Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в звязку з ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на те, що пропрацював на підприємстві - Відповідача в шахті «Батьківщина» період з 29.06.1982 року по 31.01.1993 рік по професії підземним черговим електрослюсарем по ремонту устаткування, підземним механіком, з 06.09.1999 року підземним черговим електрослюсарем з ремонту устаткування 4 розряду, підземним механіком на дільниці № 5. 07 липня 2001 року звільнений був з підприємства за власним бажанням. 12.01.2010 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 36) йому було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) першого другого ступеню; радикулопатія попереково крижова з помірно вираженими статико динамічними порушеннями та больовим синдромом.Висновком медико соціально експертною комісією (серія 10 ААА № 002203) йому первинно 05 березня 2010 року встановлено 40% втрати професійної працездатності на безстроковий термін. Лікарями визнано та встановлено 3 групу інвалідності. Вказує, що саме з вини підприємства Відповідача, він втратив здоровя, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, зазначає, що непокоїть постійна задишка, навіть при незначному фізичному навантаженні, частий сухий, приступоподібний кашель, виникає головний біль, також турбує обмеження рухів в поперековому крижовому відділі хребта, посилення больових відчуттів при тривалій вимушеній позі, помірному фізичному навантаженні, біль в шийному грудному відділі хребта, в плечових суглобах, відчуття оніміння кінцівок. В звязку з болями в попереку не має змоги ходити, сидіти відчуває гострі болі в тазовому відділі. Має проблеми з ходою, не має змоги фізично підійматися по сходам, ходити на невелику відстань. Зазначає, що часто хворіє бронхітом, непокоїть сухий кашель, полегшується, коли приймає антибіотики. Задишка супроводжується навіть при ходьбі, що в свою чергу дуже виснажує його фізично та морально. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з Відповідача - [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь 243 000,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яки діє на підставі довіреності від 05.11.2014 р., підтримала заявлені позовні вимоги до Відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», при цьому посилалася на обставини, вказані в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Зазначив, що у звязку з отриманими професійними захворюваннями, втратою працездатності на безстроковий термін, встановленням інвалідності, її довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] в розмірі 243\~000,00 гривень. Представник відповідача - [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] позов не визнала. Зазначала, що Позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві Відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що Позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Також звільнився з підприємства ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у 2001 році, при цьому стан його здоровя не погіршувався під час роботі на комбінаті. Крім того, до суду, через канцелярію, представником відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», надано заперечення проти позову, в яких представник вважає позов незаконним та необґрунтованим, просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що Позивач не надав доказів у чому полягає протиправність поведінки Відповідача, яка призвела до втрати ним професійної працездатності. Також Позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» з фактом втрати працездатності Позивачем. Крім того, вважає, що органи санітарно-епідеміологічної служби та Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання не мають повноваження встановлювати наявність або відсутність порушення зазначених норм, а висновок комісії, зазначений у п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 3 від 28.01.10р., зроблений з перевищенням повноважень, передбачених чинним законодавством України. Крім того, вважає, що Позивачем взагалі не враховано те, що відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 27.12.2001р. № 528, наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається та вони характеризуються такими рівнями шкідливості виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого. Відповідач забезпечував Позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих виробничих факторів відповідно до норм діючого законодавства. Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Вважає, що в отримані Позивачем професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах Позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Відповідач ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вважає, що положення ст. 237-1 КЗпП України, не поширюються на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форми власності та господарювання, і, які підлягають загальнообов'язковому державному страхуванню, пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які призвели до втрати працездатності. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці на імя [PERSON] працював на підприємстві ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (правонаступником являється ПАТ«Криворізький залізорудний комбінат» в шахті «Батьківщина» період з 29.06.1982 року по 31.01.1993 рік по професії підземним черговим електрослюсарем по ремонту устаткування, підземним механіком, з 06.09.1999 року підземним черговим електрослюсарем з ремонту устаткування 4 розряду, підземним механіком на дільниці № 5. 07 липня 2001 року звільнений був з підприємства за власним бажанням. В період з 1998 по 1999 р.р. працював в ВАТ «Суха Балка», з 13.11.2001 по 25.11.2009 р.р. працював в ш. ім.. Артема ДП «Криворіжсталь» (в наступному ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», звільнений в звязку з виходом на пенсію (а.с.7-12). Санітарно гігієнічна характеристика про умови праці [PERSON] № 2/2 1843 від 30.07.2008 року складена Криворізьким міським головним управлінням, на робочому місці працівника встановлено перевищення в період роботи в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» гранично допустимих показників місць маса вантажу, що переміщується 36 - 54 кг при нормі до 30кг, нахили корпусу 194 315 разів за зміну при нормі 51 - 100 разів, концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - до 4.8 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м. (а.с.13-16) Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 3, складений від 28.01.2010 року, комісією з представників керівництва ш. «Батьківщина» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», Українського НДІ, страхового експерту Фонду соціального страхування, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких [PERSON] отримав професійні захворювання, саме робота на підприємстві Відповідача в умовах перевищення гранично допустимих показників в декілька раз, маса вантажу, що переміщується 36 - 54 кг при нормі до 30кг, нахили корпусу 194 315 разів за зміну при нормі 51 - 100 разів, концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - до 4.8 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м. В пункті 17 Акту…встановлено причину отримання профзахворювань Позивачем, перевищення показників пилу та фізичного перевантаження. В пункті 19 вказано конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» - керівництво ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (а.с.17-18). Висновком медико соціально експертною комісією (серія 10 ААА № 002203) [PERSON] первинно 05 березня 2010 року встановлено 40% втрати професійної працездатності на безстроковий термін, 20% по хронічному бронхіту та 20% по радикулопатії, встановлено 3 групу інвалідності. Лікарями встановлено противопоказання: пил, переохолодження, важка праця, вимушена поза. Відповідно медичних довідок, [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово з 2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні в 5 й міській лікарні та в Інституту промислової медицини. 12.01.2010 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 36) йому було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) першого другого ступеню; радикулопатія попереково крижова з помірно вираженими статико динамічними порушеннями та больовим синдромом.Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд лікарів, прийом медикаментів,щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії профілакторії, санаторне - курортне лікування.(а.с.20-27) Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з двома професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача, що Позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу та фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійних захворюванням Позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників пилу та фізичного навантаження нормативам та показники напруженості трудового процесу перевищували нормативно встановлені, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання № 3 не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд зазначає, що припинення дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити Позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України\~суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 № 3 від 28 січня 2010 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, він отримав два професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 40%, інвалідність не встановлена. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, у Позивача виникли незворотні зміни в організмі, тому для нього це є нервові щоденні потрясіння, порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» Позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання № 3 ) та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 40 відсотків, інвалідність не встановлена, а звідси і моральні переживання. Також судом, взято до уваги, вина двох підприємств в заподіянні шкоди здоровю Позивачу, а саме в період роботи з 1998 по 1999 р.р. в ВАТ «Суха Балка» та в період з 2001 по 2009 р.р. в ВАТ «АрселовМіттал Кривий Ріг». Також суд враховує рішення Дзержинського районного суду від 20.05.2015 року за №210/6186 яким було стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 20\~000 тис. гривень. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування Позивачу [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди Позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 15 мінімальних заробітних плат, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з Відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial