Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині, про зобов'язання відповідача [PERSON] надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та про зобов'язання нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON], який помер [INFO] року. На час смерті у померлого також залишилися інші спадкоємці, а саме: дружина - відповідач [PERSON] та син - відповідач [PERSON] На час смерті спадкодавця в його власності перебувало наступне нерухоме майно : квартира [ADDRESS], яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.1994 та квартира [ADDRESS], яка належала на праві спільної сумісної власності спадкодавцю та його дружині [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.1997р. Всі спадкоємці вчасно прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти, які належали спадкодавцю. У видачі свідоцтва на 1/6 частину нерухомого майна у вигляді квартир, нотаріусом було відмовлено, в зв'язку з ненаданням відповідачем [PERSON] правовстановлюючих документів на квартири. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом про визнання за нею права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та на 1/6 частку квартири квартира [ADDRESS], про зобов'язання відповідача [PERSON] надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та про зобов'язання нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали в частині визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS], зазначивши, що зазначене майно входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Щодо вимог про визнання за позивачем права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] заперечили, зазначивши, що зазначене майно не може входити до складу спадщини, оскільки було придбано за кошти, які [PERSON] позичила у донькі [PERSON] і тому зазначене майно не є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13 травня 2015р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто борг за договором позики в розмірі 502000 грн. і 06.08.2015р. квартира [ADDRESS] була продана [PERSON], яка з цього часу стала власницею зазначеної квартири. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позову в частині визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] заперечувала, зазначивши, що між її довірителем та [PERSON] існували боргові зобов'язання. Рішенням суду, яке набрало законної сили, зазначений борг було стягнуто в примусовому порядку і спірна квартира за договором купівлі-продажу, укладеному [PERSON] та [PERSON] перейшла у власність останньої. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що визначено ст. 1218 ЦК України. Оскільки спадкодавець [PERSON] особисте розпорядження на випадок своєї смерті (заповіт) не вчинив, право на спадкування за законом виникло у наступних спадкоємців першої черги - позивача [PERSON], яка є донькою спадкодавця, відповідача [PERSON], яка є дружиною спадкодавця, відповідача [PERSON], який є сином спадкодавця, що передбачено ст. ст. 1258, 1261 ЦК України. Родинні відносини спадкоємців із спадкодавцем підтверджені відповідними свідоцтвами про народження дітей та свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 99, 85, 85 об.). Відповідно до свідоцтва від 06.10.1989р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 жовтня 1989р. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона працює нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори і нею була заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] в вересні 2008р. В зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, вона не видала відповідні свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, а в подальшому дізналась, що [PERSON] звернулась з позовом до суду про визнання права власності на частину спадкового майна. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, крім іншого, з квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.1994р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козьяковим Ю.М. та зареєстрованого в реєстрі за №162 (а.с. 132,133). Оскільки відповідач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], відповідно їй належить на праві спільної сумісної власності ? частини квартири 6. Інша 1/2 частина квартири спадкується і розподіляється між трьома спадкоємцями - дітьми [PERSON], [PERSON] та дружиною [PERSON] в рівних частках, які становлять відповідно по 1/6 частки кожному. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на зазначене, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частки квартири [ADDRESS] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимога позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частки квартири [ADDRESS], є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 12 лютого 1997р., зареєстрованого на Київській універсальній біржі за № С 4571/1170, [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Як зазначала в судовому засіданні відповідач [PERSON], зазначене нерухоме майно є її особистою приватною власністю, оскільки набуто нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. На підтвердження зазначеної обставини відповідачем [PERSON] було надано рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2015р., яким було встановлено, що 20.11.1996р. [PERSON] запозичила у [PERSON] гроші в сумі 20000 доларів США з метою придбання однокімнатної квартири [ADDRESS]. В мотивувальній частині рішення також зазначено, що згідно з власноручною розпискою відповідач [PERSON] брала на себе обов'язок повернути грошові кошти за першою вимогою, а в разі неможливості виконати в повному обсязі боргові зобов'язання через відсутність коштів - відчужити вищезазначену квартиру шляхом укладення договору на ім'я [PERSON] Вказані обставини знайшли своє підтвердження у наданій розписці та показах допитаних свідків [PERSON] та [PERSON] Квартира [ADDRESS] була придбана 12.02.1997р. за договором купівлі-продажу нерухомості за 200 грн. (фактично за 20000 доларів США, що підтверджується розпискою від 12.02.1997р.). Зазначене рішення суду набрало законної сили і відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на встановлені обставини, спірне майно у вигляді квартири [ADDRESS] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], було особистою приватною власністю відповідача [PERSON], відповідно до положень п.3 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України і відповідно не входить до складу спадкового майна. Що стосується вимог за позовом про зобов'язання відповідача [PERSON] надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та зобов'язанні нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки за захистом порушеного права та визнання права власності на спадкове майно позивач [PERSON] звернулась в позовному провадженні, в зв'язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Рішення суду про визнання права власності особи на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, який підлягає державній реєстрації в органах, які здійснюють реєстрацію нерухомого майна, відповідно до положень ст.182 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1827 грн. з кожного.

Outcome: partial