Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за в загальному розмірі 11465,30 грн., з яких 9800,00 грн. основного боргу, 861,17 грн. проценти за користування кредитом, 431,20 грн. сума інфляційних витрат, 372,93 грн. три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 23.08.2011 року він позичив [PERSON] 25570,00 грн. терміном до 31.12.2012 року, та сплатою за користування коштами щомісячно процентів по 1500,00 грн. На підтвердження отримання грошових коштів у вказаній сумі відповідачкою було надано власноручно написану у присутності свідка розписку. Наголошує на тому, що на протязі терміну дії договору позичені кошти відповідачка повернула лише частково у розмірі 15 770,00 грн., а надалі відмовляється повернути всю суму в добровільному порядку. У судове засідання позивач не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак ним було подано заяву у якій просять проводити судове засідання у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивлася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. З згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, оглянувши у судовому засіданні оригінал розписки про отримання грошових коштів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2011 р. [PERSON] позичила у [PERSON] 25570,00 грн., терміном до 31 грудня 2012 року, що засвідчила написаною власноручно розпискою, копія якої знаходиться у матеріалах справи, а оригінал оглянуто у судовому засіданні 11.06.2014 року та повернуто позивачу. Згідно тексту розписки, [PERSON] також зобов'язувалася сплачувати [PERSON]. щомісячно за користування коштами по 1500,00 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями ст. 1049 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З наведених положень випливає висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. З врахуванням встановленого суд вважає, що між сторонами існували договірні відносини щодо позики грошових коштів на визначений термін , і що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання з повернення отриманих коштів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір суми не встановлений договором або законом. Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованість відповідача становить 11 465,30 грн. з яких 9800,00 грн. основного боргу, 861,17 грн. проценти, 431,20 грн. інфляційних втрат, 372, 93 грн. три відсотки річних нараховані на суму заборгованості, що підтверджено відповідним розрахунком. Зважаючи на те, що умови договору позики, укладеного, між сторонами у цій справі, відповідачем не виконуються належним чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved