від 3 квітня 2015 року № 01/25/2/265 лише рекомендував Конотопському міському голові вжити адекватних заходів адміністративного впливу відповідно до повноважень міських рад, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с. 51). Лист керуючого справами виконкому Конотопської міської ради [PERSON] від 15 квітня 2015 року містив тільки пропозицію притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності (а.с. 57). Вищевказані листи, на думку суду, не доводять факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Суд також враховує ту обставину, що на підставі матеріалів, надісланих старшим слідчим СВ Конотопського МВ УМВС України в Сумській області [PERSON] до Конотопської міської ради (а.с. 61-68), в подальшому цим же слідчим 13 червня 2015 року було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015200080000655 від 2 квітня 2015 року у зв»язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України (матеріали кримінального провадження). Лист голови Конотопського осередку радикальної партії Ляшка - [PERSON] та заступника голови Конотопського осередку ВО «Свобода» [PERSON] від 15 квітня 2015 року також містив лише рекомендацію щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади (а.с. 56). Під час розгляду справи встановлено, що розпорядженням міського голови м. Конотопа від 30 березня 2015 року № 72-ОД, враховуючи повідомлення, висловлені під час мітингу 30 березня 2015 року представниками радикальної партії Ляшка О.В. та народним депутатом [PERSON], відповідно до Порядку проведення службових розслідувань, затв. постановою КМУ від 13 червня 2000 року № 950, з метою з»ясування питання щодо використання [PERSON] належного лікарні автомобіля, було створено комісію для проведення службового розслідування. Строк проведення вказаного розслідування встановлений до 2 квітня 2015 року. З 30 березня 2015 року [PERSON] був відсторонений від виконання службових обов»язків (а.с. 73, 97-98). Розпорядженням міського голови м. Конотопа від 3 квітня 2015 року № 78-ОД [PERSON] був відсторонений від виконання своїх повноважень на посаді головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» до 17 квітня 2015 року (а.с. 52). Згідно акту службового розслідування, комісія дійшла висновку, що 26 березня 2015 року мало місце використання службового автомобіля УАЗ-3962 державний номер [NUMBER] («Швидка медична допомога») для перевезення будівельних матеріалів не на потреби комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова». За наслідками вказаного службового розслідування прийняте рішення направити вказані матеріали для розгляду до управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Сумській області (а не притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності) (а.с. 69-72). Однак, акт вказаного службового розслідування не зазначений у розпорядженні міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД як такий, що доводить наявність в діях [PERSON] складу дисциплінарного проступку. За поясненнями представника відповідача - Конотопської міської ради за використання [PERSON] в особистих цілях 26 березня 2015 року службового автомобіля лікарні було нараховано 60 грн. 89 коп. Зазначена сума була сплачена [PERSON] в повному обсязі 30 березня 2015 року. Вказані пояснення представника Конотопської міської ради підтверджуються також розрахунком, проведеним комунальним закладом «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» (а.с. 83) та прибутковим касовим ордером від 30 березня 2015 року № 753 (а.с. 85). Актом ревізії фінансово-господарської діяльності комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» від 15 травня 2015 року, яка була проведена Державною фінансовою інспекцією у Сумській області, також не було встановлено заподіяння [PERSON] внаслідок його дій, що мали місце 26 березня 2015 року, збитків у значних розмірах (а.с. 198-309 кримінального провадження). Відповідно до підп. в) п. 5 контракту, який також покладений в основу розпорядження про звільнення позивача з посади, контракт може бути припинений також у разі неефективного використання комунального майна та у разі порушення порядку укладення договорів оренди нерухомого майна, закріпленого за установою. В судовому засіданні представник відповідача - Конотопської міської ради пояснила, що [PERSON] порушив вимоги підп. в) п. 5 контракту, так як допустив неефективне використання комунального майна, використавши належний лікарні автомобіль у власних цілях. Контрактом, укладеним між Конотопською міською радою та [PERSON], не визначені критерії неефективного використання майна, за наявності яких контракт може бути припинений. Відповідачами також не надано доказів щодо розроблення та затвердження органами місцевого самоврядування методики визначення критеріїв щодо оцінки ефективності використання комунального майна. Доказів неефективного використання позивачем комунального майна в судовому засідання відповідачами також надано не було, будь-яка перевірка щодо визначення ефективності використання [PERSON] комунального майна до прийняття розпорядження про його звільнення проведена не була. Як орієнтує Пленум Верхового Суду України у своїй постанові від 9 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (п. 13), вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. На думку суду, відповідачами в судовому засіданні не надано доказів щодо наявності визначених у контракті з керівником установи комунальної власності територіальної громади м. Конотопа, який був укладений між Конотопською міською радою та [PERSON] 23 листопада 2006 року, умов для його дострокового припинення. За таких обставин, слід скасувати розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД і наказ комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» від 16 квітня 2015 року № 78-к про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова». Частиною 1 ст. 235 КЗпП України визначено, що працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу. Тому, позивача слід поновити на роботі на посаді головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» з дня його звільнення, а саме, з 15 квітня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Пунктом 3.1. контракту з керівником установи комунальної власності територіальної громади м. Конотопа від 23 листопада 2006 року визначено, що за виконання обов»язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок установи. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100 . З довідки комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» вбачається, що розмір нарахованої позивачеві заробітної плати за лютий та березень 2015 року (за останні два місяці, що передували звільненню) становить 13 390 грн. 68 коп., середньоденна заробітна плата становить 418 грн. 40 коп. (а.с. 162). При обчисленні [PERSON] середньої заробітної плати за останні два місяці роботи не врахована виплата допомоги у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю як того вимагає п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, а також прийняте до уваги Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затв. наказом Міністерства праці України, Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України від 28 червня 1993 року № 43, пунктом 10 якого передбачено, що заробітна плата на всіх місцях роботи враховується при обчисленні середнього заробітку медичним працівникам лікувально-профілактичних установ охорони здоров»я. Спір щодо вірного визначення розміру середньоденної заробітної плати не виник. [PERSON] прохає суд стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2015 року по день ухвалення рішення суду. За період з 16 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року час вимушеного прогулу складає 72 дні (квітень - 11 днів, травень - 18 днів, червень - 20 днів, липень - 23 дні). За таких обставин з комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30 124 грн. 80 коп. (418 грн. 40 коп. - середньоденна заробітна плата х 72 дні). Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з статуту комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» власником лікарні є територіальна громада м. Конотопа в особі Конотопської міської ради (а.с. 190-194). Наказ комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» від 16 квітня 2015 року № 78-к про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря вказаного закладу є похідним від розпорядження міського голови м. Конотопа від 15 квітня 2015 року № 86-ОД, яке стало підставою для звільнення позивача з роботи. Відповідно до п.п. 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що внаслідок незаконного звільнення з посади [PERSON], який тривалий час за контрактом працював на посаді головного лікаря комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» (з 23 листопада 2006 року), мав заохочення за свою сумлінну працю (а.с. 97-99) була заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, неможливістю вести звичний для нього спосіб життя, зниженні престижу. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року № 6-23цс12, яка є обов»язковим для всіх судів за приписами ст. 360-7 ЦПК України, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових прав, а має самостійне юридичне значення. Порушені права мають бути поновлені та, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд визначає розмір відшкодування заподіяної [PERSON] моральної шкоди в сумі 500 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, а згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Враховуючи вищевикладене, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць. При зверненні до суду з позовом [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір у прибуток держави слід стягнути з Конотопської міської ради та комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова» з кожного відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial