Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 26 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO].. Сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, хоча живуть разом, та шлюб між ними не розірвано. В позові зазначено, що відповідач має можливість надавати утримання своїм дітям, оскільки отримує заробітну плату, інших дітей не має та на його утриманні ніхто не перебуває. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви й до повноліття дітей, крім того позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини доходів відповідача. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно зі ст.174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 16 (а.с. 6), також встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 19 (а.с.5) Згідно копії свідоцтва про шлюб 26.08.2006 року був укладений шлюб між [PERSON] [INFO], уродженцем м. Каратау, Республіка Казахстан та [PERSON] [INFO], уродженкою смт. Бірюкове, Свердловського району, Луганської області якій після одруження присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 84 п. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 вказаної статті передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи відсутність доказів непрацездатності відповідача, а також факт визнання ним позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягненням нею повноліття, крім того стягнути на користь позивача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини доходів відповідача. Крім цього, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 2, 3 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли та якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. в дохід держави.

Outcome: approved