Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 06.07.2010 року виконкомом Чуньківської сільської ради Заставнівської району Чернівецької області за актовим записом №04. Посилається на те, що 06.07.2010 року він уклав шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із відповідачем та знаходяться на їх спільному утриманні. Позивач посилається на те, що причиною розпаду їх сім'ї є те, що вони не зійшлися характерами, у них розійшлися погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, між ними часто виникали непорозуміння, що переростали у сварки. Наслідком цього є те, що з травня 2016 року між ними припинені фактичні шлюбні відносини. В зв'язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.07.2010 року, що видно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2010 року (а.с. 7). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається із копій свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 17.03.2014 року та серії [NUMBER] від 08.12.2011 року (а.с. 8-9). Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони не зійшлися характерами, у них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. З травня 2016 року між ними припинені фактичні шлюбні відносини. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved