Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд із вказаною позовною заявою до відповідача - Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора. У ній просить встановити факт її родинних відносин з [PERSON] та [PERSON], котрі є її батьком та матір'ю. Також просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 77,3 м2, житловою 49,3 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], 1/4 частина якого належала йому особисто, а 1/12 - його дружині [PERSON], померлій [INFO]. Окрім цього позивач просить визнати за нею право власності на 1/12 частину зазначеного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що розбіжності у написанні її прізвища та прізвищ батьків, а також відсутність правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння унеможливлює спадкування нею цього майна, що порушує її права володіння та розпорядження ним. Для захисту цих прав вона змушена була звернулась до суду. За заявою позивача до участі у справі було залучено співвідповідача - [PERSON] Також позивачка подала уточнену позовну заяву в якій змінила частки у майні на яке просить визнати право власності. В судове засідання позивач та її представник не з'явились. Остання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для розгляду справи за його відсутності. Не з'явилась у судове засідання і [PERSON], подавши заяву про розгляд справи за її відсутності у якій також зазначає, що позов визнає. Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити таке: 17 листопада 1973 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладання шлюбу остання змінила прізвище на [PERSON]. Вказане підтверджується фотокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 листопада 1973 року; актовий запис № 20, здійснений 17 листопада 1973 року в Ігровицькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. [INFO] народилась [PERSON] її батьками у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON]. Зазначені факти підтверджуються копією вказаного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 1978 року; актовий запис № 13, здійснений 13 жовтня 1978 року у Ігровицькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається з копій довідок № 371 від 22 серпня 2017 року, №№ 426, 427 від 21 вересня 2017 року, виданих Ігровицькою сільською радою, [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача. [INFO] померла [PERSON], а [INFO] - [PERSON] Ці факти підтверджуються копіями свідоцтв про смерть: серії [NUMBER] від 03 червня 2003 року; актовий запис № 8, здійснений 03 червня 2003 року у с. Ігровиця, Тернопільського району Тернопільської області та серії [NUMBER] від 07 лютого 2017 року; актовий запис № 2, здійснений 07 лютого 2017 року у Ігровицькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області, відповідно. 08 вересня 2017 року державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. виніс постанову № 2342/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з, зокрема, неподанням нею документів, що підтверджували б родинні зв'язки з померлим. Згідно із вимогами статті 256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. З наведених вище доказів судом встановлено наявність неоднакового написання прізвищ батька та матері заявника у свідоцтві про народження [PERSON] та у інших документах. Враховуючи, що у неї відсутні будь-які інші законні інструменти для встановлення факту їх родинних відносин, а від цього залежить виникнення у неї особистих майнових прав (на спадщину), суд вважає, що такий факт слід встановити. Щодо вимог [PERSON] про визнання права власності на спадщину, котра відкрилась після смерті батька та матері суд вважає за необхідне зазначити таке. Рішенням Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області від 28 серпня 1990 року № 170 «Про оформлення права власності на жилі будинки» було встановлено факт належності та визнано за колгоспним двором, головою якого був [PERSON], право власності на будинковолодіння у с. Ігровиця, Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається з довідки № 427 від 21 вересня 2017 року, виданої Ігровицькою сільською радою, станом на 01 липня 1990 року будинковолодіння по [ADDRESS] належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] - голова; [PERSON] дружина; [PERSON] - дочка; [PERSON] - дочка. Як зазначалось вище та уже встановлено судом [INFO] померла [PERSON], котра є матірю позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на частку у зазначеному будинковолодінні. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, котрі він виклав у своїй Постанові № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи принцип рівності часток усіх членів колгоспного двору, та зважаючи на те, що у суду відсутні відомості, що хто небудь із членів цього двору втратив право на частку у його майні, до спадщини, котра відкрилась після смерті [PERSON] входила 1/4 частина вказаного будинковолодіння. На момент відкриття спадщини, тобто [INFO], діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року і саме ним регулюються спірні правовідносини у частині, що стосується прийняття спадщини після смерті [PERSON] Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. (частина 1 статті 524 ЦК УРСР 1963 р.) За життя [PERSON] заповіту не складала, а отже має місце спадкування за законом. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. (частина 1 статті 529 ЦК УРСР 1963 р.) Отож, після смерті [PERSON] було три спадкоємці першої черги: це її чоловік [PERSON], дочки [PERSON] та [PERSON], кожен із яких отримав право на спадкування 1/12 (1/4 / 3 = 1/12) частини майна померлої. Цю спадщину вони прийняли, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном вступили, в результаті чого їх частки у вказаному будинковолодінні склали по 1/3 (1/4 + 1/12) у кожного. Як уже зазначено вище, [INFO] [PERSON] помер, не оформивши свої спадкових прав після смерті дружини. На момент відкриття спадщини, тобто [INFO], діяв і продовжує діяти Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року (далі ЦК України) і саме ним регулюються спірні правовідносини у частині, що стосується прийняття спадщини після смерті [PERSON] Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому має місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (частина 1 статті 1270 ЦК України) Позивач, у встановленому законом порядку звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак у видачі цього документа їй було відмовлено у зв'язку з тим, що за [PERSON] не було проведено реєстрацію права власності на житловий будинок, про що державним нотаріусом винесено відповідну постанову від 08 вересня 2017 року № 2342/02-14. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином позивач прийняла спадщину за законом після смерті матері та батька, до складу якої входять частки у зазначеному будинковолодінні, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оформити на це майно право власності та розпоряджатись ним. Таке порушене право [PERSON] слід захистити.

Outcome: partial