Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову вказав, що 30.04.2009 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 усіх видів його доходу з 24.03.2009 року по 23.07.2025 року. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) з 02.12.2019 року до 19.02.2030 року. При цьому, при винесенні судового наказу судом не враховувалися його сімейний та матеріальний стан, зокрема, наявність на утриманні іншої дитини. Вказав, що він добровільно сплачує аліменти на утримання обох дітей, однак їх розмір є надмірним, оскільки офіційного місця роботи, транспортних засобів, нерухомого майна не має. Також він вимушений постійно брати в борг, щоб сплачувати аліменти в повному обсязі. Крім того, він проживає разом зі своїм непрацездатним батьком та бабусею у належному останній будинку та по можливості також надає їм кошти на утримання. Вважає, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частини його доходів є надмірним, таким, що позбавляє його можливості утримувати себе та змушує брати на себе боргові зобов`язання задля належного виконання обов`язку зі сплати аліментів. При цьому, згідно ч. 5 ст. 183 СК України на двох дітей доцільно стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, по 1/6 на кожну дитину. За таких обставин, просить зменшити розмірі аліментів, що стягуються з нього за вказаними рішеннями суду з 1/4 частини на кожну дитину на 1/6 частину його заробітку (доходів) на кожну дитину. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 24.05.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вона позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2020 року не визнає. Вказала, що вона перебувала у шлюбі з позивачем, від якого вони мають сина [PERSON] . 20.01.2020 року судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів). Зазначила, що доводи позивача про відсутність у нього коштів на сплату аліментів у встановленому судовими рішеннями розмірі є безпідставними, оскільки він не надав жодних доказів, які б підтверджували погіршення його матеріального стану. Більш того, відповідач вважає, що матеріальний стан позивача покращився, про що свідчить купівля ним у січні 2020 року коштовної речі - велосипеда вартістю більше 12 тисяч гривень. Також, 30.11.2019 року позивач продав належний йому транспортний засіб Hyundai Tucson своїй матері. При цьому, батьки позивача володіють транспортними засобами та нерухомими майном, зокрема, батько позивача займається підприємницькою діяльністю, пов`язаною з чищенням вигрібних ям, а відтак вони не потребують утримання з боку позивача. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2020 року. Позивач у судовому засіданні 17.06.2020 року позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що він сплачує відповідачу [PERSON] аліменти на утримання їх дитини у добровільному порядку, а відповідачу [PERSON] - за рішенням суду. Вказав, що його місячний дохід становить 2-5 тис. грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 17.06.2020 року позов не визнала та пояснила, що вона працює у Новій пошті на півставки, її місячний дохід складає 3600-3700 грн. Зазначила, що її доходу на утримання дитини не вистачає, більше половини її доходу йде на оплату комунальних послуг. Позивач сплачує їй добровільно 1000 грн. допомоги на утримання дитини. Також вказала, що позивач має дороговартісне хоббі - велоспорт, купуючи при цьому велосипед вартістю понад 10 тис. грн. У судове засідання 16.09.2020 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] подали до суду заяви, в яких просять розгляд справи провести без їх участі. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала, відзиву на позовну заяву не подавала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2009 року у справі № 2-1824/09 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.03.2009 року до [INFO] (а.с. 16, 17, 18-19). Також, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2020 року у справі № 405/8601/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2019 року по [INFO] (а.с. 29, 30, 31-33, 43). Згідно довідки Квартального комітету № 19 Подільського району м. Кропивницького від 10.02.2020 року № 135 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм батьком [PERSON] , 1958 р.н. та бабою [PERSON] , 1935 р.н. (а.с. 13). Як вбачається з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 11.02.2020 року № 1123 [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року отримав дохід у розмірі 6300 грн. (а.с. 14). Також, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.02.2020 року № 200915925 за [PERSON] права на нерухоме майно не зареєстровані (а.с. 15). При цьому, згідно скрін-шотів відповідей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів за батьком позивача [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) зареєстровані такі транспортні засоби: ЗИЛ 5301, 1999 р.в., JAC [NUMBER] , 2008 р.в., [NUMBER] , 2018 р.в., а за матір`ю позивача [PERSON] - Hyundai Tucson, 2009 р.в. (а.с. 87, 88). Разом з тим, позивач з травня 2019 року по лютий 2020 року щомісяця перераховував [PERSON] грошові кошти у розмірі 500-1000 грн., і так само він з квітня 2019 року по січень 2020 року щомісяця перераховував [PERSON] грошові кошти у розмірі 600-2000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 20-28, 34-42). Також, як вбачається з експрес-накладної Нової пошти № 59998088786197 від 13.01.2020 року та службового чеку ТОВ «Пост Фінанс» [PERSON] придбав велосипед вартістю 12757 грн. (а.с. 61). Крім того, згідно довідки ТОВ «Нова пошта» від 21.04.2020 року № НП-00002570 [PERSON] працює оператором та її дохід за період з 01.10.2019 року по 31.03.2020 року склав 29136,62 грн. (а.с. 76). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки аліментні правовідносини існують тривалий час, матеріальний стан особи, яка одержує аліменти чи їх сплачує, може змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Отже, погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Однак, позивачем не було доведено, що його матеріальний стан погіршився. Так, суд не бере до уваги Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відносно [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року, оскільки, у судовому засіданні позивач стверджував, що його місячний дохід складає 2-5 тис. грн. Крім того, у січні 2020 року він також придбав рухоме майно - велосипед, вартість якого у два рази перевищує його офіційний дохід за 2,5 роки, що свідчить про наявність у позивача інших доходів, чого позивач у судовому засіданні не заперечував. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що він брав у борг грошові кошти в інших осіб саме для сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При цьому, вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 494/1682/15-ц. Як встановлено судом, батьки позивача володіють рухомим та нерухомим майном, а необхідності у наданні матеріальної допомоги батькам позивач не довів. Також, позивач не надав доказів того, що доходи батьків є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дочки, сина обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність у батьків потреби в отриманні матеріальної допомоги. При цьому, суд відзначає, що необхідність утримувати непрацездатних батьків не виключає обов`язку платника аліментів надавати матеріальну допомогу і своїй дитині, яка її потребує. Також, судом відзначається, що вимоги ч. 5 ст. 183 СК України щодо розміру аліментів застосовуються лише у випадку подання тим із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а тому доводи позивача про доцільність стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходів на цій підставі є необгрунтованими. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач одружений та має інших дітей на утриманні. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальний стан позивача [PERSON] у зв`язку із сплатою ним аліментів на утримання обох дітей не змінився. Розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який стягнуто з позивача рішеннями судів, відповідає якнайкращим інтересам дитини та забезпечує збалансованість розподілу та рівної участі батька в утриманні дітей та не перевищує встановлені законом обмеження розміру відрахувань з доходів боржника. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, беручи до уваги, сімейний та матеріальний стан позивача, враховуючи те, що матеріальний стан позивача у зв`язку із сплатою ним аліментів на утримання дітей не змінився, а обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини та позивач має змогу надавати допомогу на утримання дітей у розмірі, встановленому відповідними судовими рішеннями, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed