Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] у якому зазначив, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2009 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на спосіб та образ життя. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З цієї причини між ними постійно виникали сварки, свідком яких неодноразово ставала їх дитина. Сторони неодноразово намагалися примиритися, але з часом знову сварилися. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, з того часу вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору майнового характеру між ними немає. Вважає, що їх сім'я з відповідачем розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам їх дитини. Позивач не заперечував, щоб донька мешкала разом з позивачем. Просив їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони до судового засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі у попередньому судовому засіданні, позивач на позовних вимогах наполягав, відповідач позовні вимоги визнала. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Відповідно до частини четвертої статті 130 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Згідно з частиною першою статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 03 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 118 (а.с. 10). Під час перебування у шлюбі в сторін народилась донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Позивач зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS], відповідач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх дiтей, що має iстотне значення. Відповідач у своїй заяві, адресованій суду, позов визнала у повному обсязі, а саме: погодилась на розірвання шлюбу (а.с. 18). Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сім'ї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що відповідачу необхідно залишити прізвище «[PERSON]», оскільки вона просила про це в своїй заяві. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved