Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до Октябрського районного суду міста Полтави з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування вказаного позову посилалась на те, що 13.02.2018 року [PERSON] надав [PERSON] розписку відповідно до умов якої позивач мала звільнити місце проживання, забрати виключно свої речі та передати ключі відповідачу до 18.02.2018 року, а також погодитися на розлучення без додаткових претензій. Шлюб було розірвано 22.03.2018 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Позивач всі умови вказані в розписці виконав в повному обсязі. Згідно наданих відповідачем зобов»язань, останній повинен був сплачувати суму зобов»язання частинами 15 000,00 грн., до 25.02.2018 року, залишок суми боргу в розмірі 35 000 грн., сплачувати частинами по 5 000,00 грн., кожний наступний місяць до повного погашення суми. Відповідач частково виконав умови даної ним розписки, а саме 14.02.2018 року перерахував через систему Приват 24, 14700,00 грн. з коментарем до платежу « по розписці платник [PERSON]». Другий платіж відповідач здійснив 30 березня 2018 року в сумі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 12 липня 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики відповідно до умов якого позивач мала звільнити місце проживання забрати виключно свої речі та передати ключі відповідачу до 18.02.2018 року, а також погодитися на розлучення без додаткових претензій, відповідач повинен був сплачувати суму зобов»язання частинами 15 000,00 грн., до 25.02.2018 року залишок суми боргу в розмірі 35 000 грн., сплачувати частинами по 5 000,00 грн., кожний наступний місяць до повного погашення суми. Відповідач частково виконав умови даної ним розписки, а саме 14.02.2018 року перерахував через систему Приват 24, 14700,00 грн. з коментарем до платежу « по розписці платник [PERSON]». Другий платіж відповідач здійснив 30 березня 2018 року в сумі 5000,00 грн. Однак, вбачається, що в порушення договірних умов, відповідач наразі повністю не виконав свого зобов'язання по поверненню суми позики. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 13 лютого 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов'язався виплатити позивачці [PERSON] кошти протягом визначеного строку. Отже, вказаний документ містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов'язання щодо повернення боргу у визначений строк. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов'язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Встановивши наявність складеної відповідачем розписки, факт не надання цих коштів у визначений в розписці строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштиів за договором позики у розмірі 30 300,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved