Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу\~№25/ос\~від 13.04.2018\~року його\~було прийнято\~на роботу\~на посаду\~заступника директора\~Сумської філії\~Приватного акціонерного\~товариства «Київ-Дніпровське\~міжгалузеве підприємство\~промислового залізничного\~транспорту» з\~16.04.2018\~року,\~а відповідно\~до наказу\~№76/ос\~від 26.12.2018\~року «Про\~припинення трудового\~договору» звільнено\~з посади\~заступника директора\~з 28.12.2018\~року на\~підставі п.1\~ст.40\~КЗпП України\~у зв`язку\~із скороченням\~штату працівників. Рішенням Ковпаківського\~районного суду\~м.Суми\~від 31.07.2019\~року у\~справі №591/499/19\~звільнення було\~визнане незаконним\~і на\~виконання рішення\~суду його\~було поновлено\~на посаді\~заступника директора\~Сумської філії\~Приватного акціонерного\~товариства «Київ-Дніпровське\~міжгалузеве підприємство\~промислового залізничного\~транспорту». Оскільки,\~після поновлення\~на роботі\~адміністрація не\~припинила порушення\~виконання колективного\~договору відносно\~нього,\~а саме\~порушувала строки\~виплати заробітної\~плати -\~03.02.2020\~року він\~звернувся до\~адміністрації із\~заявою про\~звільнення його\~з 07.02.2020\~року на\~підставі ч.3\~ст.38\~КЗпП України\~з виплатою\~вихідної допомоги\~у розмірі,\~передбаченим колективним\~договором,\~але не\~менше тримісячного\~середнього заробітку\~на підставі\~ст.44\~КЗпП України,\~у зв`язку\~з не\~виконанням роботодавцем\~законодавства про\~працю,\~умов колективного\~договору,\~а саме: незаконним звільненням\~з посади\~заступника директора\~Сумської філії\~Приватного акціонерного\~товариства «Київ-Дніпровське\~міжгалузеве підприємство\~промислового залізничного\~транспорту»,\~що встановлене\~рішенням Ковпаківського\~районного суду\~м.Суми\~від 31.07.2019\~року у\~справі №591/499/19; порушенням Приватним\~акціонерним товариством\~«Київ-Дніпровське\~міжгалузеве підприємство\~промислового залізничного\~транспорту» строків\~виплати заробітної\~плати в\~період з\~серпня 2019\~року по\~лютий 2019\~року,\~що є\~порушенням ч.1.2\~ст.115\~КЗпП України\~та ч.1\~ст.24\~ЗУ «Про\~оплату праці»,\~що пізніше\~було підтверджено\~актом перевірки\~від 12.06.2020\~року №СМ8132/660/АВ\~проведеною Управлінням\~Держи раці\~у Сумській\~області. Наказом керівника\~Сумської філії\~ПрАТ «Київ-Дніпровське\~міжгалузеве підприємство\~промислового залізничного\~транспорту» від\~05.02.2020\~року за\~№05/ос\~його було\~звільнено з\~07.02.2020\~року з\~посаді заступника\~директора Сумської\~філії Приватного\~акціонерного товариства\~«Київ-Дніпровське\~міжгалузеве підприємство\~промислового залізничного\~транспорту» за\~ст.38\~КЗпП України\~за власним\~бажанням,\~таким чином\~змінивши зазначену\~у заяві\~підставу звільнення\~та відповідно\~не виплативши\~вихідну допомогу\~при звільненні\~за ч.3\~ст.38\~КЗпП України\~в розмірі\~тримісячного середнього\~заробітку. Протягом півтора\~роки триває\~порушення його\~прав і\~він змушений\~вже вдруге\~звертатися до\~суду по\~їх захист.\~Безумовне це\~призвело до\~моральних страждань,\~наклало відбиток\~і на\~стан його\~здоров`я\~(почав\~періодично,\~переважно після\~відвідання судових\~засідань або\~колишнього місця\~роботи,\~підніматися артеріальний\~тиск),\~втрати нормальних\~життєвих зав`язків,\~оскільки він\~змушений докладати\~додаткових \~зусиль для\~відновлення своїх\~прав та\~ для\~організації його\~життя.\~З цього\~приводу почали\~виникати конфлікти\~у сім`ї.\~Відповідач змінив\~підставу його\~останнього звільнення\~та виплатив\~тримісячний середній\~заробіток відповідно\~до ст.44\~КЗпП України\~19.06.2020\~року \~в граничний\~термін,\~встановлений у\~приписі Управління\~Держпраці у\~Сумській області.\~Станом на\~22.06.2020\~року остаточного\~розрахунку йому\~не видано,\~а середній\~заробіток за\~час затримки\~виплати в\~порядку ст.ст.116-117\~КЗпП України\~йому не\~виплачено.\~Таким чином,\~через неправомірні\~дії відповідача\~у незаконному\~звільненні,\~затримці у\~виплаті заробітної\~плати,\~зміні підстав\~звільнення,\~невиплаті належних\~грошових коштів\~при звільненні,\~неодноразовому ігноруванні\~його законних\~вимог,\~йому завдано\~душевних страждань,\~які полягають\~в обуренні\~та роздратованості,\~втраті душевної\~рівноваги.\~Враховуючи довготривалий\~характер страждань\~ моральну\~шкоду він\~оцінює в\~10000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Сумської філії на користь [PERSON] від шкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн. та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] , та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] \~не визнав,\~просив відмовити\~в задоволенні\~позову.\~Відповідачем наданий відзив на позов, в якому зазначено, що позивачем не\~надано доказів\~його моральних\~страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків,\~витрат ним\~своїх коштів,\~та витрат\~свого часу.\~Позивачем не\~надано доказів\~його додаткових\~зусиль для\~організації його\~життя,\~конфліктів у\~сім`ї,\~душевних страждань,\~обурення та\~роздратованості,\~втрати душевної\~рівноваги,\~проблем зі\~сном та\~артеріальним тиском.. Як наслідок\~не надання\~вказаних доказів,\~також не\~надано докази\~причинно-наслідкового\~зв`язку\~між затримкою\~відповідачем виплати\~вихідної допомоги\~та моральними\~стражданнями позивача,\~які він\~начебто зазнав.\~Не надано\~також обґрунтування\~суми,\~в яку\~він оцінює\~начебто завдану\~йому моральну\~шкоду. Позивачем до\~позовної заяви\~додано копії\~довідок від\~10.06.2020\~року та\~від 19.06.2020\~року Амбулаторії\~№2\~Комунального некомерційного\~підприємства «Центр\~первинної медико-санітарної\~допомоги №2»,\~в який\~йдеться лише\~про два\~випадки надання\~позивачу медичної\~допомоги. В позовній\~заяві позивач\~вказує,\~що у\~нього з`явилась\~потреба вживати\~заспокійливих препаратів\~та препаратів\~для зниження\~тиску,\~при цьому\~у вказаних\~довідках не\~йдеться про\~призначення якихось\~препаратів.\~Так,\~в довідці\~від 10.06.2020\~зазначено:\~надана медична\~допомога,\~призначено лікування;\~в довідці\~від 19.06.2020\~року зазначено:\~надана медична\~допомога.\~Не зазначено\~про потребу\~систематичного,\~періодичного тощо\~вживання якихось\~препаратів.\~Згідно Інструкції\~про порядок\~видачі документів,\~що засвідчують\~тимчасову непрацездатність\~громадян,\~затвердженої Наказом\~Міністерства охорони\~здоров`я\~України від\~13.11.2001\~№455: п.п.2.18.\~довідка довільної\~форми,\~засвідчена підписом\~завідувача відділення\~та печаткою\~лікувально-профілактичного\~закладу,\~видається у\~разі тимчасової\~непрацездатності безробітних. Довідки,\~копії яких\~додано позивачем\~до позовної\~заяви,\~не містять\~підпису завідувача\~відділення,\~тільки підписи\~лікарів,\~та не\~містять відбитку\~печатки лікувально-профілактичного\~закладу,\~а тільки\~відбиток штампу. Окрім того, вказані довідки не відповідають формам первинної облікової документації, встановленим Міністерством охорони здоров`я України. Отже, ці довідки взагалі не підтверджують випадків погіршення стану здоров`я позивача та надання позивачу медичної допомоги. Позивачем в позовній заяві не вказано, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, та не надано таких доказів; не підтверджено наявність такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні; не надано показів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Просять суд залишити без задоволення позовні вимоги позивача в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом установлено, що згідно наказу №25/ос від 13.04.2018 року позивача, [PERSON] , було прийнято на роботу на посаду заступника директора Сумської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» з 16.04.2018 року, а відповідно до наказу №76/ос від 26.12.2018 року звільнено з посади заступника директора з 28.12.2018 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.7-9). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 31.07.2019 року у справі №591/499/19 було визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи, поновлено [PERSON] на посаді заступника директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» з 28 грудня 2018 року; стягнуто з Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 грудня 2018 року по 30 липня 2019 року у розмірі 90558,56грн., з наступним утриманням з цієї суми необхідних податків та платежів, що підтверджується копією постанови Верховного Суду від 25.02.2020 року (а.с.21-27). Як було встановлено з пояснень сторін в ході судового розгляду середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90558,56грн. був виплачений позивачу в 2019 році за рішенням суду від 31.07.2019 року. 03.02.2020 року позивач звернувся до адміністрації із заявою про звільнення його з 07.02.2020 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку на підставі ст.44 КЗпП України, у зв`язку з не виконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору. Наказом керівника Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 05.02.2020 року за №05/ос позивача було звільнено з 07.02.2020 року з посаді заступника директора Сумської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» за ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.7-9). Таким чином, відповідач змінив зазначену у заяві підставу звільнення та відповідно не виплатив [PERSON] вихідну допомогу при звільненні за ч.3 ст.38 КЗпП України в розмірі тримісячного середнього заробітку. 03.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, зміну підстави звільнення, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги. 12 червня 2020 року Управлінням Держпраці у Сумській області було здійснено перевірку порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю Сумської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», що підтверджується копією акту №СМ 8132/660/АВ від 12 червня 2020 року (а.с.13-14), та винесено припис про усунення виявлених порушень №СМ 8132/660/АВ/П від 12 червня 2020 року (а.с.15-18). Наказом директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 17.06.2020 року за №25/ос було змінено підстави звільнення [PERSON] зі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) на ч.3 ст.38 КЗпП України (у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору); відповідно до ст.44 КЗпП України призначено до виплати [PERSON] вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат; та зобов`язано внести відповідні зміни до трудової книжки [PERSON] (а.с.19). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.08.2020 року, постановою Сумського апеляційного суду від 05.10.2020 року встановлено, що на підставі наказу №25/ос від 17.06.2020 року внесено відповідні зміни до трудової книжки [PERSON] , 19 червня 2020 року проведено розрахунок і здійснено виплату вихідної допомоги у сумі 29293грн.47коп. Судовими рішеннями встановлено, що у день звільнення [PERSON] 07.02.2020 року йому була не нарахована та не виплачена вихідна допомога, і тільки 19.06.2020 року позивач [PERSON] фактично отримав вихідну допомогу. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.08.2020 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги з 10.02.2020 року по 18.06.2020 року включно у розмірі 56562грн.17коп. з наступним утриманням з цієї суми податків. Станом на 19.10.2020 року середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги позивачу не сплачено. Згідно з ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З приводу незаконного звільнення позивача з роботи 28.12.2018 року, незаконної зміни відповідачем підстави звільнення [PERSON] з 07.02.2020 року, позивачем [PERSON] пропущений строк звернення до суду щодо відшкодування моральної шкоди з цих підстав. При зверненнях до суду позивачу [PERSON] надавалася професійна правнича допомога, і позивач не був позбавлений можливості у встановлений строк заявити вимоги про відшкодування моральної шкоди з приводу незаконного звільнення, незаконної зміни підстав звільнення. Отже, підставами позову є заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок несвоєчасної виплати вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України. Згідно із ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення трудових прав позивача, що виразилося у несвоєчасній виплаті відповідачем вихідної допомоги позивачу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, ігнорування відповідачем його законних вимог призвело до моральних страждань, хвилювань, оскільки позивач не працював, і не мав іншого доходу, крім пенсії, вимушений був вживати додаткових заходів для відновлення своїх прав шляхом звернення до Управління Держпраці у Сумській області, суду. Відбулися зміни у звичному укладі життя позивача. На фоні хвилювань погіршився стан здоров`я позивача, який протягом червня-липня 2020 року звертався до медичного закладу (а.с.54-70). Захист порушеного права у сфері трудових правовідносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у зв`язку із посяганням на її трудові права та інтереси. У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 1300грн., яка підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Сумської філії на користь [PERSON] . Відповідно до ст.141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840грн.80коп.

Outcome: partial