Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.10.2013 року о 19.00 год. на перехресті вул. 600-річчя та вул. Стахурського в м. Вінниці, та відповідно до уточнених позовних вимог (заява від 14 травня 2015 року) просив стягнути з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на його користь 23 818,61 грн. - сума несплаченого страхового відшкодування, з відповідним нарахуванням пені та інфляційних втрат на день ухвалення рішення; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 19 221,39 грн. - сума реальних збитків (витрат) на відновлювальний ремонт, 1 925,49 грн. - втрата товарної вартості та 5000 грн. - моральна (немайнова) шкода; всі витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідачів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» у судове засідання не з'явився, однак до суду було подано заперечення проти позовної заяви від 17.07.2014 року № 501 та заперечення проти уточненої позовної заяви від 07.08.2014 року № 507, які долучено до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки (моделі) «Skoda Octavia», ДНЗ [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13.03.2008 року. Відповідач [PERSON] має право керування автомобілем марки «Hyundai», ДНЗ [NUMBER] належним [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.12.2012 року) на підставі Тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами серії [NUMBER] від 09.10.2013 року, виданого замість посвідчення водія серії [NUMBER] від 22.03.2013 року. Як вбачається з постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2013 року, яка набрала законної сили 09.11.2013 року, 08.10.2013 року о 19.00 год. на перехресті вул. 600-річчя та вул. Стахурського в м. Вінниці водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Хюндай», ДНЗ [NUMBER] по другорядній дорозі, порушуючи п. 16.11 ПДР, допустила зіткнення з автомобілем марки «Шкода», ДНЗ [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого були пошкоджені транспортні засоби; [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 21.12.2012 року між [PERSON] і відповідачем ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 9400665, строком дії з 22.12.2012 року до 21.12.2013 року включно. Забезпеченим транспортним засобом згідно вказаного Полісу є автомобіль марки «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER]. Ліміт відповідальності за даним Полісом за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, становить 100000 грн., а франшиза становить 0 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Позивач [PERSON] 16.10.2013 року звернувся до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхове відшкодування виплачене не було, що також підтверджується листом Нацкомфінпослуг від 21.07.2014 року № 7469/13-12. Шкода, заподіяна внаслідок ДТП забезпеченим транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, відшкодовується на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Розмір страхового відшкодування визначечний відповідачем в сумі 12796,92 грн. не є безспірною сумою, зважаючи, що він визначений без додаткового огляду транспортного засобу, про яке відмічається в протоколі огляду від 09 жовтня 2013 року. Наразі як вбачається з Висновку експерта за результатами проведення додаткової автотоварознавчої експертизи № 182/15-21 від 27.03.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ШКОДА ОКТАВІЯ ЕЛЕГАН 1.6», ДНЗ [NUMBER], складає 25744,10 грн., з яких 1925,49 грн. - втрата товарної вартості. Саме даний доказ для суду є переконливим з огляду на норми цивільного процесуального законодавства України стосовно допустимості та належності доказів. Таким чином, стягненню з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] підлягає страхове відшкодування у розмірі 23818,61 грн. (25744,10 грн. - 1925,49 грн.), а 1925,49 грн. (втрата товарної вартості) підлягає стягненню на користь [PERSON] з [PERSON] Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Враховуючи, що страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу, яка є складовою матеріального збитку завданого власнику автомобіля, зазначену суму шкоди слід стягнути на користь позивача з особи, яка її завдала, тобто з [PERSON] Аналогічна позиція міститься і в Узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках, здійсненому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ України. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Що стосується визначення фактичного розміру завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, то суд виходить з наступного. Як вбачається з Видаткової накладної № К-00000003 від 20 листопада 2014 року, Акту виконаних робіт № 0043 від 20 листопада 2014 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 217 від 20 листопада 2014 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 218 від 20 листопада 2014 року, вартість ремонту автомобіля, належного [PERSON], 43 040,00 грн. Отже, фактичним розміром завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди суд вважає 43 040,00 грн. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають також реальні (фактичні) збитки у розмірі 19221,39 грн. (43 040,00 грн. - 23818,61 грн.). Що стосується нарахування і стягнення пені та інфляційних втрат, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк; страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Однак, незважаючи на отримання 07.11.2013 року заяви позивача [PERSON] від 16.10.2013 року про страхове відшкодування, на час розгляду справи судом воно не було виплачене, а тому з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача підлягає стягненню пеня, яка станом на день ухвалення рішення становить 9214,21 грн. Вказаний розмір визначений з врахуванням встановленої суми боргу зі сплати страхового відшкодування, а саме 23 818,61 грн., розміру подвійної облікової ставки та кількості календарних днів прострочення (сума заборгованості Х подвійна облікова ставка :365 Х кількість календарних днів прострочення : 100): за період з 06 лютого 2014 року по 14 квітня 2014 року (68 календарних днів) при подвійній обліковій ставці 13% - 576,87 грн., з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року (93 календарних днів) при подвійній обліковій ставці 19 % -1153,08 грн., з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року (119 календарних днів) при подвійній обліковій ставці 25% -1941,38 грн., з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року (85 календарних днів) при подвійній обліковій ставці 28% - 1553,10 грн., з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року (26 календарних днів) при подвійній обліковій ставці 39% - 661,70 грн., з 04 березня 2015 року по 27 травня 2015 року (85 календарних днів) при подвійній обліковій ставці 60% -3 328,08 грн., а всього 9214, 21 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто з відповідача підлягає стягненню 16642,61 грн. інфляційних втрат ((23818,61 грн. х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14) -23 818,61 грн., де враховані індекси інфляції з березня 2014 року по квітень 2015 року). Суд не погоджується з твердженням відповідача щодо неможливості стягнення інфляційних втрат зважаючи, що зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Тобто, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. На можливість стягнення інфляційних також зазначено в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, відповідно до якої, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України відшкодовується моральна шкода, яка полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п. 1 ст. 23 ЦК України); - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (п. 2 ст. 23 ЦК України); - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ст. 23 ЦК України); - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації (п. 4 ст. 23 ЦК України). При цьому, Страховик відшкодовує моральну шкоду лише у перших двох випадках (п.п. 1, 2 ст. 23 ЦК України). Якщо ж суд ухвалив відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену 3 та 4 пунктами ст. 23 ЦК України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у настанні ДТП. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У даному випадку моральна шкода, завдана позивачеві [PERSON], полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна (п. 3 ст. 23 ЦК України). Отже, підстави для відшкодування моральної шкоди ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» у даному випадку відсутні, однак з відповідача [PERSON] моральна шкода підлягає стягненню. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з'ясував, що за своїм характером правопорушення є необережним щодо нанесення шкоди майну. Щодо глибини душевних страждань позивача, то на думку суду, такі страждання є відчутними, але не критичними. Безперечно, позивач мав певні незручності, переживання, хвилювання, зважаючи на пошкодження та ремонт автомобіля. За результатом даного розгляду, суд вважає, що відповідач [PERSON] винна в заподіянні моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях позивача внаслідок пошкодження його майна. Тому, виходячи із вищезазначеного, із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 грн., що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна - автомобіля марки (моделі) «Skoda Octavia», ДНЗ [NUMBER]. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 182,70 грн. судового збору (121,80 грн. - судовий збір за відшкодування моральної шкоди та 60,90 грн. судовий збір за призначення судової експертизи); стягнути з [PERSON] на користь держави 211,46 грн. судового збору; стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] 60,90 грн. судового збору; стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь держави 496,75 грн. судового збору; стягнути з [PERSON] та ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] по 344 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial