Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 30 вересня 1993 року органом приватизації ЖКВ заводу «Імпульс» було видано свідоцтво про право власності на [ADDRESS]. Квартира приватизована як спільна часткова власність по 1/3 частині кожному та її власниками є [PERSON], [PERSON], та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті його частку спадкового майна прийняли [PERSON] та [PERSON] З 02 вересня 2008 року у дану квартиру зареєструвалась [PERSON], яка була позивачу дружиною. У жовтні 2014 року він з [PERSON] припинили будь-які стосунки і вона виїхала із вказаної квартири. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності, оскільки він надмірно сплачує кошти за комунальні послуги. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, мотивував обставинами викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явилась, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшло. Заперечень проти позовних вимог до суду не надала. На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач та третя особа є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.08.2006 року реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 5) В даній квартирі згідно довідки від 14 грудня 2017 року ЖКВ заводу «Імпульс» зареєстрована відповідач [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка сусідка позивача [PERSON] показала, що позивач та [PERSON] жили разом років 10-14. На даний час та вже років 5 [PERSON] вона не бачила. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є однокласником та другом позивача, показав, що з позивачем спілкується 1-2 рази на тиждень, знає відповідачку, вони з позивачем проживали разом як сім'я 10 років. За останні роки [PERSON] не бачив. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є кумом позивача та сусідом. З [PERSON] позивач проживав як чоловік та жінка. Спілкуються з позивачем майже кожен день. Останній раз відповідачку бачив років 5-6 тому. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved