Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що належав [PERSON] та який знаходиться по вул.. Озерна буд. 7 с. Чижиків, Пустомитівського району Львівської області, 1966 року побудови, загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики якого підтверджуються відповідним технічним паспортом виданим ОКП ЛОР « Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 26.05.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що 21.02.2010 року помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 208667 виданим 21.02.2010 року, Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. До кола спадкової маси після його смерті увійшло право власності на житловий будинок. Своїм майном на випадок смерті чоловік не розпорядилася, а тому спадкування його майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] увійшла я дружина спадкодавця, [PERSON] та наші діти, відповідачі у справі. Позивач стверджує, що вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки виникнення права власності на житловий будинок, на час його побудови у 1966 році не залежало від державної реєстрації цього прав спадкодавцем, а підтверджується належності особі майна є відповідні записи в по господарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, через що спадкодавця [PERSON] не позбавлена змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивач не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали до суду заяви у яких зазначили, що позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просять здійснювати у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2010 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 208667 виданим 21.02.2010 року, Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. До складу спадкової маси після її смерті, у відповідності до ст.. 1218 ЦКУ України, увійшло право власності на житловий будинок, що належав [PERSON] та який знаходиться по вул.. Озерна буд. 7 с. Чижиків, Пустомитівського району Львівської області, 1966 року побудови, загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики якого підтверджуються відповідним технічним паспортом виданим ОКП ЛОР « Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 26.05.2015 року. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст..1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджується свідоцтвом про одруження серії I ЯР №016455 та копією паспорта громадянина України, позивач [PERSON] її чоловіком є спадкодавець [PERSON]. Як вбачається з довідки №476 від 27.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] до дня смерті 21.02.2010 року, постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. На момент її смерті разом нею постійно проживала та вела спільне господарство його дружина [PERSON] [INFO]. На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки виникнення права власності на житловий будинок, на час його побудови у 1966 році не залежало від державної реєстрації цього прав спадкодавцем, а підтверджується належності особі майна є відповідні записи в по господарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, У відповідності до положень ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, враховуючи безумовне визнання позову відповідачем та те, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на момент її смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, фактично набув право власності на спадкове майно, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved