Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. 24.11.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позивною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 316 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2018 року, справа за єдиним унікальним номером 754/15336/17-ц, номер провадження 2/754/2398/18, передана судді Бабко В.В. у зв'язку з звільненням судді Шевчука О.П. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON]. про відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку із залиттям, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири № 195, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] 08.07.2017року з вини відповідача, який зареєстрований у квартирі [ADDRESS] відбулося залиття його квартири. У зв'язку з чим він звернувся до начальника ЖЕД-316 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва» щодо складання акту. Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 32231,00грн, стягнути витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлюючих робіт в розмірі 2500грн та судові витрати по справі в розмірі 640грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з викладених обставин у позові та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи своєчасно сповіщена у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою реєстрації місця проживання та повідомлялась через офіційний веб-портал «Судова влада України». Відповідач [PERSON] не направила відзив на позовну заяву, та не надала заперечення щодо доказу своєї невинуватості в залитті квартири 195, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник третьої особи ЖЕД-316 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за місцем знаходження. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, та третьої особи виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], загальною площею 55,2кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2004року, право власності зареєстровано 16.12.2004року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна», реєстраційний номер № 5005. Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS], що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади міста Києва від 19.03.2018року. 08 липня 2017 року квартиру [ADDRESS] було залито водою з вини мешканців квартири № 199 поверхом вище, в наслідок чого була пошкоджена стеля, стіни та підлога в приміщенні квартири № 195. Позивач [PERSON] звернувся до ЖЕД-316 «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва» з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття квартири [ADDRESS]. 12 липня 2017 року комісією ЖЕД-316 «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва» у складі: майстрів т/д [PERSON]. [PERSON]., в присутності слюсара-сантехніка [PERSON] був складений акт про факт залиття. Відповідно до акту від 12.07.2017року комісійним обстеженням 12.07.2017року встановлено, що в результаті залиття, яке відбулося 08.07.2017року, були виявлені сліди затікання та пошкодження майна, а саме в коридорі плями на стелі та на стінах, в маленькій кімнаті на стелі та на стінах, в кухні на стелі, в санітарній кімнаті в наслідок залиття стеля із гіпсокартону пошкоджена водою, в маленькій кімнаті покриття із ковроліну залите водою, в коридорі підлога із ламінату пошкоджена водою. Виявлені сліди затікання та пошкодження спричинені затіканням води з квартири № 199, розташованої над квартирою № 195 в якій зареєстрована [PERSON]. Залиття квартири № 195 зі слів мешканців квартири № 199 відбулося внаслідок пориву гнучкої підводки холодної води в кухні, що підтверджується актом про залиття від 12.07.2017року. Згідно ч.4 ст. 319 ЦК України та ст. 151 Житлового кодексу України, власність зобов'язує, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно статті 323 ЦК України передбачено, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що на споживача покладені наступні обов'язки: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини та за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. Відповідно до статті 319, 322 ЦК України власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Відповідно ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартири, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Як встановлено судом, 12 липня 2017року позивач [PERSON] уклав договір на проведення оцінки №37/17 з ТОВ «АГЕНЦІЯ «ЕКСПЕРТИЗА ТА ОЦІНКА» з метою визначення матеріального збитку в наслідок залиття квартири [ADDRESS], загальною площею 55,2кв.м. ТОВ «АГЕНЦІЯ «ЕКСПЕРТИЗА ТА ОЦІНКА» надала висновок про вартість матеріального збитку завданого власнику майна внаслідок залиття водою, який становить збиток у сумі 32 231,00грн, згідно звіту вих. № 37/17 від 27.07.2017року, який знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеними. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640, 00 грн.

Outcome: approved