Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , Головного управління держгеокадастру у м. Києві, Державного реєстратора прав на нерухоме майно (приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу) Ангеловської Ольги Сергіївни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової Олесі Миколаївни, в якому просить: визнати незаконним (недійсним) та скасувати п. 6 рішення Київської міської ради №922/922 від 18.12.2018 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та п. 7 рішення Київської міської ради №922/922 від 18.12.2018 в частині передачі земельної ділянки у власність [PERSON] , за кадастровим номером 72:501:0146, загальною площею 703 кв.м., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] ; скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві про державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером: 8000000000:72:501:0146, загальною площею 0,0675 га, яка розташована у [ADDRESS] , та закрити розділ у Поземельній книзі; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №35167681 від 15.05.2017 та запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №20382942 від 11.05.2017, що прийняті (проведені) державним реєстратором прав на нерухоме майно (приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу) Ангеловською Ольгою Сергіївною; визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки №2105 від 24.05.2017, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою Олесею Миколаївною; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35371929 від 25.05.2017 та запис про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 20596741 від 24.05.2017, що прийняті (проведені) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою Олесею Миколаївною. Свої вимоги мотивує тим, що реалізовуючи передбачене законом право на отримання земельної ділянки в межах норм безоплатної передачі, 26.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Київської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, позивач посилається на те, що зі спливом місячного строку розгляду Київською міською радою поданої позивачем заяви (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, із урахуванням положень абз. 2 ч. 1 ст. 118 ЗК України ним було письмово повідомлено Київську міську раду про реалізацію ним принципу «мовчазної згоди», а також додано до письмового повідомлення договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно з наданими позивачу Департаментом земельних ресурсів КМДА вихідними даними та у відповідності до умов укладеного між позивачем та ПП «ЛВС Земексперт» договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ПП «ЛВС Земексперт» було розроблено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу. В наступному, розроблений проект землеустрою [PERSON] було подано до Департаменту містобудування та архітектури КМДА та отримано позитивний висновок (погодження) проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність. Разом з тим, позивач вказує, що під час погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 186-1 ЗК України, 16.06.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області (у відповідності до Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою, затвердженого постановою КМУ № 580 від 31.08.2017) було надано висновок про відмову йому в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який мотивується тим, що в державному земельному кадастрі містяться відомості про зареєстроване право власності за іншою фізичною особою та перебування земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS] , у приватній власності. Вказує, що відповідно до інформації (на момент отримання негативного висновку) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містився запис про зареєстроване право власності на земельну ділянку, за кадастровим номером - 8000000000:72:501:0146, яка розташована у [ADDRESS] , за іншою фізичною особою - [PERSON] . Крім того, позивач вказує, що ним було з`ясовано, що 05.05.2017 Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у місті Києві на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер - 8000000000:72:501:0146, та відкрито відповідний запис у Поземельній книзі. Дана обставина також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру № НВ-8000681632017 від 06.12.2017. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була розроблена від 27.03.2017 ФОП [PERSON] , на підставі рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008, яким у відповідності до п. п. 6. 7 передбачалось затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та подальша передача земельної ділянки у власність [PERSON] , за умови виконання п. 8 цього рішення. Посилається на те, що згідно з інформацією зазначеною Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві у листі № 0-26-0.7-9015/2-17 від 26.12.2017 на адвокатський запит № 19/12-17-1 від 19.12.2017, оригінал документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] , за кадастровим номером - 8000000000:72:501:0146, до регіонального фонду документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, розробником не передавався. Відповідно до отриманої відповіді від Департаменту земельних ресурсів КМДА №057029-23707 від 28.12.2017 на адвокатський запит № 19/12-17-2 від 19.12.2017, оригінал рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському районі м. Києва», знаходиться в Управлінні організаційного та документального забезпечення діяльності Київради, однак Департаментом земельних ресурсів КМДА надано копію витягу з рішення. Також, зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься в ДРРП щодо земельної ділянки, за кадастровим номером - 8000000000:72:501:0146, яка розташована у [ADDRESS] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Ангеловською О.С. від 11.05.2017 було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] , кадастровий номер - 8000000000:72:501:0146, що розташована у [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що на момент подачі ним заяви (клопотання) до Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, державна реєстрація земельної ділянки, за кадастровим номером - 8000000000:72:501:0146, яка розташована у [ADDRESS] , як об`єкта цивільних прав в Держаному земельному кадастрі та реєстрація права власності на таку земельну ділянку за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - не були проведені. При цьому вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки №2105 від 24.05.2017, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М., [PERSON] було продано вказану земельну ділянку [PERSON] , яка на даний час є власником земельної ділянки, за кадастровим номером - 8000000000:72:501:0146, яка розташована у [ADDRESS] . Позивач вважає, що приймаючи рішення № 922/922 від 18.12.2008, в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, з наступною передачею земельної ділянки, площею 703 кв.м., за кадастровим номером - 72:501:0146, у приватну власність [PERSON] , Київською міською радою було порушено вимоги ч. 4 ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття рішення), що в свою чергу призвело до повторної реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, за видом використання (цільовим призначенням) - для будівництва та експлуатації жилого будинку і господарських будівель та споруд. Крім того, позивач вважає, що відповідач [PERSON] набула у власність земельну ділянку за кадастровим номером - 8000000000:72:501:0146, яка розташована у [ADDRESS] , з порушеннями вимог земельного законодавства, а тому укладений в подальшому договір купівлі-продажу земельної ділянки № 2105 від 24.05.2017, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М., слід вважати недійсним та таким, що вчинений з порушеннями вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 3 ст. 215 ЦК України, якими передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам довільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Також, позивач посилається на те, що при розробленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачалося здійснення передачі земельної ділянки із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у приватну власність [PERSON] , а тому підставою для розроблення технічної документації повинен був слугувати дозвіл Київради, у вигляді рішення про надання дозволу [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, в складі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0675 га, яка розташована по [ADDRESS] та була розроблена ФОП [PERSON] відсутній дозвіл Київради, у вигляді рішення про надання дозволу [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Крім того, позивач вважає, що враховуючи те, що інформація про спірну земельну ділянку не була перенесена з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, внесення змін або виправлень помилки у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку фактично не могли відбутись, так як державна реєстрація земельної ділянки була здійснена в ДЗК від 05.05.2017, вже після прийняття рішення Київради №922/922 від 18.12.2008 , а також враховуючи передбачений законом до 01.01.2013 порядок отримання документа, що посвідчує речове право - Державного акта про право приватної власності на землю, а також обов`язковість державної реєстрації такого акта в Книзі записів державних актів на право приватної власності, а тому дані обставини свідчили про наявність у державного реєстратора речових прав достатніх підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку в ДРРП, а саме невідповідність заявлених прав [PERSON] її поданим документам. Позивач, посилається на те, що маючи намір реалізувати передбачене законодавством право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність в межах норми безоплатної передачі земельних ділянок, визначених ст. 121 ЗК України, розробив відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка у відповідності до картографічно - планових матеріалів та інформації з Публічної кадастрової карти України входить в межі вже зареєстрованої земельної ділянки в ДЗК та ДРРП, за кадастровим номером - 8000000000:72:501:0146, що розташована у [ADDRESS] , власником якої на час подання позовної заяви є [PERSON] . Вважає, що вказані вище обставини не дають змогу позивачу реалізувати своє право на безоплатне отримання земельної ділянки у приватну власність із земель комунальної власності, а також створюють прямі перешкоди у продовженні процедури реалізації останнім права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, як висновок - можливість реалізувати в передбаченому ст. 118 ЗК України порядку право на отримання земельної ділянки у власність. При цьому, позивач вважає, що з моменту подання до Київради заяви (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної ділянки у власність від 26.04.2016, під час реалізації принципу «мовчазної згоди», шляхом укладення договору з ПП «ЛВС Земексперт» про розробку документації із землеустрою від 27.05.2016, подальшим розробленням проекту землеустрою, з наступним етапом погодження вказаного проекту, вчинив ряд правомірних дій, що були спрямовані на реалізацію передбаченого Законом права на безоплатне отримання позивачем земельної ділянки у власність. Таким чином, позивач мав «правомірні (законні) очікування» від Київради, якою в майбутньому повинно було бути прийнято рішення про затвердження конкретного проекту землеустрою та передачу спірної земельної ділянки у власність останньому. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. 26.03.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 29.05.2018 від відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ангеловської О.С. до суду надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. У письмових поясненнях зазначила, що при вчиненні нею, як державним реєстратором прав на нерухоме майно, реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, було додержано всіх норм чинного законодавства. Крім того, під час вчинення реєстраційної дії були виготовлені сканкопії документів, які зберігаються в Державному реєстрі речових прав, а самі документи, на підставі яких вчинялася дія, були направлені на адресу Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Київської міської державної адміністрації. 04.06.2018 від відповідач приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової О.М. до суду надійшли письмові заперечення, у яких просила замінити відповідача у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікову О.М. на третю особу, оскільки вимоги до неї не пред`являлися. Заперечувала проти позову, вважала позовну заяву складеною не коректно, з недотриманням норм чинного законодавства та такою, що не підлягає задоволенню. 05.06.2018 від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у м. Києві Задорожко К.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що Головне управління Держгеокадастру у м. Києві не погоджується із позовними вимогами [PERSON] , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Вказує, що рішенням Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва» вирішила затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва, в тому числі і [PERSON] на [ADDRESS] . Також, зазначає, що до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві для державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: 8000000000:72:501:0146 [PERSON] були подані всі документи, передбачені статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». У зв`язку з чим, 05.05.2017 Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:501:0146, площею 0,0675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості) громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , розробленої на підставі рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва», що відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є підставою для реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Крім того, представник відповідача посилається на те, що згідно відомостей отриманих в порядку інформаційної взаємодії від органу державної реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:501:0146 зареєстровано 11.05.2017 право приватної власності за [PERSON] (реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав - 20382942). Окрім цього, зазначає, що згідно інформації отриманої від органу державної реєстрації прав, в порядку інформаційного обміну, 24.05.2017 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві надійшли відомості про те, що на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:501:0146 зареєстровано право власності за [PERSON] (Реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав - 20596741). Вважає, що документація із землеустрою, яка стала підставою для державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:501:0146 відповідала вимогам чинного законодавства, Державний кадастровий реєстратор Головного управління Держгеокадастру у м. Києві під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки діяв виключно в межах чинного законодавства та жодним чином не порушуючи права та законні інтереси позивача. Разом з тим, представник відповідача вважає, що відсутності правові підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:501:0146, так як позивачем необґрунтовано наявність підстав для скасування такої реєстрації. 06.06.2018 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що 24.05.2017 нею [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0675 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 80000000000:72:501:0146) із цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначає, що на момент укладення договору купівлі-продажу, право власності продавця [PERSON] на відчужувану земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] 11.05.2017, номер запису про право власності: 20382942, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1246570080389. Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, 25.10.2017 [PERSON] було отримано будівельний паспорт з будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку на [ADDRESS] , виданий Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА). Також, зазначає, що 07.11.2017 на спірній земельній ділянці відповідачем [PERSON] було розпочато нове будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку, про що нею, у відповідності до діючого законодавства було повідомлено Департамент з питань державного архітектурного - будівельного контролю м. Києва. Вважає, що укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2017 не суперечить вимогам законодавства, а сторони мали усі необхідні документи для того, щоб кожна із сторін не мала сумніву у реальності та законності вчиненого правочину. При цьому, вважає, що позивачем не надано жодного допустимого та належного доказу про те, що він коли-небудь користувався, володів чи мав право на розпорядження земельною ділянкою, яка була передана у власність [PERSON] 18.12.2008 рішенням Київської міської ради №922/922. Крім того, позивач [PERSON] не є стороною в договорі купівлі-продажу від 24.05.2017. Вказує, що права позивача відповідачами ні в який спосіб порушені не були. Його письмове звернення до Київської міської ради у 2016 році щодо передачі спірної земельної ділянки у приватну власність було належним чином опрацьовано та повідомлено про неможливість передачі земельної ділянки, так як вона на час його звернення вже перебувала у власності інших громадян. 12.06.2018 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Пізняхівського Ф.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що рішенням Київської міської ради від 18.12.2008 року № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва» було затверджено список громадян яким передаються у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва та список громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському районі м. Києва, в тому числі і [PERSON] . Також, посилається на те, що не погоджуючись із даним рішенням, Заступником прокурора міста Києва, 18.03.2010 року було подано протест № 07/4 -120 вих.-10 на рішення Київської міської ради від 18.12.2008 року № 922/922. За результатами розгляду протесту Заступника прокурора м. Києва, 29.04.2010 року Київською міською радою було ухвалено рішення № 714/4152, відповідно до якого було відхилено протест Заступника прокурора м. Києва від 18.03.2010 № 07/4-120 вих-10 на рішення Київської міської ради від 18.12.2008 N 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському :а Голосіївському районах м. Києва». Не погоджуюсь із рішенням КМР від 29.04.2010 року № 714/4152, Заступник прокурора м. Києва звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом в інтересах держави в особі Агентства земельних ресурсів України про визнання протиправними та скасування рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 року «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2011 року позов задоволено в частині скасування названого рішення щодо передачі земельних ділянок третім особам. 22.11.2012 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2011 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у позові Заступника прокурора м. Києва відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України, від 08.05.2014 року, касаційну скаргу Заступника прокурора м. Києва було відхилено, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року залишено без змін. Також, зазначає, що Вищим адміністративним судом України було встановлено, що рішення Київської міської ради від 18.12.2008 N 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва» є законним у всіх його положеннях, а задоволення позовних вимог прокурора призвело б до істотного обмеження майнових прав третіх осіб і поклало б на третіх осіб всю відповідальність за порушення закону органом місцевого самоврядування при прийнятті оскаржуваного рішення. Разом з тим, представник відповідача на посилання позивача щодо отримання відповідачем [PERSON] земельної ділянки у 2000 році зазначив наступне. Рішенням Київської міської ради № 65 від 07.07.1998 року із змінами та доповненнями, [PERSON] разом із [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , було передано у спільну приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 17 січня 2000 року, [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , та [PERSON] отримали у рівних частках 0,10 га, а саме кожний по 0,025 га. Вказує, що вищевказана частка земельної ділянки була отримана [PERSON] під час дії Земельного кодексу України від 18.12.1990 та під час дії Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 15.01.1993. Під час дії вищезазначених нормативно-правових актів, інших земельних ділянок [PERSON] не отримувала. Земельний кодекс України від 18.12.1990 року втратив чинність у 2002 році у зв`язку із прийняттям нової редакції Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001, а Декрет КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 15.01.1993 втратив чинність у 2006 році на підставі Закону України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 14.09.2006. Вказує, що норми, на які посилається позивач щодо одноразової безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України приватизації земельної ділянки втратили чинність на момент ухвалення Рішення Київської міської ради від 18.12.2008 №922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва». Вважає, що твердження позивача, про те що після отримання [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю III- КВ № 147607 від 17.01.2000, [PERSON] було реалізовано (використано) право безоплатної передачі земельної ділянки не відповідає дійсності, положенням Закону у відповідності до ст. 58 Конституції України. Разом з тим, представник відповідача зазначив, що [PERSON] у 2008 році, відповідно до рішення КМР № 922/922 було отримано земельну ділянку площею 0,675 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , тобто було реалізовано (використано) право безоплатної передачі земельної ділянки у відповідності до статей 116, 121 Земельного кодексу України. При цьому, зазначає, що до 08.05.2014 тривала судова справа щодо скасування Рішення КМР №922/922 від 18.12.2008 року, а Державний акт на землю видавався до 2013 року. Зазначає, що на виконання вимог п. 8 Рішення КМР № 922/922 від 18.12.2008, сертифікованим інженером - землевпорядником [PERSON] було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . 11 травня 2017 року [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку, про що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно [PERSON] було зроблено відповідний запис про право власності: 20382942, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1246570080389, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №87029764 від 15.05.2017. 24.05.2017 між [PERSON] як Продавцем та [PERSON] як Покупцем, було укладено Договорів купівлі - продажу земельної ділянки загальною площею 0,0675 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 80000000000:72:501:0146) із цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що був посвідчений нотаріально, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. у відповідності до вимог діючого законодавства України. При цьому, вказує, що з інформації, яку виклав представник позивача у позовній заяві вбачається, що будь-яких прав на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у позивача ніколи не було, він ніколи не володів, не користувався і не розпоряджався цим майном, тим самим будь-яких прав чи охоронюваних законом інтересів позивача ні [PERSON] , ні [PERSON] не порушено, оскільки їх не існувало. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вважає, що «мовчазна згода», на яку наголошував представник позивача, є лише наданим Державою правом і в даному випадку не тягне за собою будь яких наслідків. 06.07.2018 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-3, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що відповідачем-3 у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовано доводи та подані до суду докази позивачем про вчинення правочину між [PERSON] та [PERSON] з порушеннями вимог ч.1 ст. 203 та ч.3 ст. 215 ЦК України. Також, зазначає, що [PERSON] жодною мірою не було наведено аргументів, які спростовують порушення відповідачами права, включаючи «правомірні очікування» та законного інтересу [PERSON] щодо отримання спірної земельної ділянки у власність. Крім того, вказує, що позивач [PERSON] не отримував жодних відповідей від Київради щодо неможливості передачі спірної земельної ділянки у власність, з підстав належності земельної ділянки на праві приватної власності іншим громадянам, а тому твердження відповідача-3 з приводу того, що позивач звертався у 2016 році до Київської міської ради з письмовим зверненням щодо передачі спірної земельної ділянки у приватну власність було належним чином опрацьовано та повідомлено про неможливість передачі земельної ділянки, так як вона на час його звернення вже перебувала у власності інших громадян, просить вважати неправдивими. При цьому, зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідачем-3 жодним чином не спростовано аргументацію позивача з приводу порушення [PERSON] вимог ч.4 ст. 116 ЗК України, якою встановлено обмеження щодо безоплатного отримання громадянами у власність земельних ділянок, за одним і тим самим видом використання (цільовим призначенням) не більше одного разу (в редакції на момент прийняття Київрадою рішення №922/922 від 18.12.2008), яка в наступному не маючи правових підстав та правомочностей власника, з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2017 відчужила спірну земельну ділянку на користь [PERSON] . Ухвалою суду від 17.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 у судовому засіданні проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Відповідач-5 державний реєстратор прав на нерухоме майно (приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу) Ангеловська О.С. просила розгляд справи проводити за її відсутності. Вказувала, що при вчиненні нею, як державним реєстратором прав на нерухоме майно, реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, було додержано всіх норм чинного законодавства. Крім того, під час вчинення реєстраційної дії були виготовлені сканкопії документів, які зберігаються в Державному реєстрі речових прав, а самі документи, на підставі яких вчинялася дія, були направлені на адресу Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Київської міської державної адміністрації. Відповідач-6 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толстікова О.М. просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти позову заперечувала. Відповідач-1 Київська міська рада в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4, врахувавши письмові доводи відповідача-5 та відповідача-6, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.12.2008 Київська міська рада прийняла рішення №922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва (том 1 а.с. 48). Пунктом 6 Рішення затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва. Пунктом 7 Рішення встановлено передачу громадянам, за умови виконання пункту 8 цього рішення, у приватну власність земельні ділянки загальною площею 99 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та загальною площею 38 га для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. Також, вказаним рішенням відповідачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером - 72 [NUMBER] : [NUMBER] , площею 703 кв.м. Разом з тим, судом встановлено, що 26.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Київської міської ради із заявою (клопотанням) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 32). 27.05.2016 зі спливом місячного строку розгляду Київською міською радою поданої позивачем заяви (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, із урахуванням положень абз. 2 ч. 1 ст. 118 ЗК України ним було письмово повідомлено Київську міську раду про реалізацію ним принципу «мовчазної згоди», тобто за відсутністю будь-яких негативних рішень з приводу поданої заяви, а також додано до письмового повідомлення договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (том 1 а.с. 33). 16.06.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області було надано висновок про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] не погоджується, оскільки згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на спірну земельну ділянку в приватній власності (том 1 а.с. 34). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.05.2017 (том 1 а.с. 161-162) Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві 05.05.2017 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:501:0146, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Крім того, встановлено, що на виконання вимог п. 8 Рішення КМР № 922/922 від 18.12.2008, сертифікованим інженером - землевпорядником [PERSON] було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . 24.05.2017 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу (том 2 а.с. 11-13), згідно умов якого продавець зобов`язується передати майно - земельну ділянку площею 0,0675 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер 8000000000:72:501:0146, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у власність покупцю, а покупец» зобов`язується прийняти вищезазначене майно та сплатити за нього обумовлену цим договором грошову суму. На момент укладення договору купівлі-продажу, право власності продавця- [PERSON] на відчужувану земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] 11.05.2017, номер запису про право власності: 20382942, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1246570080389 (том 2 а.с. 141-142). Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, 25.10.2017 [PERSON] було отримано будівельний паспорт з будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку на [ADDRESS] , виданий Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) (том 2 а.с. 14). 07.11.2017 на спірній земельній ділянці відповідачем [PERSON] було розпочато нове будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку, про що нею, у відповідності до діючого законодавства було повідомлено Департамент з питань державного архітектурного - будівельного контролю м. Києва (том 2 а.с.а.с. 15-17). Як вбачається з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35371929 від 25.05.2017 (том 2 а.с. 147) державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Толстіковою О.М. Київський міський нотаріальний округ вирішено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку з реєстраційним номером: 1246570080389, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:72:501:0146, за [PERSON] . Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як встановлено судом, рішенням Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва» вирішила затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва, в тому числі відповідачу [PERSON] на [ADDRESS] . Згідно ст.ст. 79, 79-1 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї етапі) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Разом з тим, державна реєстрація земельних ділянок в Державному земельному кадастрі здійснюється за процедурою встановленою Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пунктів 107-111 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом 14 днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства та за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Згідно частини 5 статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастр) та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом. Нормами частини 6 статті 24 України «Про Державний земельний кадастр» визначено підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, зокрема: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Встановлено, що до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві для державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: 8000000000:72:501:0146 відповідачем [PERSON] були подані всі документи, передбачені статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». У зв`язку з чим, 05.05.2017 Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:501:0146, площею 0,0675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості) громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , розробленої на підставі рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом`янському та Голосіївському районах м. Києва», що відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є підставою для реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частинами 3, 5 статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом. Частиною 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 № 1051 встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Таким чином, Законом визначено вичерпні підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку у разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою визначені статтями 24 та 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не довів, що його права порушені внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення відповідачем-1. Водночас, оскаржуване позивачем рішення про передачу у власність відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки прийнятого Київською міською радою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, в тому числі відповідно до вимог ст.ст. 12, 40, 81, 91, 116, 118, 121, 125 Земельного кодексу України та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідач [PERSON] на підставі вищенаведених вимог ст.ст. 118, 125, 126 Земельного кодексу України набула право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:501:0146, площею 0,0675 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . А також, будучи власником земельної ділянки, відповідач [PERSON] використала своє право щодо її відчуження відповідачу [PERSON] на підставі вищезазначеного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2017, а остання здійснила державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та є добросовісним набувачем. У силу вимог ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.ч. 1-3, ч. 5, ч. 6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Разом з тим, за наведених позивачем підстав, судом не встановлено підстав для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.05.2017. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України, який треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав вважати, що рішенням відповідача -1 були порушені права чи охоронюваний законом інтерес позивача, оскільки позивач жодного відношення до спірної земельної ділянки не мав. Крім того, будь-яких заяв до квітня 2016 щодо відведення спірної земельної ділянки до компетентних органів не подавав, рішення за результатом такого звернення не мав, що свідчить про те, що відповідного інтересу не проявляв. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги те, що позивач не довів, що його права на спірну земельну ділянку були порушені відповідачами по справі, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави щодо визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним , а також скасування рішень про державну реєстрацію спірної земельної ділянки та прав на неї. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі, як необгурунтованого. Відповідно до ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed