Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], аліментів на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 19 червня 2015 року і до закінчення дитиною навчання 26 червня 2016 року. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач та відповідач від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка навчається у Державному навчальному закладі «Кременчуцький професійний ліцей нафтопереробної промисловості» з 01.09.2013 року по 26.06.2016 року. Оскільки донька, яка продовжує навчання, проживає з матірю, перебуває на її повному утриманні та потребує матеріальної допомоги, остання була змушена звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. На підставі пояснень позивача [PERSON], відповідача [PERSON], досліджених та оцінених письмових доказів, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 182664, виданим 30 серпня 2013 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Як вбачається з довідки №112 від 27.05.2015 року, виданої Державним навчальним закладом «Кременчуцький професійний ліцей нафтопереробної промисловості», [PERSON], [INFO], є ученицею денної форми навчання з державною основою згідно Наказу про зарахування №4 «З-УЗД» від 27.08.2013 року, термін навчання з 01.09.2013 по 26.06.2016 року. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами по справі, що донька, [PERSON], проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син. Таким чином, між сторонами в справі виникли правовідносини щодо реалізації батьківських обовязків з утримання своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, відповідач, [PERSON], за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку статті 188 Сімейного кодексу України від обовязку утримувати доньки не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно статей 78, 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги своїй повнолітній донці, яка навчається і потребує у звязку з цим допомоги, є порушенням батьківського обовязку, передбаченого статтею 199 Сімейного Кодексу України. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За викладених обставин, приймаючи до уваги той факт, що донька, [PERSON], проживає разом із матірю та перебуває на її повному утриманні, відповідач фізично здорова людина, працездатний, інших дітей, непрацездатних батьків, інших осіб на утриманні не має, суд вважає, що останній спроможний надавати аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця на утримання доньки на час навчання, а позовні вимоги щодо стягнення аліментів законні та обгрунтовані, у звязку із чим підлягають задоволенню. Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON]Л, судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Outcome: approved