Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносились до робітничого двору і належали її батьку [PERSON] . Однак із виписки із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 69\~427 від 13.08.2021 право власності на вказане майно не зареєстровано .Вказує, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась спадщина за заповітом , складеним в її [PERSON] користь, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Спадщину після його смерті вона, позивач прийняла подавши до нотаріуса у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини. Зазначає, що крім неї інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та нотаріус витребувала правовстановлювальний документ на спірне домоволодіння. Через відсутність правовстановлювального документа та реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду. Просить суд визнати за нею, позивачем право власності на спадкове майно, а саме : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача Печеніжинської селищноїради\~ в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідност. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідност. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідност. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що домоволодіння , а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносилось до робітничого двору і належало батькові позивача - [PERSON] , що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради від 19.05.2021 № 757 (а.с.29). Однак із виписки із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 69427 від 13.08.2021 право власності на вказане майно не зареєстровано .(а.с. 4). [INFO] батько позивача [PERSON] помер про що 30.12.2020 складено відповідний актовий запис за № 1215 (а.с.30) Встановлено, що 05 квітня 2019 року [PERSON] все своє майно заповів позивачу [PERSON] (а.с.31) Даний заповіт посвідчений 05.04.2019 секретарем виконкому Печеніжинської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за № 125. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на спірний на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач шляхом подачі 19.05.2021 заяви про прийняття спадщини у визначений ст.1270 ЦК України строк до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. , що підтверджується копією спадкової справи.(а.с.51-64) Відповідно до ч. 1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогамич.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] .. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на житловий будинок відсутній, а право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано про що ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.37). Як вбачається з довідки Печеніжинської селищної ради Коломийського району № 756 від 19.05.2021 спадкодавець [PERSON] з 07.08.1980 року по день своєї смерті [INFO] проживав і був зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.28). З довідки Печеніжинської селищної ради № 757 від 19.05.2021 вбачається, що спірне господарство станом на 01.07.1990 відносилося до робітничого двору (а.с.54). Відповідно дост.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало віддержавної реєстрації до часу набраннячинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом наведених норм виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом №1952-IV\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права. Враховуючи, що спірний житловий будинок побудований у 1978 році на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту (а.с.5-7), який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що надає можливість використання даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за призначенням, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому суд доходить висновку що наявні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] за позивачем [PERSON] , спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом Згідно Звіту про незалежну оцінку ТзОВ «ЕКА Захід» від 16.08.2021 ринкова вартість житлового будинку (А) , літня кухня (Г) сарай (Д) навіс (Ж) сарай (К) вбиральня (З) криниця N1 , що за адресою вул.. Шевченка 76 смт Печеніжин становить 137\~800 грн (а.с.9) На підставі ст.ст.316,317,325,328,1216,1217,1221- 1223,1233,1268-1270,1296-1297ЦК України,

Outcome: approved