Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської Універсальної Товарної Біржі «Центр» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, просила визнати дійсним договір № Н-1223 купівлі-продажу нерухомого майна від 29 листопада 2000 року, зареєстрований на Одеській Універсальної товарній біржі «Центр», зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 05.12.2000 р. (реєстраційний номер 70 в книзі: 379пр, стр.47), за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила ? частину від 95/1000 частин квартири загальною площею 201,7 кв.м., корисною площею 197,7 кв.м., семи кімнат, житловою площею 130,5 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Гоголя, будинок №14, кв.№23. У судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про неможливість неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно\~ст.281 ЦПК України\~справа розглянута в заочному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши позивача та її представника, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що [PERSON] придбала ? частину від 95/1000 частин квартири №23, квартири 14 по вулиці Гоголя в м. Одесі. Між [PERSON], з однією сторони та [PERSON] з іншої сторони 29 листопада 2000 року було укладено договір № Н-1223 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: ? частини від 95/1000 частин квартири [ADDRESS]. Даний договір було укладено на Одеської універсальної товарної біржі та зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 05.12.2000 року. ? частина від 95/1000 частин вищевказаної квартири складає з ? частини житлової кімнати, площею 14,9 кв.м. (згідно технічному паспорту літ.12), та ? частин від 95/1000 частин туалету (літ.9), коридорів (літ. 1,8,13,14) та кухні (літ.10). За вказаним договором сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, покупці передали гроші, продавці отримати гроші та звільнили вищевказану квартиру, але не посвідчили його нотаріально, а станом на теперішній час нотаріальне посвідчення цього договору є неможливим, оскільки продавець - [PERSON] помер (Свідоцтво про смерть 1-ЖД №243687 від 13.12.2000 року, актова запис №11308) Продавець та покупець не знали, що договір піддягає нотаріальному посвідченню, так як в договорі було вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На даний час Позивач не може розпорядитися своєю часткою квартири та реалізувати свої права, як власник цієї частки квартири, оскільки с протиріччя у правових нормах, діючих на час укладання договору щодо необхідності його нотаріального посвідчення. Згідно п. 5 цього договору, продаж вищевказаної квартири за цим договором вчинено за 796,50 грн. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі не додержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивачка є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачам вартість квартири, зареєструвавши її в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їй у відповідь квартиру та право встановлювані документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. На підставі викладеного й

Outcome: approved