Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Volkswagen» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Toyota» д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 16239, 08 грн. Винним в даній ДТП визнано відповідача [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1573534. 28.12.2017 року позивач звернувся до ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування. Оскільки відповідач не бажає добровільно виплачувати страхове відшкодування, позивач звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 16239, 08 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 1000, 00 грн., пеню в розмірі 6350, 50 грн., 3% річних в розмірі 539, 00 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 1588, 59 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування прийнято до провадження Деснянського районного суду м. Києва. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача - ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 18.12.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Volkswagen» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Toyota» д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 16239, 08 грн., що підтверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитку №69/99.03.19 від 23.03.2019 року та Ремонтною калькуляцією № 6999 від 23.03.2019 року (а.с. 16-17). Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року (а.с. 7). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом серія АМ № 1573534. [PERSON] 28.12.2017 року звернувся до ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10-11). Але до цього часу виплату відповідачем здійснено не було. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з п. 3 ч. 1ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи вищевикладене, а також норми ст. 16 ЦК України, згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з ТзДВ «СТ «Домінанта» на користь [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 16239, 08 грн. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно розрахунку, наданого позивачем, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 6350, 50 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). За таких обставин суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 1588, 59 грн., 3% річних у розмірі 539, 00 грн. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1000,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 133 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved