Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить винести рішення про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] та визнати за нею право власності в на 2/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в м. Богуславі по вул. Будівельній №1 Київської області, посилаючись на те, що 27 вересня 2014 року помер її чоловік [PERSON], який проживав у своєму житловому будинку №1 по вул. Будівельній в м. Богуславі Київської області, після смерті якої залишилось вказане спадкове майно. Крім неї, спадкоємцем за законом являється син померлого спадкодавця - відповідач [PERSON]. Перед смертю чоловік тривалий час хворів і тому потребував стороннього догляду, який вона здійснювала сама. Вона вважає, оскільки відповідач не надавав своєму батькові (спадкодавцеві) відповідної допомоги та догляду, свідомо ухилявся від цього, а тому його слід усунути від права на спадкування, в звязку з чим вона і змушена звернутися в з відповідним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищенаведені обставини і просили суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки відповідач ухилявся від надання відповідної допомоги спадкодавцеві, який був тяжко хворим та потребував сторонньої допомоги, а також визнати за нею право власності на 2/3 частки спадкового майна у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в м. Богуславі по вул. Будівельній №1 Київської області. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення, посилаючись на те, що відповідач не знав про те, що батько останнім часом хворів, оскільки вони з ним не спілкувались із-за сварок з його дружиною. Він не був присутнім на похованні свого батька, оскільки про його смерть йому ніхто не повідомив. Батько особисто до нього про надання йому матеріальної допомоги не звертався. Сам відповідач має на утриманні хвору дитину, на лікування якої необхідні відповідні кошти. Він вважає, що не ухилявся від надання своєму батькові необхідної допомоги, а тому просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявленого позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину своєї неявки. Представник третьої особи Богуславської районної державної нотаріальної контори судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивач [PERSON] доглядала свого чоловіка [PERSON] до самої смерті, а відповідача [PERSON] вони в господарстві спадкодавця не бачили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що син останнім часом не спілкувався зі своїм батьком, сам спадкодавець до нього за допомогою не звертався, а тому він не міг здійснювати догляд за своїм батьком. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленого позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2014 року в м. Богуславі Київської області у віці 56 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Будівельній №1 в м. Богуславі Київської області. Із копії заяви від 15 січня 2015 року у спадковій справі вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], який помер 27 вересня 2014 року та постійно проживав в [INFO]. Із копії заяви від 17 березня 2015 року у спадковій справі видно, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 27 вересня 2014 року та постійно проживав в [INFO]. Із ч.1 ст.1261 ЦК України видно, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В даному випадку, відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] і частина спадщини належить йому з часу відкриття спадщини, тобто з 27 вересня 2014 року (день смерті спадкодавця). Із ч.5 ст.1224 ЦК України видно, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Із листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» видно, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути предявлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає зясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Суд вважає, що вимога позивача [PERSON] про усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] в звязку з ухиленням його від надання допомоги спадкодавцеві, не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини фактично знаходився в іншому населеному пункті і не мав змоги надавати таку допомогу, а тому не можна вважати, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцю. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач не повідомляла відповідача про хворобливий стан спадкодавця та не зверталася до нього з проханням про надання відповідної допомоги по догляду за хворим, а здійснювала цей догляд самостійно, тому суд не вбачає підстав для усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування за законом. В даному випадку, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача щодо усунення від спадкування відповідача, то в свою чергу не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 2/3 частини спадкового майна - житлової квартири. На підставі ст.ст.1220, 1224, 1258, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року з відповідними змінами «Про судову практику у справах про спадкування», листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»

Outcome: dismissed