Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області і просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 153,1 м2, житловою площею 51,2 м2, який знаходиться за адресою: м. Копичинці, вул. Шашкевича, 35 Гусятинського району Тернопільської області в порядку спадкування за закону після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в м. Копичинці по вул. Шашкевича, 35 Гусятинського району, Тернопільської області розміщений житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який належить його померлій бабі [PERSON]. Баба [PERSON] померла 13 квітня 1985 року, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: м. Копичинці, вул. Шашкевича, 35 Гусятинського району Тернопільської області. 23 квітня 1985 року померла його мати [PERSON], а 16 березня 2007 року помер його батько [PERSON]. На день смерті батьків та баби він проживав та був зареєстрований у вищевказаному житловому будинку. Він є єдиним спадкоємцем після смерті баби та прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інших спадкоємців які б могли прийняти спадщину немає. Проте, коли він звернувся до нотаріуса з метою успадкування житлового будинку після смерті баби йому відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок на імя спадкодавця відсутній. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON], яка померла 13 квітня 1985 року, що підтверджується копією рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 вересня 2017 року про встановлення факту родинних відносин. Житловий будинок, що знаходиться в м. Копичинці по вул. Шашкевича, 35 Гусятинського району Тернопільської області належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 28 березня 1962 року. Даний факт відображений в технічному паспорті на житловий будинок садибного типу, виданий Гусятинським РК БТІ від 17 липня 2017 року. 13 квітня 1985 року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №225299, повторно виданого Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 13 травня 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №35, що по вулиці Шашкевича в м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області. На день смерті [PERSON] у вищезазначеному будинку разом із нею на день її смерті проживали та були зареєстровані: внук - [PERSON], зять - [PERSON] та дочка - [PERSON], що стверджується довідкою №1736 виданою Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області 13.09.2017 року. [PERSON] померла 23 квітня 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №225338, повторно виданого Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 16 травня 2017 року, а [PERSON] помер 16 березня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №044619 виданого Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області 17 березня 2007 року. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті баби [PERSON], так як проживав разом із нею на день її смерті за однією адресою. Проте, [PERSON] приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, а саме: спірний житловий будинок, що належав [PERSON] у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок на імя спадкодавця відсутній, що підтверджується довідкою інформаційного характеру, виданою приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] 07.11.2017 року. Інших заяв про прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до вказаного нотаріуса не надходило. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] була прийнята спадкоємцем [PERSON], застосуванню підлягають правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України 1963 року спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого. Згідно із вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління майном або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в м. Копичинці по вул. Шашкевича, 35, Гусятинського району Тернопільської області, загальною площею 153,1 м2, житловою площею 51,2 м2, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], яка померла 13 квітня 1985 року. На підставі наведеного, ст. 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 548, 549, 553 ЦК УРСР від 1963 року та

Outcome: approved