Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до начальника ЖК № 294 «Турист» Гудзенко [PERSON] , голови ЖК № 294 «Турист» [PERSON] про зобов`язання вчинення певних дій ,визнання інформації про наявність заборгованості з квартирної плати безпідставною та такою ,що не відповідає дійсності ,винесення судом ухвали за фактом незаконних методів управління ЖК «Турист» ,притягнення до кримінальної відповідальності , відшкодування моральної шкоди та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він разом з родиною проживає у квартирі багатоквартирного кооперативного будинку ЖК № 294 «Турист». Правовідносини у кооперативі регулюються статутом житлового кооперативу №294 «Турист», який відповідає Конституції України, Закону Україні «Про кооперацію» та іншим нормативно-правовим актам. Позивач дізнався ,що до Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради без його відома надійшла інформація про наявність заборгованості з квартирної плати перед ЖК «Турист» в розмірі 6048 гривен та відповідно до цієї інформації Управлінням праці та соціального захисту населення Московського району позивачу не було нараховано субсидію З листопада 2017 року по 23.02.2018 року позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою надання інформації про наявність та розмір нарахування заборгованості .Однак до теперішнього часу позивач письмової відповіді не отримав. Відповідачі порушуються права і свободи позивача та його родини , у тому числі конституційні, права споживачів послуг, чим спричинили позивачу та його родині моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 40000 гривен. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав ,надавав аналогічні пояснення викладенні в позовній заяві та у зв`язку з похилим віком та станом здоров`я просив подальше слухання справи здійснювати у його відсутність та позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились , про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 09.12.2017 року та 23.02.2018 року звернувся з запитом про надання інформації до правління ЖК № 294 «Турист», у якому просив надати йому : довідку з місця проживання; завірені копії протоколів загальних зборів членів ЖК і правління з рішеннями, підтверджуючі зазначені у довідці відомості про тарифи на утримання будинку, стан платежів по квартплаті, завірену копію протоколу загального збору членів ЖК від 11.02.2018 року . До теперішнього часу позивач письмової відповіді на свій запит не отримав. Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Відповідно до ч.2 ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, уставах і організаціями відомостях про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» кожен член кооперативу має право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Отже , суд приходить до висновку , що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо надання інфомрації та витребування документів, підлягають задоволенню. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобовязані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8\~статті 83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. \~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~\~\~\~\~\~\~Приписами ч. 2\~ст. 13 ЦПК України\~закріплено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду Що стосується позовної вимоги про визнання інформації необґрунтованою та відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного . Пленум Верховного Суду України у постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу, або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного суспільного життя, у порушенні зв`язків з людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Як зазначено у Пленумі Верховного суду України у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009р., під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованим іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні Однак позивачем суду не надано доказів на підтвердження факту розповсюдження відповідачами саме такої інформації. Факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань не підтверджені позивачем, а також не визначено з чого саме виходив позивач при визначенні розміру шкоди. Отже, позовні вимоги в частині визнання інформації необґрунтованою та відшкодування внаслідок цього моральної шкоди, задоволенню не підлягають. Вимога позивача про винесення судом ухвали за фактом незаконних методів управління ЖК «Турист» ,притягнення до кримінальної відповідальності не підлягають задоволенню,так як не можуть бути розглянуті в рамках цивільного провадження. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial