Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]\~сільської ради\~Томаківського району\~Дніпропетровської області\~в особі\~Виконавчого комітету\~ про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно та\~встановлення факту\~належності правовстановлюючого\~документа. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач, на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 10 грудня 1988 року Виконкомом [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, являється власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Українська (Радянська), 45, с.Топила, Томаківського району Дніпропетровської області. Як власник зазначеного нерухомого майна, позивач вирішив реалізувати своє право щодо розпорядження ним. Проте ним втрачено правовстановлюючий документ на нерухоме майно зазначене Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок і місцезнаходження його йому невідоме. В позасудовому порядку позивач не може вирішити питання щодо отримання дублікату правовстановлюючого документа, так як орган, який видавав свідоцтво про право власності - Виконком [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, втратив повноваження, а субєкти які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно не мають повноважень щодо видачі дублікатів свідоцтв про право власності, так як діючим законодавством не передбачено видачу таких дублікатів. На сьогоднішній день позивач володіє зазначеним обєктом нерухомого майно, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Крім того, позивач звернувся до державної реєстраційної служби щодо реєстрації свого майнового права на земельну ділянку площею 0,38 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005539. [PERSON] реєстратор оглянув наданий ним [PERSON] акт і виявив, що в [PERSON] акті невірно зазначено його по батькові, а саме: зазначено «Якович» замість «Яковлевич», відповідно до даних паспорта громадянина України. Зазначені обставини виникли внаслідок помилки при складанні Державного акта. Існуюча помилка в зазначеному правовстановлюючому документі робить його невідповідність вимогам статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у звязку з чим державна реєстрація права власності на земельну ділянку не можлива. На його звернення, відділом Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, у внесені виправлення в [PERSON] акт за вих. 743/147-18 від 04.12.2018 року відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~провадження у\~справі було\~відкрито від\~18.12.2018\~р.\~та призначено\~розгляд справи\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження (а.с.17).\~Роз'яснено\~відповідачу його\~право подати\~відзив на\~позов протягом\~15\~днів з\~дня отримання\~ухвали.\~Копії зазначеної\~ухвали були\~направлені сторонам. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначено, що проти даного позову не заперечує. Третя особа подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Українська (Радянська), 45, с.Топила, Томаківського району Дніпропетровської області. Право власності, на зазначене нерухоме майно, підтверджується: ксерокопією Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 10 грудня 1988 року Виконкомом [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області (а.с.6), інформаційною довідкою КП «Томаківське «БТІ» ДОР» за вих. № 410 від 30 листопада 2018 року ( а.с.7), довідкою виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Томаківського районц Дніпропетровської області за № 1315 від 29.11.2018 року ( а.с.8). Судом встановлено, що позивач втратив правовстановлюючий документ на нерухоме майно зазначене Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок і місцезнаходження його йому невідоме. Виконком [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області на звернення позивача, листом, за вих. № 915/02 від 12 грудня 2018 року ( а.с.9), відмовив у видачі дублікату Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, так як орган, який видавав свідоцтво про право власності - Виконком [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, втратив повноваження, а субєкти які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно не мають повноважень щодо видачі дублікатів свідоцтв про право власності, так як діючим законодавством не передбачено видачу таких дублікатів. Зазначені обставини підтверджуються також Технічним паспортом на обєкт нерухомого майна від 15.11.2018 року виданим на імя позивача ТОВ «Томаківське МБТІ» Дніпропетровської області (а.с. 10-11), з якого вбачається, що [PERSON] фактично являється власником житлового будинку загальною площею 131,6 кв. м., житловою площею 66,4 кв. м. У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Згідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно висновку ТОВ «Грандторгстрой», про вартість обєкта оцінки, оціночна вартість нерухомого майна станом на 06.12.2018 року становить 68 000,00 грн.( а.с. 12). Крім того, позивач звернувся до державної реєстраційної служби щодо реєстрації свого майнового права на земельну ділянку площею 0,38 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005539 ( а.с. 13). [PERSON] реєстратор оглянув наданий ним [PERSON] акт і виявив, що в [PERSON] акті невірно зазначено його по батькові, а саме: зазначено «Якович» замість «Яковлевич», відповідно до даних паспорта громадянина України. Зазначені обставини виникли внаслідок помилки при складанні Державного акта. Існуюча помилка в зазначеному правовстановлюючому документі робить його невідповідність вимогам статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у звязку з чим державна реєстрація права власності на земельну ділянку не можлива. Діючим законодавством не передбачено внесення змін в [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку, чи видачу нового Державного акта на право приватної власності на землю, у звязку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства, а далі правонаступника Держгеокадастру у частині реєстрації та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку і відсутності механізму внесення виправлень в дійсні державні акти на право власності на земельну ділянку. До повноважень сільських рад, які раніше реєстрували державні акти на право власності на землю, за зазначених правових підстав, також не належить внесення змін в [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку, чи видачу нового Державного акту на право приватної власності на землю. На звернення позивача відділом Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, у внесені виправлення в [PERSON] акт за вих. 743/147-18 від 04.12.2018 року ( а.с. 14) відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Факт належності [PERSON] [PERSON] акту на право приватної власності на землю, підтверджується тим, що він, в установленому діючим законодавством порядку в 1997 році отримав у володіння і користується земельною ділянкою відповідно до зазначеного Державного акта. Його прав на зазначену земельну ділянку ніхто не оспорював і не оспорює. Відомості про його прізвище, імя, а також адреса проживання зазначені в [PERSON] акті, адреса розміщення земельної ділянки, відповідають відомостям зазначеним у його паспорті громадянина України, Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved