Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 2196,00 грн. трьох відсотків річних, 8448,88 коп. суму індексу інфляції, 18539,59 гр. пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.09.2017 р. було задоволено його позов та стягнуто з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 59784,19 грн. 13 березня 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і 22 травня 2018 року відповідачем було заборгованість за рішенням суду була сплачена повністю. Проте, за час прострочення виконання грошового зобовязання відповідач має, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України сплатити три відсотки річних та суму індексу інфляції за весь час прострочення, а також згідно ст.549 ЦК України пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07.08.2018р. було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 29 серпня 2018 року представником відповідача подано відзив в якому він зазначає про те, що позов підлягає до задоволення частково. Зокрема, відповідач вважає, що датою виникнення грошового зобовязання є 27 грудня 2017 року, тобто дата набрання законної сили рішенням Здолбунівського районного суду від 11.09.2017р. у справі № 562/2893/16-ц на яке посилається позивач. Що стосується, нарахування пені, то підстави для її стягнення відсутні, оскільки відсутні договірні відносини щодо застосування пені між позивачем та відповідачем. Крім того, позивачем пеня застосовується з пропуском строку позовної давності. 04 вересня 2018 року представником позивача подано письмове пояснення в якому він зазначає, що посилання відповідача на те, що заборгованість має нараховуватися з дня набрання рішенням Здолбунівського районного суду законної сили, а саме 27.12.2017р. є безпідставним, оскільки рішенням суду лише встановлено факт заборгованості, а не встановлено початок відліку строку для стягнення заборгованості. Що стосується покликання на застосування позовної давності до стягнення нарахованої пені, то воно також є безпідставним, оскільки пеня нарахована у межах строку спеціальної позовної давності. В судове засідання позивач не зявився, суду надав заяву в якій просить справу розглядати без його участі та участі представника. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково з мотивів наведених у відзиві на позов. Щодо розгляду справи без участі позивача та його представника не заперечив. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість на загальну суму 59784 (пятдесят девять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 19 коп. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стягнуту рішенням суду суму заборгованості відповідач [PERSON] сплатив лише 24 травня 2018 року, про що свідчить квитанція № 82 Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем ставиться вимога про стягнення трьох відсотків річних та суми індексу інфляції з 01.04.2017 року. В заперечення позовних вимог відповідач вказує на те, що початком нарахування трьох відсотків річних та індексу інфляції є дата набрання рішенням Здолбунівського районного суду від 11.09.2017 р. (справа № 562/2893/16-ц) законної сили, а саме 27.12.2017 року. Проте, таке посилання відповідача є безпідставним. Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання саме грошового зобовязання. Нарахування коштів відповідно до ст.625 ЦК здійснюється незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу. Як вбачається з рішення Здолбунівського районного суду від 11.09.2017р. (справа № 562/2893/16-ц) з відповідача було стягнуто 57000 грн. основної суми заборгованості згідно договору позики та 2784,19 грн. сума індексу інфляції за період з 03.12.2016 р. по 31.03.2017 р. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 2196,00 грн. та 8448,88 грн. суми індексу інфляції за період з 01.04.2017 р. по 22.06.2018 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Що стосується стягнення з відповідача пені, то суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1, 2 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст.551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду жодних доказів того, що між ним та відповідачем укладався письмовий договір в якому визначався розмір неустойки. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача неустойки в розмірі 18539,59 грн. відсутні. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 257,25 грн.

Outcome: approved