Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він з відповідачкою зареєстрували шлюб 04 грудня 2012 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] . Позивач зазначив у позові, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння, між ними, часто виникали конфлікти, суперечки. Їхнє спільне життя стало неможливим та нестерпним із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує з підстав, наведених в ньому. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб 04 грудня 2012 року, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області складено відповідний актовий запис №37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданий 04.12.2012 року. Також встановлено, що шлюб на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені. Від даного шлюбу в сторін народилася дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 05 червня 2014 року. Відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно п.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягти на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно,отже укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. А тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved