Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Сьомаківське» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування вимог посилається на те, що 12 квітня 2010 року між ним та відповідачем ПП «Сьомаківське» укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,43 га, який зареєстрований Старосинявським районним відділом Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» у Державному реєстрі земель від 29 грудня 2010 року за №041076100083. Вказана земельна ділянка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 26.05.2003 року. Згідно умов договору оренди визначено розмір орендної плати - 3% від проіндексованої грошової оцінки землі, що становить 972,66 грн., яку відповідач зобов'язувався щорічно вносити, а саме в період з 1 по 31 серпня поточного року, а остаточний розрахунок до 15 грудня року. Однак, орендар ПП «Сьомаківське» належним чином не виконує умови договору щодо сплати орендної плати, протягом календарних 2012, 2013 та 2014 років не виплачує йому орендної плати, чим порушує п.11 та п. 31 договору оренди. Тому, у зв'язку з систематичною несплатою орендної плати відповідачем, позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки та повернути земельну ділянку власнику, а також стягнути понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, викладених у заяві та просили позов задовольнити. Представник відповідача ПП «Сьомаківське» у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши суду, що в договорі оренди земельної ділянки відсутні умови по прядок виплати орендної плати. Не заперечуючи факту несплати позивачу орендної плати за договором за 2012-1014 роки, пояснив, що вини підприємства у несплаті орендної плати за землю немає, оскільки вона була підприємством нарахована та з неї сплачено необхідні податки, проте позивач не звертався до підприємства з приводу виплати йому орендної плати або відмовлявся від її прийняття, тому просив відмовити у задоволенні позову. В подальшому у судове засідання повторно не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,43 га, яка розташована на території Заставецької сільської ради Старосинявського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 26 травня 2003 року на підставі розпорядження Старосинявської РДА №99/2003 р. від 19.05.2003 року. 12 квітня 2010 року між позивачем [PERSON] та ПП «Сьомаківське» був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 5 років, який зареєстрований Старосинявським районним відділом Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» у Державному реєстрі земель від 29 грудня 2010 року за №041076100083. Згідно умов даного договору, зокрема п.п. 1,2,5,8 орендодавець (позивач) надав, а орендар ПП «Сьомаківське» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,43 га, яка знаходиться на території Заставецької сільської ради, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 32421,94 грн. Згідно п.п.9,11 договору орендна плата вноситься орендарем (ПП«Сьомаківське») щорічно з 1 по 31 серпня, а остаточно до 15 грудня поточного року у розмірі 3 % від грошової оцінки землі, що становить 972,66 грн. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п.12 згаданого договору). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. В силу вимог ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не отримував орендну плату від відповідача згідно договору оренди земельної ділянки за період з 2012 року по 2014 рік, тобто протягом трьох років. Дана обставина стверджується дослідженими судом матеріалами справи, зокрема, податковими розрахунками сум доходу та утриманого податку ПП «Сьомаківське» за вказані роки, в яких відсутні дані про суми виплаченого [PERSON] доходу за спірний період, а крім того дана обставина у судовому засіданні визнана представником відповідача ПП «Сьомаківське», а тому в силу вимог ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Посилання представника відповідача на те, що вини ПП «Сьомаківське» у несплаті позивачу орендної плати за договором оренди земельної ділянки немає, оскільки порядок сплати орендної плати договором не передбачений, а позивач ухилявся від прийняття виконання за договором, суд вважає безпідставними. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 537 Цивільного кодексу України боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку. Зважаючи на те, що зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог ЦК України, зокрема ст. 537, суд прийшов до висновку, що відповідач не був обмежений та мав можливість виконати покладений на обов'язок по сплаті орендної плати. Посилання представника відповідача на те, що вини ПП «Сьомаківське» у несплаті позивачу орендної плати за договором немає, орендна плата нарахована, однак позивач не звертався до підприємства з приводу виплати йому орендної плати або відмовлявся від її прийняття в натуральній формі, суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог Договору оренди земельної ділянки обов'язок вносити орендну плату за користування землею не пізніше 15 грудня поточного року покладено саме на орендаря (ПП «Сьомаківське»), що стверджується змістом п.п. 9, 11, 31 Договору. При цьому під час удового розгляду судом не здобуто належних доказів ухилення позивача від прийняття виконання за договором. Вказані обставини підтверджуються свіченнями позивача, який показав, що за всі роки оренди земельної ділянки йому не пропонували гроші. В рахунок орендної плати йому пропонували пшеницю або кукурудзу, які були вологими та нечистими, а тому він відмовився їх отримувати. Також позивач в емоційній формі пояснив, що йому потрібні були гроші у той момент, коли була живою та хворіла його дружина. А тому від відповідача на даний момент йому нічого не потрібно. В судовому засіданні відповідач не спростував вищезазначені обставини, а судом не встановлено доказів, які б підтверджували сплату відповідачем орендної плати. Так, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який працює бухгалтером ПП «Сьомаківське» підтвердив факт нарахування орендної плати позивачу [PERSON], як і факт її неотримання протягом трьох років. Також свідок пояснив, що він займався виплатою орендної плати орендодавцям виключно за дорученням керівника. У зв'язку з відсутністю вказівок від директора підприємства він не вживав заходів для виплати (перерахування) позивачу орендної плати. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON], оскільки вони носять загальний характер щодо сповіщення мешканців та односельців с. Ілятка, та орендодавців ПП «Сьомаківське» про передачу продукції в рахунок орендної плати та підтвердив факт неотримання [PERSON] зерна чи іншої сільгосппродукції в рахунок орендної плати, оскільки позивач сам не приходив для її отримання. Свідок не мав належних повноважень представника відповідача, він є одним із орендарів відповідача та лише сповіщав жителів села про час привезення продукції. Про тих, хто не отримав зерно в рахунок орендної плати він повідомляв директора ПП «Сьомаківське» Сташко В.М., коштів [PERSON] він не пропонував та не був уповноважений їх виплачувати. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких інших доказів належно виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди землі відповідачем надано не було. Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Аналогічне положення закріплене у п.38 договору оренди, укладеного між сторонами, в якому зокрема зазначено, що договір припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Положення ч. 1 п «д» ст.141 ЗК України визначає, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно із вимогами ч.2 ст.651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що за період з 2012 року по 2014 рік орендар не сплатив позивачу зазначену у договорі орендну плату, тобто має місце систематичне порушення відповідачем істотних умов договору щодо внесення орендної плати. Таким чином, враховуючи встановленні обставини справи та вимоги закону, суд прийшов до висновку, що систематичне невиконання відповідачем умов договору оренди землі в частині виплати в установленому порядку орендної плати за 2012-2014 роки є істотним порушенням умов договору оренди землі, що призвело до порушення майнових прав орендодавця (позивача у справі), які підлягають захисту шляхом розірвання договору оренди землі з поверненням земельної ділянки власникові, тому вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз (стаття 79 ЦПК України). Позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., що пітверджується квитанцією № 0.0.322934828.1 від 04.12.2014 року, тому, суд вважає за необхідне стягнути із відповідач на користь позивача зазначені судові витрати. Відповідно до ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до роз'яснень викладеними в п. 48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Із матеріалів справи вбачається, що 3 грудня 2014 року позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Стецьковою-Бондар Л.Ф. За надання правової допомоги позивач оплатив адвокату витрати у сумі 2000 грн., що стверджується квитанцією № 13 від 17.12.2014 року, які згідно наданого адвокатом розрахунку включають надання консультацій -100 грн., складання позовної заяви -400 грн. та представництво у суді 1500 грн. Ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячний розмір за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2015 року становить 1218 грн. Відповідно до журналів судових засідань, які відбулися в Старосинявському районному суді, адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. приймала участь у розгляді справи 26.01.2015 року - 40 хв., 13.02.2015 року - 1 год. 36 хв., 26.02.2015 року - 1 хв., 11.03.2015 року - 1 хв., 24.03.2015 року - 24 хв., а разом 2 години 42 хвилини. Виходячи із наведених положень чинного законодавства суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягають витрати за надання правої допомоги відповідно до обсягу участі представника у судових засіданнях при розгляді судом цивільної справи на протязі 2 год. 42 хв., що з розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи становить 1315,44 грн. (487,2 грн. * 2, 42 год.), та витрат за надання консультацій в сумі 100 грн. та складання позовної заяви в сумі 400 грн.,а всього 1815,42 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved