Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір процентної позики, відповідно до змісту п.п.1, 2 якого позикодавець передав позичальнику грошову суму у розмірі 8 750 євро, а останній зобов'язався повернути до 31.12.2011 року вказану суму коштів з урахуванням відповідних нарахованих відсотків. Згодом термін дії договору було пролонговано до 15.07.2013 року. Цього ж дня зазначена вище сума грошових коштів була передана готівкою, що додатково підтверджується змістом додатку №1 до вищезазначеного договору, скріпленого підписами сторін у справі. Однак, після настання моменту виконання грошового зобов'язання з боку позичальника за умовами вищенаведеного договору, тобто повернення грошових коштів, відповідач [PERSON] взяте на себе грошове зобов'язання не виконав. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2014 року залишено без змін, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором процентної позики від 02.03.2008 року у розмірі 145 964,05 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором поруки від 01.08.2014 року у розмірі 838,87 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині задоволення позову відмовлено. В свою чергу п.2.2 даного договору процентної позики від 02.03.2008 року передбачає, що розмір процентів за даним договором становить 18% річних від суми позики. У відповідності до умов додатку №1 до вищезазначеного договору (Порядок надання та повернення позики), скріпленого підписами сторін по справі, розмір процентів з урахуванням загального розміру позики у 8 750 євро за один календарний місяць становить 131,00 євро, у зв'язку з чим загальний розмір заборгованості відповідача по простроченим відсоткам складає 10 742,00 євро, що станом на 26.12.2014 року у гривневому еквіваленті складає 206 890,92 грн. Більш того, 01.11.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання відповідачем [PERSON] частини грошового зобов'язання, загальний розмір якого складає 50 євро, що виникло у боржника перед кредитором за умовами договору процентної позики від 02.03.2008 року в частині нарахованих відсотків. Враховуючи, що згідно з умовами договору поруки від 01.11.2014 року відповідач [PERSON] є поручителем відповідача [PERSON] за виконання останнім свого грошового зобов'язання по договору процентної позики від 02.03.2008 року в частині нарахованих відсотків в сумі 50 євро, то є усі правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 50 євро, що станом на 26.12.2014 року у гривневому еквіваленті складає 963,00 грн. А як наслідок з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у розмірі 205 927,00 грн. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір процентної позики, відповідно до п.1 якого, позикодавець надає позичальнику предмет позики (грошові кошти) в розмірі, визначеному цим договором, а останній приймає і зобов'язується повернути названу позику позикодавцю у визначений цим договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання позики у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору (а.с.7). Сума позики становить за цим договором 8 750 євро, розмір процентів за цим договором становить 18% річних від суми позики. Нарахування та сплата процентів здійснюється позичальником самостійно без окремої вимоги позикодавця згідно з додатком, який є невід'ємною частиною цього договору (п.2 договору процентної позики). Згідно п.п. 3.1, 3.2 вищезазначеного договору строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання цього договору, остаточною датою повернення позики є 31.12.2011 року. Згодом термін дії договору було пролонговано (продовжено) до 15.07.2013 року, що між сторонами погоджено згідно відмітки у зазначеному договорі. Цього ж дня зазначена вище сума грошових коштів була передана готівкою, що додатково підтверджується змістом додатку №1 до вищезазначеного договору - Порядок надання та повернення позики, скріпленого підписами сторін у справі (а.с.8). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2014 року залишено без змін, у цивільній справі №127/19729/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором процентної позики від 02.03.2008 року у розмірі 145 964,05 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором поруки від 01.08.2014 року у розмірі 838,87 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині задоволення позову відмовлено (а.с.9-10, 11-12). Отже, обставини укладення між сторонами даної справи вищенаведеного договору процентної позики та факти порушення відповідачем по справі грошового зобов'язання, в силу приписів ч.3 ст.61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, повторному доказуванню не підлягають, оскільки останні вже були предметом судового розгляду вищезазначеної цивільної справи. Проте, як уже було зазначено вище, пункт 2.2 даного договору процентної позики від 02.03.2008 року передбачає, що розмір процентів за даним договором становить 18% річних від суми позики. У відповідності до умов додатку №1 до вищезазначеного договору (Порядок надання та повернення позики), скріпленого підписами сторін по справі, розмір процентів з урахуванням загального розміру позики у 8 750 євро за один календарний місяць становить 131,00 євро, у зв'язку з чим загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] по простроченим відсоткам складає 10 742,00 євро, що вбачається із розрахунку 131,00 євро х 82 місяці = 10 742,00 євро, де 131,00 євро - розмір процентів за один календарний місяць; 82 місяці - кількість місяців у період із березня 2008 року по грудень 2014 року; 10 742,00 євро - розмір заборгованості по простроченим процентам; що станом на 26.12.2014 року у гривневому еквіваленті складає 206 890,92 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В свою чергу Верховним Судом України у своїх постановах від 30.05.2012 року у справі №6-48цс12 та від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14 висловлені правові позиції щодо можливості укладення фізичними особами договорів позики під проценти та стягнення зазначених процентів у гривневому еквіваленті. У відповідності до приписів ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Положеннями ч.2 ст.214 ЦПК України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Більш того, 01.11.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання відповідачем [PERSON] частини грошового зобов'язання, загальний розмір якого складає 50 євро, що виникло у боржника перед кредитором за умовами договору процентної позики від 02.03.2008 року в частині нарахованих відсотків (а.с.13). Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 ЦК України). Оскільки договір поруки був підписаний саме між позивачем та відповідачем [PERSON], останній відповідає за невиконання відповідачем [PERSON] в частині нарахованих процентів за договором позики від 02.03.2008 року частково, в межах суми 50 євро, а тому заборгованість у розмірі 50 євро, що станом на 26.12.2014 згідно курсу НБУ становить 963,00 грн., підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON] А відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по простроченим процентам за договором процентної позики від 02.03.2008 року у розмірі 10 692 євро, що станом на 26.12.2014 року згідно офіційного курсу НБУ у гривневому еквіваленті складає 205 927,00 грн. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 2068,90 грн., що підтверджується квитанцією від 30.12.2014 року (а.с.1), також підлягає стягненню з відповідачів, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. А тому, з урахування пропорційності розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача витрати щодо сплати судового збору у наступному розмірі: з відповідача [PERSON] - 2 059,27 грн., з відповідача [PERSON] - 9,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved