Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив змінити розмір аліментів, які згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2013 року стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття; стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; відкликати виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, виданий на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що на даний час має постійне місце роботи та постійний заробіток, а тому аліменти повинні стягуватися у частці від його заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2013 року, яке набуло законної сили 13.03.2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце роботи та регулярний дохід (працює охоронником у ТОВ «Мустанг Груп», що підтверджується довідкою ТОВ «Мустанг Груп» від 15.05.2014 року № 77, Довідкою про доходи ТОВ «Мустанг Груп» та копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 01.09.2000 року), а тому підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Відповідно до Правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року № 6-143цс13), з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved