Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 3800 доларів США, що на момент звернення до суду з даним позовом, відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 31.12.2020 року (28.2746 грн. за 1 долар США) складає 107443.48 грн., судові витрати в сумі 1074.44 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 16.07.2020 року року, згідно розписки, [PERSON] отримав від [PERSON] 3800 доларів США, які він зобов`язався повернути до 30 вересня 2020 року. Однак, зазначений обов`язок відповідачем не було виконано, кошти не повернуто у вказаний строк. 05.05.2020 року Ухвалою Кам`яґнка-Бузького районного суду Львівської області відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений судом про дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №№ 8040021704971; 8040021741125, не попередив суд про причину неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.80 ЦПК України). Судом встановлено, що 16 липня 2020 року [PERSON] надав розписку про те, що він отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 3800 (три тисячі вісімсот) доларів США, які зобов`язувалася повернути до 30 вересня 2020 року (а.с.5). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207 ЦК України). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів. З наявної у матеріалах справи розписки вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кошти позивачу [PERSON] до 30 вересня 2020 року. Відповідно до приписів ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом враховується, що розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача. Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Однак, [PERSON] не подав жодного належного доказу на підтвердження своїх пояснень, зокрема щодо укладення договору позики під примусом та часткового повернення коштів. Натомість, на підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано розписку від 16.07.2020 року. Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання [PERSON] боргових зобов`язань перед [PERSON] , а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду, а саме судовий збір у розмірі 1074.44грн. (одна тисяча сімдесят чотири гривні) 44 коп.

Outcome: approved