Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зобовязання забезпечити безоплатним вугіллям на побутові потреби ,в якому зазначив, що 28 серпня 1967 року він працевлаштувався в якості прохідника підземного шахти «Селидівська - Південна» треста «Селидіввугілля». 01 жовтня 1972 року шахта «Селидівська -Південна» перейменовано на шахту «Селидівська» комбінату «Красноармійськвугілля». 24 жовтня 1975 року позивач звільнений з шахти «Селидівська -Південна» по інвалідності. В період з 25 грудня 1976 року по 24 січня 1984 року позивач працював водієм Селидівського АТП 04665. 01 лютого 1981 року було організовано Селидівське виробниче обєднання по видобутку вугілля «Селидіввугілля». 06 лютого 1984 року позивач прийнятий підсобним транспортним працівником шахти « Селидівська» в/о « Селидіввугілля». З 22 лютого 1984 року позивач продовжував працювати на шахті « Селидівська» в якості учня гірничого працівника, гірничим працівником, підземним гірничим монтажником. 01 квітня 1995 року в завязку із приєднанням шахти « Селидівська» до шахти « Україна» створено шахтоуправління « Україна», де позивач продовжував працювати. 01 листопада 1995 року позивач був переведений підземним машиністом електровоза та направлений на дільницю шахтного транспорту № 1 шахти « Україна». 08 квітня 1997 року ш/у « Україна» реорганізовано в ДВАТ « шахта « Україна» ДП ДХК « Селидіввугілля» . 01 квітня 2001 року позивач звільнений з шахти « Україна» за власним бажанням в звязку із виходом на пенсію за віком. В теперішній час позивач не працює, мешкає в будинку , обігрів якого здійснюється пічним опалюванням , оскільки послуги з опалення відсутні. По 2012 рік відповідач безоплатно забезпечував позивача вугіллям на побутові потреби. Позивач звернувся до відповідача із заявою для отримання безоплатного вугілля на 2017 рік, на яку отримав відповідь, що забезпечення вугіллям має здійснювати підприємство, з якого він вийшов на пенсію. Вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки пенсія на пільгових умовах була призначена йому в 1993 році, коли він працював на шахті « Селидівська», яка знаходилась в складі Селидівського виробничого обєднання по видобутку вугілля « Селидіввугілля», правонаступником якого є ДП «Селидіввугілля». На пенсію позивач вийшов з шахти «Україна» 01 квітня 2001 року, стаж на підземних роботах становить більше 10 років. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати дії ДП «Селидіввугілля» про відмову в наданні вугілля на побутові потреби на 2017 рік неправомірними, зобовязати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям на побутові потреби на 2017 рік в кількості 5,9 тон належної якості відповідно до умов колективного договору, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, просить в задоволенні вимог [PERSON] відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] , виданої 27 жовтня 1961 року, позивач 28 серпня 1967 року працевлаштувався в якості прохідника підземного шахти « Селидівська - Південна» треста « Селидіввугілля». 01 жовтня 1972 року шахта « Селидівська -Південна» перейменовано на шахту « Селидівська» комбінату «Красноармійськвугілля». 24 жовтня 1975 року позивач звільнений з шахти «Селидівська -Південна» по інвалідності. В період з 25 грудня 1976 року по 24 січня 1984 року позивач працював водієм Селидівського АТП 04665. 01 лютого 1981 року було організовано Селидівське виробниче обєднання по видобутку вугілля « Селидіввугілля». 06 лютого 1984 року позивач прийнятий підсобним транспортним працівником шахти « Селидівська» в/о « Селидіввугілля». З 22 лютого 1984 року позивач продовжував працювати на шахті « Селидівська» в якості учня гірничого працівника, гірничим працівником, підземним гірничим монтажником. 01 квітня 1995 року в завязку із приєднанням шахти « Селидівська» до шахти « Україна» створено шахтоуправління « Україна», де позивач продовжував працювати. 01 листопада 1995 року позивач був переведений підземним машиністом електровоза та направлений на дільницю шахтного транспорту № 1 шахти « Україна». 08 квітня 1997 року ш/у «Україна» реорганізовано в ДВАТ «шахта «Україна» ДП ДХК «Селидіввугілля» . 01 квітня 2001 року позивач звільнений з шахти «Україна» за власним бажанням в звязку із виходом на пенсію за віком. Відповідно до довідки ОСББ « Успіх» м. Українськ» № 49 від 03 липня 2017 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Будинок послуг з центрального опалення не отримує. В квартирі є кухонне вогнище на твердому паливі. Згідно з довідкою від 08 серпня 2017 року, виданою Красноармійським управлінням по газопостачанню та газифікації, [PERSON] не є абонентом Красноармійського управління з газопостачання та газифікації в приватному секторі з природного газу, індивідуального опалення не має. 09 серпня 2017 року позивач звернувся до ДП «Селидіввугілля» із заявою щодо забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби, на яку 14 серпня 2017 року було надано відповідь, згідно з якою в отриманні вугілля позивачу було відмолено, оскільки він є пенсіонером шахти « Селидівська», яка на даний час не працює. Відповідно до п. 12.10.7 - 12.10.9 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки - 7,5 років; - на роботах, пов'язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві або їх правонаступниками. Отже, нормами Галузевої угоди чітко визначено субєкта, який зобовязаний забезпечувати побутовим вугіллям пенсіонерів - підприємство, з якого вони вийшли на пенсію. Суд вважає доведеним факт, що позивач працював в вугільній галузі, перебував на посадах пов'язаних з підземними роботами, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Звільнився з ВП «Шахта Україна» за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію за віком, мешкає разом із сімєю в будинку, обігрів якого здійснюється самостійно пічним опаленням вугіллям, так як послуги з центрального опалення не надаються. Слід також зазначити, що відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу в підтвердження факту відсутності в нього зобовязання щодо забезпечення пільговим побутовим паливом позивача. Враховуючи вищевикладене те, що на позивача поширюється норми ст..43,48Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з мінімальних розмірів передбачених п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, суд вважає необхідним визначити норми забезпечення позивача безоплатним вугіллям у розмірі 5,9 тонн за 2017 рік. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 640,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved