Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Виводівської сільської ради Томаківського району про визначення права на додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], права власності на земельну ділянку (пай) площею 6,690 га відповідно до Державного акта на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 029943, яка розташована на території Виводівської сільської ради. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 вересня 2014 року він звернувся до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON], який помер [INFO] Приватний нотаріус Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], листом за вих. № 230/0116 від 15.09.2014 року, відмовив йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як ним, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Приватний нотаріус запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання. Крім того, позивач зазначає, що у нього відсутній правовстановлюючій документ, а саме відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку належну [PERSON]. На звернення адвоката [PERSON], який представляє інтереси позивача Відділ Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області повідомив: листом від 29.09.2014 року за вих. № 1-07/1463, що у власності гр. [PERSON] на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області знаходиться земельна ділянка (пай) площею 6,690 га, право власності на яку підтверджується Державним актом на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 029943; відмовлено в видачі нового Державного акта на зазначену земельну ділянку у зв'язку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та втрати чинності нормативно-правового акту який регламентував їх діяльність по видачі Державних актів на землю; надано належним чином завірену копію зазначеного Державного акта на земельну ділянку; повідомлено, що нормативно - грошова оцінка зазначеної земельної ділянки становить 156 326,14 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними у нього вище зазначеними листом Держземагенства у Томаківському районі та копією Державного акта на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 029943. Позивач зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину, що відповідно до положень Глави 67 ЦК України позбавляє його в здійсненні свого права на спадкування. Позивач також зазначає, що про смерть [PERSON] йому стало відомо тільки на початку вересня 2014 року від [PERSON], працюючій завідувачем відділу кадрів ТОВ «Славутич», якій невідома особа надала копію зазначених свідоцтва про смерть [PERSON] та заповіт. Він вважає, що свідоцтво про смерть і заповіт було надано саме [PERSON] як представнику ТОВ «Славутич» родичами померлого, так як земельна ділянка зазначена в заповіті знаходиться в оренді ТОВ «Славутич». В пункті 2 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 01.03.2013 року зазначено: «… згідно роз'яснення, які містяться у абз. 3 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Позивач вважає обставину того, що про смерть [PERSON] та про наявність заповіту йому стало відомо тільки на початку вересня 2014 року поважною об'єктивною причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини, незалежною від його волі. Виходячи з того, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, законом визначено право реалізації права на спадкування шляхом надання судом спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та представник позивача подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначено, що наполягають на позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що проти даного позову не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвом про смерть серії І-КИ за [NUMBER], виданого 15.03.2012 р. Володимирівською сільською радою, з якого вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер [INFO]; копією заповіту спадкодавця [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом 04 вересня 2006 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1330, з якого вбачається, що [PERSON] заповідав на випадок своєї смерті [PERSON], який є позивачем у справі, нерухоме майно, а саме: земельну ділянку (пай 63), яка розташована на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області розміром 6,690 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 029943, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 970; письмовою відмовою приватного нотаріуса щодо подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], в зв'язку з пропущенням встановленого строку для прийняття спадщини. Виходячи з того, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, законом визначено право реалізації права на спадкування шляхом надання судом спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Відповідно до вимог глави 10 пункту 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутній правовстановлюючій документ, а саме відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку належну [PERSON]. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] являвся власником зазначеної земельної ділянки, а після його смерті позивач має право на отримання спадщини за заповітом навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал правовстановлюючого Державного акта на зазначену земельну ділянку і місцезнаходження його позивачу не відоме. З повідомлення приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу від 15.10.2014 р. № 575/01-16 вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 38627556 від 14.10.2014 року після смерті [PERSON] спадкова справа відсутня. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельні ділянки за позивачем не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до позивача у справі, як спадкоємця за заповітом, переходить право на отримання у спадщину вказаного спадкового майна. Виходячи з наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved