Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненому в наступному, про визнання договору довічного утримання, що укладений між [PERSON] та [PERSON], недійсним, виселення останньої та членів її сім'ї з займаного приміщення за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що його батько [PERSON] з 2000 р. проживав разом з [PERSON] за вищезазначеною адресою. Через півроку їх сумісного проживання у батька стався інсульт, після чого він практично не рухався та не розмовляв. [PERSON] доглядала за [PERSON] [PERSON] у 2006 р. приїхала з Києва до м. Красного Луча та стала проживати разом зі своїм чоловіком з [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Через деякий час [PERSON], не повідомивши позивача, уклала з [PERSON] договір довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 24.10.2006 р., відповідно до якого у випадку смерті останнього право власності на будинок переходить до [PERSON] Але [PERSON] з 11.06.2002 р. перебував на обліку в Краснолуцькому психдиспансері з діагнозом: склероз судин головного мозку, депресивні страхи, пригнічений настрій, відсутня критика, недоумство, призначено лікування - психотропні речовини, в зв'язку з чим [PERSON] не міг розсудливо мислити та реально оцінювати ситуацію усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час укладення зазначеного договору батько не вставав з ліжка, руки та ноги не працювали, нікого не впізнавав. Замість батька, як зазначено у договорі, у зв'язку з хворобою рук, договір підписано [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, залишивши на його ім'я заповіт. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Його рідна сестра [PERSON] відмовилась від своєї частини у спадщині на його користь. На теперішній час [PERSON] проживає у спірному будинку, посилаючись на те, що він належить їй на праві власності відповідно до договору довічного утримання. Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, при цьому позивач додав, що дійсно [PERSON] та [PERSON] доглядали за його батьком [PERSON] В останній час, а саме 2006 - 2007 р.р. [PERSON] не впізнавав людей, в тому числі і його, як сина, та перебував на обліку у психоневрологічному диспансері, оскільки у нього була порушена психіка. Він бачив, що батько приймав якісь ліки. [INFO] [PERSON] помер, на похоронах він дізнався про наявність договору довічного утримання. Діагноз, який було встановлено його батькові, є підставою для визнання договору недійсним. Ухвалою Краснолуцького міського суду Луганської області від 13.05.2013 р. залучено до участі у справі правонаступника позивача - [PERSON]. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, додавши, що [PERSON] не міг керувати своїми діями під час укладення договору довічного утримання, тому такий договір необхідно визнати недійсним. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, та відповідачка пояснила, що з січня 2002 р. її мати [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] за адресою [ADDRESS]. У цей час вона перебувала на заробітках у м. Києві, але коли приїжджала до м. Красного Луча, то проживала також за вищезазначеною адресою. 11.06.2002 р. [PERSON] у зв'язку з тим, що [PERSON] почав заговорюватись, зверталась за консультацією до Краснолуцького психдиспансеру, де [PERSON] було призначено заспокійливі препарати. 24.10.2006 р. було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] на обліку у Краснолуцькому психдиспансері не перебував, психотропних речовин не приймав. Допитана у судовому засіданні в якості третьої особи - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що проживала с [PERSON] однією сім'єю з 06.01.2002 р. 11.06.2002 р. водила останнього до лікарні на консультацію разом з його сином - позивачем по справі. 11.06.2002 року у [PERSON] стався інсульт, в зв'язку з чим викликали швидку. На обліку у психоневрологічному диспансері він не перебував. В наступному у судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.11.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 1225. Третя особа - представник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» просив у задоволенні позову відмовити в зв'язку з відсутністю підстав для визнання договору недійсним. В наступному у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що дійсно засвідчувала договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] Останній намагався поставити свій підпис у договорі, але не зміг написати прізвище, ім'я, по-батькові, тому він довірив розписатися своєму сусіду. При посвідченні вищезазначеного договору сумнівів у дієздатності [PERSON] у неї не виникло, але вона знала, що він лікувався у неврологічному диспансері, та що у нього був інсульт. [PERSON] розмовляв тяжко, але свої дії розумів, фрази не договорював до кінця, перші склади насилу вимовляв, на питання кивав, був доглянутий. Представник третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснив, що дійсно [PERSON] складено заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті усе його майно заповідає [PERSON] Але останній не підтримував родинні стосунки з батьком, не був обізнаний про стан його здоров'я, а також не знав про укладення договору довічного утримання між батьком та відповідачкою. У справі маються два висновки судово-психіатричної експертизи, які проведенні с грубим порушенням методики складання актів експертизи, оскільки експерти при ї проведенні не посилались на первинні медичні документи. Вимога про виселення відповідачки з займаного будинку не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не є власницею спірного будинку, а тому не має права вимоги про виселення. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.03.1962 р. міським ЗАГС м. Красний Луч Луганської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19.06.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції, Луганської області [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 250. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05.11.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції, Луганської області [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 1289. 26.11.1996 р. складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Краснолуцької державної нотаріальної контори, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що усе майно, яке його смерті буде йому належати, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповідає [PERSON] 24.10.2006 р. укладено договір довічного утримання серії ВЕС № 959138 між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач), згідно якого відчужувач передає у власність набувача нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за [ADDRESS], замість чого набувач зобов'язується довічно до смерті утримувати та доглядати відчужувача. Договір посвідчений приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5165. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.06.2007 р. власником будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.06.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 668. Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29.12.1983 р., що убачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 29.12.1983 р. відділом ЗАГС м. Красного Луча, Луганської області. З заяви про прийняття спадщини убачається, що [PERSON] 12.11.2012 р. звернулась до Краснолуцької державної нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] Відповідно до акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 15 від 12.11.2013 р. [PERSON] у період 24.10.2006 р., тобто на момент укладення договору довічного утримання страждав на стійкий психічний розлад у вигляді судинно-атрофічного ураження головного мозку внаслідок атеросклерозу судин головного мозку, гіпертонічної хвороби, атрофії мозкових структур з явищами лакунарної деменції (недоумство) та з корковими порушеннями (афазія, аграфія та інше). Наявні психічні розлади, як про це свідчать матеріали цивільної справи, а також медична документація (з урахуванням запису в медичній картці [PERSON] від 12.03.2004 р), мали такий характер та ступінь, що позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент укладення договору довічного утримання 24.10.2006 р. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності на майно, передане за договором довічного утримання, виходячи з норм ст. 748 ЦК України, виникає у набувача з моменту нотаріального посвідчення договору. Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини, а також на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Що стосується виконання набувачем своїх обов'язків, такий факт сторонами не оспорюється, сторони погодились, що відповідачка належно виконувала обов'язки за договором довічного утримання, який укладено 24.10.2006 р. між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач). Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та/або не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила ст. 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК. Проведеною посмертною судово-психіатричною експертизою встановлено, що [PERSON] в момент укладення договору довічного утримання 24.10.2006 р. перебував в такому стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи викладене, суд вважає за встановлене, що під час укладення договору довічного утримання не були дотримані вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України, тому його необхідно визнати недійсним відповідно до ст. 225 ЦК України. Що стосується вимоги про виселення відповідачки та членів її сім'ї зі спірного будинку, то суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що вимога про виселення відповідачки та членів її сім'ї зі спірного будинку не пов'язана з визнанням договору довічного утримання недійсним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Позивачкою не наведено обґрунтованих підстав, передбачених законом, для виселення позивачки та членів її сім'ї зі спірного будинку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial