Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був ним уточнений (т.2 а.с.118-126), в обґрунтування якого він зазначив наступне. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 09.03.2004 у цивільній справі №2-353/2004 [PERSON] та іншим членам ПСП «Авангард» були виділені майнові паї, в тому числі нежитлова будівля (пекарня) «А-1» загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлова будівля (навіс) «А-1» загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлова будівля (телятник) «А-1» загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] . Крім цього у відповідності до вказаного рішення суду вилучені з колишнього ПСП «Авангард» майнові паї зазначених осіб передані [PERSON] як уповноваженій особі. Пирятинським районним судом Полтавської області 03 грудня 2014 року було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, яким визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах право власності на нежитлову будівлю (пекарню) «А-1» загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (навіс) «А-1» загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (телятник) «А-1» загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] . Враховуючи, що [PERSON] є співвласником вказаного майна та крім цього вилучені з колишнього ПСП «Авангард» майнові паї зазначених осіб передані йому, як уповноваженій особі, він оскаржив вказане рішення до Апеляційного суду Полтавської області. 23 березня 2015 року колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області вказане рішення скасоване та ухвалене нове, яким у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Вказане рішення залишене в силі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Більше жодних дій відносно вказаного майна не вчинялося. Проте у 2019 році [PERSON] дізнався, що право власності на вказане майно зареєстроване за ТОВ «АГРОВІКА». У зв`язку з викладеним [PERSON] звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, де отримав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості. З інформаційної довідки 185864701 вбачається, що відносно нежитлової будівлі (телятник) загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] 31.10.2018 державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмилою Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43855218 від 05.11.2018) зроблено запис про право власності (номер запису про право власності 28739804), де власником значиться ТОВ «АГРОВІКА». Підставою виникнення права власності зазначений акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1 від 26.10.2018, видавник [PERSON], ТОВ «АГРОВІКА». З інформаційної довідки 185864901 вбачається, що відносно нежитлової будівлі (навіс) загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] 31.10.2018 державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмилою Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43853697 від 05.11.2018) зроблено запис про право власності (номер запису про право власності 28738488), де власником значиться ТОВ «АГРОВІКА». Підставою виникнення права власності зазначений акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 2 від 26.10.2018, видавник Шаповал О.М., ТОВ «АГРОВІКА». З інформаційної довідки 185865357 вбачається, що відносно нежитлової будівлі (пекарня) загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмилою Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43854825 від 05.11.2018) зроблено запис про право власності (номер запису про право власності 28739441), де власником значиться ТОВ «АГРОВІКА». Підставою виникнення права власності зазначений акт приймання- передачі нерухомого майна, серія та номер 2 від 26.10.2018, видавник О.М.Шаповал, ТОВ «АГРОВІКА». Судовим рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року у цивільній справі № 544/2318/14-ц встановлено, що [PERSON] є співвласником розпайованого спірного майна, тому позивач вважає, що відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після проведення паювання майна власність змінила свою форму із колективної на спільну часткову, тому відносини між співвласниками майна регулюється, зокрема, нормами ст. 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Проте жодних дій, передбачених нормами ст.358 ЦК України, [PERSON] ні як співвласником спірних нежитлових будівель, ні як уповноваженою особою, якій судовим рішенням, що набрало законної сили, спірні нежитлові будівлі передані у володіння, користування та на зберігання, не вчинялося. Поряд з цим, як вбачається з матеріалів реєстраційної справи №553363553238 частина співвласників спірного нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала нежитлову будівлю (навіс) загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] . Вказана оборудка оформлена договором купівлі-продажу, посвідченим 20 березня 2015 року приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Запорожець О.О. (реєстр.№185) (далі - Договір 1). З тексту вказаного договору вбачається, що продавці ствердили, що вказане майно є їхньою особистою приватною власністю, отриманою шляхом розпаювання (абз.2 п.6.3 Договору 1). На підтвердження свого права власності на відчужуване ними нерухоме майно надали нотаріусу копію рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року (п.1.3 Договору 1), яке було скасоване судом апеляційної інстанції. У подальшому згідно акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 2 від 26.10.2018, [PERSON] передала нежитлову будівлю (навіс) загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] , як внесок до статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА», учасниками якого є вона та її чоловік [PERSON] , які у сукупності володіють 100 відсотками статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА». 31.10.2018 державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмилою Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43853697 від 05.11.2018) зроблено запис про право власності (номер запису про право власності 28738488), де власником значиться ТОВ «АГРОВІКА». Підставою виникнення права власності зазначений акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 2 від 26.10.2018, видавник Шаповал О.М., ТОВ «АГРОВІКА». З матеріалів реєстраційної справи №02.3-18/548588653238 вбачається, що частина співвласників спірного нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала нежитлову будівлю (пекарню) загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] . Вказана оборудка оформлена договором купівлі-продажу, посвідченим 20 березня 2015 року приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Запорожець О.О. (реєстр.№182) (далі - Договір 2). З тексту вказаного договору вбачається, що продавці ствердили, що вказане майно є їхньою особистою приватною власністю, отриманою шляхом розпаювання (абз.2 п.6.3 Договору 2). На підтвердження свого права власності на відчужуване ними нерухоме майно надали нотаріусу копію рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року (п.1.3 Договору2), яке було скасоване судом апеляційної інстанції. У подальшому згідно акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 2 від 26.10.2018 [PERSON] передала нежитлову будівлю (пекарню) загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] як внесок до статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА», учасниками якого є вона та її чоловік [PERSON] , які у сукупності володіють 100 відсотками статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА». 31.10.2018 державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмилою Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43854825 від 05.11.2018) зроблено запис про право власності (номер запису про право власності 28739441), де власником значиться ТОВ «АГРОВІКА». Підставою виникнення права власності зазначений акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 2 від 26.10.2018, видавник О.М.Шаповал, ТОВ «АГРОВІКА». З матеріалів реєстраційної справи №02.3-15/548703753238 вбачається, що частина співвласників спірного нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбав нежитлову будівлю (телятник) загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] . Вказана оборудка оформлена договором купівлі-продажу, посвідченим 10 вересня 2015 року приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Запорожець О.О. (реєстр.№642) (далі - Договір 3). З тексту вказаного договору вбачається, що продавці ствердили, що вказане майно є їхньою особистою приватною власністю, отриманою шляхом розпаювання (абз.2 п.6.3 Договору 3). На підтвердження свого права власності на відчужуване ними нерухоме майно надали нотаріусу копію рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року (п.1.3 Договору 3), яке було скасоване судом апеляційної інстанції. У подальшому згідно акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1 від 26.10.2018 [PERSON] передав нежитлову будівлю (телятник) загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] як внесок до статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА», учасниками якого є він та його дружина [PERSON] , які у сукупності володіють 100 відсотками статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА». 31.10.2018 державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмилою Василівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43855218 від 05.11.2018) зроблено запис про право власності (номер запису про право власності 28739804), де власником значиться ТОВ «АГРОВІКА». Підставою виникнення права власності зазначений акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1 від 26.10.2018, видавник [PERSON], ТОВ «АГРОВІКА». За таких обставин, враховуючи, що рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року про визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах права власності на нежитлову будівлю (пекарню) «А-1» загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (навіс) «А-1» загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (телятник) «А-1» загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , скасоване колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області та ухвалене нове, яким у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено, то зазначені особи не мали права відчужувати спірне майно. Посилаючись на норми ст.15, 16, 387, 388 ЦК України та правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 522/11532/15-ц та у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс, позивач просив витребувати з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА» нежитлову будівлю (телятник) загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (навіс) загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] та нежитлову будівлю (пекарня) загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмили Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43855218 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (телятник) загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43853697 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (навіс) загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43854825 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (пекарня) загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «АГРОВІКА» на нежитлову будівлю (телятник) загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] (номер запису про право власності 28739804), нежитлову будівлю (навіс) загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] (номер запису про право власності 28738488), нежитлову будівлю (пекарня) загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] (номер запису про право власності 28739441). Також просив стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу (попередній розрахунок витрат на правничу допомогу складає 10000грн). Представник відповідача адвокат Гордієнко Ю.П. подав до суду відзив на уточнений позов (т.2 а.с.149-153), в якому зазначив, що ТОВ «АГРОВІКА» не визнає позовні вимоги (як первісні, так і уточнені) [PERSON] , виходячи з наступного. ТОВ «АГРОВІКА» створене та діє на підставі Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», іншого чинного законодавства України, а також Статуту ТОВ «АГРОВІКА» (далі - Статут). Учасниками ТОВ «АГРОВІКА» є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі - Закон) розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Відповідно до п. 8.1. Статуту для забезпечення господарсько-підприємницької та іншої діяльності Товариства за рахунок внесків (вкладів) Учасників у Товаристві створюється Статутний капітал в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 8.3. Статуту вкладами Учасників Товариства до Статутного капіталу можуть бути будинки, споруди, інше нерухоме майно, обладнання та інші речі, цінні папери, земельні ділянки, права користування земельними ділянками, водою, інтими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, майнові; інші відчужувані права, що мають грошову оцінку (включаючи майнові права на об`єкти інтелектуальної власності), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті. 26.10.2018 [PERSON] та [PERSON] вирішили внести свої вклади (внески) до Статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА» належні їм на праві власності нерухомим майном, а саме: [PERSON] : - Нежитловою будівлею (телятник), що в цілому складається з нежитлової будівлі «А-1» (загальною площею 830,1м2), що розташована за адресою: [ADDRESS] (далі - Нежитлова будівля (телятник)); [PERSON] : - Нежитловою будівлею (навіс), що в цілому складається з нежитлової будівлі «А-1» (загальною площею 518,7м2), що розташована за адресою: [ADDRESS] (далі - Нежитлова будівля (навіс)); та Нежитловою будівлею (пекарня), що в цілому складається з нежитлової будівлі «А-1» (загальною площею 125,1м2), погреба під «А-1», що розташована за адресою: [ADDRESS] (далі - Нежитлова будівля (пекарня)). Право власності на Нежитлову будівлю (телятник) [PERSON] набув на підставі укладеного 10.09.2015 між ним та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець Оксаною Олександрівною, реєстровий № 642 (далі - Договір № 1). Право власності на Нежитлову будівлю (навіс) [PERSON] набула на підставі укладеного 20.03.2015 між нею та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець Іриною Петрівною, реєстровий № 185 (далі - Договір № 2). Право власності на Нежитлову будівлю (пекарню) [PERSON] набула на підставі укладеного 20.03.2015 між нею та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець Іриною Петрівною, реєстровий № 182 (далі - Договір № 3). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на момент укладення Договору № 1 були співвласниками Нежитлової будівлі (телятника) на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі №544/2318/14-ц, зареєстрованого Державною реєстраційною службою Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24.12.2014 та 16.01.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 548703753238, номери запису про право власності: 8409060, 8372851, 8434584, 8436637, 8436395. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на момент укладення Договору № 2 були співвласниками Нежитлової будівлі (навісу) на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі № 544/2318/14-ц, зареєстрованого Державною реєстраційною службою Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 16.01.2015 та 26.01.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 553363553238, номери запису про право власності: 8538713, 8538492, 8435462, 8434975, 8436337. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на момент укладення Договору № 3 були співвласниками Нежитлової будівлі (пекарні) на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі № 544/2318/14-ц, зареєстрованого Державною реєстраційною службою Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24.12.2014, 26.12.2014, 16.01.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 548588653238, номери запису про право власності: 8371250, 8372613, 8409438, 8436048, 8437150. Відповідно до Протоколу № 7 загальних зборів учасників ТОВ «АГРОВІКА» від 26.10.2018 (далі - Протокол) учасниками ТОВ «АГРОВІКА»: - [PERSON] та [PERSON] було прийнято рішення: 1) прийняти, як внесок [PERSON] до Статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА», нерухоме майно, а саме: Нежитлова будівля (телятник); 2) прийняти, як внесок [PERSON] до Статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА», нерухоме майно, а саме: Нежитлова будівля (навіс), Нежитлова будівля (пекарня). На підставі Протоколу, 26.10.2018 між учасником ТОВ «АГРОВІКА» [PERSON] та ТОВ «АГРОВІКА» було складено Акт № 1 приймання-передачі нерухомого майна у власність ТОВ «АГРОВІКА», як внеску учасника до Статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА» (далі - Акт № 1). Відповідно до п. 1 Акту № 1 «УЧАСНИК передав, а ТОВАРИСТВО прийняло у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА», як внесок [PERSON] до Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА», Нерухоме майно, а саме: Нежитлова будівля (телятник)»... На підставі Протоколу, 26.10.2018 між учасником ТОВ «АГРОВІКА» [PERSON] та ТОВ «АГРОВІКА» було складено Акт № 2 приймання-передачі нерухомого майна у власність ТОВ «АГРОВІКА», як внеску учасника до Статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА» (далі - Акт № 2). Відповідно до п. 1 Акту № 2 «УЧАСНИК передав, а ТОВАРИСТВО прийняло у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА», як внесок [PERSON] до Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА», Нерухоме майно, а саме: 1) Нежитлова будівля (навіс)...; 2) Нежитлова будівля (пекарня)... Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю... У відзиві представник зазначив, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно за відповідачем відбулась у законний спосіб, визначений ст.320, 328, 344 ЦК України, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до підпункту 2 пункту 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553). 31.10.2018 Акт № 1 та Акт № 2 разом із відповідними документами були подані ТОВ «АГРОВІКА» Державному реєстратору для державної реєстрації права власності на Нежитлову будівлю (телятник), Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня) за ТОВ «АГРОВІКА». 05.11.2018 на підставі відповідних рішень Державного реєстратора, право власності на Нежитлову будівлю (телятник), Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня) було зареєстровано за ТОВ «АГРОВІКА». Однак, як тепер виявляється, рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі № 544/2318/14-ц, на підставі якого власниками Нежитлової будівлі (телятник), Нежитлової будівлі (навіс), Нежитлової будівлі (пекарня) були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 23.03.2015 було скасоване Апеляційним судом Полтавської області. Однак, Договір № 2 та Договір № 3 були укладені 20.03.2015. І право власності на Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня) [PERSON] набула також 20.03.2015. Тобто, на момент укладення Договору № 2 та Договору № 3 рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі № 544/2318/14-ц було чинним. Договір № 1 хоча і був укладений 10.09.2015, однак на момент його укладення [PERSON] не було відомо про скасування рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі № 544/2318/14-ц, оскільки він не був учасником справи № 544/2318/14-ц. Крім того, незважаючи на скасування рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі № 544/2318/14-ц, - відповідні зміни щодо прав власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не були внесені до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Представник відповідача вважає, що [PERSON] , який ніколи не був власником (співвласником) Нежитлової будівлі (телятник). Нежитлової будівлі (навіс), Нежитлової будівлі (пекарня), - не вказує у своїй уточненій позовній заяві, які саме його права були порушені, невизнані або оспорені ТОВ «АГРОВІКА» та (або) Державним реєстратором; які саме порушення чинного законодавства України були допущені Державним реєстратором при ухваленні рішень про державну реєстрацію прав на Нежитлову будівлю (телятник), Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня) за ТОВ «АГРОВІКА»; які саме порушення чинного законодавства України були допущені Державним реєстратором при державній реєстрації права власності ТОВ «АГРОВІКА» на Нежитлову будівлю (телятник), Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня). Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У своїй уточненій позовній заяві [PERSON] не вказує конкретний пункт із виключного переліку, наведеного у ч.1 ст.388 ЦК України, на підставі якого він має право витребувати Нежитлову будівлю (телятник), Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня) у ТОВ «АГРОВІКА». Також зазначає, що [PERSON] не надав до Пирятинського районного суду Полтавської області жодного належного доказу в обґрунтування своїх позовних вимог до ТОВ «АГРОВІКА» про витребування нерухомого майна, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. На підставі викладеного просив у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «АГРОВІКА», третя особа - Державний реєстратор сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Соловей Л.В., про витребування нерухомого майна, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, - відмовити, а також стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «АГРОВІКА» судові витрати, що складаються з суми гонорару за надану правничу допомогу у розмірі 15000грн. Крім того представник відповідача вважає, що [PERSON] пропущений строк позовної давності з огляду на таке. Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 у справі № 544/2318/14-ц, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули права власності на Нежитлову будівлю (телятник), Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня), було скасоване Апеляційним судом Полтавської області 23.03.2015 за апеляційною скаргою [PERSON] . Тобто, вже 23.03.2015 [PERSON] було відомо, що право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на Нежитлову будівлю (телятник), Нежитлову будівлю (навіс), Нежитлову будівлю (пекарня) було скасоване. Однак, до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом вже до Державного реєстратора та ТОВ «АГРОВІКА» про визнання актів приймання-передачі нерухомого майна недійсними, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно звернувся лише 16.03.2020, тобто, вже після спливу позовної давності. У зв`язку з цим просив до правовідносин, що виникли між [PERSON] та ТОВ «АГРОВІКА», застосувати позовну давність, про що також надав відповідну заяву. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Ковтун М.В. уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив витребувати з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА» на користь [PERSON] (як співвласника та уповноваженої особи співвласників) спірні нежитлові приміщення; скасувати рішення державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Людмили Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43855218 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (телятник), що розташована по [ADDRESS] , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43853697 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (навіс), що розташована по [ADDRESS] , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43854825 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (пекарня), що розташована по [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «АГРОВІКА» на спірне майно, суду надав пояснення, аналогічні викладеним в уточненому позові. Представник відповідача ТОВ «АГРОВІКА» - адвокат Гордієнко Ю.П. у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов, та просив у задоволенні уточненого позову відмовити у повному обсязі. Також просив застосувати позовну давність до вимог позивача. Крім того зазначив, що відповідачем було проведено ремонтні роботи спірного майна та збільшена його вартість. Третя особа - державний реєстратор сектору з питань державної реєстрації Пирятинської РДА Соловей Л.В. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність (т.2 а.с.157). Суд, вислухавши доводи представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає уточнені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 березня 2004 року у цивільній справі №2-353/2004, яка була повністю досліджена судом у судовому засіданні 04.12.2020, вилучено з ПСП «Авангард» Пирятинського району і передано майнові паї, в тому числі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а всього передано майнові паї на користь 72 осіб), а саме: … піднавіс АВМ - 0,4, АВМ - 0,6 вартістю 3500грн; … 2/3 сараю №18 вартістю 16240грн; …приміщення пекарні вартістю 9200грн, уповноваженій особі [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили та є чинним. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року у цивільній справі №544/2318/14-ц, яка була у повному обсязі досліджена судом у судовому засіданні 04.12.2020, визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах по 1/5 за кожним право власності на нежитлову будівлю (пекарню) «А-1» загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (навіс) «А-1» загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (телятник) «А-1» загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] . 06 січня 2015 року на вказане рішення [PERSON] було подано апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої апелянту ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.01.2015 було поновлено строк на апеляційне оскарження вказаного рішення та відкрито апеляційне провадження. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2015 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014 скасовано та у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Пирятинської міської ради - відмовлено. У рішенні апеляційного суду встановлено, що позивачі у позовній заяві та при розгляді справи не обґрунтували та не надали доказів порушення, невизнання або оспорювання свого права зі сторони відповідача - Пирятинської міської ради. Крім того колегією суддів звернуто увагу, що після проведення паювання майна, власність змінила свою форму із колективної та спільну часткову, тому відносини між співвласниками майна регулюються, зокрема, нормами ЦК України (ст.358, 364, 365 ЦК). Однак співвласник майна апелянт [PERSON] , якому, окрім того, було передано на зберігання майнові паї, вилучені з ПСП «Авангард» як уповноваженій особі, в якості відповідача (співвідповідача) залучений до участі у справі не був. Також із матеріалів цивільної справи №544/2318/14-ц убачається, що адвокат Гордієнко Ю.П. приймав участь у судових засіданнях в якості представника позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.33-38, 84-86) як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, про що свідчать журнали судових засідань. Крім того 25.01.2015, 16.02.2015 [PERSON] , 18.02.2015 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 11.03.2015 [PERSON] та [PERSON] були особисто отримані судові повістки про виклик до апеляційного суду (а.с.70, 88, 96, 98, 99, 106). Крім того адвокат Гордієнко Ю.П. був присутнім у судовому засіданні апеляційного суду 23.03.2015 при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення. Від імені позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокатом Гордієнком Ю.П. у квітні 2015 року подана касаційна скарга до ВССУ на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2015 (а.с.120-133). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.06.2015 касаційна скарга [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі їх представника [PERSON] відхилена, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2015 залишено без змін (а.с.143-144). Як свідчать матеріали реєстраційних справ №02.3-15/548703753238, №02.3-18/548588653238, №______/553363553238 [PERSON] та [PERSON] 24.12.2014, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 16.01.2015 звернулись до реєстраційної служби із заявами про державну реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю (пекарню) «А-1» загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (навіс) «А-1» загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (телятник) «А-1» загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] , в результаті чого державний реєстратор прийняв рішення №18673249 від 16.01.2015, №18714420 від 19.01.2015, №18714461 від 19.01.2015, №18714634 від 19.01.2015, №18577202 від 13.01.2015, №18576637 від 13.01.2015, №18577953 від 13.01.2015, №18673308 від 16.01.2015, №18713214 від 19.01.2015, №18713395 від 19.01.2015, №18713450 від 19.01.2015, №18713583 від 19.01.2015, №18713687 від 19.01.2015, №18936589 від 29.01.2015, №18936693 від 29.01.2015 про проведення державної реєстрації права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна за вказаними особами. 20 березня 2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як продавці з одного боку та [PERSON] як покупець - з іншого, уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорожець І.П., згідно умов якого продавці передали у власність покупця нежитлову будівлю (пекарню) загальною площею 125,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] (т.1 а.с.208). Покупцем сплачено продавцям за придбаний товар 9200грн, ринкова вартість пекарні 9968грн (п.1.2, 1.4 договору). У п.1.3 договору вказано, що нежитлова будівля (пекарня) належить продавцям на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014, справа 544\\2318\\14ц. 20 березня 2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як продавці з одного боку та [PERSON] як покупець - з іншого, уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорожець І.П., згідно умов якого продавці передали у власність покупця нежитлову будівлю (навіс) «А-1» загальною площею 518,7кв.м., що розташована по [ADDRESS] (т.2 а.с.67). Покупцем сплачено продавцям за придбаний товар 3500грн, ринкова вартість пекарні 29921грн (п.1.2, 1.4 договору). У п.1.3 договору вказано, що нежитлова будівля (навіс) належить продавцям на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014, справа 544\\2318\\14ц. 10 вересня 2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як продавці з одного боку та [PERSON] як покупець - з іншого, уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорожець О.О., згідно умов якого продавці передали у власність покупця нежитлову будівлю (телятник) «А-1» загальною площею 830,1кв.м., що розташована по [ADDRESS] (т.1 а.с.105). Покупцем сплачено продавцям за придбаний товар 25000грн, ринкова вартість пекарні 66143грн (п.1.2, 1.4 договору). У п.1.3 договору вказано, що нежитлова будівля (пекарня) належить продавцям на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2014, справа 544\\2318\\14ц. На підставі договорів купівлі-продажу від 20.03.2015 за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав 20.03.2015 було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (пекарню), що розташована по [ADDRESS] , та нежитлову будівлю (навіс), що розташована по [ADDRESS] , а за [PERSON] 10.09.2015 також зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (телятник), що розташована по [ADDRESS] . Як свідчать матеріали справи [PERSON] та [PERSON] є учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА» (т.1 а.с.122-126). На загальних зборах учасників ТОВ «АГРОВІКА», яві відбулись 18.10.2018, учасники [PERSON] та [PERSON] вирішили, в тому числі, збільшити Статутний капітал ТОВ «АГРОВІКА» за рахунок додаткових вкладів учасників ТОВ «АГРОВІКА», про що свідчить протокол загальних зборів учасників №6 від 18.10.2018 (т.2 а.с.81-83). Згідно акту №1 приймання-передачі нерухомого майна у власність ТОВ «АГРОВІКА» як внеску учасника до Статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА» від 26.10.2018 учасник товариства [PERSON] передав, а ТОВ «АГРОВІКА» прийняло у власність нежитлову будівлю (телятник), що розташована по [ADDRESS] (т.1 а.с.127-128). Згідно акту №2 приймання-передачі нерухомого майна у власність ТОВ «АГРОВІКА» як внеску учасника до Статутного капіталу ТОВ «АГРОВІКА» від 26.10.2018 учасник товариства [PERSON] передала, а ТОВ «АГРОВІКА» прийняло у власність нежитлову будівлю (пекарню), що розташована по [ADDRESS] , та нежитлову будівлю (навіс), що розташована по [ADDRESS] (т.1 а.с.224-225, т.2 а.с.84-85). 05.11.2018 у Державному реєстрі речових прав за ТОВ «АГРОВІКА» було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (телятник), що розташована по [ADDRESS] , нежитлову будівлю (пекарню), що розташована по [ADDRESS] , та нежитлову будівлю (навіс), що розташована по [ADDRESS] (т.1 а.с.138, 235, т.2 а.с.95). Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Як свідчать наявні в матеріалах справи докази відбулось паювання майна ПСП «Авангард» та спірне майно змінило свою форму із колективної на спільну часткову. Співвласниками майна, в тому числі спірного, стали 72 особи, про що зазначено у рішенні Пирятинського районного суду від 09.03.2004 та рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2015. Співвласником спірного майна зазначений також [PERSON] . Доводи представника позивача в тій частині, що позивач не є співвласником спірного майна, не заслуговують на увагу, оскільки протирічать висновку Апеляційного суду Полтавської області, викладеному у рішенні від 23.03.2015, яке є чинним, де зазначено, що [PERSON] є співвласником спірного майна, і, крім того, він є уповноваженою особою, якій передані на зберігання майнові паї, вилучені з ПСП «Авангард». Правовий статус спільного часткового майна визначений статтями 356-367 ЦК України. Зокрема, відповідно до положень статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом із доказів, наявних у справі, установлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відчужили спірні нежитлові приміщення, не маючи на це права, оскільки перед тим набули право власності на відповідне нерухоме майно на підставі рішення Пирятинського районного суду від 03.12.2014, скасованого рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2015 через його незаконність. Не дивлячись на те, що договори купівлі-продажу нежитлових приміщень (пекарні та навісу) були укладені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 20.03.2015, тобто до ухвалення рішення Апеляційним судом 23.03.2015, проте вказані особи були обізнані про те, що в апеляційному порядку оспорюється рішення суду від 03.12.2014, яким за ними визнано право власності на спірне майно, оскільки вони особисто отримували судові повістки про виклик до апеляційного суду, та їх представник - адвокат Гордієнко Ю.П. приймав участь у судових засіданнях апеляційного суду, про що зазначено вище в даному рішенні. Крім того договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (телятника) був укладений [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 10.09.2015, тобто вже після скасування їх права власності на спірне майно. Отже, такі дії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є недобросовісними з огляду на таке. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. З конструкції ч. 3 ст. 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. За статтею 358 ЦК України право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, тому право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Вчинення співвласником майна правочину з розпорядження майном, що належить й іншим співвласникам, з метою унеможливити володіння, користування та розпорядження спільним майном інших співвласників цього майна може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки співвласник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам інших співвласників. За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-251цс15). Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження № 14-247цс18 та № 14-179цс18). Суд зазначає, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірного майна в порядку статті 388 ЦК України. Крім того встановлено, що ТОВ «АГРОВІКА» є добросовісним кінцевим набувачем. [PERSON] довів факт існування свого права спільної часткової власності на спірне нерухоме майно, нежитлові приміщення вибули з володіння співвласників на підставі судового рішення, яке скасовано, тому є всі підстави, передбачені пунктом третім частини першої статті 388 ЦК України, для витребування нежитлових приміщень від добросовісного набувача. З огляду на викладене суд уважає позовні вимоги [PERSON] в частині витребування майна обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з викладених підстав. Щодо строків позовної давності, про застосування яких заявлено представником відповідача ТОВ «АГРОВІКА» - адвокатом Гордієнком Ю.П., суд зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що набуття у власність відповідачем як останнім набувачем спірного майна відбулося на підставі актів прийому-передачі №1 та №2 від 26 жовтня 2018 року, тому позов про витребування з чужого незаконного володіння нежитлових приміщень подано 16 березня 2020 року до суду в межах строку позовної давності. Представник відповідача зазначив, що позивач про порушення своїх прав дізнався 23.03.2015, коли було ухвалено рішення апеляційного суду. Однак суд звертає увагу, що [PERSON] не є одноосібним власником спірного майна. Іншим співвласникам нежитлових приміщень не було відомо про ухвалення судових рішень 03.12.2014 та 23.03.2015, оскільки останні не були залучені до участі у справі №544/2318/14-ц, що підтверджено матеріалами цивільної справи №544/2318/14-ц. З огляду на викладене суд зазначає, що правові підстави для застосування передбачених частиною четвертою статті 267 ЦК України наслідків спливу позовної давності до вимог про витребування нежитлових приміщень у останнього набувача відсутні. Щодо інших позовних вимог [PERSON] суд зазначає, що вимоги в частині скасування рішень державного про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43855218 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (телятник), що розташована по [ADDRESS] , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43853697 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (навіс), що розташована по [ADDRESS] , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 43854825 від 05.11.2018) відносно нежитлової будівлі (пекарня), що розташована по [ADDRESS] , задоволенню не підлягають виходячи з того, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію в момент його прийняття. Крім того позивач не ставить під сумнів законність вказаних рішень суб`єкта державної реєстрації та не оспорює їх. Тому належним способом захисту права позивача є скасування державної реєстрації права власності ТОВ «АГРОВІКА» на спірні нежитлові приміщення. Такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування державної реєстрації права передбачений і ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції з 16.01.2020). Отже, з метою належного захисту та відновлення прав позивача як одного із співвласників спірного майна слід скасувати державну реєстрацію права, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а у задоволенні вимог в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав слід відмовити. Підсумовуючи все вище викладене, розглянувши уточнений позов в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з указаних вище підстав. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60грн за вимоги щодо витребування майна та скасування державної реєстрації належить стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому встановлено, що позивачем при подачі позову судовий збір за вимогу майнового характеру (витребування майна) сплачений не у повному обсязі з огляду на таке. Пунктом другим частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Як зазначено у договорах купівлі-продажу ринкова вартість нежитлового приміщення (телятника) становить 66143грн, нежитлового приміщення (навісу) - 29921грн, нежитлового приміщення (пекарні) - 9968грн, а всього ринкова вартість майна становить 106032грн. Таким чином за вимогу в частині витребування майна належить до сплати судовий збір у розмірі 1060,32грн, однак позивачем було сплачено 840,80грн. З огляду на це з відповідача на користь держави слід стягнути 219,52грн (1060,32грн - 840,80грн =219,52грн). Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в частині скасування рішень державного реєстратора, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80грн за вказані вимоги за рахунок відповідача не компенсується.

Outcome: partial