Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 02.09.2011 р., зареєстрований Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 368 та стягнути з відповідача аліменти на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року, сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що поновлення сімейних відносин між нею та відповідачем не можливе оскільки сторони зовсім різні, а відповідач має інші стосунки. Крім того, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач надає не регулярно, за своїм бажанням. Тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій підтримала уточнені позовні вимоги, вважає збереження сімї неможливим, часу на примирення не потребує та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково. Проти розірвання шлюбу не заперечував, вважає збереження сімї не можливим, час на примирення не потрібен. Справу відповідач просив розглядати без його участі. Проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 700 грн. на місяць заперечує та зазначає, що він не має офіційного та постійного місця роботи, добровільно надає матеріальну допомогу дитині шляхом покупки одягу, іграшок та продуктів харчування. В звязку з чим просить суд призначити до стягнення аліменти в мінімальному розмірі, 30 % прожиткового мінімуму для дитини. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 02 вересня 2011 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб, видане Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 368 (а.с. 4). В період шлюбу у сторін народилась син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ВЛ № 393929 (а.с. 5). Відповідач не заперечує, що дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує на те, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року, сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що поновлення сімейних відносин між нею та відповідачем не можливе оскільки сторони зовсім різні, а відповідач має інші стосунки. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Бажання відновити шлюбні відносини сторони не виявили, виходячи з чого суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі відбувається за заявою платника або одержувача аліментів у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність обовязку відповідача приймати участь в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд відхиляє доводи відповідача в частині того, що він не має постійного місця роботи та не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, який просить відповідач, оскільки факт відсутності роботи сам по собі не звільняє відповідача від обовязку утримання дитини, батьком якої він є. Крім того, відповідач не надав суду належних доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, зазначеному у позовній заяві або необхідність зменшити розмір аліментів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved