Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до свого батька [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що з 11 серпня 2015 року він є студентом 1 курсу Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського. Позивач навчається на стаціонарній (денній) формі навчання в університеті, у зв'язку з чим не може у повній мірі самостійно себе забезпечити на період навчання. Він фактично знаходиться на утриманні матері, яка також не може повністю нести витрати на його утримання. Однак цих коштів йому недостатньо для нормальних умов життя. Вказав, що його батько має задовільний стан здоров'я, працює та має постійний дохід. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання, щомісячно у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більш як до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Позивач в судове засідання не з'явився, в позові зазначив про розгляд справи в його відсутність. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з вищезазначених підстав. Крім того не заперечували факт отримання аліментів до досягнення позивачем повноліття в розмірі ? частки від доходів відповідача та те, що позивач наразі отримує стипендію в розмірі 700грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/12 частки з усіх видів його заробітку до закінчення сином навчання. Вказав, що сплачував аліменти до досягнення сином повноліття в розмірі ? частки своїх доходів, на даний час позивач отримує стипендію в розмірі 700грн. щомісячно. Також зазначив, що його мати [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1200грн., тому він вимушений допомагати їй матеріально. Крім того, на його утриманні перебуває його співмешканка [PERSON], яка є працездатною, проте не може влаштуватися на роботу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до вимог ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних рідних, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно із наказом №180-ст від 11.08.2015 року та повідомленням від 20.08.2015р. позивач [PERSON] є студентом 1 курсу Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського (денна форма навчання за державним замовленням) (а.с.8-9, 16). Також судом встановлено, що відповідач з лютого по липень 2015 року отримав заробітну плату в розмірі 36137,54грн., з яких сплачено аліментів на суму 4640,40 грн., а мати позивача з березня по серпень 2015 року отримала заробітну плату в сумі 15093,29 грн. (а.с.28, 30). Відповідач сплачував аліменти на утримання позивача, до досягнення ним повноліття, в розмірі ? всіх доходів, що не заперечується сторонами та не потребує доказування. Судом також встановлено, що позивачем сплачено за гуртожиток 1460 грн. (а.с.17). Під час допиту свідка [PERSON] встановлено, що вона є матір'ю відповідача, є інвалідом 2-ої групи, отримує пенсію в розмірі 1150-1200грн. (а.с.23), проте проживає окремо від сина, разом з дочкою, має у власності квартиру, де проживає її онука, яка сплачує комунальні платежі. Також свідок зазначила, що [PERSON] добровільно щомісяця надає їй 1000грн. або покупає продукти харчування, з позовом про стягнення аліментів вона до суду не зверталася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що протягом 6 років вона є співмешканкою відповідача, з яким веде сумісно господарство, проте офіційний шлюб вони не укладали. Відповідач утримує її матеріально, оскільки з 2013 року вона не може працевлаштуватися офіційно, хоча на обліку в центрі зайнятості населення вона за цей період не рахувалася, працювала неофіційно та отримувала заробітну плату 600-800 грн. щомісячно. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналізуючи матеріальне становище позивача, виходячи з наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що дитина потребує допомоги батька. Оскільки відповідач будь-яких відомостей про свій стан здоров'я суду не надав, суд вважає, що він може надавати допомогу своїй дитині. Розглядаючи питання про розмір аліментів, враховуючи матеріальний стан відповідача та досліджені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини від його доходу, до закінчення ним навчання. Суд вважає, що цей розмір аліментів, виходячи з доходу батька буде сприяти забезпеченню потреб сина. При цьому суд також враховує, що обов'язок утримувати повнолітню дитину покладається на обох батьків, при тому, що на даний час син проходить навчання в м.Харків, тобто проживає окремо від матері, яка також має стабільний дохід. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що він зобов'язаний утримувати свою співмешканку (цивільну дружину), яка є працездатною, оскільки такий обов'язок не передбачений чинним законодавством. Розглядаючи питання про час з якого присуджуються аліменти, суд вважає, що початок стягнення аліментів з відповідача на користь позивача повинен бути з 01.09.2015 року, оскільки саме з цієї дати позивач [PERSON] зарахований до університету відповідно до наказу №180-ст від 11.08.2015 року (а.с.8). Разом з тим, главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено обов'язкового мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.180-184, 189-192, 198-200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial