Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою до відповідача ТОВ «Охорона-Рівне» про відшкодування моральної шкоди за ухилення від заповнення документів та видачі недостовірної характеристики, спростування недостовірної інформації,. Позовні вимоги мотивовані тим, що він з вересня 2008 року працював в ТОВ «Охорона-Рівне». В березні 2009 року позивачу необхідно було проходити освідчення МСЕК в направленні на освідчення передбачено розділи, які заповнюються роботодавцем, тобто відповідачем, але відповідач відмовся заповнювати необхідні пункти в направлені на проходження освідчення МСЕК. Після цього позивач звернувся з позовом в суд до відповідача, рішенням суду відповідача зобовязано було заповнити направлення, але повноцінно відповідач це не виконав. Діями відповідача позивачу була нанесена моральна шкода, а саме переживання щодо ризику не отримання регресних виплат, які можливо було отримати після проходження освідчення МСЕК, а також з затягуванням часу на оформлення регресних виплат. Під час судового провадження відповідач надав до суду характеристику позивача, яка не відповідає дійсності та принижує його гідність. Позивач просить суд зобовязати відповідача, відшкодувати спричинену йому шкоду в розмірі 5000 грн. з підстави відмови заповнювати пункти в направлені на МСЕК, зобовязати відповідача спричинену йому шкоду в розмірі 3000 грн. з підстави надання недійсної характеристика позивача, зобовязати відповідача надати позивачу нову характеристику. Позивач в судовому засіданні, надав суду письмові доповнення до позову, позовні вимоги виклав в такому вигляді: зобовязати відповідача, відшкодувати спричинену йому шкоду в розмірі 3000 грн. з підстави відмови заповнювати пункти в направлені на МСЕК, зобовязати відповідача відшкодувати спричинену йому моральну шкоду в розмірі 4000 грн. з підстави не виконання рішення суду, зобовязати відповідача відшкодувати спричинену йому моральну шкоду в розмірі 4000 грн. з підстави цинічного відношення до позивача та введення його в оману, зобовязати відповідача спричинену йому шкоду в розмірі 4000 грн. з підстави надання недійсної характеристика позивача, зобовязати відповідача надати позивачу нову характеристику. Справа розглядалася судом тривалий час в звязку з неоднарозовими неявками сторін та свідків, але всі учасники дали відповідні пояснення, як усні так і письмові. Представник відповідача в останні судові засідання не зявлявся без поважних причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, позовні вимоги не визнав, до судового засідання надавав неоднарозово суду письмові заперечення та пояснення в суді, в яких вказав, що у відповідача відсутні відомості про направлення позивача на проходження освідчення МСЕК, позивачем під час його трудової діяльності відповідачу не надавалось листів непрацездатності, також позивач надав відповідачу бланк направлення на проходження освідчення МСЕК заповнений не належним чином, відповідач надав належну характеристику позивача, та буде надавати всяке сприяння позивачу в оформлені документів для направлення на освідчення МСЕК. Також відповідач не відмовлявся виконувати рішення суду. Позивач не звертався до відповідача щодо регресних виплат, та трудова діяльність позивача ніяк не вплинула на стан його здоровя. Данні зазначені в характеристиці позивача відповідають дійсності і підтверджені доказами рапортами, поясненнями. За довідку про відсутність у позивача судимості грошей не брав, де довідка йому не відомо. Свідок [PERSON], поянив, що працює на посаді з 4 липня 2011 року, зараз працює в м. Маріуполь. Графік роботи різний: 1 доба роботи, а 2 доби вихідних, могли бути заміни постів і осіб не памятає. [PERSON] працював в основному по добовому графіку, у нього були проблеми зі здоровям і він не ходив на фізичну підготовку. Коли він працював заступником у [PERSON], і як той відреагував на його відмову від фізичної підготовки не памятає (була якась довідка). Також не памятає щоб начальник Донецького відділення [PERSON] відсторонив [PERSON] від роботи, не памятає і чи був в цей день [PERSON], не памятає чи переходив [PERSON] з одного графіка на інший в звязку з хворобою чи звільненням когось із працівників. На кожен пост окремий графік в добах. Він зазначив, що 31.12.2009 року працював в місті Донецьк. Штатну чисельність відділення не памятає. Всі документи залишив в офісу відділеня. Табель виходів на роботи заповнював в електронному журналі. Розрахунки отримував лише за наявності цих табелів. Підтверджує, що він склав і підписав рапорт про залишення [PERSON] 15.01.2009 року о 7 годинні 20 хвилин посту на стоянці транспорту в м. Донецьк по вул. Постишева, і прибув в приміщення. Були скарги на неприємний запах від нього, неохайний одяг. 25 30.122008 року наказів про відсторонення [PERSON] від роботи або звільнення не було. В складанні характеристики на [PERSON] не приймав участі, її мабуть склав начальник [PERSON] Пост на стоянці не добовий, а до закінчення роботи офісу. При наявності транспорту зобовязаний охороняти незалежно від необхідності піти. Щоб відійти від посту необхідний дозвіл начальника зміни. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працював з [PERSON]В в одну зміну в м. Донецьк по вул. Постишева, 127, оператором пульта. Скаржились люди і вони бачили неохайний вигляд [PERSON], і чули неприємний запах від нього. Свідок [PERSON] працював в ТОВ «Охорона-Рівне» з 09.09.2008 року по 30.03.2010 рік, спочатку начальником, а потім заступником начальника відділення в м. Донецьк. Стосунки з [PERSON] виробничі, особистих не підтримував. Характеристику на [PERSON] склав працівник відділу кадрів головного офіс, на вихідних даних які він надав. Характеристику вважає обєктивною так, як мало місце запізнення на роботі, писалися пояснення, залишав робоче місце ходив в туалет не залишивши іншого охоронця, відмовився від занять з фізичної підготовки і здачі заліків, надавав довідку про інвалідність, не повідомив про це при прийомі на роботу. З ним проведено профілактичну розмову і відібрано письмові пояснення в жовтні 2008 року. Складено доповідну записку, йому «зрізана» премія, документально підтверджено аркуші справи 74 76, особисто передав керівництву. Працівники скаржились про неприємний запах від [PERSON], тому його перевели на пост на свіже повітря. Він хотів його звільнити 25 29.12.2009 року, але не хватало людей на всі обєкти, які необхідно було закрити. Потім вирішив перевести на яиійсь із обєктів по Донецькій області. Про що він повідомив інших працівників, але надати документи не може, так як пройшло багато часу, і він також вже не працює. [PERSON] їздив на роботу із м. Вугледар і спізнювався, інші працівники, наприклад Вілев, були також з м. Вугледар і сел. Великоновоселківка і не спізнювалися. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як представник відповідача неодноразово стверджував що із-за проведення АТО він не може приїхати на суд, суд визнав цю обставину не поважною, так як до м. Вугледар існує два шляхи, і саме місто не входить до зони проведення АТО, чи зони розмежування, і будь-яка небезпека відсутня, про що повідомлялося представнику відповідача, і неоднарозово йому вказувалося, що розгляд справи буде закінчено без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 11 червня 2009 року Вугледарський міський суд Донецької області ухвалив рішення по справі №2-672/2009, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 червня 2009 року, та зобовязано ТОВ «Охорона-Рівне» видати належним чином заповнені п. 1.3. направлення на МСЕК [PERSON] (а. с. 56 58). Суд вислухавши пояснення сторін, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, їх допустимість та належність, вважає що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області встановлено порушення відповідачем прав та інтересів позивача шляхом не видачі належним чином заповненого п. 1.3. направлення на огляд МСЕК, що було підтверджено рішеннями Вугледарського міського суду Донецької області та Апеляційного суду Донецької області, це є обставиною, встановленою судовими рішеннями у цивільній справі, що набрали законної сили, та виконано відповідачем із певним запізненням, згідно чинного законодавства не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено цю обставину. При порушені відповідачем чинного законодавства, прав та інтересів позивача, позивачу була нанесена моральна шкода, яка виразилась у вигляді душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, шляхом переживання від своєчасно не отриманих регресних виплат, які можна було отримати після проходження освідчення МСЕК, а також з затягуванням часу на оформлення регресних виплат, він змушений був докладати додаткові зусилля. Решта позовних вимог суд вважає недоведеними і голослівними, як в частині передачі грошей [PERSON] за довідку про відсутність судимості. Із пояснень представника відповідача та свідків, наданих документів (а. с. 74 77), доведено що [PERSON] мав порушення і не завжди сумлінно ставився до виконання покладених обовязків охоронця. В звязку з чим у суду не має підстав покладати на відповідача обовязків видати нову характеристику, яка б сподобалась позивачу та спростувала інформацію, яка внесена до відповідної характеристики. Вимоги позивача про винесення рішення, яким на [PERSON] не розповсюджується певні норми Закону, чи ТОВ «Охорона-Рівне» може їх не виконувати, абл має право на здійснення відносно нього цинічних дій, не коректні, м'яко кажучи, та неможуть бути задоволені, як і вимога винести окрему ухвалу, на вказаних позивачем умовах. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі вищевикладеного в ст. ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial