Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі продажу квартири № 64 (шістдесят чотири) у будинку № 3 ( три) по вулиці Космонавтів у місті Харкові житловою площею 18,1 кв.м., загальною площею 32,5 кв.м. від 03.06.2015 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за номером 675. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, 09.12.1989 р. він уклав шлюб з громадянкою [PERSON]. Після укладення шлюбу дружина Позивача залишила прізвище [PERSON]. Дітей у [PERSON] ні до шлюбу, ні в шлюбі з Позивачем не було. 02.06.2015р. [PERSON] померла. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця [PERSON], якій на праві власності належала квартира за адресою [ADDRESS]. Після поховання [PERSON] Позивач дізнався що, 03.06.2015 року, тобто на наступний день після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] продав квартиру за адресою [ADDRESS] своїй матері, Відповідачу 2 [PERSON] (яка є рідною сестрою померлої [PERSON]Ф.). Так як договір купівлі продажу квартири був укладений після смерті [PERSON], то посилаючись на норми цивільного законодавства просив його визнати недійсним. В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечували, пояснивши, що Відповідачі на час укладання договору купівлі-продажу не знали присів цивільного законодавства про те, що в разі смерті довірителя представництво за довіреністю припиняється. У судові засідання по справі треті сторони та їх представники не зявились. Повідомлялись про дату, час і місце судових засідань шляхом направлення судових повісток. Вислухав сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. 09.12.1989 р. [PERSON] уклав шлюб з громадянкою [PERSON] Після укладення шлюбу дружина Позивача залишила прізвище [PERSON]. 21.05.1998 р. [PERSON] отримала право власності в порядку приватизації на житло за адресою [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на житло, було видано Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 21.05.1998 року, реєстраційний номер № 1-98-105367, право власності зареєстроване Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 28.05.1998 року, номер запису в реєстрову книгу: П-1-27254. 02.06.2015р. [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] - 27.08.2015 року Позивач звернувся до шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 03.06.2015 року, тобто на наступний день після смерті [PERSON] [PERSON] діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності від 26.05.2015 року продав квартиру за адресою [ADDRESS] своїй матері [PERSON] (яка є рідною сестрою померлої [PERSON]Ф.). Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Відповідно до ст. 16 ч. 1, ч. 2, п. 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому разі визнання правочину недійсним. Суд дійшов до висновку, що права Позивача [PERSON] як спадкоємця першої черги на отримання спадщини у вигляді квартири за адресою [ADDRESS] були порушені. Згідно з ст. 215 ч. 1, ч. 3 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст. 203 ч. 2 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 239 ЦКУ правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Згідно з ст. 244 , ч. 1, ч. 3 ЦКУ представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ст. 248 ч. 1 п. 6 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Тому суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON], вчиняючи 03.06.2015 року від імені [PERSON] продаж квартири за адресою [ADDRESS], не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, як це передбачено ст. 203 ч. 2 ЦК України. Так як, відповідно до ст. 248 ЦК України, його повноваження щодо представництва [PERSON] припинились 02.06.2015 року у звязку з її смертю. Враховуючи положення ст. ст. 203, 215 ЦК України у суду є всі підстави для визнання правочину недійсним. У відповідності до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і вирішив справу на підставі наданих доказів.

Outcome: approved