Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 1 будинку № 9 по вул. Нарвська в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна належить квартира [ADDRESS]. У належній йому квартирі зареєстрований відповідач, який був чоловіком його доньки та з серпня 2010 року не проживає у спірній квартирі, у звязку з розлученням з донькою позивача, у березні 2016 року, пішов з сімї та звязку не підтримує, у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає. Позовна заява надійшла до суду 02.04.2018 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2018 року позовна заява залишена без руху, для усунення недоліків. 06.06.2018 року позивач усунув недоліки позовної заяви, тому Ухвалою суду від 25 червня 2018 року відкрито провадження у порядку спрощеного провадження. Позивач на судове засідання не прибув, надав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у звязку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти позову заперечень не має. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є знайомим позивача, зазначив, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі близько року-півтора, після того як розлучився з донькою позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає за адресою: [INFO], зазначив, що [PERSON] винаймав квартиру, в спірній квартирі не проживав близько 8 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [INFO], зазначила, що після одруження [PERSON] на доньці позивача, позивач зареєстрував відповідача для працевлаштування. Також, зазначила, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі близько півтора роки. Суд розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором (а.с. 7) та інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 20-21) Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради від 29.03.2018 № 4134, за адресою [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 9) Згідно акту від мешканців будинку № 9 по вул. Нарвській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та посвідченого директором ТОВ «Житлокомцентр», [PERSON], не проживає за адресою: [INFO] з серпня 2010 року.(а.с. 10), але зазначений доказ суперечить усним показанням свідків (мешканців будинку), які у судовому засіданні зазначили, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі близько півтора роки, тому суд не може прийняти зазначений протокол належним доказом по справі. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, \~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з\~ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири та правомірно набув право власності на неї. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає у [INFO] більше року років, в звязку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідачки на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~

Outcome: approved