Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.05.1986 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Новоселицької сільської ради Виноградівського району за актовим записом №7. Від шлюбу у них народилися діти, які є повнолітніми. Причиною звернення позивача до суду є те, що у них з відповідачем різні характери, погляди на життя. З 2011 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Шлюб існує формально. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримує заявлені вимоги та просить суд такі задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду від неї не надходило, відзив на позов не подала. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст.223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 20.05.1986 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у с.Новоселиця Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.05.1986 року. Від шлюбу сторони народили дітей, які є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. З 2011 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Шлюб сторін існує тільки формально. Позивач остаточно визначився та настоює на розірванні шлюбу. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому позов, заявлений позивачем обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між ним та відповідачкою слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved