Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Департамент реєстрації ХМР , в якому просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування поданого позову зазначає, що він є співвласником квартири за адресою [ADDRESS] , іншими співвласниками є треті особи по даній справі. З відповідачем [PERSON] позивач перебував у шлюбі, шлюб розірваний. Наразі відповідач мешкає з іншим чоловіком у Луганській області, у спірній квартирі не проживає більше року, однак на теперішній час відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, що перешкоджає власникам квартири розпоряджатись своїм майном. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засідання зазначила, що дійсно не мешкає у зазначеній квартирі з серпня 2018р., а мешкає з іншим чоловіком в іншому місті, самостійно не знімається з реєстрації оскільки власного житла не має, також зазначила, що речей її речей у квартирі не має та ніхто не чинить їй перешкод у проживанні. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартри за адресою [ADDRESS] . Позивач та відповідач перебували у шлюбі, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2018року шлюб розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб, відповідач уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні відповідач зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Незважаючи на реєстрацію за зазначеною адресою відповідач не мешкає у вказаній квартирі більш року, зазначений факт відповідач підтвердила у судовому засідання та зазначила, що мешкає з новим чоловіком у іншому місті, перешкод у проживанні за вказаною квартирою їй ніхто не чинить. Конституцією України ( ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом. Так судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , без поважних причин понад рік не мешкає за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає , що позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] , то підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається, у зв`язку з тим, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є достатньою підставою для зняття особи з реєстрації, що відповідає положенням ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судові витрати суд стягує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial