Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 05 березня 1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 322. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 серпня 2000 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 205. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15.05.2015 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Спільна дитина за усною домовленістю між позивачем та відповідачем, проживає разом з позивачем за місцем його проживання та реєстрації. [PERSON] навчається у Київському університеті туризму, економіки і права на платній денній формі навчання. Відповідач хоч і надає дитині матеріальну підтримку, але робить це не систематично, щоразу в різних розмірах (сумах). Позивач не має можливості в повному обсязі сплачувати навчання дочки, так як заробітна плата невелика. У зв'язку з вищевикладеним позивач, просить стягнути на його користь оплату на навчання дитини в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячного. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на навчання дитини. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позовних вимог, так як надає дитині матеріальну підтримку та не має матеріальної можливості платити аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Третя особа - [PERSON] заперечувала проти позовних вимог, зазначила, що її мама [PERSON] і так надає їй матеріальну допомогу, яку вважає достатньою. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 5 березня 1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 322. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 серпня 2000 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 205. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15.05.2015 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Спільна дитина за усною домовленістю між позивачем та відповідачем, проживає разом з позивачем за місцем його проживання та реєстрації. [PERSON] навчається у Київському університеті туризму, економіки і права на платній денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2017 по червень 2021 року, що підтверджується відповідною довідкою вказаного навчального закладу № 239/18 від 30.05.2018 року. Згідно договору про надання освітніх послуг №270ГРСд від 08.02.2018, загальна вартість освітньої послуги становить 65100,00грн. Відповідно до довідки № 05-37/15 від 27.09.2018, дохід (сукупний дохід) [PERSON] з січня 2018 по серпень 2018 (включно), становить 54748,29грн. Відповідно до довідки № МС-01/369 від 14.12.2018, дохід (сукупний дохід) [PERSON] з січня 2018 по серпень 2018 (включно), становить 52621,842рн. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що дочка проживає разом з батьком. Однак, позивач не один несе витрати по утриманню дочки. Відповідачка у добровільному порядку виконує свої батьківські обов'язки. Як установлено судом, а саме з пояснень дочки сторін [PERSON], про те, що її мама [PERSON] надає їй матеріальну допомогу, яку вважає достатньою, а тому не потребує примусового стягнення з матері аліментів на своє утримання. Також зазначила, що вона заперечує проти стягнення аліментів на навчання з [PERSON]. Отже, аналізуючи викладене вище і те, що позивачем не було надано суду доказів підтвердження потреби в матеріальній допомозі на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, доказів про можливість відповідачкою надавати таку допомогу, та відмову доньки [PERSON] від матеріальної допомоги на навчання, суд приходить до висновку про відмову в позовних вимогах. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed