Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської Ради, третя особа - Третя Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого зазначив, що після смерті [PERSON] померлої « [INFO] , тітки позивача відкрилася спадщиназа заповітом у вигляді квартири [ADDRESS] . Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після померлої шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Третьої Запорізького державної нотаріальної контори, проте після збігу шестимісячного строку для прийняття спадщини, з`ясувалося, що оформити право власності на спадкове майно за заповітом через нотаріальну контору позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому «20» березня 2021 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому на підставі вищезазначеного позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 25.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. Зобов`язано Третю Запорізьку державну нотаріальну контору надіслати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] померлої « [INFO] . Позивач [PERSON] , надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідач - Запорізька міська Рада, до суду не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень до суду не надали та просили розглядати справу без їх участі у суді. Третя особа - Третя Запорізька державна нотаріальна контора, до суду не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень не мають. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3\~ст. 200 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що « [INFO] померла - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю згідно до наступного: 1/3 частка квартири [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право на житло від 22.09.1998 року виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради, 1/6 частка квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , її синові, який помер [INFO] , спадкоємцям якого була мати [PERSON] , яка прийняла вказану частку, проте до своєї смерті не встигла оформити на себе; 1/3 частка квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , чоловікові тітки, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була дружина [PERSON] , яка прийняла, але не оформила себе; 1/6 частка квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , сину, який помер [INFO] , спадкоємцем якого був батько [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, не оформив її бо помер, та після смерті якого його спадкоємцем була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, проте за своє життя не встигла її на себе переоформити, оскільки відсутній правовий документ та який обов`язково необхідно подати нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Вищезазначене стверджується копією спадкової справи. Згідно заповіту посвідченого державним\~нотаріусом Третьої\~Запорізької державної\~нотаріальної контори\~Трипольською К.К.\~від 24.02.2018\~року за\~реєстровим №\~1-53\~ [PERSON] заповідала\~все своє\~майно на\~ім`я позивача,\~який не\~змінено і\~не скасовано. У зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на спадкову квартиру [ADDRESS] , позивач не має можливості оформити спадщину після смерті [PERSON] через нотаріальну контору, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від «20» березня 2021 року № 408/02-31. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до\~статті 1217 Цивільного кодексу України\~спадкування здійснюється за заповітом та за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало за час життя [PERSON] . Відповідно до\~ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається\~\~внаслідок смерті особи\~або оголошення її померлою. В зв`язку з тим, що [PERSON] за час свого життя склала заповіт, як розпорядження на випадок своєї смерті на ім`я позивача, тому відповідно до ст. 1233 ЦК України позивач є єдиним її спадкоємцям за заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За вимог ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1296\~ЦК України\~встановлює,\~що спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. \~ Відповідно до ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~за №\~296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від\~30.05.2008\~№ 7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , померлої « [INFO] позивач, як єдиний її спадкоємець у позасудовому порядку не має можливості її отримати, оскільки відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори за відсутності правових документів на спадкове майно, тому рекомендовано позивачеві звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від\~17.07.1997\~№ 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутності правового документу на нерухоме спадкове майно, питання визнання права власності на спадкове майно за заповітом має вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved