Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що з 02 червня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано відділом ДРАЦС по місту Кам'янець - Подільський Кам'янець - Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання дітей у них немає. Спільне подружнє життя в них не склалося, оскільки в них різні погляди на сімейне життя і подружні обов'язки. Через що в них виникали непорозуміння, конфлікти, що й призвело до розпаду сім'ї. Близько року вони проживають окремо, в різних населених пунктах, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, взагалі не спілкуються між собою. А тому, з урахуванням вищенаведеного, він з глибоким переконанням зрозумів, що сім'я їх розпалася остаточно, і подальшого сенсу підтримувати формальні сімейні відносини немає. Також вважає, що надання строку для примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому, не принесли жодних результатів, тому це не покращить стан відносин з відповідачем, а лише продовжить їх перебіг в часі. В судовому засіданні позивач підтримав позов, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнив, що вони з відповідачем познайомились через Інтернет. Близько двох років спілкувалися між собою і періодично зустрічалися. А в червні 2012 року зареєстрували шлюб і почали разом проживати в придбаному ним задовго до одруження будинку в селі Фащівка Підволочиського району Тернопільської області. В його дружини досить не простий характер, через що в них виникали проблеми в сім'ї. Однак, після того як у вересні 2015 року дружина безпричинно сильно образила і принизила його, вони припинили спільне проживання, і будь - яке спілкування. З того часу йому невідомо де вона знаходиться, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON], яка була повідомлена про день, час і місце розгляду справи, що стверджується оголошенням в газеті « Свобода » № 19 (3057) за 09 березня 2016 року, в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, а тому суд, вислухавши думку позивача, який наполягає на розгляді справи, вважає що справу можна вирішувати в данному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів, постановивши заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, виходячи з таких міркувань. 02 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець - Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 02 червня 2012 року. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Близько шести місяців сторони проживають окремо, в різних населених пунктах, подружніх відносин не підтримують і поновлювати їх не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи повідомленою про день і час розгляду справи в судові засідання не з'являлася, що свідчить про те, що дана сім'я її не цікавить. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved