Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], відділу Держкомземагенства у Роздільнянському районі, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,120 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка належала при житті її батькові [PERSON], померлому [INFO] року. Відповідач [PERSON] позов визнала. Відповідач - відділ Держкомземагенства у Роздільнянському районі про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про слухання справи без їх участі. В судовому засіданні позивач [PERSON] в обґрунтування уточненої позовної заяви посилалась на те, що її батько [PERSON] помер [INFO] року. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги по закону після його смерті, так як мати у нотаріуса від прийняття спадщини відмовилась на її користь. Батько заповів будинок по [ADDRESS] своїй матері - [PERSON], однак вона від прийняття спадщини по заповіту і по закону відмовилась, подавши заяву в нотаріальну контору. Вона своєчасно звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. На частину спадкового майна вона отримала свідоцтво про право на спадщину, зокрема на будинок по [ADDRESS]. Однак на земельну ділянку під будинком нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як батько при житті не здійснив державну реєстрацію земельної ділянки. Однак вважає, що дана земельна ділянка є спадковим майном, яке їй залишилось після смерті батька, так як належала батькові на підставі нотаріально посвідченого договору дарування. Тому просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. [PERSON] позов визнала, в суді підтвердила, що вона не бажає приймати спадщину після смерті чоловіка [PERSON], а тому просила задовольнити позовні вимоги доньки. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши копію спадкової справи, прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 28.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1032 (а.с.21). Померлому [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 04.02.2005 року при житті на праві власності належала земельна ділянка площею 0,120 га га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. (а.с. 15) При житті [PERSON] виготовив Державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку серії ЯА №277018, виданий Роздільнянським районним відділом земельних ресурсів Одеської області 01.09.2005 року .(а.с.19) Однак згідно інформації відділу Держкомземагенства в Роздільнянському районі було встановлено, що згідно наявних книг реєстрації Державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, земельні ділянки за [PERSON] не зареєстровані. Таким чином, при житті [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту держаної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж посвідчується зокрема цивільно-правовою угодою щодо відчуженні земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.125 ЗК України в редакції, яка діяла на момент отримання [PERSON] в дар земельної ділянки в 2005 році, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Тобто відповідно до редакції вказаної статті право власності на той час на земельну ділянку набувалось з моменту державної реєстрації правовстановлюючого документу, що посвідчував право власності на землю. Тому суд вважає, що в порядку встановленому чинним земельним законодавством в 2005 році, [PERSON] набув право власності на вищевказану земельну ділянку, так як його правовстановлюючий документ - договір дарування пройшов відповідну реєстрацію, крім цього було виготовлено технічну документацію та Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, а тому відповідно до ст.1216 ЦК України право на неї переходить до його спадкоємців у порядку спадкування. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, і на вищевказану земельну ділянку площею 0,120 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склав заповіт від 03.02.2006 року(а.с.59), яким заповів будинок по [ADDRESS] своїй матері - [PERSON]. Стосовно іншого майна будь-яких розпоряджень не складав, а тому інше належне йому майно, не охоплене заповітом, успадковувалось спадкоємцями по закону. В порядку ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька - [PERSON], мати - [PERSON]. Факт родинних зв'язків підтверджується свідоцтвом про шлюб з [PERSON] (а.с.14), свідоцтвом про народження (а.с.9) та одруженням [PERSON],(а.с.9) наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, своєчасно звернулася до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від 08.05.2013 року №849 та на підставі якої була заведена спадкова справа №414/2013. (а.с.57) Інші спадкоємці - дружина [PERSON], мати [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, надавши в нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття спадщини в 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини. При цьому [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини і за заповітом. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи і наявними в спадковій справі заявами [PERSON] від 23.04.2013 року, [PERSON] від 23.04.2013 року .(а.с.56,57) Позивачці нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на інше спадкове майно (а.с.28), належне померлому. Однак позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Позивач отримала відмову нотаріуса (а.с.23) у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим [PERSON] звернулась для вирішення даного питання до суду. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, вона е єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], в установленому законом порядку прийняла спадщину і за нею належить визнати право власності по праву спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,120 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка належала при житті її батькові [PERSON], померлому [INFO] року. Судові витрати позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1225, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved