overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу в розмірі 4400 грн. свій позов мотивує ти, що 03 липня 2013 р. [PERSON] взяв у нього в борг 4000 грн. і зобов'язався повернути їх до 17 липня 2013 р., що підтверджується розпискою від 03 липня 2013 р. яку написав відповідач, у зв'язку з тим що [PERSON] добровільно не повертає борг позивач змушений був звернутися до суду. Для відповідача ця сума є значною та ставить його у скрутне матеріальне становище, а також наносить моральну шкоду та відіймає багато часу. У судове засідання позивач не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим слухання справи без участі відповідача. Судом встановлено, що 03 липня 2013 р. [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 4000 грн. і зобов'язався повернути їх до 17 липня 2013 р., що підтверджується розпискою від 03 липня 2013 р. яку написав [PERSON] власноручно. До теперішнього часу бог [PERSON], не повернув. Для позивача ця сума є значною та ставить його у скрутне матеріальне становище, а також наносить моральну шкоду внаслідок порушення його прав, та відіймає багато часу. Позивач зазнав матеріальні затрати на мобільний зв'язок для дзвінків відповідачу та на транспорт для особистого відвідування відповідача з ціллю повернення коштів. Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2 ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; При зверненні до суду позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору. Вказана сума відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON], [PERSON] в розмірі 202827 грн. 85 коп., також просить стягнути солідарно з відповідачів судовий збір в розмірі 2028 грн. 27 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлено, що 03.01.2013 р. [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 10000 доларів США, на потреби сім'ї, про що написав розписку, яка підтверджує передачу грошової суми, що підтверджується копією розписки. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути борг до 01.09.2013 р. В цей же день, 01.09.2013 р. [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 6150 доларів США, на потреби сім'ї, про що написав розписку, яка підтверджує передачу грошової суми, що підтверджується копією розписки. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути борг до 30.12.2013 р. Термін повернення боргу за розписками закінчився, проте відповідач ухиляється від розрахунку. Станом на 16.04.2014 р. вартість 1 долара США, за даними НБУ, відповідає 12,559 грн. Таким чином відповідачі повинні справдити позивачу : 6150 доларів США+10000 доларів США= 16150 доларів СШАх12,559 грн.=202827,85 грн. [PERSON] неодноразово звертався до відповідачів з проханням добровільно повернути гроші, але борг на теперішній час не повернуто. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частино. 2 ст 73 ЦК України, передбачено, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя і в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON]. про стягнення боргу за договором позики з [PERSON], [PERSON] в розмірі 202827 грн. 85 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів судові витрати, які поніс позивач по оплаті судового збору в розмірі 2028 грн. 27 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь позику в сумі 12000 гривень та судові витрати, понесені у справі. Позов мотивовано тим, що 17 січня 2019 року відповідач [PERSON] позичила у нього 12000 гривень. Сторони встановили строк повернення позики до квітня 2019 року. Позивач зазначив, що відповідач порушила зобов`язання. 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 13). 22 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 28). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно до статті 1046, частини 2 статті 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 17 січня 2019 року між громадянами [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, відповідно якому позичальник отримала в борг від позикодавця [PERSON] гроші в сумі 12000 гривень на строк до квітня 2019 року, що підтверджується розпискою (а.с. 6). Відповідач [PERSON] порушила умови укладено договору і не повернула суму боргу у встановлені строки, тому відповідно вимог частини 1 статті 1050 ЦК України є законні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 12000 гривень у судовому порядку, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18.09.2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідач не надала суду письмові докази, які підтверджують факт не отримання нею грошей або повернення позики, що підтверджує факт порушення зобов`язання. Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10.01.2013року відповідач [PERSON] позичила у нього 492дол.США, які повинна була повернути до 01.05.2013р., про що свідчить розписка, але відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, гроші не повернула, тому позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення та сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив задовольнити та стягнути з відповідача суму загальної заборговані в розмірі 6594,61грн. та судовий збір. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте про причини неявки суду не повідомила та не надала заяви про слухання справи у її відсутність. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ч.4 ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 492дол.США і вона зобов'язана була їх повернути до 01.05.2013р., що підтверджується розпискою від 10.01.2013року, однак в оговорений сторонами строк борг не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 та ст. 1950 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику та якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідача суму боргу 492дол.США, що еквівалентом по курсу НБУ становить 6208,01грн. та з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 211,07грн., 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 175,53грн., а всього 6594,61грн. засновані на законі та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60грн. судового збору у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що 30.07.2014року відповідач [PERSON] зобов'язався повернути отримані кошти в розмірі 1050Євро та 1200дол.США до 31.07.2014р., про що свідчить розписка, 18.08.2014р. відповідач надав додаткову розписку про повернення коштів до 25.08.2014р., але відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, гроші не повернув, тому просить стягнути суму боргу, що за курсом НБУ, складає 34649,50грн та сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно в грудні 2013р. [PERSON] передав відповідачу [PERSON] кошти в розмірі 1050Євро та 1200дол.США для оформлення туристичної поїздки, однак поїздка не відбулась, і тому відповідач [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] отримані кошти в розмірі 1050Євро та 1200дол.США до 31.07.2014р., про що свідчить розписка від 30.07.2014року, 18.08.2014р. відповідач надав додаткову розписку про повернення коштів до 25.08.2014р, але в оговорений сторонами строк борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, в зв'язку з чим має заборгованість в суму 1050Євро, що за курсом НБУ 17,725грн. за 1євро, станом на 25.08.2014р., складає 18611,50грн і в розмірі 1200дол.США, що за курсом НБУ 13,365грн. за 1дол США, станом на 25.08.2014р., складає 16038,00грн, а разом 34649,50грн, про що не заперечувалось відповідачем. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідача суму боргу 34649,50грн засновані на законі та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 346,50грн судового збору у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 900 дол. США (єкв. 23000 грн.) за договором позики, посилаючись на те, що 24.11.2014 року передав відповідачу зазначені грошові кошти на термін до 12.12.2014 року, про що відповідач надала йому розписку. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилась. Позовні вимоги визнала, при цьому пояснила, що дійсно спірний договір з позивачем укладався, на даний час повернути грошові кошти не може через їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевірив матеріали справи вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], передав відповідачу згідно з письмовою розпискою 900 дол. США, яка зобов'язалась їх повернути до 12 грудня 2014 року, однак своїх зобов'язань не виконала. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову 245грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1032 гривень, так, як відповідачка має непостійний мінливий дохід, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що з 2001 року позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у них народився син [PERSON], місце проживання якого визначене судом (рішення від 06 листопада 2013 року) з позивачем. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припиненні з грудня 2012 добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина відповідачка відмовляється, тому він вимушений звернутися до суду. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Зі згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 глави 8 ЦПК України. Суд вислухав позивача, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2013 року, яке набуло законної сили 19.11.2013 року, місце проживання дитини [PERSON] визначити місце проживання батька [PERSON] (а.с.8). Таким чином, судом встановлено, що на даний час дитина знаходиться на утриманні батька [PERSON], проживає разом з ним. Добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини що мають істотне значення. Оцінивши наведені докази в їх сукупності та відповідно до вимог ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, розмір аліментів можливо встановити в твердій грошовій сумі 1032 грн. оскільки, платник аліментів на даний момент має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь, аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 677,50 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.03.2030 року. В обґрунтуванні позову посилається на те, що від шлюбу з відповідачкою мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], проте [PERSON] ухиляється від обовязку утримувати дитину в добровільному порядку, що змусило його звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені слідуючи факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 21 жовтня 2011 року (а.с.7). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.9). Згідно свідоцтв про народження серії І-ОЛ № 163119 виданого 13 червня 2014 року відповідачка є матірю дитини [PERSON], а тому згідно ст.180 Сімейного кодексу України вона зобовязана утримувати свою неповнолітню дитину. (а.с.8). В даний час дитина проживає зі своїм батьком [PERSON]. Таким чином, вбачається ухилення відповідачки від обовязку щодо утримання своєї дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України після розгляду справи судом стягуються судові витрати що складаються з судового збору. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 05.07.2012року відповідач [PERSON] позичив у нього 20000,00грн під 29,9% річних, на строк з 05.07.2012р. по 05.07.2014р., про що свідчить розписка, але відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, гроші не повернув, тому просить стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 38625,33грн та сплачений судовий збір в сумі 386,52грн. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з викладених обставин, зазначених в позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте про причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про слухання справи у його відсутність. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ч.4 ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 20000,00грн під 29,9% річних на строк з 05.07.2012р. по 05.07.2014р., що підтверджується розпискою від 05.07.2012року, однак в оговорений сторонами строк відповідач борг не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 та ст. 1950 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику та якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідача суму боргу 20000,00грн + 29,9% річних за користування позикою в розмірі 13287,76грн + з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 5363,57грн, а всього = 38625,33грн, засновані на законі та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 386,52грн судового збору у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved