Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду закарпатської області із позовною заявою до відповідача - Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області за якою просить суд: визнати за ним право власності на квадроцикл «POLARIS SPORTSMEN FOREST 850», заводський номер 4ХАZN8EF7CA368587, 2012 року випуску та зобовязати відповідача зареєструвати право власності на вказаний квадроцикл за позивачем. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. У жовтні 2016 року він звернувся до Державної інспекція сільського господарства в Закарпатській області, щодо реєстрації квадроцикла «POLARIS SPORTSMAN FOREST 850» заводський номер 4XAZN8EF7CA368587, 2012 року випуску, проте в реєстрації позивачеві було відмовлено, оскільки підпунктом 6 пункту 8 порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року № 694 передбачено, що придбана машина, яка переобладнана або самостійно складена, реєструється на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання основних вузлів і агрегатів, необхідних для складення машини. Однак документи, які необхідні для реєстрації квадроцикла загубилися. Позивач та його представник не прибули у судове засідання, проте представник позивача надав заяву за якою позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, від нього надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутністю. Судове засідання у справі було призначене на 11.07.2018 року на 15 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме із довідки Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 11.11.2016 року № 215/02-27 та від 11.11.2016 року № 214/02-27 у користуванні позивача - [PERSON] є квадроцикл «POLARIS SPORTSMEN FOREST 850», заводський номер 4ХАZN8EF7CA368587, 2012 року випуску. За листом від 21.11.2016 року № 05/889 Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області було відмовлено [PERSON] у реєстрації вищезазначеного квадроциклу, оскільки він не представив в інспекцію документи, які підтверджують правомірність придбання техніки згідно порядку відомчої реєстрації. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу квадроцикла марки «POLARIS SPORTSMEN FOREST 850» квадроцикл використовується в якості особистого експорту в господарських цілях, на момент огляду технічно справний, механічних пошкоджень не має. Машина зберігається в закритому приміщенні - гаражі. Документи (сертифікат відповідності, свідоцтво про реєстрацію ТЗ) відсутні, підтверджень щодо ремонтно - відновлювальних робіт та заміни складників КТЗ під час експлуатації замовником не надано (вказані роботи не проводились). Як зазначено у ст. 344 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування позову, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права\~власності на\~земельну ділянку\~за набувальною\~давністю регулюється\~законом. Право\~власності на\~нерухоме майно,\~що підлягає\~державній реєстрації,\~виникає за\~набувальною давністю\~з моменту\~державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ст. 181 ЦК до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Як зазначено у Аналізі Верховного Суду України деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, а саме за набувальною давністю (ст. 344 ЦК), виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: - майно може бути обєктом набувальної давності; - добросовісність володіння; - відкритість володіння; - давність володіння та його безперервність; - відсутність інших осіб, які претендують на це майно; - відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Відповідачем\~за позовом про визнання права власності за набувальною давністю\~є попередній власник майна\~або особа, яка вважає себе власником майна. Слід зазначити, що відповідачем у більшості справ зазначається орган місцевого самоврядування навіть тоді, коли із матеріалів справ вбачається, що фактично майно належить іншій особі та саме вона має бути відповідачем за таким позовом. Як зазначено у п. 2.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, право на керування транспортними засобами особам може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку. Транспортні засоби належать до таких категорій: В1 - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів. Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС (п. 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388). Згідно п. 7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобовязані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для власного користування більш як на два місяці, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС на строк, визначений Держмитслужбою. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (ч. 1 п. 8 Порядку). Відповідно до ч. 1 п. 28 Порядку, ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС. Згідно п. 14 Порядку допускається державна реєстрація легкових автомобілів, які складені самостійно з частин транспортних засобів, самостійно сконструйованих мотоциклів, легкових, а також вантажних автомобілів, повна маса яких не перевищує 3500 кілограмів, причепів та напівпричепів до них, інших прирівняних до них транспортних засобів і мопедів, виготовлених відповідно до обов'язкових вимог норм і стандартів України, на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання складових частин із зазначенням їх ідентифікаційних номерів, а також висновків Головного сервісного центру МВС та інших, визначених Кабінетом Міністрів України підприємств, установ та організацій. Відповідно до пп. 6 п. 8 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2009 р. № 694 машина, що переобладнана або самостійно складена, реєструється на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин (вузлів і агрегатів), необхідних для складення машини, акта про присвоєння ідентифікаційного номера. Тобто зазначені положення містять однакові правила щодо реєстрації транспортного засобі та машини, лише на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин (вузлів і агрегатів), необхідних для складення машини, акта про присвоєння ідентифікаційного номера. Стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у звязку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки із довідки Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області чітко не вбачається дати із якої позивач володіє зазначеним майном, проте на цей час можливо констатувати, що він відкрито, безперервно володіє цим рухомим майном - протягом п'яти років, відтак наявні всі підстави для задоволення зазначеного позову в цій частині. Що ж стосується зобовязання відповідача зареєструвати право власності на вказаний квадроцикл за позивачем, то суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки на цей час рішення суду не предявлялося до виконання, тобто відсутнє порушене право позивача на реєстрацію ТЗ. У відповідності із ст. 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору покласти на позивача, оскільки відповідачем позов не оспорювався.

Outcome: partial