Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] із вимогою розірвати їх шлюб, посилаючись на те, що 04 серпня 2007 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №-105, однак під час спільного проживання через сімейні обставини, непорозуміння та різні погляди на сімейне життя у подружжя часто виникали сварки, на даний час вони проживають окремо. Вважає, що їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв?язку із чим просив позов задовольнити. У судовому засіданні у своєму вступному слові позивач [PERSON] пояснив, що 04 серпня 2007 року він уклав шлюб із відповідачкою [PERSON] У шлюбі у них народилося двої дітей син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Після одруження їх сімейне життя складалося добре, було взаєморозуміння, повага та любов, однак з часом всі почуття стали пропадати. Він підозрював дружину у подружній зраді, оскільки до неї неодноразово надходили дзвінки на мобільний телефон і вона приховувала хто до неї дзвонить, розмовляла по телефону, виходячи на двір. Коли вони, як подружжя, перебували «на людях», відповідачка його соромилася, що було для нього образливим. Працюючи на сезонних заробітках в Польщі, дружина забороняла приїжджати до неї в гості. Все це призвело до погіршення їхніх відносин, стало причиною роздільного проживання та припинення ведення спільного господарства. З 10 лютого 2018 року вони разом не проживають. Між ними немає довіри та взаєморозуміння. За час, наданий судом для примирення, їх стосунки не покращилися, він свого рішення про необхідність розірвання їх шлюбу не змінив. Зазначив, що не бажає далі перебувати у шлюбі із відповідачкою, просить шлюб розірвати. Уточнив позовні вимоги, де просив сплачений судовий збір не стягувати з відповідачки, а залишити за ним. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні у своєму вступному слові суду пояснила, що також не бажає перебувати у шлюбі із позивачем, оскільки під час наданого судом строку на примирення вони не примирилися, сім?ю не зберегли. Зазначила, що із чоловіком постійно сварилися, він безпідставно звинувачував її у подружній зраді; в сімейний бюджет чоловік коштів не вкладав, а віддавав своїй матері, яка погано ставилася до неї. Позов визнала, щодо його задоволення не заперечила; просила прізвище на дошлюбне не змінювати. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб 04 серпня 2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №105, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року провадження у справі зупинено у звязку із наданням подружжю строку для примирення строком на 6 (шість) місяців. Після спливу строку на примирення сторони по справі не примирилися, сімейних стосунків, як подружжя не відновили. Вжиті судом\~заходи з\~метою примирення\~сторін не\~принесли позитивного\~результату. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнає. Також, судом встановлено, що сторони по справі з 10 лютого 2018 року спільно не проживають, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, їх шлюб залишається формальністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У суду не виникло обґрунтованого сумніву, як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відтак, суд прийшов до висновку, що сімя\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved