Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], де просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняття останньої з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є співвласником вказаної квартири, але у цій квартирі залишається зареєстрованою онука Позивача - відповідач [PERSON], яка не проживає в цій квартирі понад 10 років, а позивач не бажає сплачувати кошти за комунальні платежі за відповідача, яка у квартирі не проживає, тому позивач звернувся до суду із цим позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач підтримав позов та додатково зазначив, що після смерті у 2001 році його сина (батька відповідачки) - [PERSON], невістка з онукою ще деякий час проживали в [ADDRESS], проте згодом переїхали до свахи за адресою: [ADDRESS], де проживають і на сьогоднішній день. Відповідачка уникає будь-якого спілкування, не приймає подарунків, не відповідає на телефоні дзвінки. Враховуючи викладене та не бажання позивача сплачувати надмірні комунальні послуги просив задовольнити позов. Відповідачка у судовому засіданні підтвердила, що дійсно на даний час не проживає в квартирі позивача близько 10 років, а проживає в [ADDRESS], проте заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є співвласником в рівних долях квартири номер [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 17.06.1997р., видане згідно з розпорядженням №17622 (а.с. 7). Після смерті сина позивача [PERSON], померлого [INFO], свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2001 року, відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], що належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Судом встановлено, [PERSON] успадкував 1/20 частину квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 01.02.2011 року посвідченого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Витягом про державну реєстрацію прав (а.с 8-10). Відповідно до Довідки виданої КП «Центр коммунального сервісу» № 06/7-727 від 23 березня 2016р. в даній квартирі зареєстрований позивач разом з відповідачем по справі [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Акту від 25.03.2016р. обстеження сусідами вказаної квартири встановлено, що відповідач [PERSON] під час обстеження була відсутня. (а.с. 13). За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідача у вказаній квартирі позивача та не перебування його у родинних відносинах із позивачем. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. Між тим, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивача щодо скасування реєстрації місця проживання відповідача шляхом зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], оскільки в розумінні норм статті 3 ЦПК України дана вимога є передчасною, так як права позивача в даному випадку не порушені, оскільки він до третьої особи із заявою про зняття з реєстрації відповідача не звертався та відмови не отримував, а наявність вказаного рішення суду є підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідача в цій квартирі, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. З врахуванням наведенного, оскільки на даний час позивач є співвласником квартири [ADDRESS], а зареєстрована в цій квартирі відповідачка [PERSON] в ній не проживає, суд вважає, що позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі - 551,20 грн.

Outcome: partial