Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі, проте певний проміжок часу проживали однією сімєю та вели спільне господарство. Від спільного проживання у них народилась одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, і на даний час вони проживають окремо один від одного. Дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2016 року стягнуто з [PERSON] аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою на утримання дитини, не являється половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить вимогам закону, у зв'язку із чим вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. На даний час вона ніде не працює, не отримує ніяких доходів, а тому коштів на утримання дитини не вистачає. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини\~ у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття.\~\~ Ухвалою судді від 04.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 18.04.2018 року. 18.04.2018 року розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою відповідача на 08.05.2018 року. \~ Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. В зв'язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте певний проміжок часу проживали однією сімєю та вели спільне господарство. Від спільного проживання у них народилась одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 листопада 2013 року визнано, що батьком дитини, на чиє видано свідоцтво, є [PERSON], родове прізвище [PERSON], який народився 04 липня 1974 року у м. Володимир-Волинський. Дитина носить прізвище [PERSON]. Рішення набрало законної сили 10 грудня 2013 року. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2016 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Довідкою про склад сім'ї № 2046 від 10.10.2017 року, виданою Зарічанською сільською радою, стверджується, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській обласі № 775 від 05.10.2017 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] Підставою звернення з позовом про\~зміну розміру аліментів\~став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших\~дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2\~ст. 182 СК України). При цьому за змістом\~ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для\~дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Враховуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, витрати на утримання такої збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання неповнолітньої дитини. Враховує суд і те, що неповнолітня дитина\~ проживає з матірю, яка в звязку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обовязок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох, а тому вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю.\~\~ В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704, 80грн.

Outcome: approved