Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 45000,00 грн. посилаючись на те, що 13.03.2019 відповідач позичила у нього 45000,00 грн., за умови повернення до 05.04.2019, про що відповідач написала власноручно розписку, однак, у визначений у розписці строк борг не повернула. У зв`язку з ухиленням відповідача повернути гроші, позивач постійно нервує у зв`язку з неповерненням грошей, стан здоров`я погіршився, тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Ухвалою від 12.08.2019 р. відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін (а.с.17), направлено копії ухвали сторонам, а відповідачу разом із копією позовної заяви та додатки, а ухвалою суду від 11.09.2019 р. призначено розгляд справи з повідомленням сторін (а.с.19). Ухвалою від 27.03.2020 суддя Луньова Д.Ю. прийняла справу до свого провадження та призначила судове засідання на 27.05.2020 з викликом сторін (а.с.32). Від позивача через канцелярію суду 14.07.2020 р. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток та шляхом оголошення про виклик в суд. Відповідач отримала ухвалу суду з повісткою на 30.01.2020 р. особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями повернутими на адресу суду (а.с. 26, 27). Інші судові повістки, що направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання, та за місцем мешкання поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення «інші причини» (а.с.23,36,40). В зв`язку з цим, повідомлення [PERSON] про розгляд справи здійснювалося шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.44). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того 17.11.2020 р. і 09.12.2020 р. від відповідачки на адресу суду надходили дві заяви про перенесення судового засідання, у зв`язку зі зверненням до системи безоплатної правової допомоги. У визначений судом строк від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив, заяв чи клопотань від сторін на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 13\~ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.03.2019 [PERSON] написала розписку, згідно якої вона взяла у [PERSON] в борг 45000,00 грн., з поверненням боргу до 05.04.2019 (а.с.46). Відповідач [PERSON] доказів виконання свого зобов`язання не надала. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно із ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вирішуючи вимоги про стягнення заявленої моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., суд вважає за необхідне відмовити з підстав того, що нормами\~ЦК України\~не передбачено стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав позикодавця через невиконання позичальником договірних зобов`язань, у даному випадку у правовідносинах по невиконанню умов договору позики від 13.03.2019, укладеного між сторонами даного спору. Стаття 611 ЦК України\~регламентує правові наслідки порушення зобов`язання, згідно положень якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналізуючи зміст\~ст. 611 ЦК України, можна стверджувати, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування зазначені в укладеному договорі. Порушення договору як підстава для виникнення права на відшкодування моральної (немайнової) шкоди може виявлятись як у невиконанні, так і в неналежному виконанні договірних зобов`язань. Проте, якщо право на відшкодування моральної шкоди не встановлено законом чи договором, кредитор не має права заявляти такі вимоги до боржника. Оскільки\~стаття 1050 ЦК України, яка встановлює наслідки порушення договору позичальником, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди, і таких наслідків не встановлено договором позики (розпискою відповідача), оскільки розписка не передбачає стягнення моральної шкоди у випадку неналежного виконання зобов`язань, тому підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати.

Outcome: partial