Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 серпня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу у неї з відповідачем народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю порозуміння, любові та поваги один до одного. Сім`я розпалася, існує формально. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність у наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, строк для примирення подружжю не надавати, оскільки сенсу в подальшому в збереженні шлюбу не вбачає. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. У наданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, просить суд, строк для примирення подружжю не надавати, оскільки сенсу в подальшому збереженні шлюбу не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи заяву відповідача про те, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права. 23 серпня 2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 189, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В період шлюбу у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося. Сім`я розпалася, існує формально. Розпочинаючи з березня 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя та місця проживання дитини немає. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішення у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

Outcome: approved