Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.12.2014 року він був звільнений з ДП «Артемвугілля» (шахта ім. А.І. Гайового) згідно ст. 38 КЗпП України. В порушення вимог ст.ст.47, 116 КЗпП України остаточного розрахунку у день звільнення з ним проведено не було. Станом на 01.08.2015 року відповідач заборгував йому вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку та заробітну плату у розмірі 51 721,60 грн., у тому числі: серпень 2014 року у розмірі 7080,52 грн., вересень 2014 року у розмірі 1885,07 грн., жовтень 2014 року у розмірі 2680,59 грн., листопад 2014 року у розмірі 2680,59 грн., грудень 2014 року у розмірі 36721,83 грн. За несвоєчасний розрахунок при звільненні, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який за період з 09.12.2014 року по 22.09.2015 року складає 288 днів. Крім того, порушення відповідачем його трудових прав спричиняють позивачу моральні страждання, оскільки він був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, не мав можливості годувати свою сімю, був позбавлений можливості виїхати з території, непідконтрольної Україні. Моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по вихідній допомозі, компенсації за невикористану відпустку, заробітній платі за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року у розмірі 51721 грн. 60 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.12.2014 року по 22.09.2015 року у сумі 35907,84 грн. та моральну шкоду у сумі 5000 грн. У судове засідання позивач не зявився та надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчив доводи позовної заяви, дослідивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач працював у структурному підрозділі «Шахта ім. А.І. Гайового» Державного підприємства «Артемвугілля». Наказом від 08.12.2014 року №1037к позивач був звільнений з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.11-13). Як вбачається з бухгалтерської довідки ДП «Артемвугілля», станом на 01.08.2015 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає 51721,60 грн., у тому числі: серпень 2014 року 7080,52 грн., вересень 2014 року 1885,07 грн., жовтень 2014 року 2680,59 грн., листопад 2014 р. - 2680,59 грн., січень 2015 року 36721,83 грн. (а.с.7). Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем не надано. Таким чином судом встановлено, що всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, повний розрахунок з позивачем не був проведений. Доказів того, що затримка розрахунку при звільненні відбулася за відсутності вини відповідача суду не надано. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає: 198 робочих днів (з 09.12.2014 року по 22.09.2015 року) х 124,68 грн. (середньоденна заробітна плата) = 24686 грн. 64 коп. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, а порядок відшкодування моральної шкоди передбачений ст. 23 ЦК України, згідно ч.3 якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що внаслідок порушення з вини відповідача строків розрахунку при звільненні позивачу була завдана моральна шкода. Враховуючи обставини справи, тривалість затримки розрахунку при звільненні, вимоги розумності та справедливості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~в доход держави судовий збір у сумі 1251,28 грн. (764,08 грн.+487,20 грн.=1251,28 грн.)

Outcome: partial