Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]; третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення заборгованості та визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначив, що 27 вересня 2011 року між [PERSON] та сином [PERSON] [PERSON] було укладено договір позики № 158390, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідачем отримано грошові кошти в сумі 100 000 грн., яку відповідач зобовязалась повернути в строк до 27 вересня 2013 року. До сьогоднішнього часу зобовязання не виконані. В якості забезпечення зобовязань за зазначеним договором позики 27 вересня 2011 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. 24 травня 2013 року син [PERSON] [PERSON] помер. Позивач прийняв спадщину від померлого [PERSON] з отриманням свідоцтва про право на спадщину 29.11.2013 року. Вважає, що є підстави для визнання за позивачем права спадкоємця на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві [PERSON] у договірних зобовязаннях за договором позики, та звернення стягнення на заставлене майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки. У звязку із зазначеним, з урахуванням уточнень до позову, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 вересня 2011 року в сумі 317 070,19 грн., з яких 100 000 грн. сума простроченої заборгованості за договором позики 124 070,00 грн. інфляційні витрати, 12 279,45 грн. три проценти річних від суми зобовязання та 80 720,74 грн. відсотки за користування позикою; у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 вересня 2011 року в сумі 317 070,19 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] (м.Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., яка є власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 120 000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 вересня 2011 року в сумі 317 070,19 грн., з яких 100 000 грн. сума простроченої заборгованості за договором позики 124070,00 грн. інфляційні витрати, 12279,45 грн. три проценти річних від суми зобовязання та 80 720,74 грн.. відсотки за користування позикою; у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 вересня 2011 року в сумі 317 070,19 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] (м.Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., яка є власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 120 000 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Просить суд відмовити в задоволенні позову, у звязку з тим, що позивач згодний повернути позивачу кошті, які залишились за договором позики, тобто у розмірі 6 100 грн., на виконання договору позики, який укладений між нею та [PERSON], відповідачем повернуті грошові кошти в розмірі 93 900 грн. У судове засідання відповідач [PERSON] та [PERSON] не зявились, хоча були повідомлені належним чином. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2011 року між відповідачем [PERSON] та сином [PERSON] - [PERSON] було укладено договір позики № 158390, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1563. Згідно до ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до умов договору позики № 158390 від 27 вересня 2011 року, а саме п.1 відповідачем [PERSON] від [PERSON] отримано грошові кошти в сумі 100 000 грн., яку відповідач зобовязалась повернути в строк до 27 вересня 2013 року (пункт 2 договору), що вбачається з наданого суду договору позики, розписки та не заперечується відповідачем (а.с.8). В якості забезпечення зобовязань за зазначеним договором позики 27 вересня 2011 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, що вбачається з договору іпотеки (а.с.9-11). Згідно договору іпотеки власниками предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно до свідоцтва про право власності виданого Управлінням комунальної власності Дніпродзержинської міської ради від 21 травня 2008 року. Згідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.ст.610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, в судовому засіданні встановлено, що договір позики між [PERSON] та [PERSON] є укладеним 27 вересня 2011 року, а саме з часу передачі позивачем коштів в розмірі 100 000 грн., що підтверджується розпискою. Згідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Так, згідно до змісту ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, відповідачем [PERSON] не надано суду доказів того, що вона повернула отримані нею кошти згідно договору позики від 27 вересня 2011 року в повному обсязі. Окрім цього, посилання відповідача на те, що вона повернула [PERSON] грошові кошти в розмірі 93 900 грн. та залишилось лише 6 100 грн. є безпідставним з огляду на наступне. Відповідно до наданої відповідачем [PERSON] розписки (а.с.97) [PERSON] від відповідача [PERSON] отримав: 27.10.2011 року - 2 600 грн., 27.11.2011 року кошти в сумі 2 600 грн., 27.12.2011 року кошти в сумі 12 000 грн., 27 січня 2012 року кошти в сумі 12 000 грн., 17.02.2012 року кошти в сумі 2 600 грн., 27 березня 2012 року кошти в сумі 2 000 грн., 27.04.2012 року кошти в сумі 12 000 грн., 27 травня 2012 року кошти в сумі 2 600 грн., 27 червня 2012 року кошти в сумі 2 000 грн., 27 липня 2012 року кошти в сумі 2 000 грн., 27 серпня 2012 року кошти в сумі 2 600 грн., 27 вересня 2012 року кошти в сумі 12 000 грн., 27 жовтня 2012 року кошти в сумі 2 000 грн., 27 листопада 2012 року кошти в сумі 2 600 грн., 27 грудня 2012 кошти в сумі 12 000 грн., 27.01.2013 року кошти в сумі 2 600грн., 27 лютого 2013 року кошти в сумі 2 600 грн., 27 березня 2013 року кошти в сумі 2 600 грн., 27 квітня 2013 року кошти в сумі 2 600 грн. Але, відповідно до висновку судово-технічної експертизи реквізитів документів, судово-почеркознавчої експертизи, яка проведена експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України від 16 серпня 2017 року, вбачається, що окремі реквізити розписки від імені [PERSON], яка починається та закінчується, відповідно, словами: «Розписка Я, [PERSON], отримав гроші…27.04.2013 року в сумі 2 600 грн.» змінювалися шляхом внесення в них дописок, а саме: число суми «2 600» фрагменту рукописного тексту за 27.10.2011 року змінювалося шляхом дописки до цифри «0» початкової частини елементу цифри «6», первинний зміст цього числа суми був «2000»; число суми «2 600» фрагменту рукописного тексту за 27.11.2011 року змінювалося шляхом дописки до цифри «0» початкової частини елементу цифри «6», первинний зміст цього числа суми був «2000»; число суми «2600» фрагменту рукописного тексту за 27.12.2011 року змінювалося шляхом дописки до нього цифри «1», первинний зміст цього числа суми був «2000»; число суми «12 000» фрагменту рукописного тексту за 27.01.2012 року змінювалося шляхом дописки до нього цифри «1», первинний зміст цього числа суми був «2000»; число суми «2600» фрагменту рукописного тексту за 27.02.2012 року змінювалося шляхом дописки до цифри «0» початкової частини елементу цифри «6» фарбувальною речовиною синьо-фіолетового кольору з темнішим відтінком, ніж фарбувальна речовина первинного числа суми; наведення штрихів всіх цифр числа здійснювалося для маскування здійсненої дописки. Первинний зміст цього числа суми був «2000»; число суми «12000» фрагменту рукописного тексту за 27.04.2012 року змінювалося шляхом дописки до нього цифри «1», первинний зміст цього числа суми був «2000»; число суми «2600» фрагменту рукописного тексту за 27 травня 2012 року змінювалося шляхом дописки до цифри «0» початкової частини елементу цифри «6» фарбувальною речовиною синьо-фіолетового кольору з темнішим відтінком, ніж фарбувальна речовина первинного числа суми, первинний зміст цього числа суми був «2000»; однак здійснення дописок та виправлень у фрагментах рукописних текстів розписки за інші дати як на лицьовому її боку, так і на зворотньому боці немає; жодних змін в реквізити розписки від імені [PERSON], яка починається та закінчується, відповідно, словами «розписка Я, [PERSON], отримав гроші…27.04.2013 року, в сумі 2 600 грн.», шляхом підчисток чи травлення не вносилося; рукописні записи «Розписка Я, [PERSON], отримав гроші від [PERSON] 27 жовтня 2011 року в сумі 2000 грн. 27.11.2011 року в сумі 2000 грн.» в розписці від імені [PERSON] про отримання грошей у [PERSON] виконані [PERSON]; рукописні тексти на лицьовому боці розписки від іменні [PERSON] про отримання грошей у [PERSON] крім записів «Розписка Я, [PERSON], отримав гроші від [PERSON] 27 жовтня 2011 року в сумі 2000 грн. 27.11.2011 року в сумі 2000 грн.», а також усі рукописні тексти, розташовані на зворотньому боці цієї розписки, виконані не [PERSON], а іншою особою; підписи від імені [PERSON] розташовані на лицьовому боці розписки від імені [PERSON] про отримання грошей у [PERSON] виконані [PERSON]; підписи від імені [PERSON], розташовані на зворотному боці розписки від імені [PERSON] про отримання грошей у [PERSON] виконані не [PERSON], а іншою особою із спробою наслідування справжніх підписів [PERSON] Таким чином, враховуючи, що до сьогоднішнього часу відповідач свої зобовязання за договором позики не виконала, а тому вимоги позивача про стягнення боргу позики, з урахуванням висновку судово-технічної експертизи реквізитів документів, судово-почеркознавчої експертизи, яка проведена експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України від 16 серпня 2017 року, згідно якої відповідачем дійсно повернуті кошті за договором позики від 27 вересня 2011 року лише в розмірі 20 000 грн., підлягають задоволенню частково лише в розмірі 80 000 грн. 00 коп.. яка складає суму заборгованості за договором. Згідно до проведеного судом розрахунку розмір інфляційних втрат складає 101 403 грн. 44 коп. = 80 000 грн.х (100,00%х100,40% х100,20% х100,50% х100,20% х100,60% х102,20% х103,30% х103,80% х101,00% х100,80% х102,90% х102,40% х101,90% х103,00% х103,10% х105,30% х110,80% х114,00% х102,20% х100,40% х99,00% х99,20% х102,30% х98,70% х102,00% х100,70% х100,90% х99,60% х101,00% х103,50% х100,10% х99,8% х99,9% х99,7% х101,8% х102,8% х101,8% х100,9% х101,1% х101% х101,8% х100,9% х101,3% х101,6% х100,2% х99,9% х100,40%х102%); 9 824 грн. 00 коп. три проценти річних від суми зобовязань виходячи з 80 000 х3%/100/365х1494 діб, а також відповідно до вимог ст.625 ЦК України суму відсотків за користування позикою з урахуванням розрахунків на відповідну дату встановленої облікової ставки НБУ, яка становить 64 576 грн. 45 коп., тобто: 80 000х7,75/100/365х178=3023,56 грн., за період з 27 вересня 2011 року по 22 березня 2012 рік; 80 000х7,5/100/365х444=7298,63 грн. за період з 23 березня 2012 року по 09 червня 2013 року; 80 000х7,0/100/365х64=981,92 грн. за період з 10 червня 2012 року по 12 серпня 2013 рік; 80 000х6,5/100/365х245=3490,41 грн. за період з 13 серпня 2013 рік по 14 квітня 2014 рік; 80 000х9,5/100/365х93=1936,44 грн. за період з 15 квітня 2014 рік по 16 липня 2014 рік; 80 000х12,5/100/365х119=3260,27 грн. за період з 17 липня 2014 рік по 12 листопада 2014 рік; 80 000х14,0/100/365х85=2608,22 грн. за період з 13 листопада 2014 рік по 05 лютого 2015 рік; 80 000х19,5/100/365х26=1111,23 грн. за період з 06 лютого 2015 рік по 03 березня 2015 рік; 80 000х30,0/100/365х177=11638,36 грн. за період з 04 березня 2015 рік по 27 серпня 2015 рік; 80 000х27,0/100/365х28=1656,99 грн. за період з 28 серпня 2015 рік по 24 вересня 2015 рік; 80 000х22,0/100/365х210=10126,03 грн. за період з 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року; 80 000х19,0/100/365х35=1457,54 грн. за період з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року; 80 000х18,0/100/365х28=1104,66 грн. за період з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року; 80 000х16,5/100/365х178=1265,75 грн. за період з 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року; 80 000х15,5/100/365х49=1664,66 грн. за період з 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року; 80 000х15,0/100/365х42=1380,82 грн. за період з 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 рік; 80 000х14,0/100/365х168=5155,07 грн. за період з 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 рік; 80 000х13,0/100/365х42=1196,71 грн. за період з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року; 80 000х12,5/100/365х154=4219,18 грн. за період з 26 травня 2017 року по 26 жовтня 2017 року. Необхідно також зазначити, що суд не приймає до уваги висновок експерта, який виконаний експертом Київської незалежної судово-експертної установи 20 квітня 2016 року, тому як експертиза була проведена особою, у якої на час проведення експертизи строк дії свідоцтва судового експерта закінчився. Згідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, яке видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 24 травня 2013 року, актовий запис № 586, [PERSON] 24 травня 2013 року помер (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження, позивач [PERSON] є батьком померлого [PERSON], що не заперечується відповідачем та його представником. Останній про наявність невиконаних перед померлим [PERSON] зобовязань дізнався лише після отримання свідоцтва про право на спадщину 29.11.2013 року (а.с.7). Ст.1230 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. До спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Таким чином, відповідно до вимог ст.ст.1218, 1230 ЦК України, позивач успадкував права та обовязки, які належали померлому [PERSON] по договору позики, укладеного 27 вересня 2011 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], а саме на відшкодування збитків у звязку з невиконанням вказаного договору. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог п.10, 11 договору Іпотеки від 27 вересня 2011 року звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Іпотекодержавтеля або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателя самостійно на умовах договору. Іпотекодержатель обирає спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки на власний розсуд. Згідно до п.11.3.1 вказаного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Згідно вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Виходячи з вище наведеного позовні вимоги [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ними судовий збір в розмірі по 852,66 грн., а також з [PERSON] на користь позивача витрати повязані з проведення експертизи в розмірі 8 047 грн. 00 коп., що документально підтверджено. На підставі викладеного та

Outcome: partial