Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON], який прописаний у належному йому, на праві приватної власності, житловому будинку [ADDRESS], але з вересня 2014 року не проживає в даному житловому будинку та не появлявся. Оскільки відповідач за вищевказаною адресою не проживає, чим об»єктивно порушуються його права, тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації, а також за місцем проживання близьких родичів, відповідно до положення ст.128 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.04.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.04.2009 року.(а.с.11, 12). Згідно актів обстеження на факт проживання [PERSON] №43 від 13.02.2017 року та від 04.06.2018 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], з вересня 2014 року не проживає та за вказаною адресою не появляється, знаходиться за межами України.(а.с.8-9). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] з вересня 2014 року. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] з вересня 2014 року, який належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому [PERSON], слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved