Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 17 жовтня 2017 року близько 10 години 50 хвилин у населеному пункті в м. Тернополі по вулиці С. Будного поблизу готелю «Братислава» на неї було вчинено наїзд автомобілем «Сітроен Джампі», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За даним фактом ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 01 лютого 2018 року у справі №607/5488/2017 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 17 жовтня 2017 року до ЄРДР за №12017210000000293 за даним фактом було закрито у зв`язку із примиренням обвинуваченого із позивачем, як потерпілою (копія вказаної ухвали суду долучається до цієї позовної заяви). У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: закритої травми грудної клітки, переломи перших лівого та правого ребер із забиттям легень, травму голови зі струсом головного мозку та раною на чолі зліва і садни в ділянці лівого ока (підтверджено змістом вже вказаної ухвали суду від 01.02.2018 року у справі №607/5488/2017 та долученою копією Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5442, виданої Тернопільською міською клінічною лікарнею швидкої допомоги). Позивач вказала, що за період перебування у стаціонарі вказаного лікувального закладу нею було витрачено на придбання медикаментів та засобів медичного призначення на суму 13 415,90 гривень власних коштів (оригінали відповідних платіжних документів щодо придбання медикаментів та засобів медичного призначення долучаються до матеріалів даної позовної заяви разом із складеною мною таблицею щодо розшифровки назв, кількості та вартості придбаних лікувальних засобів). Також, в обґрунтування заявлених вимог вказано, що на момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Сітроен Джампі», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Відповідно до пункту 4 Полісу №АК/5224153 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.12.2006 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 (двісті тисяч) гривень (підтверджено копією вказаного Полісу, що долучається в додатках до позовної заяви). Період дії вказаного Полісу був визначений з 12.12.2016 року по 11.12.2017 року. На даний час відповідач в добровільному порядку не відшкодував понесені витрати на придбання ліків та засобів медичного призначення внаслідок події вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««Сітроен Джампі», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», розмір страхової виплати є достатнім для компенсації понесених позивачем затрат на лікування, а тому позивач вказала, що вважає за необхідне просити суд присудити до стягнення з відповідача 13415,90 гривень завданих їй матеріальних збитків (витрат на придбання медикаментів та засобів медичного призначення) в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Із вказаних підстав позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» в її, [PERSON] , користь матеріальну шкоду в розмірі 13 415 (Тринадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 90 копійок, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Представник Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що 01.02.2018 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області виніс ухвалу про закриття кримінального провадження №12017210000000293 у справі №607/15488/17. Серед іншого в даній ухвалі зазначено наступне: «Потерпіла та обвинувачений заявили письмове клопотання, підтримане захисником проти задоволення якого не заперечила прокурор, про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілою та закриття кримінального провадження, внесеного 17 жовтня 2017 року до ЄРДР за №12017210000000293, розглянувши яке, суд, крім цього, дослідивши матеріали судового провадження, вважає, що [PERSON] слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілою та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. У процесі судового розгляду встановлено, що [PERSON] , вперше вчинивши відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України необережний злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, позитивно характеризується за місцем проживання, примирився з потерпілою, завдана кримінальним правопорушенням шкода усунута, а процесуальні витрати повністю відшкодовані у добровільному порядку». Представник відповідача вказав, що у зв`язку з тим, що [PERSON] було повністю компенсовано [PERSON] завдану шкоду, а тому у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відсутні підстави для виплати страхового відшкодування по даному випадку. Про прийняте рішення [PERSON] було повідомлено листом №5565-31 від 23.10.2020 року. Із вказаних підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] подала відповідь на відзив на позовну заяву у якій вказала, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №12017210000000 від 17.10.2017року (справа №607/15488/2017) нею не пред`являвся до [PERSON] відповідний цивільний позов і питання відшкодування їй 13415,90 гривень завданої їй матеріальної шкоди в зв`язку з її лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини [PERSON] 17.10.2017 року, судом не розглядалось. Крім цього, у своїй заяві до суду у кримінальному провадженні №12017210000000293 від 17.10.2017 року (у справі №607/15488/2017) вона також не вказувала про відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 13415,90 гривень в зв`язку з її лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що була предметом судового розгляду, оскільки мала намір пред`явити зазначені вимоги виключно до страхової компанії ПАТ «Страхова Компанія «ПЗУ Україна», яка несе обов`язкову цивільну відповідальність у даному випадку згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, вказала, що сам [PERSON] не виплатив їй 13415,90 гривень матеріальної шкоди в зв`язку з її лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з його вини. Крім цього, [PERSON] вказала, що до 01.02.2018 року, до моменту закінчення судового розгляду кримінального провадження №12017210000000293 від 17.10.2017 року, вона не могла зібрати всіх необхідних документів для підтвердження розміру понесених нею матеріальних витрат на лікування по наслідках вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено відповідними письмовими документами, які нею подано в додатках до позовної заяви. У поданих запереченнях представник відповідача вказав, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про закриття кримінального провадження №12017210000000293 у справі №607/15488/17 встановлено, що [PERSON] примирився з потерпілою [PERSON] , завдану кримінальним правопорушенням шкоду усунув, а процесуальні витрати повністю відшкодував у добровільному порядку. Крім цього, відповідач вказав, що у п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України №1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Вищенаведене свідчить, що [PERSON] повністю компенсував [PERSON] завдану шкоду внаслідок ДТП, що стало підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинене діяння. Також, норми ч.6 ст. 82 Цивільно процесуального кодексу України наголошують, що ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки ухвалою Тернопільського міськрайонний суд Тернопільської області про закриття кримінального провадження № 12017210000000293 у справі № 607/15488/17 встановлено, що [PERSON] компенсував [PERSON] шкоду завдану внаслідок ДТП, то даний факт є підставою звільнення від доказування цих обставин. Також, відповідач вказав, що слід відміти про безпідставність тверджень позивача, що [PERSON] не відшкодовував їй завдані збитки внаслідок ДТП так як до 01.02.2018 року, тобто до моменту закінчення судового розгляду кримінального провадження № 12017210000000293 у справі № 607/15488/17, [PERSON] не могла зібрати всіх необхідних документів для підтвердження розміру понесених витрат на лікування з огляду на наступне. Аналіз платіжних документів про придбання медичних препаратів, які були надані позивачем, свідчить про те, що усі ліки придбавалися [PERSON] у 2017 року, тобто до моменту закінчення судового розгляду кримінального провадження № 12017210000000293, а отже їй був відомий розмір матеріальної шкоди, який в подальшому і був їй відшкодований [PERSON] . Таким чином, на думку відповідача, зазначене позивачем твердження є безпідставним, оскільки спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи вищевикладене відповідач вказав, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача адвокат Будз Т.В. позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Майка А.Б. в судовому засіданні вказав, що при вирішення справи покладається на думку суду. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення представників учасників справи вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи із наступного. За результатами розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно полісу №АК/5224153 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] при керуванні автомобілем «Сітроен Джампі», д.н.з. [NUMBER] застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Відповідно до пункту 4 Полісу №АК/5224153 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.12.2006 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 (двісті тисяч) гривень (підтверджено копією вказаного Полісу, що долучається в додатках до позовної заяви). Період дії вказаного Полісу був визначений з 12.12.2016 року по 11.12.2017 року. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2018 року, яка постановлена за результатами розгляду кримінального провадження №12017210000000293 у справі № 607/15488/17 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 17 жовтня 2017 року до ЄРДР за №12017210000000293 за даним фактом закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою. За результатами розгляду вказаного кримінального провадження судом встановлено, що 17 жовтня 2017 року близько 10 год. 50 хв. обвинувачений [PERSON] , як водій, керуючи технічно справним автомобілем «Сітроен Джампі», д.н.з. [NUMBER] , в порушення п.п. 12.1 та 12.4 ПДР України рухався зі швидкістю 100…104 км/год у населеному пункті в м. Тернополі по вул. С. Будного, де під час руху в порушення п.п. 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожня обстановка», «пішохідний перехід», «перевага»), 2.3 (б) ПДР України не був уважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не обравши такі прийоми керування транспортним засобом, безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а створив загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, що загрожувало життю чи здоров`ю громадян, завдавши матеріальних збитків, а саме наближаючись до будинку [ADDRESS] даної вулиці лівою смугою транспортного потоку в напрямку вул. Шептицького від вул. Лучаківського, де у попутному напрямку перед нерегульованим пішохідним переходом, розташованим навпроти вказаного вище будинку та позначеним дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» ПДР та відповідною дорожньою розміткою, зупинився невстановлений автомобіль, на що [PERSON] , порушуючи вимоги п.п. 10.1 та 13.1 ПДР України не дотримався до вказаного автомобіля безпечної дистанції та не переконавшись, що це буде безпечним, перестроївся в праву сусідню смугу, унаслідок чого та всупереч п.18.4 ПДР України несвоєчасно зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля та своєчасно не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив рух у зазначеному напрямку. Унаслідок порушення вищевказаних пунктів ПДР України обвинувачений [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка в темпі спокійної ходьби переходила проїзну частину дороги по вищевказаному пішохідному переході, в напрямку зліва направо відносно руху автомобіля «Сітроен Джампі», маючи перевагу відносно останнього. У результаті вищезазначеної ДТП потерпіла [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: закритої травму грудної клітки у вигляді переломів перших лівого та правого ребер із забиттям легень, травму голови зі струсом головного мозку та раною на чолі зліва і саднами в ділянці лівого ока. Порушення обвинуваченим [PERSON] , як водієм, вищезазначених вимог ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Також, судом зазначено, що згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. У процесі судового розгляду встановлено, що [PERSON] , вперше вчинивши відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України необережний злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, позитивно характеризується за місцем проживання, примирився з потерпілою, завдана кримінальним правопорушенням шкода усунута, а процесуальні витрати повністю відшкодовані у добровільному порядку. Отже, за результатами розгляду кримінальної справи щодо [PERSON] , судом встановлено, що останнім відшкодована завдана ним шкода, що є однією із підстав його звільнення від кримінальної відповідальності. Крім цього, в обґрунтування заявлених вимог позивачем подано виписку із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №5442 із якої вбачається, що остання поступила до лікарні із діагнозом: поєднана травма, закрита травма грудної клітки, забої грудної клітки, закритий перелом І ребра зліва, І ребра справа, забій обох легень, післятравматичний двобічний пульмоніт, зчмт, струс головного мозку, забійна рана м`яких тканин голови, садна обличчя, забій правого плечевого суглоба, закрита травма живота, забій передньої черевної стінки. Також, в обґрунтування заявлених вимог позивачем надано перелік використаних медикаментів та дані про їх вартості придбання на загальну суму 13415,90 гривень та долучено копії чеків про придбання медикаментів. Згідно зі ст. 1187 ч. 2 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи зі змісту ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів, відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов`язана з лікуванням потерпілого та зі смертю потерпілого. Згідно з п. 24.1, 24.3 ст.24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно положень\~ч.6\~ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Виходячи із встановлених обставин справи та положень чинного законодавства України суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою слід відмовити, оскільки за результатами розгляду кримінальної справи №607/15488/17 щодо [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України, який обвинувачувався у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої [PERSON] спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, встановлено що [PERSON] відшкодована завдана ним шкода, що є однією із підстав його звільнення від кримінальної відповідальності. Суд вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2018 року, яка постановлена за результатами розгляду кримінального провадження №12017210000000293 у справі № 607/15488/17 є обов`язковою для суду при вирішення даної цивільної справи, а тому суд вважає доведеною ту обставину, що завдана [PERSON] шкода в результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодована їй [PERSON] . Крім цього, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд зауважує, що позивачем не подано доказів того факту, що придбання вказаних позивачем медикаментів було необхідне для лікування тілесних ушкоджень, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої з вини [PERSON] , зокрема не подано рецептів лікаря, чи інших лікарських документів із яких би вбачалось, що придбані позивачем медикаменти необхідні для лікування травм, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.10.2017 року за участю [PERSON] та позивача [PERSON] . Із наведених підстав суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed