Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2005 року позивач придбав у [PERSON] частину земельної ділянки та частину житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Після реконструкції та перебудови будинку позивач отримав державний акт на введення його в експлуатацію та подав документи для державної реєстрації права власності на будівлю, однак отримав відмову, оскільки відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи про обтяження спірного нерухомого майна щодо попереднього власника [PERSON] Позивачу стало відомо, що арешт на нерухоме майно був накладений відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2005 року та до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві від 14.11.2005 року, тобто після придбання ним нерухомого майна. Звернувшись до ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві з відповідним запитом, позивачу було повідомлено, що виконавчі провадження по яких боржниками є [PERSON] або [PERSON] у відділі не перебувають. Оскільки накладений арешт на спірне нерухоме майно порушує права позивача, останній просить скасувати арешт та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна частину земельної ділянки та частину будівлі, квартира, [NUMBER], за адресою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та в разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, будь-яких заперечень на позов та заяву про відкладення розгляду справи до суду не подали. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін та третьої особи, ухваливши по справі за письмовою згодою позивача, відповідно до ст..ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 10.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки. Відповідно до даних договорів позивач [PERSON] придбав у власність 3/10 частини житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3/10 від 0,0994 га, яка знаходиться за вказаною адресою. Договір купівлі-продажу частини будинку був зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17.06.2005 року. Крім того, на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) позивачу був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.08.2005 року. Після здійснення реконструкції та перебудови будинку позивач одержав державний акт на введення його в експлуатацію. На підставі даного документа позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію реконструйованого будинку. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 31.03.2015 року було відмовлено у державній реєстрації прав та обтяжень, оскільки відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи про обтяження, тобто про арешт частини будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою [ADDRESS], власником яких зазначено [PERSON] Як вбачається з Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна підставою для обтяжень спірного майна стали ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2005 року та постанова державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва від 14.11.2005 року. Під час розгляду даної справи судом було досліджено матеріали цивільної справи № 2-1396/06 (2-10587/05) за позовом [PERSON] до [PERSON] про спонукання укладання договору та стягнення збитків, спричинених простроченням договору. Так, під час розгляду вищевказаної справи ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2005 року було накладено арешт на нерухоме майно - частину земельної ділянки та будівлі [ADDRESS]. Копії даної ухвали 19.09.2005 року були направлені для виконання до Першої Київської державної нотаріальної контори, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві. 17.10.2005 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшов лист від Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про неможливість виконати ухвалу суду від 19.09.2005 року, оскільки станом на 10.10.2005 року спірний будинок на праві власності не зареєстрований. 06.04.2015 року на запит [PERSON] начальник ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві повідомив про те, що згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, виконавчі документи боржниками по яких є [PERSON] та [PERSON] на виконанні у Відділі не перебувають. Також було повідомлено, що виконавчі провадження за період з 2005-2010 роки, відповідно до вимог п. 3.19 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, судом достовірно встановлено, що житловий будинок та земельна ділянка, на які накладено арешт, належать на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Слід також зазначити, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2005 року та постанова державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві від 14.11.2005 року, якими було накладено арешт на спірне нерухоме майно, були прийнятті в той час, коли дане майно було зареєстроване на праві власності за позивачем. А отже, станом на 19.09.2005 року єдиним власником спірного майна був позивач [PERSON] Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, накладення арешту на майно, яке належить позивачу, перешкоджає останньому здійснювати право користування та розпорядження цим майно, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, а саме: скасувати арешт та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна частину земельної ділянки та житлового будинку, що знаходяться за адресою [ADDRESS]

Outcome: approved