Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до державного підприємства спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприєсмтво «Демидівський держспецлісгосп» (далі ДПСЛАП «Демидівський держспецлісгосп») про стягнення недорахованої суми одноразової винагороди. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що 29.10.2014 року його було призначено на посаду директора ДПСЛАП «Демидівський держспецлісгосп» на період до 23.01.2015 року згідно штатного розпису за контрактом. 23.01.2015 року трудовий договір зі [PERSON] було припинено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію згідно статті 38 Кодексу Законів про працю. При виході на пенсію позивачу не було нараховано та невиплачено одноразову винагороду у розмірі двох посадових місячних окладів, що становить 8 672 гривні, яка була передбачена умовами контракту. Позивач [PERSON] вважає, що дані кошти необхідно стягнути з відповідача ДПСЛАП «Демидівський держспецлісгосп». Представник відповідача ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» в судове засідання в 11.00 годин 24.07.2015 року не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи підприємство було повідомлено належним чином, що підтверджується надісланою судовою повісткою про виклик за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.30-34,41,42 ). У відповідності до ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місцезнаходження підприємства, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Про причини неявки, відповідач суду не повідомив, заперечень проти позову суду не надав. Відповідно до ч.1 до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач на судовий розгляд справи не з'явився і про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.30-34,41,42), а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] суду пояснив, що з 2004 року по січень 2015 року працював на посаді директора ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» в селі Вовковиї Демидівського району Рівненської області за контрактом. Відповідно до контракту, укладеного ним з Державним агентством лісових ресурсів України, колективного договору, укладеного між адміністрацією державного підприємства та профспілковою організацією працівників, йому необхідно було виплатити винагороду, у зв'язку з виходом на пенсію, в сумі 8 762 гривні. Бухгалтерією підприємства дана сума коштів не була йому нарахована та, відповідно, не виплачена. Будь - яких грошових виплат, при звільненні з підприємства та виході на пенсію, зі слів [PERSON], він не отримував. Його посадовий оклад, як директора підприємства, був встановлений контрактом. Безперервний стаж позивача [PERSON] на даному підприємстві становить десять років два місяці двадцять п'ять днів. Також, [PERSON] вказав про те, що ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» в селі Вовковиї Демидівського району на даний момент в стадії реорганізації, але його діяльність не припинена, що підтверджується наданими ним письмовими витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. [PERSON] просить суд стягнути з ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» належні йому кошти. Дослідивши у судовому засіданні пояснення позивача та письмові докази по справі суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню зі слідуючих мотивів. У відповідності з нормами ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом досліджено надані позивачем письмові докази по справі. Так, у відповідності до письмових витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 10.07.2015 року, місцезнаходженням юридичної особи, а саме державного підприємства спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Демидівський держспецлісгосп» є село Вовковиї Демидівського району Рівненеської області. З 03.07.2014 року, вищевказане підприємство знаходиться в процесі припинення, але будь-які дані про державну реєстрацію припинення ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп», як юридичної особи, відсутні в письмових витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 10.07.2015 року (а.с.30-34). Вважаючи на дослідженні письмові витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 10.07.2015 року, суд робить висновок про те, що ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп», як юридична особа, має цивільну правоздатність. Висновок суду ґрунтується на нормах ч.4 ст.91 Цивільного кодексу України про те, що цивільна правоздатність юридичної особи (здатність набувати права та обов'язки) припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно до копії наказу №32-к від 23.01.2014 року голови Державного агентства лісових ресурсів України Сівець В.М. та копії контракту від 23.01.2014 року встановлено, що [PERSON] наймається на посаду директора ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства з 24.01.2014 року по 23.01.2015 рік з посадовим штатним окладом в розмірі 4 336( чотири тисячі триста тридцять шість) гривень (а.с.8,9-13). Дії голови Державного агентства лісових ресурсів України Сівець В.М. та позивача [PERSON] щодо укладення контракту, обумовлені ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України(далі КзпПУ), яка встановлює контракт як особливу форму трудового договору, в якому строк його дії, умови матеріального забезпечення працівника, умови розірвання договору, можуть встановлюватися угодою сторін. Судом досліджено копію наказу №32-к від 31.01.2015 року заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України. Встановлено, що трудовий договір зі [PERSON] припинено, а його звільнено з посади директора ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» на підставі ст.38 КзпПУ за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.3). Згідно до ст.ст.10-13 КзпПУ, на підприємствах укладаються колективні договори між його власником та первинною профспілковою організацією щодо регулювання виробничих, соціально-економічних та трудових правовідносин. У пункті 3.9 колективного договору між адміністрацією ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» і профспілковою організацією даного підприємства, укладеному на 2014 рік, вказано про те, що працівникам, які виходять на пенсію у зв'язку із досягненням пенсійного віку, чи пільгової пенсії, за умови звільнення з держспецлісгоспу протягом місячного терміну, встановлено одноразову винагороду в залежності від безперевного стажу роботи в держспецлісгоспі. Так, при трудовому стажі від 10,1 до 15 років, одноразова винагорода складає два посадових місячних оклади (а.с.7). Суд вважає, що умови колективного договору між адміністрацією ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» і профспілковою організацією даного підприємства, укладеному на 2014 рік, поширюють свою дію на момент звільнення [PERSON].( 23.01.2015 року) з підприємства у зв'язку з виходом на пенсію. Так, відповідно до ч.2 ст.17 КзпПУ, після закінчення строку чинності колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний. Під час судового розгляду справи, суду не було надано доказів, які б підтверджували укладання на ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» нового колективного договору чи перегляду діючого. При дослідженні копії трудової книжки [NUMBER]від 29.10.2004 року встановлено, що позивач [PERSON] пропрацював в ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» з 29.10.2004 року по 23.01.2015 рік (а.с.4). Таким чином, його безперервний стаж на даному підприємстві, становить десять років два місяці двадцять п'ять днів. Суд робить висновок про те, що досліджені судом письмові докази (наказ №32-к від 31.01.2015 року заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України про звільнення [PERSON] з посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, умови колективного договору між адміністрацією ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» і профспілковою організацією даного підприємства, укладеному на 2014 рік, термін безперервного трудового стажу [PERSON] на підприємстві) та інші фактичні обставини надають позивачу право на отримання одноразової винагороди в розмірі двох посадових місячних окладів в розмірі 8 672 (вісім тисяч шістсот сімдесят дві) гривні. У відповідності до ст.47,116 КзпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення працівника провести виплату всіх сум, що належать йому від підприємства. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За подання позовної заяви до суду, позивачем [PERSON] не було сплачено судовий збір, у сумі 243(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят ) копійок, який встановлений Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 1 ч.1 ст.22 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів, які випливають з трудових правовідносин. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає , що з відповідача ДП СЛАП «Демидівський держспецлісгосп» необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 243(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят ) копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved