Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, та з уточненим позовом в ході розгляду справи, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики грошей від 26 травня 2011р. у розмірі 103693,51 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 2 164,77 грн., за період з 01.10.2015р. по 30.06.2016р., стягнути з відповідача судовий збір та витрати за надання правової допомоги в розмірі 1000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.05.2011р. між нею та відповідачем був укладений договір безпроцентної позики грошей (далі - договір) на суму 4100 доларів США до часу поки позичальник продасть будинковолодіння, розташоване в смт. Верхнє Синьовидне по вул. Б.Хмельницького, 107, Сколівського району Львівської області. Згідно пункту 10 договору позика виплачена позикодавцеві як аванс в рахунок майбутньої купівлі позикодавцем у позичальника будинковолодіння розташованого в смт. Верхнє Синьовидне по вул. Б.Хмельницького, 107, Сколівського району Львівської області. Стверджує, що відповідачка, всупереч умов договору, у вересні 2014р. продала будинок. Сума позики їй не повернута. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. У судовому засіданні, яке відбулося 31.07.2015 року просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, додатково пояснила, що її довірителька позичила гроші відповідачу до моменту поки та оформить належним чином правовстановлюючі документи на будинок в смт. Верхнє Синьовидне по вул. Б.Хмельницького, 107, Сколівського району Львівської області та продасть його. Оскільки відповідачка таких дій не вчинила, просить позов задоволити. Представник відповідача адвокат [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі з підстав, викладених у письмовому запереченні від 31.07.2015р., просила у їх задоволенні відмовити. Додатково надали пояснення, згідно якими доказ про прийняття відповідачем грошей (розписка чи акт прийому грошей) відсутній, а будинок №107 по вул. Б. Хмельницького в смт. Верхнє Синьовиде Сколівського району Львівської області не перебував і не перебуває у власності відповідача, відтак не міг бути для неї предметом жодних договорів. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у звязку з їх безпідставністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, давши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦП України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Судом встановлено, що 26 травня 2011 року між [PERSON] (Позикодавцем) та [PERSON] (Позичальником) укладено договір безпроцентної позики, згідно якого перша передала, а остання отримала 4100 доларів США позики і зобов'язалася повернути таку ж суму до часу поки Позичальник продасть будинковолодіння, розташоване в смт. Верхнє Синьовидне по вул. Б.Хмельницького, 107, Сколівського району Львівської області. Вказаний договір підписано сторонами з зазначенням їх паспортних даних. Розписка на підтвердження договору не складалась. Договір посвідчений адвокатом [PERSON]. Допитаний в якості свідка [PERSON] надав покази, згідно з якими він дійсно 26 травня 2011р. посвідчував укладення договору безпроцентної позики грошей між [PERSON] та [PERSON]. В його присутності договір підписувався сторонами та перераховувались і передавались гроші. Печатка та підпис ним поставлені після підписання договору сторонами. Це був договір позики. Заперечення відповідачем позову з мотивів неотримання позики у позивача, недійсності укладеного договору позики через відсутність нотаріального посвідчення договору та розписки, суд відхиляє, оскільки такі її пояснення не підтверджені жодними доказами у справі і таких доказів за поясненнями відповідача вона не має, спростовуються положеннями статті 1047 ЦК України, даними договору позики та поясненнями свідка [PERSON] Договір позики укладається у письмовій формі (ст. 1047 ЦК України). Про інші вимоги до форми договору позики та порядку його посвідчення не йдеться. Згідно пункту 2 частини першої статті 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Оскільки договір позики укладений у письмовій формі та його зміст підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів, то складення розписки, яка підтверджує цей факт, є не обовязковим. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного суду України від 24.02.2016р. №6-50цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування судом, адже згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених\~п.п.1,2 ч.1 ст. 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд вважає, що письмовий договір від 26 травня 2011р., наданий позивачем на підтвердження зобовязань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобовязання; цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог статті 1047 ЦК України; наявність у позивача оригіналу договору позики згідно з положеннями частини третьої статті 545 цього Кодексу свідчить про неповернення боргу відповідачем, тому є підстави для стягнення з нього на користь позивача суми позики за вказаним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. 23.08.2016\~Національний банк України встановив офіційний\~курс\~гривні до долара США на рівні 2529.1161 грн. за 100 доларів США. Таким чином, 4100 долара США еквівалентно становить 103\~693 грн. 77 коп. Таким чином, суд знаходить встановленим укладення між позивачем та відповідачем 26.05.2011 року договору безпроцентрої позики грошей, в зв'язку з чим за порушення зобов'язань за яким, з останнього слід стягнути суму основного боргу у сумі 103693 грн. 51 коп. та 2164 грн.77 коп. три проценти річних від простроченої суми. За вказаних обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 105858 грн. 28 коп. коштів за договором позики від 26.05.2011 року, судовий збір в розмірі 794,80 грн. та 1000 грн. за надану правову допомогу.

Outcome: approved