Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] «Страхова компанія «Оранта-Січ», третя особа: ТОВ «Поларіс-Еко» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 03.12.2015 року він, керуючи належним йому на праві власності автомобілем [NUMBER], потрапив у ДТП, що сталася з вини водія [PERSON], внаслідок чого пошкоджено його транспортний засіб. Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.02.2016 року встановлена винуватість [PERSON] за вказаним фактом та до останнього застосовано стягнення за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована [PERSON] «Страхова компанія «Оранта-Січ». Ліміт відповідальності за заподіяну шкоду становить 100000грн., розмір франшизи - 1000,00грн. Страховою компанією йому перераховано лише суму 8667,95грн., виходячи з розрахунку вартості відновлювального ремонту КТЗ №37 від 19.03.2016 року, складеного спеціалістом з врегулювання збитків [PERSON] «СК «Оранта-Січ». В той же час, сума матеріальних збитків, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №60/03 від 31.03.2016 року, складає 14222,78 гривень. Таким чином, різниця між сумою матеріального збитку за вказаним висновком та сумою фактично виплаченою страховою компанією становить 5554,83грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON] «СК «Оранта-Січ». Крім того, просить стягнути з відповідача [PERSON] понесені ним витрати, повязані з оцінкою завданих збитків, у розмірі 600,00грн. та суму франшизи - 1000,00грн., а також з відповідачів солідарно - суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 715,48 грн. та витрати на правову допомогу - 3000,00грн. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання 11.05.2017 року не зявилися. Від представника позивача [PERSON], яка діє на підставі Договору №46 від 01.11.2016р., надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В минулих судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Пояснення суду надали аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Крім того, зазначили, що спеціалістом [PERSON] «СК «Оранта-Січ», на відміну від експерта [PERSON], сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу розрахована невірно, оскільки не враховано, що пошкоджений колісний диск марки Storm Wheels W-642, який необхідно придбати, не продається в одному екземплярі, а тільки комплектом по чотири одиниці. Вказаний диск не випускається заводом-виготовлювачем з 2009 року, дані щодо його вартості на дату оцінки відсутні, а тому експерт [PERSON] обґрунтовано врахував норми [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду держмайна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, і при визначенні вартості матеріального збитку застосував індекс інфляції. Таким чином, основна розбіжність у вартості відновлювального ремонту становить ціну колісного диску марки Storm Wheels W-642, оскільки експертом вона вказана в сумі 11183,80грн.(без урахування коефіцієнта фізичного зносу), а страховою компанією 5253,00грн. Представник відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Оранта-Січ» у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на таке. 24.02.2016 року до страхової компанії, відповідно до вимог ст.22.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся позивач [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП автомобіль Mitsubishi L200. У звязку з цим страховою компанією складено страховий акт та прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування на підставі Розрахунку №37 з визначення величини вартості відновлювального ремонту КТЗ від 19.03.2016 року. Згідно з вказаним розрахунком та відповідною ремонтною калькуляцією №2688 від 19.03.2016 року вартість відновлювального ремонту складає 12136,05 грн., коефіцієнт фізичного зносу ТЗ складає 0,57, а вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, - 9667,95 гривень. Згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума франшизи становить 1000,00грн. Отже, страховиком перераховано позивачу [PERSON] 8667,95грн., що підтверджується платіжним дорученням №304 від 11.05.2016 року. Крім того, представник відповідача наголошував, що вимоги про стягнення 5554,83 гривень не є фактичними витратами позивача. У задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу також просив відмовити, у звязку з відсутністю документального підтвердження вказаних витрат /письмові заперечення а.с.77-88, 89-90/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та в установленому порядку. Заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Представник третьої особи ТОВ «Поларіс-Еко» в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON] «СК «Оранта-Січ», третьої особи, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. З постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.02.2016 року вбачається, що [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до постанови суду, 03.12.2015 року о 16-15 годині [PERSON], керуючи автомобілем Mersedes-Benz С-300 д/нАР9333ВХ, рухаючись по греблі ДніпроГЕС з боку проспекту Соборного(раніше Леніна) біля електроопори №3 від бул.Вінтера в м.Запоріжжі при зміні напрямку руху, в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, не впевнився у безпеці вказаних дій та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi L200 д/нАР8554ВВ, що рухався в попутному напрямку під керуванням водія [PERSON], спричинивши пошкодження транспортних засобів /а.с.13/. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з вимогами ч.ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо/ володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, виходячи з зазначених норм діючого цивільного законодавства, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та з огляду на презумпції вини заподіяча шкоди(ч.2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду( у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку, якщо доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187, п.1ч.2 ст. 1167 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом - автомобілем [NUMBER] на підставі виданого технічного паспорту, тобто на відповідній правовій підставі володів зазначеним транспортним засобом, а тому саме він, як особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, повинен відповідати за завдану внаслідок ДТП шкоду. Разом із тим, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в [PERSON] «СК «Оранта-Січ» із загальним лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 100000,00грн. з франшизою 1000,00грн., що підтверджується полісом №АІ/5988086(а.с.81). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.34 вищевказаного Закону, після повідомлення про ДТП, яка сталася 03.12.2015 року, [PERSON] «СК «Оранта-Січ» протягом 10 робочих днів 11.12.2015 року було направлено представника на місце настання страхового випадку та до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 вищевказаного Закону, якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. З розпорядження на виплату №06/15/20 від 11.05.2016 року та платіжного доручення №304 від 11.05.2016 року вбачається, що [PERSON] «СК «Оранта-Січ» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 8667,95грн. на підставі Розрахунку №37 з визначення величини вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, складеного 19.03.2016р. спеціалістом з врегулювання збитків [PERSON], відповідно до якого сума відшкодування становить 9667,95грн. мінус франшиза 1000,00грн., тобто 8667,95грн./а.с.82-88/. Факт отримання суми 8667,95грн. від страхової компанії позивач [PERSON] не заперечує. Відповідно до \~ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У відповідності до \~ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменьшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 1000,00 гривень, тобто вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Отже, страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП різницю між страховим відшкодуванням(матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам розяснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Частиною 2 п.1 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження вартості заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, позивачем надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження з встановлення вартості матеріальної шкоди №60/03 від 31.03.2016 року, проведеного на його замовлення судовим експертом [PERSON], згідно з яким матеріальна шкода, спричинена власнику транспортного засобу Mitsubishi L200 д/номер [NUMBER] в результаті ДТП, станом на 31.03.2016 року складає 14222,78 гривень /а.с.4-10,98-99/. Поряд із цим, зазначений висновок суперечить Розрахунку №37 з визначення величини вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що складений спеціалістом [PERSON] «Страхова компанія «Оранта Січ» з урахуванням ремонтної калькуляції, відповідно до [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому огляд автотранспортного засобу Mitsubishi L200 д/нАР8554ВВ після дорожньо-транспортної пригоди спеціалістом з врегулювання збитків [PERSON] «СК «Оранта-Січ» відбувся своєчасно, відповідно до положень вказаного Закону. Суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Оранта Січ» про невмотивованість застосування експертом формули розрахунку матеріальної шкоди з урахуванням інфляції, яку, відповідно до п.5.8. Методики, можливо застосовувати при відсутності даних про вартість запчастин на дату оцінки. В обґрунтування цих доводів відповідачем надано дані інтернет-сайта щодо вартості відповідних запчастин станом на 19.09.2016 рік (а.с.90). У той же час, висновок експертного автотоварознавчого дослідження не містить врахування зносу деталі та інші фактори, що впливають на її вартість. Крім того, позивачем не доведено, що вартість матеріальної шкоди за висновком експертного автотоварозначвого дослідженя є фактичними понесеними ним витратами на відновлювальний ремонт. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи своєчасність огляду транспортного засобу страховою компанією після ДТП, обґрунтованість та відповідність вимогам законодавства складеного спеціалістом страхової компанії розрахунку з величини вартості відновлювального ремонту від 19.03.2016 року, суд не приймає висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку №60/03 від 31.03.2016 року, складений судовим експертом [PERSON] Також суд зазначає, що позивач своїм правом заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористався. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Оранта-Січ» на користь позивача страхового відшкодування в сумі 5554,83грн., що становить різницю між сумою матеріальної шкоди фактично сплаченої страховою компанією, відповідно до Розрахунку №37, та сумою за висновком експертного автотоварознавчого дослідження, задоволенню не підлягають. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат, повязаних з оцінкою завданих збитків в розмірі 600,00 грн., слід відмовити, оскільки суд з вищенаведених підстав не приймає експертне дослідження, надане позивачем. Відповідно до ст. 84\~ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Крім того, ч. 2\~ст. 84 ЦПК України\~визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в редакції від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Мінімальна заробітна плата в листопаді 2016 року становила 1450,00 грн., в грудні 2016 року 1550,00 грн. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016р.) визначено, що\~ розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ЗУ «Про державний бюджет Укрїни на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 року становить 1600,00 грн. Згідно Журналів судового засідання у даній цивільній справі судом проведено 5 судових засідань за участю представника позивача [PERSON], а саме: 17.11.2016р. з 14:18год. по 14:23год. (0год. 5хв.) 30.11.2016р. з 15:10год. по 15:36год. (0год. 26хв.) 23.12.2016р. з 14:34год. по 15:17год. (0год. 43хв.) 13.01.2017р. з 14:18год. по 14:21год. (0год. 3 хв.) 09.03.2017р. з 16:11год. по 16:34год. (0год. 23хв.) Всього: листопад 2016 року - 0год. 31хв. х 40% від 1450,00грн. = 299,67грн. грудень 2016 року 0год. 43хв. х 40% від 1550,00грн. = 444,33грн. 2017 рік 0год. 26хв. х 40% від 1600,00грн. = 277,33грн. Таким чином, розмір компенсаційних витрат на правову допомогу адвоката за участь у судових засіданнях становить 1021,33грн. Стосовно розрахунку послуг адвоката, додатково наданого суду 28.03.2017р., суд зазначає, що у вказані нею дні - 30.01.2017 року та 30.03.2017 року судові засідання не відбулись, а отже, компенсації не підлягають. Згідно з Договором №46 від 01.11.2016 року позивач [PERSON] доручив, а адвокат [PERSON] прийняла на себе зобовязання по наданню правової допомоги та представлення інтересів і захисту його законних прав у справі по відшкодуванню збитків, заподіяних внаслідок ДТП та стягнення страхового відшкодування. Згідно з п.2 Договору вартість послуг за цим договором за домовленістю/а.с.66/. До розрахунку послуг адвоката [PERSON] додано квитанцію до прибуткового касового ордеру №72 від 21.09.2016 року про сплату [PERSON] 550,00грн. за консультацію та складання позовної заяви. Згідно з вимогами законодавства судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної цивільної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вбачається з матеріалів справи, цивільний позов було підписано та направлено до суду першої інстанції безпосередньо позивачем, а не його представником (а.с.2-3), тому для стягнення витрат на консультацію та складання позовної заяви адвокатом відсутні правові підстави. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню частково судовий збір в сумі 447,18грн. та частково витрати на правову допомогу в сумі 1021,33грн.

Outcome: partial