Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та остаточно уточнивши позовні вимоги просив визнати дії ПАТ «Сумиобленерго» щодо невиконання обовязку з надання [PERSON] після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) незаконними. Зобовязати ПАТ «Сумиобленерго» надати [PERSON] попередню роботу (посаду), а саме: електромонтер з обслуговування підстанції 4-ї групи, у звязку із закінченням строку повноважень на виборній посаді голови Кровненської сільської ради. Стягнути з ПАТ «Сумиобленерго» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що з 01 березня 1999 року працював електромонтером 4-ї групи з обслуговування підстанцій «Кровне» служби підстанцій. Однак 11 квітня 2006 року звільнився на підставі ст. 36 п. 5 КЗпП України у звязку з переходом на виборну посаду сільського голови на якій пропрацював до 10 листопада 2015 року. 11 листопада 2015 року його було звільнено з посади сільського голови на підставі п. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 12 листопада 2015 року звернувся до керівництва ПАТ «Сумиоблененрго» з заявою про поновлення його на посаді електромонтера по обслуговуванню підстанції «Кровне» у звязку із закінченням повноважень на посаді сільського голови у порядку ст. 118 КЗпП України, ст. 12,42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та п. 1 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Однак 26 листопада 2015 року відповідачем було надано відповідь, що працевлаштувати його на попередню посаду неможливо у звязку з чим йому було запропоновано вакантні посади електрослюсаря з ремонту устаткування і обслуговування пристроїв 3-го розряду служб підстанцій 35 кВ і вище, електрослюсаря з ремонту устаткування і обслуговування пристроїв 5-го розряду групи підстанції філії «Краснопільський РЕМ». Зазначає, що повторно звертався з заявою до відповідача не порушувати його право, а поновити його на попередній посаді оскільки йому відомо, що вона не скорочувалася. Крім того, зазначає, що підприємство, на виконання вимог ст. 118 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», зобовязано надати раніше звільненому працівнику ту саму роботу, і тільки в разі її відсутності запропонувати іншу рівноцінну роботу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав просив відмовити в задоволенні. На підтвердження своєї позиції надав письмові заперечення (а.с.18-19) в яких зазначав, що ПАТ «Сумиобленерго» дійсно повідомляло позивача про неможливість працевлаштування на попередній посаді служби підстанції електромонтером 4 розряду по обслуговуванню підстанцій та запропоновано існуючі вакантні посади. Кім того, зазначає, що позивача повідомлялось про відсутність на підприємстві посади на яку він має бажання працевлаштуватися. Звертає увагу суду на те, що ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачає інші гарантії для бувшого сільського голови в разі неможливості надання попередньої роботи збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, але не більше шести місяців, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Представник 3-ї особи з позовом не згоден. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.\~\~15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18 січня 1999 року працював електромонтером 4 групи по обслуговуванню підстанції «Кровне» служби підстанцій, однак наказом від 19 листопада 2006 року останнього звільнено на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України в звязку з переходом на виборну посаду сільського голови с. Кровне, про що зроблено запис в трудовій книжці (а.с.6 зворот). Як вбачається з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Як вбачається з копії трудової книжки (а.с.7) [PERSON] 10 листопада 2015 року звільнено з посади Кровненського сільського голови у звязку із закінченням строку повноважень на підставі п. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Як вбачається з наданої суду копії заяви позивач [PERSON] 12 листопада 2015 року звертався до відповідача з заявою про поновлення його на посаді електромонтером 4 групи по обслуговуванню підстанції «Кровне» служби підстанцій у звязку зі звільненням з займаної виборної посади у відповідності з п. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з посиланням на вимоги с. 118 КЗпП України, п. 1 ст. 33 Закону України «Про статус народних депутатів», ст. ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.8). ПАТ «Сумиобленерго» листом від 26 листопада 2015 року повідомив позивача про неможливість працевлаштування після закінчення повноважень на виборчій посаді, та запропонував вакантні місця в товаристві (а.с.9) . Суд вважає, що дана відмова є незаконною враховуючи наступне. Згідно ч.1 ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. У відповідності до ч.1 ст.118 КЗпП України, працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації. Таким чином, на думку суду, формулювання законодавця «надається», а не «може надаватися» означає, що надання працівникам після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади), а при її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації є обовязком роботодавця, але аж ніяк його правом. Крім цього, та обставина, що наказом про переведення на іншу роботу № 500-К від 18.05.2015 [PERSON] з електромонтера з обслуговування підстанцій 3 групи був переведений на електромонтера з обслуговування підстанцій 4 групи , та на даний момент посада є зайнятою не є підставою для недотримання вимог ч.1 ст.118 КЗпП України. Так як відповідно до ч.6 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Таким чином, законодавець передбачив можливість поновлення на роботі працівника на тій самій посаді навіть за наявності тих обставин, що на відповідну посаду був прийнятий інший працівник. Так, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом. Тобто, положення п. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» яким передбачено, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов'язки на постійній основі. Судові витрати суд вважає необхідним стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Відносно витрат на правову допомогу суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Законом України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом [PERSON] укладено договір № 1280-Р/16 про надання правової допомоги (а.с.11) та згідно наданої квитанції позивачем оплачено 5000 грн. (а.с.49) . Визначаючи розмір, що підлягає стягненню, судом враховано, що адвокатом [PERSON] в даній справі було проведено відповідні дії, необхідні для розгляду справи, в тому числі складено та подано позовну заяву, підготовлено та заявлено відповідні клопотання, зібрано та долучено до матеріалів справи докази на підтвердження позиції по справі. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правову допомогу відповідає вимогам Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, є співмірним з кількістю вчинених представником відповідача процесуальних дій та часу витраченого для підготовки документів по справі, і підлягає частковому задоволенню. А тому суд вважає за необхідне вимогу позивача в цій частині задовольнити і стягнути з ПАТ «Сумиобленерго» на користь [PERSON] сплачену суму витрат повязаних з оплатою правової допомоги в розмірі 1700 грн. . Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь держави.

Outcome: partial