Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок під № 50 по вул. Стефаника, в с. Соснівка, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що 05.01.2015 року помер його батько [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 376083 виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 06.01.2015 року Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшов житловий будинок під № 50 по вул. Стефаника, в с. Соснівка, Пустомитівського району Львівської області. Позивач зазначає, що спадкодавець за життя не встигла належним чином оформити право власності на житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. До спадкодавців першої черги окрім нього увійшли дружина спадкодавця а позивача матір [PERSON] та донька спадкодавця, а позивача рідна сестра [PERSON], які відмовились від своїх часток у спадковому майні на його користь. Стверджує, що у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а тому вважає себе таким, що прийняв спадщину. У судове засідання позивач [PERSON]не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Представник третьої особи : Пустомитівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про відсутність заперечень щодо позову та просить слухання справи проводити у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушують прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що 05.01.2015 року помер позивача [PERSON] батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 376083 виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 06.01.2015 року Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшов житловий будинок під № 50 по вул. Стефаника, в с. Соснівка, Пустомитівського району Львівської області. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Судом встановлено, що спадкодавець за життя не встигла належним чином оформити право власності на житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. До спадкодавців першої черги окрім позивача увійшли дружина спадкодавця, а позивача матір [PERSON] та донька спадкодавця, а позивача рідна сестра [PERSON], які відмовились від своїх часток у спадковому після смерті [PERSON], який помер 05.01.2015 року про що подали до нотаріуса відповідні заяви, що підтверджується матеріалами спадкової справи №92/2015. Таким чином, позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [PERSON] Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Судом встановлено, що 06.04.1992 року [PERSON] сільською радою видано акт прийому в експлуатацію житлового будинку та господарських приміщень індивідуального забудовника [PERSON], який знаходиться за адресою вул. Стефаника, 50, с. Соснівка, Пустомитівського району Львівської області. Окрім того, довідкою виданною [PERSON] 10.03.1992 року [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області підтверджено, що він дійсно є забудовником земельної ділнки в с. Соснівка Пустомитівського району Львівської області. За наведених вище обставин, немає сумніву, що за життя, спадкодавець [PERSON] набув право власності на спріний житловий будинок на підставах не забороних законом, тобто правомірно, однак за життя не встиг зареєструвати своє право власності, а тому, дане майно входить до складу спадщини. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що у встанвлоений законом строк позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 05.01.2015 року та окрім цього на момент смерті спадкодавця, позивач постійно проживав разом з ним за адресою, с. Соснівка, вул. Стефаника, буд.. 50 Пустомитівський район Львівська область, що підтверджується довідкою №240 від 24.02.2016 року виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, таким чином в силу вимог ст. 1268, 1269 ЦПК України позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер 05.01.2015 року. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved