Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в якому просив: - визнати неправомірною бездіяльність Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», а саме не коригування після перебігу кожного 12-го календарного місяця з дати укладення Кредитного договору № ML-002/1022/2007 плаваючої процентної ставки за Кредитним договором № ML-002/1022/2007 від 14.12.2007 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], в тому числі у бік зниження, з урахуванням фактично діючої ставки FIDR у швейцарських франках на день коригування; - зобов'язати Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» здійснити перерахунок розміру заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № ML-002/1022/2007 від 14.12.2007 року, здійснивши коригування плаваючої процентної ставки за Кредитним договором з урахуванням фактично діючої ставки FIDR у швейцарських франках на день коригування, за кожен календарний рік дії вказаного Кредитного договору; - зобов'язати Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» зарахувати суму у розмірі 78 811,00 швейцарських франків, сплаченої за квитанціями №400 та №401 від 18.07.2011, в якості погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № ML-002/1022/2007 від 14.12.2007 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що умовами Кредитного договору, укладеного між сторонами, передбачено щорічну зміну (збільшення чи зменшення) відсоткової ставки по кредиту в залежності від розміру ставки FIDR. Натомість, відповідач здійснював коригування відсоткової ставки при зміні розміру FIDR лише в бік збільшення, залишаючи відсоткову ставку незмінною під час зменшення FIDR. Крім того, в порушення умов договору кошти у розмірі 78 811,00 швейцарських франків, що були внесені позивачем з метою часткового погашення кредитної заборгованості, не були зараховані Банком як платіж на погашення кредиту і не враховувались під час подальшого розрахунку графіку погашення кредиту. На даний час позивачу невідомо, як саме Банк використав вказані кошти. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимого задовольнити в повному обсязі за вищевикладеними обставинами. Відповідач явку уповноважених представників в судові засідання не забезпечив, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, розписка. Усних чи письмових заперечень проти заявлених позовних вимог відповідач не надав, своїм процесуальним правом не скористався. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 14.12.2007 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № ML-002/1022/2007. За умовами вказаного кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає його на умовах, визначених Договором. Розмір кредитної лінії за договором склав 403 881,23 швейцарські франки. Дата остаточного повернення кредиту - 14.12.2029. Сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка (фіксований відсоток, що дорівнює 1,99 % річних + FIDR). FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщена в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни фінансових ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись Банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку, передбаченому цим договором. (п. 3 Кредитного договору). На виконання умов Кредитного договору сторонами було підписано Додаток №1 до Кредитного договору «Графік платежів», в якому встановлено, що відсоткова ставка дорівнює 6,49 % річних, тобто розмір FIDR склав 4,5% (6,49% мінус 1,99% - фіксована ставка). Відповідно до квитанції №400 від 18.07.2011,яка наявна в матеріалах справи (а.с.13), на рахунок [PERSON] [NUMBER] у ПАТ «ОТП Банк» було перераховано 8 088,00 швейцарських франків (еквівалент 78 775,58 грн.). Також, відповідно до квитанції № 401 від 18.07.2011, яка наявна в матеріалах справи (а.с.12) на рахунок [PERSON] [NUMBER] у ПАТ «ОТП Банк» було перераховано 718 000,00 грн., які в подальшому були використані для купівлі іноземної валюти, а саме 70 723 швейцарських франків (заява про купівлю іноземної валюти №1 від 19.07.2011 а.с.14). Вказана сума, відповідно до заявки, в свою чергу мала бути також зарахована на рахунок № [NUMBER] з метою погашення кредиту за Кредитним договором № ML-002/1022/2007. Таким чином, 18-19 липня позивачем з метою погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № ML-002/1022/2007 було перераховано відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 78 811 швейцарських франків. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки у касу банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Номер вказаного Поточного рахунку ([NUMBER]), на який здійснюється перерахування коштів на погашення кредитної заборгованості зазначено у Частині № 1 Кредитного договору «Базові умови кредитування. Визначення термінів». При надходженні до Банку коштів для виконання боргових зобов'язань Банк направляє такі кошти на погашення боргових зобов'язань у черговості, що визначена п. 1.5.1.3 Кредитного договору. Позивач зазначає, що в порушення умов договору вищевказані кошти у розмірі 78 811,00 швейцарських франків не були зараховані Банком як платіж на погашення кредиту (тобто, відповідно до умов Кредитного договору) і не враховувались під час подальшого розрахунку графіку погашення кредиту. На даний час позивачу невідомо, як саме Банк використав вказані кошти. Суд зауважує, що доказів на спростування вказаного твердження Банком не надано, документального підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 78 811 швейцарських франків саме на погашення кредитної заборгованості позивача за договором № ML-002/1022/2007 в матеріалах справи не міститься. Тому суд погоджується з доводами позивача в цій частині. Щодо позовних вимог про зобов'язання Банку здійснити перерахунок розміру заборгованості позивача, здійснивши коригування плаваючої процентної ставки з урахуванням фактично діючої ставки FIDR, суд відзначає наступне. Як встановлено ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено умовами Кредитного договору № ML-002/1022/2007, а саме п.п. 1.4.1.1.3, 1.4.1.1.4, 1.4.1.1.5, плаваюча процентна ставка по Кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору. Плаваюча процента ставка за користування кредитом впродовж першого року дії цього договору підлягає коригуванню після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору. Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший Банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12-місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату коригування) + Фіксований відсоток. Зі змісту наведених пунктів Кредитного договору вбачається, що коригування плаваючої процентної ставки мало здійснюватись Банком щорічно, в тому числі у випадку зниження розміру процентів за строковими депозитами у швейцарських франках (FIDR). Тобто відповідач щорічно мав здійснювати коригування ставки відсотків з урахуванням ставки депозитів станом на дату коригування, як це передбачено умовами договору. Зокрема, з урахуванням дати укладення Кредитного договору № ML-002/1022/2007, таке коригування мало здійснюватись Банком у перший банківський день грудня 2008 року, в перший банківський день січня 2010 року, і в подальшому в перший банківський день січня кожного наступного року. Натомість, як вбачається з оголошення від 01.09.2010, яке розміщене на сайті ПАТ «ОТП Банк» (роздруківка міститься в матеріалах справи), з 01.09.2010 Банк знижує розмір FIDR для чинних кредитів з плаваючою ставкою у всіх валютах, зокрема, у швейцарських франках - до 3,5% (на 0,5%). Як встановлено судом, на момент укладання Кредитного договору розмір ставки FIDR за депозитами у швейцарських франках дорівнював 4,5%. З вищезазначеного оголошення можна дійти висновку, що у проміжок часу з 14.12.2007 по 01.09.2010 розмір FIDR за депозитами у швейцарських франках вже знижувався банком до 4,0%. На це вказує той факт, що після зниження FIDR на 0,5% ставка FIDR стала дорівнювати 3,5%. Тобто, наслідком зниження FIDR спочатку до 4,0%, а потім і до 3,5% мало стати відповідне зниження розміру процентної ставки за кредитом позивача в перший Банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12-місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки, як це передбачено умовами Кредитного договору. Однак, всупереч умов Кредитного договору № ML-002/1022/2007, відповідач не здійснював коригування плаваючої процентної ставки за Кредитним договором при зниженні ставки FIDR, чим порушував права позивача як позичальника. Такі дії банку призвели до того, що позивач сплачував відстоки за користування кредитом за вищою ставкою, аніж це передбачено умовами договору. В той же час, Банк здіснив коригування плаваючої процентної ставки договору № ML-002/1022/2007, збільшивши її розмір до 7,49%, після підвищення розміру FIDR відповідно до 5,5%. Такі дії банку є неправомірними та порушують права споживача (позивача), адже фактично Банк всупереч умов договору здійснював коригування ставки лише у випадку збільшення FIDR, тобто в односторонньому порядку не виконував умови Кредитного договору. Крім того, оскільки бездіяльність з не коригування відсоткової ставки є незаконною, розмір заборгованості позивача у період з 14.12.2007 має бути перерахований з урахуванням змін відсоткової ставки, яка мала коригуватися щорічно. Частиною 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами зарахування сплачених позивачем грошових коштів відповідно до призначення, встановленого умовами Кредитного договору, так само як не доведено правомірність нездійснення щорічного коригування відсоткової ставки за кредитом, в тому числі у бік зменшення, залежно від зміни розміру FIDR. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону і приписах укладеного між сторонами Кредитного договору, а тому підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем. Позивач в даному випадку є споживачем, права якого порушуються вищезазначеними діями банку. Згідно п. 7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовною заявою), від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України за ставками, що діяли на момент звернення з позовною заявою. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved