Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 11 листопада 2001 року за актовим записом №2 Малоярославецькою ІІ сільською радою Тарутинського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] , однак спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв`язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що з позовом згодна, визнає його в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідачка на стадії підготовчого провадження звернулась до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 11 листопада 2001 року Малоярославецькою ІІ сільською радою Тарутинського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 листопада 2001 року Малоярославецькою ІІ сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10 липня 2003 року Малоярославецькою ІІ сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.10); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 09 березня 2010 року виконавчим комітетом Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.11). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не надала заяви про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №ПН644 від 23 серпня 2019 року вбачається, що позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 768 гривень40 копійок ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідачка позов визнала до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved