Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зобов'язання виконати певні дії, усунення перешкод та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] з 02.12.1983 року. В подальшому йому стало відомо, що за час приватизації земельної ділянки в його квартирі без його дозволу була прописана родина [PERSON]. У зв'язку з чим, 13.01.2012 року він звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом про визнання факту проживання в квартирі [ADDRESS], зобов'язання КП «БТІ» оформити на будинок № 22 новий технічний паспорт, визнати недійсною прописку [PERSON] в квартирі №3, скасувати рішення Ради про видачу акту на земельну ділянку під квартиру №3. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 24.12.2012 року визнано дійним договір купівлі - продажу від 04.11.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5952, згідно якого він є власником 9/20 частки житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 74,9 м2, розташованого на земельній ділянці з надвірними спорудами. Позовну заяву він вимушений подати повторно, оскільки його сусід - відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виписується з квартири [ADDRESS], міграційна служба не приймає рішення про виписку родини [PERSON] з його квартири, КП «БТІ» відмовляється в добровільному порядку скласти новий технічний паспорт на будинок по квартирам №1 та №2, а виконком Дзержинської міської ради відмовляється скасовувати рішення міської ради про визнання за відповідачем земельної ділянки під квартирою №3. З вищевказаних причин він звертався до КП «БТІ», виконком Дзержинської міської ради, міграційну службу м. Дзержинська, де отримав відмови на особисті питання, письмові запити, у зв'язку з чим він вимушений повторно звернутися до суду із позовом в якому просить зобов'язати КП «БТІ» скласти новий технічний паспорт на будинок [ADDRESS], зобов'язати міграційну службу м. Дзержинська зняти з реєстрації родину [PERSON] з квартири [ADDRESS], зобов'язати Дзержинську міську раду змінити рішення про видачу акта на земельну ділянку [PERSON] під квартиру №3. 17.03.2015 року позивач [PERSON] доповнив позовні вимоги просив скасувати рішення про реєстрацію державним нотаріусом договору купівлі - продажу [PERSON] за № 491 від 27.01.1993 року, скасувати рішення Дзержинської міської ради з питань оформлення документів і видачі державного акту на землю [PERSON], зобов'язати начальника БТІ оформити новий технічний паспорт на будинок [ADDRESS] або внести відповідні зміни, стягнути з [PERSON], КП «БТІ», виконавчого органу Дзержинської міської ради компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач прописався в квартирі покійної баби тимчасово, без права на житло та номер квартири не вказаний. Договір купівлі - продажу квартири №3 будинку №22 є оформленою за відповідачем незаконно, допущена фальсифікація. У графі «Покупець» записаний [PERSON], але підпис не відповідний. Фальсифікація документів вбачається і в адресних довідках на сім'ю [PERSON]. Номер квартири не вказаний, хоча в теперішній час вони прописані в квартирі №2. На квартиру [PERSON] видавався ордер без зазначення номера квартири. В поверховому плані на будинок [ADDRESS] на чотирьох листах допущена фальсифікація. На одному аркуші не вказані номери квартир. В той же час на другому аркуші номера квартир написані кульковою ручкою. Працівниками БТІ після прийняття рішення про видачу квартири [ADDRESS] грубим чином порушені вимоги інструкції «Про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації», затвердженою наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 року № 380. На підставі рішення виконкому працівники БТІ зобов'язані були зареєструвати квартиру №3. З державного акту на земельну ділянку, який виданий на ім'я [PERSON] до квартири [ADDRESS] на зворотній стороні написані кордони сусідів, де вказано, що в квартирі №1 проживають [PERSON] «Г-Д» та «Д-А», в квартирі №2 будинку №22 проживає родина [PERSON]. Відповідач зі своєю родиною не повинен бути прописаний в квартирі [ADDRESS], оскільки він зі своєю родиною прописаний в зазначені квартирі з 1983 року, тим самим порушені вимоги положення «Про паспортну систему в СРСР» від 28.08.1974 року № 677 зі змінами де вказано, що громадянам для прописки надається бланк по встановленій формі, в якому вказується особа, яка дає згоду на прописування, але його родина не давала згоду на реєстрацію відповідача із родиною. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.06.2014 року було задоволено скаргу [PERSON] та рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 24.12.2012 року, яким було задоволено його позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі - продажу. В той же час він проживає в квартирі [ADDRESS] на підставі ордеру, який був виданий виконавчим органом Дзержинської міської ради. За рішенням Апеляційного суду Донецької області договір купівлі - продажу на його квартиру вважається недійсним, тобто він не є власником, але квартира йому видана на законних підставах, тому він повинен її приватизувати. На протязі більш ніж п'ять років він намагається через усі органи, що створені державою, захистити свої права та права членів його родини, терпить приниження, наклеп, фальсифікацію в його документах, у зв'язку з чим протиправними діями КП «БТІ», виконавчого органу Дзержинської міської ради, відповідача [PERSON] завдано моральної шкоди. В червні 2015 року позивач доповнив свій позов наступними вимогами. Відповідач [PERSON] при будівництві паркану допустив ряд порушень, а саме не узгодив з ним будівництво забору в частині межі, що встановлена відповідним документом. При будівництві забору довжиною 10 м 10 см. встановив п'ять металевих опор в кількості п'ять штук товщиною 10 см. та висотою від землі 75 см., крім того на землі забетоновані до кожної опори по 4 цеглини, що заважає проведенню земельних робіт та порушує естетику площі городу, чим спричиняє йому моральну шкоду, у зв'язку з чим просить усунути зазначені перешкоди. Окрім цього відповідачем на його території посаджено дерево - ялина на відстані від межі на 0,50 см., що виросла більш ніж 2 метри та затіняє огород, відповідач повинен був посадити дерево не ближче ніж 3 метри від межі, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди, що були допущені при будівництві паркану та пересадити ялину від межі не ближче 3 метрів, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 тисяч гривень. 02.11.2016 року позивач [PERSON] позовні вимоги доповнив, просив зобов'язати виконавчий орган Торецької міської ради знати з реєстрації з квартири [ADDRESS] відповідача [PERSON] та членів його сім'ї на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року № 207 та визнати факт його проживання та членів його сім'ї в квартирі [ADDRESS] власністю його родини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], в обґрунтування надав заперечення, в яких зазначив, що 27.01.1993 року він уклав з УЖКГ п/о «Дзержинськвугілля» договір купівлі - продажу, згідно якого він купив квартиру №3, житловою площею 34,1 кв.м., яка розташована в будинку [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу був посвідчений державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в КП «БТІ м. Дзержинська 01.05.1993 року. Позивачем [PERSON] також було укладено договір з УЖКГ п/о «Дзержинськвугілля», згідно якого останній придбав квартиру [ADDRESS]. При цьому слід звернути увагу на той факт, що право власності за [PERSON] зареєстровано в БТІ м. Дзержинська на квартиру №1 та яка зазначена в інвентарній справі №6940 заведеної в 1949 році та відомості якої не змінювались і до тепер. При видачі ордеру позивачу в 1982 році було допущено помилку, яка стосується також нумерації квартири. При укладанні договору купівлі - продажу, укладеного 04.11.1992 року між [PERSON] та п/о «Дзержинськвугілля» в тексті договору було допущено помилку, а саме невірно вказано номер квартири [PERSON] Крім того, є неприпустимі питання, яке ставить на розсуд суду позивач, а саме питання про знятя з реєстрації його родини за адресою: [ADDRESS], оскільки він є власником цього житлового приміщення та має на підтвердження цього чимало документів. Відповідно до даних КП «БТІ м. Дзержинська в інвентарній справі на вказаний будинок, квартира [PERSON] має нумерацію №1 та має відповідну житлову площу, яка дорівнює 74,9 кв.м. та саме яку вказано в інвентарній справі №6940. Позивач [PERSON] не надає суду доказів, що підтверджують намагання останнього врегулювати питання шляхом виправлення помилки в правовстановлюючих документах. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача КП «Бюро технічної інвентаризації» позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що згідно архівної справи з 1949 року квартира, яка належить [PERSON] має нумерацію 1, а квартира [PERSON] 3, спір між ними виник з приводу плутанини в нумерації квартири, яку допустили працівники при оформленні права власності на квартиру [PERSON], тому позовні вимоги [PERSON] безпідставні. Представник відповідача Торецької міської ради в судовому засіданні надала заперечення по справі, в обґрунтування яких зазначила наступне. В інвентаризаційній справі №6490, що знаходиться в КП «Бюро технічно інвентаризації» м. Торецька, нумерація квартир в жилому будинку встановлена з 03.06.1949 року та міститься така інформація в [ADDRESS] - сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід у двір з загальною площею 125,35 м2, квартира №3 сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід у двір з загальною площею 57,01м2. Зміна нумерації квартир можлива при надходженні відповідних клопотань власників всіх квартир будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги позивача [PERSON] в частині зобов'язання виконавчого комітету Торецької міської ради змінити рішення про видачу акту на землю [PERSON] підлягає залишенню без розгляду, оскільки згідно рішення Дзержинської міської ради від 28.07.2010 року № 5/37-33 [PERSON] була передана у власність земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0657 га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд ненормативний правовий акт органу місцевого самоврядування є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру [NUMBER], тому зазначений ненормативний правовий акт органу місцевого самоврядування не можу бути скасований чи змінений органом місцевого самоврядування після його виконання. Право власності на квартиру №3 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 27.01.1993 року, зареєстрованого Дзержинської нотаріальною конторою. Тому передача земельної ділянки у власність [PERSON] та оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку виконано у відповідності з діючим законодавством. [PERSON] отримавши ордер № 4046 від 13.05.1981 року використав право громадянина на вселення в житлове приміщення. Даний ордер виданий на підставі рішення Дзержинської міської ради від 06.05.1981 року №117, діяв протягом 10 днів є регулярний актом одноразової дії, був повністю використаний позивачем. В подальшому право користування житловим приміщенням, в яке вселився позивач [PERSON], повинно було здійснюватись відповідно до договору найму жилого приміщення. Виписка - реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб віднесена законодавством не до компетенції органів місцевого самоврядування, Дзержинська міська рада не має законних підстав для задоволення вимог позивача в частині зміни місця реєстрації/перебування відповідача [PERSON] та його сім'ї. Окрім цього вважає, що Торецька міська рада не є тією особою, яка повинна відповідати за позовом [PERSON], тому є неналежним відповідачем по справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі суд приходить до наступного висновку. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі -продажу [PERSON] придбав у приватну власність 9/20 житлового будинку [ADDRESS], житловою площею 74,9кв.м., розташованого на земельній ділянці з надвірними спорудами. На підставі рішення Дзержинської міської ради [PERSON] було видано державний акт на право власності щодо земельної ділянки 0,1000га, розташованої по [ADDRESS]. З договору купівлі -продажу від 27.01.1993 року вбачається, що власником 6/20 частини житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON], житловий будинок складається з одноповерхової кам'яної житлової споруди, житловою площею 34,1кв.м. (а.с.61) Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 708441 від 05.03.2013 року за відповідачем [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.70) Крім цього згідно довідки № 649 від 01.12.2009 року, виданої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що домобудівництво, що розташовано за адресою: [ADDRESS] належить на підставі договору купівлі - продажу відповідачу [PERSON], в той же час квартира [ADDRESS] належить на підставі договору купівлі - продажу позивачу [PERSON] Відповідно до інформації КП Бюро технічної інвентаризації, домобудівництво [ADDRESS] складається з трьох квартир: квартира № 1 загальною площею -127,4кв.м., житлова -74,9кв.м.; квартира № 2 загальна площа -60,0кв.м., житлова -35,0кв.м.; квартира №3 загальна площа -69,3 кв.м., житлова - 34,1кв.м. Нумерація квартир розташована зліва на право (що відповідає загальноприйнятому). Підтвердженням того, що нумерація квартир не змінювалась з 1949 року є поповерхові плани та журнали внутрішніх обмірів. В договорах купівлі -продажу у [PERSON] та [PERSON] зазначена адреса: [ADDRESS], але в договорі [PERSON] зазначена житлова площа -74,9 кв.м., що відповідає квартирі № 1 (починаючи з 1949 року) та складає 9/20 частин житлового будинку номера квартир [PERSON] та [PERSON] відповідають нумерації квартир на місцях. Відповідно до архівних документів 1949 року, квартира, що має велику загальну площу в будинку [ADDRESS], рахується під номером 1 (а.с.73-76). Аналіз наданих позивачем письмових доказів, дозволяє суду зробити висновок, що фактична адреса квартири [PERSON] в частині нумерації будинку не відповідає адресі, яка вказана в правовстановлюючих документах. Тобто спір, що виник між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виник у зв'язку із плутаниною в нумерації квартир, що розташовані по [ADDRESS] в договорах купівлі - продажу. В судовому засіданні було оглянуто копію технічного паспорту будинку [ADDRESS], в якій розташовані квартири №1, №2, №3, виданого начальником БТІ, порівняно розмір житлових приміщень та встановлено, що в нумерації квартир вказаної будівлі при оформленні правовстановлюючих документів дійсно допущено помилку, тобто житлова площа -74,9 кв.м, яку займає позивач [PERSON] відповідає нумерації квартири №1, а житлова площа 34,1кв.м., яку займає відповідач [PERSON] відповідає нумерації квартири [ADDRESS]. З огляду на це суд зазначає наступне. Відповідно до розділів №8 «Нумерація квартир (приміщень) та №11 «Порядок внесення поточних змін до інвентаризаційних документів» Інструкції «Про Порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року №582/5773, зі змінами та доповненнями, номери квартир повинні точно відповідати нумерації квартир на місцях; у разі виявлення змін щодо складу, технічного стану, власників будинку тощо, бюро технічної інвентаризації вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення чи доповнення при наявності змін технічний паспорт замінюється на новий з позначкою про це в старому технічному паспорті. Згідно п.5 Розділу 5 Заключних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, а також Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 28.07.2010 року, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, реєстрація об'єктів нерухомості здійснюється комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації в межах адміністративно-територіальних одиниць. Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача для усунення вказаних розбіжностей до відповідних органів він не звертався. Таким чином позивач [PERSON] застосував невідповідний спосіб захисту своїх порушених прав, звертаючись з позовом до суду. За таких обставин, позовні вимоги щодо зобов'язання КП «БТІ м. Торецька скласти новий технічний паспорт на будинок [ADDRESS] або внести відповідні зміни, м. Торецька (Дзержинська), зобов'язати виконавчий орган Торецької міської ради зняти з реєстрації з квартири [ADDRESS] [PERSON] та членів його родини,зобов'язати Торецьку міську раду змінити рішення про видачу акта на землю [PERSON] під квартиру №3, скасувати рішення про реєстрацію державним нотаріусом договору купівлі - продажу [PERSON] за № 491 від 27.01.1993 року, скасувати рішення Торецької міської ради з питання оформлення документів і видачі державного акту на землю [PERSON], визнати факт проживання [PERSON] та членів його родини в квартирі [ADDRESS] та визнати їх власністю, як взаємопов'язані між собою, не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. з [PERSON] та по 50 000 грн. з виконавчого органу Торецької міської ради та з БТІ у м. Торецьку з кожного, завданої протиправними діями відповідачів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, для покладання на особу обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди, необхідна сукупність чотирьох умов: наявність шкоди, протиправність дій особи, що завдала шкоду; причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи, що завдала шкоду і шкодою; вини в спричиненні шкоди. Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість для покладання відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди. Оскільки судом не встановлено протиправності дій відповідачів, тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про усунення [PERSON] порушень при будівництві огородження, зобов'язання пересадити ялину та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п.6.7. Державних будівельних норм України (ДБН Б.2.2-5:2011), «Благоустрій територій», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства, №259 від 28 жовтня 2011 року, дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огородження має бути не більше ніж 2,0м. на межі сусідніх земельних ділянок та не більше 2,5м. на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. Суд звертає увагу на ту обставину, що дотримання нормативної інсоляції підлягає доказування шляхом залучення спеціаліста або проведення експертного дослідження, що входить в обов'язок доказування позивача [PERSON], а тому цей показник не може визначатися з позиції припущення тощо. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні суд неодноразово надав позивачу можливість надати будь-які докази на обґрунтування позовних вимог в цій частині. Однак позивач, незважаючи на це, не надав суду доказів порушення відповідачем нормативів при спорудженні паркану між їх земельними ділянками Крім цього, відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Державними будівельними нормами - ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» - були встановлені такі відстані для зелених насаджень: від стін будинків та споруд до осі дерев - 5 м, для кущів - 1,5 м; від межі сусідньої ділянки до осі дерев - 3 м, для кущів - 1 м. Ці норми стосуються дерев з діаметром крон до 5 м та мають бути збільшені для дерев з кроною більшого діаметра. Гілки дерев та кущів не повинні перетинати межі сусідніх ділянок. У разі проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі ділянок мають право відрізати їх, якщо таке проникнення є перепоною у використанні ділянки за цільовим призначенням (стаття 105 ЗК). Згідно ст. 104 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. В той же час [PERSON], звертаючись до суду з позовом про зобов'язання відповідача [PERSON] пересадити ялину від межі не ближче 3 метрів, також не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх позовних вимог. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідачем вчинені дії всупереч закону та порушують його законні права та інтереси, тому в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод необхідно відмовити. Враховуючи те, що судом не встановлено порушень права користування земельною ділянкою та власністю, так само як і протиправність дій відповідача [PERSON], в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної саме з порушенням права користування власністю також необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed