Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» (далі відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки належним сум при звільненні. Вимоги обґрунтовує тим, що він працював у відповідача. 22.06.2017 року він був звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю на підставі ст. 38 КЗпП України. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вказує, що 12.02.2018 року ПрАТ «Рівнеазот» виконано судовий наказ про стягнення заробітної плати. В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку задоволити позов частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. 22.07.2017 року позивач був звільнений з роботи Рівненським міським судом видано судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» нараховану, але не виплачену заробітну плату, який було виконано 12.02.2018 року. За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 ( Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як убачається з довідки від 14.05.2018 р. № 1578, середньогодинна заробітна плата становить 83,6247 грн, отже середньоденна заробітна плата становить 668,9976 грн. Отже, за період з 22.06.2017 року по день виконання судового наказу з урахуванням кількості відпрацьованих робочих годин ( 160 робочі дні Х 668,9976 заробітна плата за день = 107039,61 грн.). Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.06.2017 р. по 09.02.2018 р. становить 107039,61 грн. Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved