Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. Під час розгляду справи представник позивача надав письмові заяви про зміну розміру позовних вимог, які підтримав та просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням цих заяв. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 грудня 2013 року відповідач [PERSON] отримав в борг від позивача грошові кошти у сумі 1500,00 доларів США , які зобов'язався повернути в строк до 01 березня 2014 року. Факт отримання від позивача відповідачем грошових коштів підтверджується письмовою борговою розпискою від 16.12.2013р., власноручно написаною відповідачем. Відповідач свій обов'язок повернути грошові кошти не виконав, в подальшому ухиляючись від повернення позичених грошей. Сума боргу станом на 17.02.2015р. становить еквівалент 39 075 грн. Нарахована позивачем сума процентів складає 4 368, 91 грн., 3% річних 1 1133, 71 грн. Всього позивач просить стягнути з відповідача 44 577, 62 грн. Підтримавши позовні вимоги у повному обсязі, представник позивача просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судового засідання згідно зі ст. 74 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і, враховуючи згоду позивача, ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочину. У відповідності до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України визначено те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у борг 1500 доларів США. Факт одержання відповідачем у позивача грошових коштів підтверджується письмовою розпискою. Зі змісту розписки убачається, що відповідач зобов'язується повернути позивачу 1500,00 доларів США в строк до 01 березня 2014 року. Стаття 1049 Цивільного кодексу України передбачає прямий обов'язок позичальника повернути позику. У зазначений строк відповідач позивачу гроші за вказаним договором не віддав, доказів своєчасного повернення боргу до суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем суду розрахунку, сума боргу станом на 17.02.2015р. становить еквівалент 39 075 грн., проценти - 4 368, 91 грн., 3% річних - 1 1133, 71 грн., а всього 44 577, 62 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З матеріалів справи убачається, що судові витрати позивача, відповідно до ст. 79 ЦПК України, складають 267,34 грн., які належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved