Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі «Ощадбанк») про визнання кредитного договору недійсним. В своїй заяві посилався на те, що він звертається з позовом в порядку захисту прав споживача. 27.12.2013 р. на його адресу надійшло повідомлення про дострокове повернення кредиту в сумі 9 596,12 грн. за договором № 180004895.980 від 12.05.2008 р., який він не підписував, а тому і не планував повертати кредит, який не був ним отриманий. Договір № 180004895.980 від 12.05.2008 р. є правочином, який згідно чинного законодавства повинен бути вчинений у письмовій формі. Даний договір не містить його підпису та підпису начальника облуправління АТ «Ощадбанк» Теслюк Г.В. В договорі використано факсимільне відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису, без відповідного погодження з ним (позивачем), тобто недодержано письмову форму правочину, що робить його неукладеним. Отже, факт укладення договору № 180004895.980 від 12.05.2008 р. між Позивачем та Відповідачем викликає сумнів. Серед матеріалів, які були надані Банком, є ряд звітів про стан рахунку № [NUMBER], зокрема з 26.03.2008р. по 26.04.2008 р. , що свідчить про те, що даний рахунок було відкрито для отримання саме заробітної плати задовго до представленого Банком договору № 180004895.980 від 12.05.2008 р. Просив визнати недійсним кредитний договір № 180004895.980 від 12.05.2008 р. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві та на висновок судової почеркознавчої експертизи і просив позов задовольнити. Позивач заперечив факт підписання ним спірного договору, пояснивши, що в договорі стоїть факсимільний підпис, який він не ставив. Печатка з факсиміле знаходилася у нього в службовому кабінеті філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» і до неї був вільний доступ працівників філії. Він використовував факсиміле лише для резолюцій на службових документах. Про укладення від його імені договору № 180004895.980 від 12.05.2008 р. він нічого не знав, оскільки на той час вже мав картковий рахунок та відкриту кредитну лінію, а на засіданні кредитного комітету було лише прийняте рішення про збільшення кредитного ліміту з 6000 грн. до 10500 грн. і для цього немає необхідності укладати новий договір про відкриття карткового рахунку, оскільки він вже був укладений 20.08.2007 р. Представник відповідача Дєдова Л.П. в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. В разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позову, - застосувати строки позовної давності і відмовити в задоволенні позову за їх пропуском. В запереченнях на позов посилалася на те, що правочин є вчиненим у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами), а також, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Вважає, що волевиявлення [PERSON] було направлено на досягнення певного результату, а саме, на укладення договору про відкриття рахунку та видачу платіжної картки, тобто на отримання кредитних коштів по картковому рахунку в сумі 10500 грн. Договір був схвалений обома сторонами правочину, а саме, шляхом перерахування відповідачем АТ «Ощадбанк» кредитних коштів в розмірі, встановленому договором та сплатою позивачем процентів за користування кредитними коштами. Ці обставини відповідач підтверджує наявністю заяви-анкети на відкриття рахунку та видачу платіжної картки від 08.05.2008 р., а також заявою на кредитний комітет з проханням встановити ліміт кредиту по картковому рахунку на 500% його посадового окладу в сумі 10500 грн., заявою з проханням перераховувати щомісячну заробітну плату та інші виплати на картковий рахунок № [NUMBER] , заявою про продовження терміну дії пластикової картки у відповідності до договору обслуговування БПК від 03.05.2012 р. Також тим, що сторони виконували умови договору протягом певного часу, а саме Банк перераховував кошти, а відповідач їх отримував та використовував, що підтверджує виписка з рахунку. [PERSON] протягом 2007-2012 років працював в філії - Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на посаді начальника відділу по роботі з проблемними активами та був членом кредитного комітету (копія наказу № 45-к від 26.03.2008 р. про призначення на посаду начальником відділу по роботі з проблемними активами та особиста карточка з зазначенням окладу). Під час розгляду питання щодо збільшення йому ліміту по картковому рахунку в розмірі 5-ти окладів, що складає суму 10500 грн., він був присутній на засіданні кредитного комітету від 08.05.2008 р. та підтримав рішення про надання йому кредиту про що свідчить підпис в протоколі засідання кредитного комітету від 08.05.2008 р. У зв'язку з цим є безпідставним твердження позивача, що він не знав про наданий йому кредит. Судова експертиза від 18.03.2014 р. надала висновок, що в договорі № 180004895.980 від 12.05.2014 р. зображення підписів в графі «клієнт» та в графі «банк» нанесені флексографським способом високого друку з використанням еластичного кліше (факсиміле). Однак, з доказів, що були предметом дослідження в судовому засіданні, вбачається, що оспорюваний договір був схвалений сторонами договору, а саме, відповідачем - шляхом перерахування АТ «Ощадбанк» кредитних коштів в розмірі, встановленому договором, а позивачем - користування кредитними коштами та сплатою процентів. Представник відповідача вважає, що відсутність власноручного підпису [PERSON] при наявності факсимільного підпису, який був, на думку відповідача, проставлений самим [PERSON], у випадку вчинення дій по виконанню договору, не може бути умовою недійсності повністю виконаного правочину. Вважає, що договір № 180004895.980 від 12.05.2014 р. не порушує прав позивача [PERSON], як споживача, а [PERSON], у свою чергу, не визначив які його права споживача порушені. Банк вважає безпідставним твердження позивача [PERSON] про його необізнаність щодо наявності зазначеного договору, оскільки починаючи з 12.05.2008 р. користувався платіжною карткою, отримуючи по ній грошові кошти, в тому числі і кредитні. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. АТ «Ощадбанк» вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк позовної давності щодо звернення до суду з вимогою про визнання недійсним договору №180004895.980 від 12.05.2008 р. Якщо суд дійде висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], просили застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час вона працює у філії - Чернівецькому обласному управлінні ПАТ «Ощадбанку» на посаді головного спеціаліста сектору обслуговування юридичних осіб. Станом на 08.05.2008 р. вона працювала у відділі платіжних карток. На той час її стаж роботи в Банку становив лише 6 місяців. Договір з [PERSON] укладався згідно заяви [PERSON], яка розглядалася перед комітетом. Коли у відділ платіжних карток повертаються документи, оформляється кредитний договір. 08.05.2008 р. засідав кредитний комітет. Договір був укладений 12.05.2008 р. Спочатку Договір підписала начальник відділення. Вона особисто занесла договір [PERSON] він його забрав і повернув підписаним. Якщо не оформляється кредит, то договір про збільшення ліміту є додатком до основного договору про відкриття карткового рахунку. На кредитному комітеті вона не була присутня. Згідно протоколу засідання кредитного комітету, стояло питання про збільшення ліміту. Для оформлення платіжної картки є обов'язковим оформлення договору. Якщо кредитна картка вже була на той час, то договір укладався раніше, оскільки станом на 08.05.2008 р. існувала заборгованість по карті 10.5 тис. це вже збільшення ліміту, а раніше вже був ліміт 6 тис. грн. - це з окладу, а збільшено було до 5 окладів - 10.5 тис. На 19.05.2008 р. - заборгованість 10470 грн., що вказує на користування [PERSON] цією кредитною лінією і раніше. В розрахунку заборгованості не вказано номер рахунку, а лише номер угоди, на підставі якої виникла заборгованість. Якщо клієнт продовжує дію картки, кредитна лінія продовжується автоматично. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наведених нижче підстав. Судом встановлено, що 20.08.2007 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі заступника начальника з роздрібного бізнесу філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» Дарійчук Ганни Василівни, яка діє на підставі довіреності від 29.03.2007 р., з однієї сторони і [PERSON] з другої сторони, укладено договір № 180005471.980 про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с. 181-185). В судовому засіданні сторони визнали, що підписи в договорі виконані кожною із сторін правочину особисто, тому ця обставина не підлягає доказуванню. Згідно п. 1.1. Договору № 180005471.980, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок (далі - Картрахунок) № [NUMBER] в гривнях. Відповідно п. 7.1. Договору № 180005471.980, Банк відкриває Клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 6000 грн. Пунктом 12.2. Договору № 180005471.980 визначено, що Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до закриття Картрахунку і завершення всіх розрахунків по Картрахунку відповідно до п. 11.1 цього Договору. В судовому засіданні позивач також визнав, що особисто підписував заяву-анкету на відкриття зазначеного вище рахунку та видачу платіжної карти від 13.08.2007 р., в якій зазначено № балансового рахунку [NUMBER] та [NUMBER] із зазначенням дати відкриття 13.08.2007 р., переправленої на 16.08.2007 р. (а.с. 179). [PERSON] також визнав, що особисто ознайомлювався і власноручно підписував повідомлення про умови кредитування від 16.08.2007 р. (а.с. 180). З оспорюваного договору № 180004895.980 від 12.05.2008 р. про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою вбачається, що 12.05.2008 р. між ВАТ «Ощадбанк» в особі начальника філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» Теслюк Ганною Володимирівною, яка діє на підставі довіреності від 23.03.2008 р., з однієї сторони і [PERSON] з другої сторони, уклали цей договір (а.с. 8-12). В судовому засіданні позивач заперечив факт підписання ним вказаного вище договору, заявивши суду, що в договорі стоїть факсимільний підпис, який він не ставив. Печатка з факсиміле знаходилася у нього в службовому кабінеті філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» і до неї був вільний доступ працівників філії. Він використовував факсиміле лише для резолюцій на службових документах. Згідно п. 1.1. Договору № 180004895.980, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок (далі - Картрахунок) № [NUMBER] в гривнях. Відповідно п. 7.1. Договору № 180005471.980, Банк відкриває Клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 10500 грн. При цьому, у вказаному договорі відсутні оговори щодо припинення дії раніше укладеного договору № 180005471.980 або внесення у нього відповідних змін. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 551-К від 18.03.2014 р., зображення підписів в графі «клієнт» (від імені [PERSON]) та «банк» (від імені начальника філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Теслюк Г.В.), договору № 180004895.980 від 12.05.2014 р. про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою - нанесені флексографським способом високого друку з використанням еластичного кліше (факсиміле). Статтею 203 ЦК України визначено, що « 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. … 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом». У відповідності до вимог ст. 205 ЦК України, яка регламентує форму правочину та способи волевиявлення, « 1. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом». Статтею 207 ЦК України визначено вимоги до письмової форми правочину, згідно яких « 2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. 3. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів». Згідно вимог ст. 215 ЦК України, « 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)». В силу ст. 218 ЦК України, такий доказ як свідчення свідка не може прийматися судом у випадку оспорювання правочину або окремих його частин, зокрема підписів сторін на договорі, їх належність чи неналежність, коли, ким і яким чином вони виконані. Крім того, суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON], оскільки вона є працівником ПАТ «Ощадбанку» і перебуває в службовій залежності по відношенню до Відповідача. Таким чином, з урахуванням висновків судової почеркознавчої експертизи та в силу ч. 3 ст. 207 ЦК України, правочин, а саме кредитний договір № 180004895.980 від 12.05.2014 р., необхідно визнати недійсним. Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину… 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Приймаючи до уваги, що в справі відсутні позовні вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, а клопотання представника відповідача не містить відомостей про розмір суми, одержаної [PERSON] саме по оспорюваному договору, і без урахування пені та штрафних санкцій на виконання цього правочину, суд не знаходить достатніх законних підстав для проведення двохсторонньої реституції сторін в даному провадженні. Згідно ст. 59 ЦПК України, « 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування». У відповідності до ст. 60 ЦПК України, « 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. … 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». Представник відповідача в судовому засіданні не довела той факт, що позивач знав про існування оспорюваного договору починаючи з травня 2008 р. та не представила суду письмову згоду сторін, у якій би містилися зразки відповідного аналога власноручних підписів уповноваженої особи Банку відповідача та позивача [PERSON] Відповідно до ст. 261 ЦК України, «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила». В свою чергу твердження [PERSON] про те, що він про порушення свого права дізнався 27.12.2013 р., посилаючись на повідомлення «Ощадбанку» вих. № 26-3/7829 від 27.12.2012 р. про дострокове повернення кредиту в сумі 9 596,12 грн. (а.с. 7), спростовується копією повідомлення Чернівецького обласного управління «Ощадбанку» вих. 14/5-07-7556 від 30.12.2011 р. на адресу [PERSON] про те, що у зв'язку із систематичним порушенням умов договору № 180004895.980 від 12.05.2008 р., необхідно повернути БПК в банк та погасити заборгованість в сумі 9 074,13 грн., яке позивач отримав особисто 30.12.2011 р. (а.с. 91). При цьому, з позовом до суду про визнання недійсним вказаного договору [PERSON] звернувся 15.10.2013 р., тобто в межах строку позовної давності. У відповідності до ст. 22 ч. 3 ЗУ «Про захист прав споживачів» « 3. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав». Згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України, « 3. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог». Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Висновок суду ґрунтується на усних поясненнях сторін, показаннях свідка та всіх наявних в справі письмових матеріалах в сукупності, які були досліджені в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати недійсним договір № 180004895.980 від 12.05.2008 р. про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, укладений від імені ВАТ «Ощадбанк» в особі начальника філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» Теслюк Ганною Володимирівною з однієї сторони і [PERSON] з другої сторони, недійсним. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь Держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved