Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. В урахуванням уточненої позовної заяви просила стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 47556,00 грн., моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 09.02.2016 року відбулось залиття квартири позивача з вини відповідача, яка мешкає в квартирі [ADDRESS] та розташована поверхом вище над квартирою позивача. Згідно з актом комісії Житлово-експлуатаційної ділянки №303 від 12.02.2016 року, причиною затоплення є «зірвано гнучку підводку ГВП в кухні квартири» відповідача. Розмір завданої відповідачем позивачу матеріальної шкоди становить 47556,00 грн. Також у зв'язку з душевними стражданнями, яких позивач зазнала, із знищенням та пошкодженням майна розмірі відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 30000,00 грн. Таким чином, загальна сума відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 77556,00 грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання в газеті «Урядовий кур'єр». Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.04.1994 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4). На підтвердження доводів позовної заяви щодо залиття її квартири позивачем по справі [PERSON] надано до суду акт про залиття її квартири. Зокрема, актом комісії Житлово-експлуатаційної ділянки №303 від 12.02.2016 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення гарячого водопостачання (а.с.16) було встановлено, що 09.02.2016 року відбулось залиття квартири [ADDRESS]. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВС, ХВП визначено: «зірвало гнучку підводку ГВП в кухні». Комісія прийшла до висновку, що залиття трапилось з вини мешканців квартири [NUMBER]. Згідно з висновком складеним Суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], вартість проведення ремонту квартири позивача з метою усунення наслідків залиття станом на 22.03.2016 року становить 46756,00 грн. (а.с.23). Відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт по Договору №14-03/16 від 14.03.2013 року загальна вартість за інформаційно-консультаційні послуги та визначення розміру матеріального збитку завданого власнику квартири [ADDRESS] становить 800,00 грн. (а.с.20). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої станом на 26.02.2016 року вбачається, що відповідачу на підставі спільної часткової власності належить 36/100 квартири [ADDRESS]. Вказана квартира не перебуває під обтяженням (а.с.17). У ч.2 ст.319 ЦК України визначено, що лише власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частинами 4, 5 цієї статті передбачено, що власність зобов'язує. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] щодо залиття квартири позивача знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи та підтверджена належними та допустимими доказами по справі, у зв'язку з чим уточнені позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 47556,00 грн. підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що такі вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди. Враховуючи характер завданих позивачу моральних страждань та виходячи з принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі по 10000,00 грн. на користь позивача. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір на користь позивача у розмірі 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial