Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Вимоги позову обґрунтовано наступним. 23 червня 2011 року між Позивачем та Відповідачем був зареєстрований шлюб. За рішенням суду шлюб було розірвано 16 грудня 2016 року. Від цього шлюбу є дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що донька проживає разом з нею, а вона (Позивач) зі свого боку докладає всі зусилля для забезпечення належн6ого рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 4 серпня 2017 року справа №754/5687/17 присуджено стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2017 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що, рішення суду про стягнення аліментів не відповідає вимогам зміненої ст. 182 Сімейного кодексу України щодо мінімального розміру аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вказує, що Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Матеріальну допомогу на утримання доньки Відповідач надає невчасно та не в повному обсязі, у житті дитини, її вихованні та розвитку участі не бере, що ставить її у скрутне матеріальне становище і не дає змоги повністю задовольнити потреби неповнолітньої дитини в повноцінному харчуванні, купівлі необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, засобів гігієни й інших життєво необхідних речей. Аліментів, які стягуються з Відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини. Наголошує, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 4 серпня 2017 року, значно менший, ніж встановлений чинним законодавством мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку. Обґрунтувуючі позовні вимоги зазначила, що на даний час неповнолітня донька [PERSON] навчається в ЗОШ № 249 та займається гімнастикою, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач [PERSON] , просить суд: 1.Змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO], РНОКПП [NUMBER] , на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 4 серпня 2017 року на користь [PERSON] , [INFO], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з «1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно» на «1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття»; 2.Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць Ухвалою головуючого судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 12 серпня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі за вищевказаним позовом, призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою головуючого судді Панченко О.М. від 07 листопада 2019 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу, що знаходиться в провадженні судді Панченко О.М. за № 754/12758/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та цивільну справу, що знаходиться в провадженні судді Галась І.А. за № 754/11822/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, присвоївши цивільній справі загальний №754/11822/19 (номер провадження 2/754/6925/19). Вимоги зустрічного позову обґрунтовано наступним. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2017 року з [PERSON] , вирішено стягнути на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2017 року і до повноліття Позивач за зустрічним позовом зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2017 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Він цілком усвідомлює, що аліменти, які стягуються з нього на користь [PERSON] , в умовах збільшення рівня цін прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання спільної дитини. Вказав, що однак і в нього значно змінилися життєві обставини, а саме: дізнався про те, що має важке хронічне захворювання. Позивач за зустрічним позовом зазначив, що являється інвалідом 2 групи, На теперішній час він офіційно працевлаштований та працює в представництві «Кондрад Свісс СА» на посаді Кур`єра , проте, через значне погіршення стану мого здоров`я, він відчуває, що невдовзі змушений буде звільнитися з вказаного місця роботи. На теперішні час Позивач займається оформленням пенсії, розмір якої становитиме близько 2000 грн. на місяць. В подальшому він має намір забезпечувати себе та утримувати свою дитину за рахунок пенсії та можливого підробітку на дому. Позивач за зустрічним позовом зазначив, що, у зв`язку із тим, що розмір стягуваних з нього аліментів за рішення Деснянського районного суду від 04 серпня 2017 року є значно меншим від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, беручи до уваги погіршення стану його здоров`я, вірогідну втрату ним роботи, через неможливість виконання посадових обов`язків і як наслідок втрату доходу (з/п) він, [PERSON] , батько неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, оскільки на момент звернення до суду не досягнуто згоди. Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач з зустрічним позовом, [PERSON] , просить суд 1.Змінити, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2017 року по справі № 754/5687/17, спосіб стягнення аліментів з розміру 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2017 року і до повноліття дитини, на стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 150 гривень, щомісячно, починаючи з 09.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 11 вересня 2019 оку Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] скористалась своїм процесуальним право та в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України подала Відзив на зустрічну позовну заяву, де зазначила,що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не враховано ймовірне збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Докази подані до позову вважає неналежними. Просила суд відмовити в задоволені зустрічної позовної заяви. 07 жовтня 2019 року Відповідач за первісним позовом подав письмові заперечення на позовну заяву про зміну розміру аліментів, в яких просив суд відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що зміна мінімального розміру аліментів, не змінює рішення суду, оскільки такий розмір встановлюється не судовим рішенням, а положеннями Сімейного законодавства. 08 листопада 2019 року Позивач за первісним позовом, подала відповідь на заперечення відповідача, відповідно до якої просила задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що з Відповідача за первісним позовом на даний час стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі, який є меншим ніж мінімально встановлений ст.. 182 СК України, та вважає, що такий розмір має бути збільшено на підставі рішення суду. Позивач, представник позивача протягом підготовчого розгляду вимоги позову підтримали в повному обсязі, проти задоволення вимог зустрічного позову заперечували. Відповідач, представник відповідача протягом підготовчого розгляду вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі, проти задоволення вимог первинного позову заперечували. Ухвалою головуючого судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 08 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивач, представник позивача в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі, проти задоволення вимог зустрічного позову заперечували. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі, проти задоволення вимог первинного позову заперечував. Суд, вислухавши Вступне слово сторін, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2017 року і до повноліття дитини. Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження №54600448 з примусового виконання виконавчого листа №754/5687/17 від 15.08.2017 року виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2017 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] нерегулярно сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини, та згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.10.2019 року у виконавчому проваджені №54600448 з примусового виконання виконавчого листа №754/5687/17-ц, загальний розмір заборгованості станом на 01.10.2019 року становить 37522,37 грн. Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №421081, [PERSON] має другу групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлено на строк до 01 липня 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює в Представництві «Контрад Свісс СА» з 03.04.2018 року на посаді «Курєр». За період квітня 2018 року по червеня 2019 року, нарахований дохід за вказаний період склад 52109,62 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).. Згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що позивач проживає з малолітньою дитиною окремо від відповідача, який є працездатним. Суду не надано належних та допустимих доказів наявності на утриманні у відповідача інших осіб. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Так, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідно відзначити, що Законом № 2475-VIII від 03.07.2018р. були внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, тобто був збільшений мінімальний розмір аліментів відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30 відсотків до 50 відсотків. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що дійсно з моменту прийняття останнього судового рішення про стягнення аліментів значно збільшились ціни на продовольчі та промислові товари, на комунальні послуги, а також інші послуги. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно достатті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку із змінами, внесеними до Сімейного кодексу України, визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд вважає що є підстави для задоволення первісних позовних вимог та збільшення розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме з «не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» до «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття». При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших дітей, стан здоров`я відповідача, який є працездатним. Згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, враховуючи потреби неповнолітньої дитини для всебічного її розвитку, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справисуд приходить до висновку про задоволення первісних позовних вимог. В задоволені зустрічних позовних вимог суд відмовляє, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved