Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є одноосібним власником і проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в будинку також зареєстрований відповідач - [PERSON] , який в будинку не проживає більше 3 років. При цьому, останній не сплачує за житлово-комунальні послуги, ремонту не проводив, квартирою не цікавиться, його особисті речі в житлі відсутні. Натомість, позивач змушена сплачувати комунальні послуги, що нараховуються в тому числі і на відповідача, а також має інші незручності, пов`язані з реєстрацію в будинку відповідача. Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується актами ТзОВ «Сихівська управляюча компанія». Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує, а тому вважає, що такий втратив право користування житлом приміщенням. Ухвалою суду від 29.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 11.02.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що йому на праві часткової власності належить Ѕ ідеальної частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Також надає інформаційну довідку, отриману з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де начебто на його твердження, підтверджується право власності на вищевказане нерухоме майно та зазначає, що в період відсутності перебував на роботі за кордоном. 25.02.2019 представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Статтями 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, згідно договору дарування від 16 вересня 2009 року, [PERSON] (дарувальник) подарував Ѕ ідеальної частки квартири [PERSON] (обдарована), що знаходиться у [ADDRESS] . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чепельською І.П. та зареєстровано в реєстрі за №962. Згідно договору дарування від 04 червня 2015 року, [PERSON] (дарувальник) передав безоплатно у власність [PERSON] (обдарована) Ѕ ідеальної частки квартири, що знаходиться у [ADDRESS] . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №362. Отже, з моменту укладення даного договору купівлі-продажу квартири, право власності на житло перейшло до її нового власника позивача [PERSON] , що в свою чергу підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.06.2015 № 38561991, виданого приватним нотаріусом ЛМНО Іваненко Наталією Миколаївною. Однак, згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №2599, виданою ЛКП «Під Зуброю», в квартирі зокрема зареєстровано відповідача, [PERSON] . Як видно з актів обстеження від 16.10.2017, 12.03.2018, 02.06.2018, 19.10.2018, комісія в складі ЛКП «Під Зуброю» та актом від 29.03.2019 при виході комісією ТзОВ „Сихівська управляюча компанія» встановлено, що у квартирі відповідач не проживає тривалий час, місце знаходження його невідоме. Відповідачем не надано беззаперечних доказів того, що він перебуває за кордоном в зв`язку із працевлаштуванням та працює там вахтовим методом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірному помешканні без поважних причин більше року, добровільно залишив спірне помешкання, протягом тривалого часу не несе обов`язків, пов`язаних з договором найму житла, на час розгляду справи не є членом сім`ї теперішньої власниці, не сплачує квартирну плату та комунальні платежі, забрав особисті речі, а тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює останній певні незручності. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням. На підставіст.ст.316,317,319,321,391,405 ЦК України,

Outcome: approved