Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2003 році він з дозволу заступника голови правління Кіровського відділення ВАТ «Першотравневе» [PERSON] вселився у вище згадану квартиру двохповерхового будинку, що перебував на балансі ВАТ «Першотравневе» і з того часу проживє у даній квартирі тобто проживає в ній більше як 10 років. Після ліквідації ВАТ «Прешотравневе» його житловий фонд був переданий на баланс Слобідської сільської ради, але документи на даний будинок відсутні, а тому його проживання в квартирі є невизначеним, а тому просить визнати за ним право власності на дану квартиру за набувальною давністю. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві просив його задовольнити та пояснив, що з моменту вселення в дану квартиру у 2003 році з дозволу керівництва ВАТ «Прешотравневе», яке в даний час ліквідовано, а його житловий фонд переданий на баланс Слобідської сільської ради, за дорученням якої він доглядає за даним будинком. Крім того пояснив, що у 2003 році, на момент вселення в квартиру № 2, в ній проживала [PERSON], яка продала йому цю квартиру за 1200 грн. та передала свідоцтво про право власності на квартиру. Пізніше він побачив, що має документи не на квартиру № 2, яку займає, а на сусідську на квартиру № 1/1 які видані на ім'я [PERSON], яка з моменту заселення будинку проживала в цій квартирі, хоча ордер їй був виданий на квартику № 1, яку вона і приватизувала, хоча ніколи в ній не прожиавала. З часу вселення в квартиру [ADDRESS] він добросовісно, відкрито та безперервно нею володіє. Буринський РЕМ з ним уклав договір на електропостачання і він своєчасно сплачує платежі за електроенергію. Згідно довідки Буринського БТІ право власності на зазначену квартиру не зареєстровано, до державного реєстру право власності не внесено, а тому в даний час його права на проживання в зазначеній квартирі є невизначеними в зв'язку з чим просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача Слобідська сільська рада в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що станом на 10.02.1993 року власником восьмиквартирного будинку по [ADDRESS] було ВАТ «Першотравневе», а після його ліквідації, згідно з рішенням 24 сесії Слобідської сільської ради та акту приймання передачі основних засобів від 11.05.2007 року будинок був переданий у комунальну власність Слобідської сільської ради і в даний час знаходиться на її балансі. Всі квартиронаймачі даного будинку : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали дозвіл на приватизацію свого житла, але відомостей хто з них приватизував житло сільська рада немає. Кому належала квартира, яку займає позивач також не зрозуміло, а тому вважає, що рішення у справі може вплинути на права та інтереси вищевказаних осіб. Крім того зазначив, що позивач вселився в дану квартиру, з його слів, з дозволу власника ВАТ «Першотравневе» та в даний час також знає, що будинок знаходиться в комунальній власності Слобідської сільської ради, отже він не може пред»являти позов про визнання права власності за набувальною давністю, оскільки є особою, яка володіє майном з волі власника і завжди знала хто є власником даного майна. Тому просить в позові [PERSON] відмовити. В судовому засіданні встановлено, що у 2003 році позивач [PERSON], як працівник ВАТ «Першотравневе», з усного дозволу керівництва зайняв трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Будинок в якому знаходиться спірна квартира перебував на балансі ВАТ «Першотравневе», а після його ліквідації переданий на баланс Слобідської сільської ради, про що завжди знав позивач, що підтверджується поясненням поясненням сторін, технічною документацією на будинок (а.с.22-32), довідкою Першотравневого цукрокомбінату від 19.01.1993р. (а.с.53), довідкою Слобідської с/ради №230 від 04.08.2015р., рішенням сесії Слобідської сільської ради від 14.04.2005 року, актом приймання-передачі (а.с. 35- 36). Квартиронаймачами даного будинку з моменту його заселення у 1981-1983 роках були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які у 1993 році отримали дозвіл на приватизацію свого житла, що підтверджується Списком жилих будинків підлягаючих приватизації в Першотравневому цукрокомбінаті (а.с. 37) та листами цукрокомбінату до БТІ (а.с. 52,53). Приватизували квартири у 1999 році тільки чотири квартиронаймачі : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], решта не приватизували, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на житло за 1999 рік (а.с. 48-51), довідкою державного архіву Сумської області (а.с.54), довідкою ТОВ «Буринське БТІ» (а.с. 47), та поясненням свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON], він вселився у спірну квартиру з дозволу керівництва Кіровського відділення ВАТ «Першотравневе», де він працював охоронцем і де з того часу зареєстрований та проживає більше 10 років, що підтверджується копією паспорта позивача. Однак з копії паспорта [PERSON] (а.с.5-6) вбачається, що позивач зареєстрований за вказаною адресою ще з 1985 року, на що позивач дав роз'яснення, що ця дата помилкова так як до 2003 року він проживав разом з дружиною та дітьми по [ADDRESS], яку вони у 1990-х роках приватизували, а коли у 2003 році він залишив сім»ю у нього виникла потреба у житлі і йому на роботі дозволили зайняти одну з нежилих квартир в будинку [ADDRESS], що він і зробив зайнявши квартиру № 2. Крім того із пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні встановлені і інші обставини справи, щодо вселення в спірну квартиру. Так свідок пояснила, що вона, з моменту заселення будинку [ADDRESS] проживає у квартирі № 8, яку в 1999 році приватизувала. З 2003 року до цього часу проживає у фактично шлюбних відносинах з [PERSON]. Крім них в даному будинку ніхто не проживає . Розом з позивачем, у 2003 році у [PERSON] , вони, купили трикімнатну квартиру № 2 в даному будинку за 800 грн., яка надавалась сім»ї [PERSON], але якою з моменту заселення будинку володіла [PERSON], а після неї ще декілька осіб, останньою з яких була [PERSON] яка їм і віддала документи на квартиру [PERSON]. Як пізніше стало відомо з даних документів [PERSON] належала двохкімнатна квартира № 1, а не квартира №2, яку вони весь час займали. Хоча вони купили спірну квартиру без оформлення документів у нотаріуса, вважали її своєю власністю і зробили в ній ремонт, виготовили на неї технічну документацію і до цього часу проживають в ній, чого не заперечував і позивач та підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Згідно до вимог ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність підстави у позивача для володіння майном та набуття права власності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Зі змісту законодавства випливає, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без титульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність же у володільця певного юридичного титулу, виключає застосування набувальної давності. Тобто добросовісність заволодіння майном має тлумачитися так, що фактичний володілець сприймає майно як чуже, оскільки власник майна невідомий, чи не може бути встановлений. Як встановлено в судовому засіданні позивач на момент заволодіння майном знав, що власником цього будинку є ВАТ «Першотравневе», з дозволу якого він і вселявся в квартиру. Крім того на момент вселення в квартиру, йому було відомо, що вона належить [PERSON] , яка її продала без нотаріального оформлення іншій особі і що останнім володільцем даної квартири була [PERSON] в якої він і купив квартиру. За таких обставин, суд вважає неможливим застосування положень набувальної давності в даних правовідносинах. Оскільки зі змісту позовних вимог та обставин встановлених в судовому засіданні випливає, що спірна квартира не є чужим майном, оскільки мала і має власника про що завжди знав позивач. В даний час спірне майно знаходиться в комунальній власності і перебуває на балансі Слобідської сільської ради, а тому воно не може бути об'єктом набувальної давності і до нього не може бути застосована дана норма права. Щодо встановленого в судовому засіданні факту набуття спірної квартири в порядку купівлі продажу, то суд вважає, що такий правочин є дійсним тільки тоді коли він вчиняється у формі встановленій законом. У даному випадку договір повинен бути укладений у письмовій формі та підлягав нотаріальному посвідченню. Однак, як встановлено в судовому засіданні, особа, яка продавала позивачу квартиру сама не була її власником, а отже і не могла нею розпоряджатися, а тому письмовий договір не укладався і відповідно в нотаріальній конторі не посвідчувався. Аналізуючи докази досліджені в судовому засіданні та норми права, суд приходить до висновку про те, що головною ознакою набувальної давності є добросовісність заволодіння чужим майном, коли особа не знала і не могла знати про те, що вона користується чужою річчю. Між тим в судовому засіданні встановлено та не оспорюються сторонами, що позивачу було достовірно відомо про те хто був і хто є власником даного нерухомого майна, що свідчить про недобросовісність позивача у заволодінні чужим майном та виключає визнання за ним права власності на чуже майно в порядку набувальної давності, оскільки ним обрано невірний спосіб захисту своїх прав, який не відповідає специфіці виниклих правовідносин, а тому вимоги викладені в позовній заяві не підлягають задоволенню і позивачу необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed