Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеними вимогами, посилаючись на те, що відповідач не виконує рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2601/15092/12р. про стягненя з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 204 820,62 грн., З % річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 3 256,98 грн., судовий збір в сумі 2080,79 грн., витрати за розміщення оголошення в пресі в сумі 420,00 грн., яке набрало законної сили, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся у спосіб, передбачений ст.ст. 76,77 ЦПК України. За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. 07 листопада 2012 року Голосіївський районний суд м. Києва виніс заочне рішення у справі № 2601/15092/12р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 204 820,62 грн., З % річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 3 256,98 грн., судовий збір в сумі 2080,79 грн., витрати за розміщення оголошення в пресі в сумі 420,00 грн., яке набрало законної сили. 25 лютого 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист № 2601/15092/12 у справі № 2601/15092/12р. Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільно-процесуального кодексу України визначає підстави звільнення від доказування, а саме, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 13 березня 2013 року Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 36998305 по примусовому виконанню рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року у справі № 2601/15092/12р. 31 березня 2015 року державним виконавцем, Булоусом О.О., була винесена постанова про повернення виконавчого листа на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, у результаті вжитих заходів не виявлено майна, що підлягає опису та реалізації. 15 червня 2015 року Позивачем повторно подана заява про відкриття виконавчого провадження на підставі ч.5 ст. 47 Закону України про виконавче провадження. 18 червня 2015 року державним виконавцем Онопрієнко І.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 47852853 по примусовому виконанню рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року у справі № 2601/15092/12р. Як вбачається з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року суд стягнув з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором позики в розмірі 204820,62 грн. На підставі ст.625 ч.2 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання суд стягнув з Відповідача на користь Позивача 3% річних в розмірі 3256 грн. 98 коп., також стягнуто судовий збір в сумі 2080,79 грн., витрати за розміщення оголошення в пресі в сумі 420,00 грн. Незважаючи на те, що 13 березня 2013 року та 18 червня 2015 року були відкриті виконавчі провадження за вищезазначеним виконавчим листом щодо примусового виконання зазначеного рішення, Відповідач належним чином не виконав свого зобов'язання щодо повернення Позивачу 204 820,62 грн. протягом 2 років 9 місяців. Станом на 01.08.2015 року за відповідачем виникла заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 358 497,53 грн., 3 % річних - 17 053,42 грн. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач в судове засідання не з'явився, доводів позивача не спростував. Таким чином, у зв'язку з несплатою суми боргу в розмірі 204 820,62 грн. відповідач має компенсувати позивачу інфляційні витрати у сумі 358 497,53 грн. та сплатити 3 % річних за весь період прострочення в розмірі 17 053,42 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України відшкодуванню підлягають також документально підтверджені судові витрати [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved