Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2011 року позивач проживав разом зі своєю співмешканкою [PERSON] . На той час вони планували укласти шлюб і створити сім`ю. 10.11.2011 року позивач надав згоду на проведення реєстрації місця проживання відповідача у вищевказаному житловому будинку. З січня 2020 року [PERSON] не проживає з позивачем в житловому будинку, комунальні платежі не сплачує, особистих речей та іншого майна в будинку немає. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про розгляд\~справи повідомлений,\~про причини\~неявки суду\~не повідомив,\~відзив на\~позовну заяву\~не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. На підставі рішення Бердянського мськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2006 року, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Судом з`ясовано, що [PERSON] з січня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , не мешкає, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 16 від 15.04.2021. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ,\~зазначили,\~що остання\~не проживає\~в спірному\~будинку з\~січня 2020\~року. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно відмітки в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , місце проживання [PERSON] зареєстровано з 10.11.2011 р. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив. Згідно положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному будинку [PERSON] не проживає з січня 2020 року. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved