Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. Вона як спадкоємець за законом звернулася до приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу Флоренко С.К. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, однак нотаріус вивчивши документи повідомила, що право власності на цей будинок належним чином не оформлено. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], вона з чоловіком придбали у вересні 1997 року в [PERSON] та [PERSON], але з невідомих їй причин чоловік належним чином право власності не оформив. Саме [PERSON] займався питанням купівлі-продажу будинку, оскільки вона в той час народила сина і не мала змоги займатись оформленням документів. До теперішнього часу позивач вважала, що право власності на будинок оформлено відповідно до чинного законодавства. Для належного оформлення права власності на будинок вона намагалася розшукати [PERSON] та [PERSON], але після продажу будинку вони виїхали з села і на теперішній час їх місце знаходження нікому не відоме. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати в цьому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном протягом дев'ятнадцяти років, постійно сплачує комунальні послуги, договори про надання послуг з газопостачання та користування електричною енергією укладені з її чоловіком - [PERSON]. Також позивач має оригінали правовстановлюючих документів на будинок, що додатково підтверджує той факт, що вона володіє вказаною нерухомістю добросовісно. Враховуючи зазначене [PERSON] вирішила звернутися з відповідним позовом до суду, адже вважає, що володіє та користується житловим будинком відкрито, безперешкодно, не порушуючи прав інших осіб, та має право набути право власності на вказаний будинок за набувальною давністю. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в призначене судове засідання з'явились, надали пояснення по суті справи, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Від Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області надійшли заяви за підписом сільського голови Дуля А. про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.18, 86). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в призначене судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись через оголошення в газеті Кіровоградської обласної ради та обласної державної адміністрації «Народне слово» № 1 (3283) від 05 січня 2017 року (а.с.87). Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до копії архівної довідки №29146, яка видана начальником ОКП «Кіровоградське ООБТІ» Шиховою В.В. 07.11.2016, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за: [PERSON] - 1/2 частина (приватна спільна часткова), свідоцтво про право на спадщину від 09.09.1997 №2-3550/Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора, зареєстровано Кіровоградським БТІ 10.09.1997, та [PERSON] - 1/2 частина (приватна), договір купівлі-продажу від 21.04.1995 №1355/ Кіровоградська районна державна нотаріальна контора, зареєстровано Кіровоградським БТІ 27.04.1995. Примітка: згідно з архівних відомостей, наявних в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», адреса: [ADDRESS] відповідає адресі: [ADDRESS] Вказаний будинок з надвірними будівлями 21 квітня 1995 року [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу, який 21.04.1995 посвідчено державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори Панасюк Л.С. та зареєстровано в реєстрі за №1355 (а.с. 6-7). Згідно із довідкою №376, яка видана виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 14.09.2016, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. До складу сім'ї входять: син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до копій погосподарського обліку, особовий рахунок [NUMBER], членами домогосподарства, що розташоване в [ADDRESS] є [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син) (а.с.24-25). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 19.03.2016 виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 2 (а.с.30). Відповідно до довідки №534, яка видана виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 01.11.2016, [PERSON], дійсно постійно прожив та був зареєстрований з 1997 року до дня смерті, разом з дружиною [PERSON], [PERSON], [PERSON], за адресою: [ADDRESS] За час проживання в будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] було укладено договори про користування електричною енергією та про надання послуг по газопостачанню (а.с.9, 10-11). [PERSON] зазначає, що після смерті чоловіка [PERSON] вона продовжує сплачувати комунальні платежі, підтримувати будинок з господарсько-побутовими будівлями у справному стані, тощо. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу Флоренко С.К. з метою оформити свої спадкові права. На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Флоренко С.К. повідомлено, що нею заведено спадкову справу № 41/2016 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.40). З копії спадкової справи №41/2016, яка почата 15 вересня 2016 року, а закінчена 26 жовтня 2016 року, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], не входив до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 42-74). Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Частини 1, 4 ст. 344 ЦК України передбачають, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В пункті 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, закріплено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Пунктами 9, 11, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які підтверджують, що [PERSON] з вересня 1997 року відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном, постійно доглядає за будинком, сплачує всі необхідні платежі по утриманню будинку, виконує інші роботи по догляду за будинком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі ст.ст. 328, 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved