Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за [PERSON], який помер 31.03.2002 року, право власності на житловий будинок під № 1266 по вул. Героїв УПА, с. Гринів, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 91,7 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., допоміжною 10,3 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: А-1 житловий будинок, а-1 веранда, Цокп А-1 цокольний поверх, Цокп а-1 цокольний поверх, б - балкон, Сх східці, Б- сарай, В сарай, №1 ворота з хвірткою, №2 огорожа, №3 хвіртка, К колодязь. Свої вимоги мотивує тим, що за час свого життя з підстав, що не заборонені законом, його батько [PERSON] набув право власності на будинковолодіння № 1266 по вул. Героїв УПА, в с. Гринів, Пустомитівського району Львівської області. 31.03.2002 року [PERSON] помер. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право власності на вказаний вище житловий будинок під № 1266 по вул. Героїв УПА, в с. Гринів, Пустомитівського району Львівської області. За життя [PERSON] своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядився, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування, являється він, [PERSON], син спадкодавця. Інші живі спадкоємці першої черги спадкування після смерті [PERSON] відсутні, оскільки дружина спадкодавця та його мати [PERSON], померла 11.03.2000 року. На час відкриття спадщини він постійно проживав та здійснював догляд за спадкодавцем, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останнього. Однак на теперішній час у нього немає можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки за життя батько не зареєстрував на своє імя право приватної власності на спадкове майно, на яке набув право власності, оскільки за ним рахується домогосподарство № 1266 по вул. Героїв УПА, в с. Гринів, Пустомитівського району Львівської області, в якому він до дня смерті проживав та був зареєстрований, однак свідоцтво про право власності на вказаний будинок не видавалося. Виникнення права власності на житловий будинок на час завершення будівництва, не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердження належності особі права власності на майно є відповідні записи в погосподарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на житловий будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, у звязку з чим він позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. А тому змушений звернутися до суду. Ухвалою від 13.11.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що просить справу розглядати у відсутності відповідача та не заперечує проти задоволення позову. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.03.2002 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І СГ № 299737, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області 18.10.2012 року. Так, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-7/99 від 09.02.1999 року, суд дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшло: - право власності на житловий будинок під № 1266 по вул. Героїв УПА, с. Гринів, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 91,7 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., допоміжною 10,3 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: А-1 житловий будинок, а-1 веранда, Цокп А-1 цокольний поверх, Цокп а-1 цокольний поверх, б - балкон, Сх східці, Б- сарай, В сарай, №1 ворота з хвірткою, №2 огорожа, №3 хвіртка, К колодязь. Після відкриття спадщини, [PERSON] не звертався в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, при цьому, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки забезпечував його збереження, доглядав господарство, що підтверджується довідкою № 504 від 11.05.2016 року, виданою виконкомом Звенигородської сільської ради Пустомтівського району Львівської області. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. З [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та позивачем (батько - син) стверджується відповідним свідоцтвом про народження, а саме, Свідоцтвом про народження [PERSON], серії ІІ АВ № 355089 від 17.07.1971 року. Дружина спадкодавця та мати позивача - [PERSON], померла 11.03.2000 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 166716 від 15.03.2000 року, виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Як вбачається з довідки ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2/14522 від 31.10.2016 року, станом на 29.12.2012 року житловий будинок №1266 на вул. Героїв УПА в с.Гринів, Пустомитівського району Львівської області на праві особистої власності не зареєстровано і свідоцтво про право власності не видавалось. Оскільки на момент відкриття спадщини у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна, у спадкоємця існують перешкоди в оформленні спадкових прав. Враховуючи викладене, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], який з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на домоволодіння за адресою вул. Героїв УПА, 1266, в с. Гринів, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 91,7 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., допоміжною 10,3 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: А-1 житловий будинок, а-1 веранда, Цокп А-1 цокольний поверх, Цокп а-1 цокольний поверх, б - балкон, Сх східці, Б- сарай, В сарай, №1 ворота з хвірткою, №2 огорожа, №3 хвіртка, К колодязь. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги, позивач є єдиним спадкоємцем, який претендує на спадкове майно та фактично прийняв спадщину, однак не може оформити право власності на неї оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved