Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначив, що працював у Державному підприємстві «Укрспирт» на посаді керівника Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт», а 05 грудня 2016 року за наказом відповідача №378-к від 05 грудня 2016року був безпідставно звільнений з посади за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, тобто за одноразове грубе порушення трудових обовязків керівником підприємства, установи, організації. Підставою для звільнення, що зазначена в оскаржуваному наказі є Акт комісії про результати службового розслідування від 14.09.2016року. Вказує, що акт комісії із службового розслідування він не отримував, зі змістом цього акту його ніхто не знайомив, а відтак йому невідомо, які саме порушення законодавства ним було допущено та в чому полягає одноразове грубе порушення трудових обовязків. Будь-яких пояснень стосовно обставин, що викладені в акті комісії, він не міг надати, оскільки копія цього акту на Підгайчиківське МПД ДП «Укрспирт» не надходила. Вважає, що відповідачем було грубо порушено існуючий порядок звільнення працівників за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. 27 квітня 2017 року представник позивача [PERSON] подала суду зміни до позовної заяви, у яких навела розрахунок та зазначила розмір середнього заробітку, який необхідно виплатити [PERSON] за час вимушеного прогулу, зокрема 33 872,85грн. У судовому засіданні 27 квітня 2017 року позивач, його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та додатково повідомили суду, що серед осіб, які можуть бути звільнені на підставі пункту 1 ст. 41 КЗпП України у першу чергу є керівники підприємств, установ, організацій. При цьому, якщо керівник підприємства, установи, організації це завжди керівник юридичної особи, то керівник філіалу, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу очолює підрозділ, що не має статусу юридичної особи. Однак, такий підрозділ дійсно повинен бути майново відокремлений (аж до відкриття окремого рахунку у банку), а його керівник мати доручення на вчинення угод від імені юридичної особи. Підгайчиківське МПД ДП «Укрспирт» не має статусу юридичної особи. Має відкритий рахунок у банку, але лише для виплати працівникам заробітної плати. Кошти на виплату заробітної плати надходять від ДП «Укрспирт». Керівнику Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» видано довіреність на вчинення угод від імені ДП «Укрспирт». Разом з тим, усі кошти від здійснення господарської діяльності, від реалізації продукції поступають до ДП «Укрспирт». Факти, зазначені в акті службового розслідування, не підлягають під кваліфікацію одноразового грубого порушення. При цьому, взагалі відсутній склад дисциплінарного проступку. Звільнення за пунктом 1 ст. 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням, а тому має проводитись із додержанням правил, встановлених чинним законодавством. Разом з тим, відповідачем порушено вимоги ч. 2 ст. 148 КЗпП України, за якими дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у заперечення позовних вимог пояснив суду, що 10.08.2016 ДП «Укрспирт» із листа Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за №2.1-0448/16, стало відомо про те, що 31.03.2016 року в ході перевірки дотримання ліцензійних умов Підгайчиківського місця провадження діяльності та зберігання спирту працівниками ГУНП в Івано-Франківській області з будинку солодового цеху Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» було вилучено 1200кг. сірчаної кислоти, яка згідно журналу обліку прекурсорів за 31.03.2016 являється не облікованою продукцією. Цього дня працівниками поліції було вилучено 4 каністри, ємкістю по 10 літрів, з невідомою речовиною. 05.12.2016 року в присутності комісії [PERSON] було запропоновано надати письмові пояснення щодо порушення ним вимог Посадової інструкції та постанови Кабінету Міністрів України №598 «Про затвердження Порядку провадження діяльності, повязаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом» від 03.06.2009 року. Однак, з невідомих причин позивач відмовився надати будь-які пояснення. Розділом 6 Положення про Підгайчиківське МПД передбачено, що керівник МПД безпосередньо відповідає за якісне і своєчасне виконання функцій МПД, в тому числі: за стан придбання, зберігання, перевезення, реалізації (відпуск), знищення, використання прекурсорів. Щодо визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то у судовому засіданні 27 квітня 2017 року представником відповідача була надана довідка про заробітну плату [PERSON] від 26 квітня 2017 року, у якій проставлено його посадовий оклад із врахуванням 15% постійної надбавки, зокрема 7 185,00 грн. В даний час представник відповідача вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] необхідно обчислювати лише із встановленого йому посадового окладу. Представник відповідача вважає також, що під час подання позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір за позовну вимогу про визнання протиправним та скасування наказу ДП «Укрспирт» №378-к від 05.12.2016 року про звільнення [PERSON] з роботи. За наведених обставин просив суд відмовити [PERSON] у задоволені позовної заяви у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача [PERSON]Ф, його представника [PERSON], представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено на підставі досліджених доказів, пояснень представника позивача [PERSON], які не оспорюються відповідачем, що позивач працював на посаді керівника Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» з 19 серпня 2015 року, а 05 грудня 2016 року згідно наказу ДП «Укрспирт» №378-к його звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою для звільнення з роботи [PERSON] в наказі №378-к зазначено Акт про результати проведеного службового розслідування від 14 вересня 2016 року. В результаті службового розслідування встановлено: 31.03.2016 року працівниками ГУНП в Івано-Франківській області здійснювалась перевірка дотримання ліцензійних умов Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт», що розташоване за адресою: с. Підгайчики, вулиця Заводська, 1, Коломийського району, Івано-Франківської області. 31.03.2016 року в ході перевірки працівниками ГУНП в Івано-Франківській області з будинку солодового цеху Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» було вилучено 1200кг. сірчаної кислоти, яка згідно журналу обліку прекурсорів за 31.03.2016 року являється не облікованою продукцією. Цього дня працівниками поліції було вилучено 4 каністри, ємкістю по 10 літрів, з невідомою речовиною. Згідно пояснення завідуючої матеріальним складом Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON] від 01.09.2016 року №452а в дійсності такої події не було. Позаоблікового зберігання прекурсорів взагалі встановлено не було. Фактична наявність сірчаної кислоти на підприємстві збігається (дорівнює) кількості, відображеній в документах. Працівники Коломийського відділу поліції справді вилучили для відібрання проб посудини з невідомою речовиною, що знаходились в приміщенні солодовні, яка давно не експлуатується. Вміст цих ємкостей їй не відомий, так як їх зберігання до її компетенції не входить. Як зазначається в акті службового розслідування, відповідальною особою за будинок солодового цеху, де було вилучено не обліковану продукцію, являється заступник директора з технічних питань [PERSON] В Акті про результати проведеного службового розслідування від 14 вересня 2016 року, з посиланням на пункти 1.2, 2.11, 4.1, 5.1 Посадової інструкції заступника керівника з технічних питань Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт», зазначається, що відповідно до характеру та умов виконуваної ним роботи, своїх посадових обовязків [PERSON] повинен був в обовязковому порядку забезпечити своєчасне та ефективне використання державного майна, його збереження та відповідне реагування на добросовісне виконання підлеглим своїх трудових обовязків. Однак, недбало виконуючи свої посадові обовязки під час провадження господарської діяльності Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON] допустив не обліковане зберігання сірчаної кислоти в кількості 1200 кг, яка зберігалася в непередбачених ліцензійними умовами приміщеннях. На офіційний лист ДП «Укрспирт» про надання письмового пояснення [PERSON] відповіді не надав. Комісія із службового розслідування прийшла до висновку, що такі дії заступника керівника стали можливими не тільки внаслідок безвідповідального ставлення до виконання своїх посадових обовязків заступника керівника з технічних питань [PERSON], а й внаслідок відсутності належного контролю з боку керівника Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON] Покликаючись на розділ 6 Положення про Підгайчиківське МПД, пункти 2.1, 3.1, 5.1, 5.2, 5.3 Посадової інструкції керівника, постанову Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009 року «Про затвердження порядку провадження діяльності, повязаної з обігом наркотичних засобів і прекурсорів, та контролю за їх обігом», комісія дійшла висновку, що враховуючи характер та умови виконуваної роботи, [PERSON] повинен був в обовязковому порядку забезпечити добросовісне виконання підлеглим своїх трудових обовязків. Враховуючи факти виявлених порушень комісія рекомендувала: - заступнику керівника з технічних питань Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON] оголосити догану; - керівника Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON], після виходу з лікарняного, звільнити за одноразове грубе порушення трудових обовязків (п. 1 ст. 41 КЗпП України). Необхідно зазначити, що пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачено звільнення керівників певних категорій за одноразове грубе порушення трудових обовязків. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів» від 06.11.1992 року за № 9 вирішуючи питання, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд враховує характер проступку, обставини за яких його вчинено, шкоду, яку ним завдано (або могло бути завдано). Ознакою грубості вважаються і характер дій або бездіяльності працівника, і суттєвість наслідків порушення (наприклад, значні негативні наслідки) й особливості причин, що зумовили порушення та його наслідок, і форма вини. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відсутні значні негативні наслідки, завдані цим порушенням (не зазначено яка шкода могла настати), відсутня вина керівника [PERSON], а відтак - відсутній склад дисциплінарного проступку. При цьому, представник відповідача не зміг назвати суду, які ж негативні наслідки настали чи могли настати та в чому конкретно полягає вина керівника [PERSON] Суд бере до уваги судову практику України, де як приклад одноразового грубого порушення працівником трудових обовязків Верховний Суд України називає, зокрема, суттєве порушення фінансової дисципліни, відмову допустити посадових осіб контролюючих органів до перевірки організації тощо. Крім того, Верховний Суд України вважає неможливим звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, якщо порушення носить тривалий, а не разовий характер, зокрема не дає підстав для звільнення за цим пунктом ослаблення контролю за роботою підпорядкованих працівників (п. 69 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ. Розділ ХІV. Трудове право). Разом з тим, суд враховує той факт, що звільнення з роботи працівника є крайньою мірою та вважає, що звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України може мати місце, коли керівник допустив таке грубе порушення, яке не дає йому права надалі обіймати керівну посаду. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ступінь тяжкості вчиненого проступку, відсутність заподіяної шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, явно не співмірні зі звільненням керівника Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON] за одноразове грубе порушення трудових обовязків (п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України). Водночас, суд враховує той факт, що порушення, за яке звільнено позивача з роботи, допущено його заступником з технічних питань [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити суду, чому до заступника керівника з технічних питань [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення - догана, а до [PERSON] застосована крайня міра - звільнено з роботи. Крім того, слідчим заступником начальника СВ Коломийського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області 16 лютого 2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016090180001129 від 30.07.2016 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відсутністю складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 236, 191 ч. 2, 206 ч. 2 Кримінального кодексу України. За викладених обставин суд вважає, що факти, зазначені в Акті про результати проведеного службового розслідування від 14 вересня 2016 року, не підлягають під кваліфікацію одноразового грубого порушення. Відсутній склад дисциплінарного проступку. Крім вищезазначеного, відповідачем також порушено процедуру притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Так, звільнення за пунктом 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням, а тому звільнення в даному випадку має проводитись із додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень згідно з чинним законодавством. Зокрема, відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Разом з тим, відповідачем порушено вимоги ч. 2 ст. 148 КЗпП України, за якими дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Суд критично відноситься до твердження представника відповідача про те, що про перевірку працівників поліції 31 березня 2016 року їм стало відомо лише 10 серпня 2016 року, а відтак ними не порушено вимог ч.2 ст. 148 КЗпП України. Однак, таке твердження представника відповідача спростовується саме положенням ч. 2 ст. 148 КЗпП України, яке не підлягає розширеному тлумаченню. Як вбачається із Акту службового розслідування від 14 вересня 2016 року, працівниками ГУНП в Івано-Франківській області 31 березня 2016 року в будинку солодового цеху Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» було виявлено позаоблікове зберігання прекурсорів, а звільнення позивача відбулося 05 грудня 2016 року, тобто більш як через 8 місяців. Таким чином, із фактів встановлених у судовому засіданні, вбачається, що відповідач звільнив [PERSON] з роботи незаконно, з грубим порушенням норм трудового законодавства, а тому, відповідно до положень статті 235 КЗпП України відповідач зобовязаний поновити його на попередній роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При визначенні розміру заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], суд керується пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, згідно якого середньомісячна заробітна плата за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передували звільненню з роботи. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо протягом і цих місяців працівник не працював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. В той же час, відповідно до пункту 4 зазначеного Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, коли працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до довідки Підгайчиківського МПД ДП «Укрспирт» від 25 квітня 2017 року за № 194 в період з 11 липня 2016 року по 02 грудня 2016 року [PERSON] перебував на лікарняному, тобто не мав заробітної плати у 4-х місяцях, що передували звільненню з роботи. Одноденний робочий заробіток суд обчислює із посадового окладу у розмірі 6 248,00 грн. та постійної надбавки у розмірі 15% - 937,20 грн., що разом становить 7 185,20 грн. х 2 місяці = 14 370,40 грн.: 42 роб. дн. (листопад - 22, жовтень 20) = 342,15 грн. За період з 06 грудня 2016 року по 28 квітня 2017 року включно нараховується 100 робочих дні, які мають бути оплачені із розрахунку 342,15 грн. за робочий день, а всього до виплати 34 215,00 грн. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду належних доказів того, що звільнення [PERSON] відбулося з дотриманням норм трудового законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем заявлено три позовні вимоги, дві з яких немайнового характеру. Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру на момент пред»явлення позову становила 640,00 грн. Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовну вимогу про відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи із задоволеної до стягнення суми в розмірі 34\~215,00 грн., який відповідно до Закону України «Про судовий збір» становить 640,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1\~920,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved