Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 20.10.2016 року він передав [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 250 000 грн., які відповідачка зобов'язалася повернути в строк до 20.10.2017 року, про що відповідачем була написана розписка. Однак, в порушення договірних зобовязань, [PERSON] суму боргу йому не повернула, пояснюючи це складним матеріальним становищем. При цьому, факт наявності перед ним зобов'язання не заперечує та постійно обіцяє виконати його пізніше. З зазначених підстав просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 250 000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, проти визнання права власності на майно не заперечував. Відповідачка у судове засідання відповідачка не з'явилася, подала заяву вказала, що позовні вимоги визнала, однак оскільки на теперішній час вона не має коштів, просить припинити його зобовязання перед позивачем у звязку з передачею нею у власність останнього в рахунок відступного наступне майно, яке вона прийняла в спадок після смерті чоловіка [PERSON] шляхом проживання однією сім'єю а саме на: земельну ділянку (пай) згідно державного акту серії [NUMBER] від 02.10.2006 р. загальною площею 5,410 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району, Донецької області, кадастровий номер ділянки: [NUMBER]. земельну ділянку (пай) згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 25.12.2013 р. загальною площею 10,8156 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району, Донецької області, кадастровий номер ділянки: [NUMBER] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за позивачем можливо визнати право власності. Згідно розписки [PERSON], взяла в борг у [PERSON], грошові кошти у розмірі 250 000 грн., які зобовязалася повернути в строк до 20.10.2017 року. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка (пай) згідно державного акту серії [NUMBER] від 02.10.2006 р. загальною площею 5,410 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району, Донецької області, кадастровий номер ділянки: [NUMBER] та земельна ділянка (пай) згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 25.12.2013 р. загальною площею 10,8156 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району, Донецької області, кадастровий номер ділянки: [NUMBER] які їй дістались у спадок від померлого чоловіка. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно вимог ст. 600 ЦК України зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Наведені позивачем доказі дають достатньо підстав вважати, що за позивачем можливо визнати право власності на майно відповідача, переданного їй в якості відступного. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 600, 1046, 1050 ЦК України, суд, -

Outcome: approved