Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] «Промбудсервіс» про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення, посилаючись на те, що 17.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] «Промбудсервіс» було укладено кредитний договір. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] «Промбудсервіс» 18.07.2007 року був укладений договір іпотеки, згідно якого [PERSON] «Промбудсервіс» передало в іпотеку нежитлові приміщення загальною площею 7735,7 кв.м, розташовані по вул. Центральна, 1К, с. Гончарівка, Тлумацький район, Івано-Франківська область. 30.11.2013 року між [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передав та уступив на користь [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» всі права у зобовязаннях, які виникли на підставі договорів, в т.ч. звернення стягнення на заставне майно. 02.09.2015 року між [PERSON] «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] та [PERSON] «Промбудсервіс» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором про надання кредитної лінії від 17.07.2007 року та договором іпотеки від 18.07.2007 року, згідно якого [PERSON] виконав обовязок [PERSON] «Промбудсервіс» по оплаті боргу за кредитним договором, а тому до нього перейшло право нового кредитора за вказаним кредитним договором. Відповідач неналежно виконував зобовязання по кредитному договорі та допустив заборгованість в розмірі 1088125 грн. 78 коп. Позивачем направлялась вимога про погашення вказаної заборгованості, однак відповідачем дана вимога не була виконана. А тому, позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення загальною площею 7735,7 кв.м, розташовані по вул. Центральна, 1К, с. Гончарівка, Тлумацький район, Івано-Франківська область, шляхом надання [PERSON] права продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцю від імені [PERSON] «Промбудсервіс». В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак його представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та слухання справи провести без його участі та без участі його довірителя. Представник відповідача [PERSON] «Промбудсервіс» в судове засідання не з'явився, проте подав, до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі . Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON] «Промбудсервіс» 17.07.2007 р. був укладений договір про надання кредитної лінії № CrL-SME0AK/053/2007 (а.с. 46-55) (далі Кредитний договір), згідно якого [PERSON] «Промбудсервіс» отримало кредит в розмірі 1640000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну лінію для поповнення оборотних коштів позичальника, строком дії кредитної лінії до 17.07.2010 року, за користування яким зобов'язалось сплатити 18,0 % річних, з розрахунку річної бази нарахувань процентів (п.п. 2, 3 частини 1 Кредитного договору). Відповідно до п. 1.1 частини 2 Кредитного договору банк надає позичальнику кредитну лінію у розмірі, що не перевищує ліміту кредитної лінії, визначеного у частині 1 цього договору, а позичальник приймає, зобовязується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитною лінією і виконати всі інші зобовязання, як вони зазначені в цьому договорі. Підпунктом 1.6.1 частини 2 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути банку суму всіх траншів, виданих в рамках кредитної лінії, у повному обсязі не пізніше останнього банківського дня строку дії ліміту кредитної лінії. Згідно п. 1.4. частини № 2 кредитного договору, за користування кредитною лінією позичальник зобовязаний сплачувати плату у вигляді процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В забезпечення виконання зобовязань за договором про надання кредитної лінії № CrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] «Промбудсервіс» (Іпотекодавець) 18.07.2007 р. укладено договір іпотеки (а.с. 56-60), згідно якого останній, у відповідності до п. 1.1 ст. 1 цього договору, для забезпечення повного і своєчасного виконання своїх боргових зобовязань перед Іпотекодержателем, передав Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 7735,7 кв.м., розташовані за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Гончарівка, вул. Центральна, 1 «К», що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] 24.02.2006 року, реєстр. № 547, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 24.02.2006 року, номер правочину 1166447, про що приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] видано витяг з Державного реєстру правочинів № 2118146 від 24.02.2006 року (п. 3.1 ст. 3 Договору іпотеки). 30.10.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги (а.с. 3-4). Згідно з даним договором ПАТ «ОТП Банк» передало (відступило) [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за кредитними договорами, в т.ч. сукупність прав за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно (п. 1.1 ст. 1 Договору про відступлення права вимоги). Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Договору про відступлення права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» переходять всі права ПАТ «ОТП Банк», як сторони, що іменуються «Іпотекодержатель»/»Заставодержатель» у зобовязаннях, які виникли на підставі Договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави). Згідно переліку, який міститься в Додатку № 1 до даного договору, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання кредитної лінії № CrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 року, в т.ч. право на звернення стягнення на предмет іпотеки, боржником за яким є [PERSON] «Промбудсервіс»/солідарний боржник ТОВ «Західспецбетон» (а.с. 5). 02.06.2014 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області по справі № 353/165/14-ц було частково задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] «Промбудсервіс», [PERSON] «Західспецбетон», [PERSON] «Будівельна компанія «Станіславів», [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за Договором про надання кредитної лінії № СrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 р. (згідно додаткового договору № 6 від 22.04.2011 р. до договору про надання кредитної лінії), а саме вирішено стягнути в солідарному з [PERSON] «Промбудсервіс» та [PERSON] «Західспецбетон» заборгованість за вказаним договором в сумі 411921,56 грн. та 3654,0 грн. в рахунок відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 10-12). Згідно листа Відділу ДВС Тлумацького РУЮ Івано-Франківської області від 18.02.2016 року встановлено, що на виконанні у відділі не перебувало виконавче провадження відкрите на підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2014 року (справа № 353/165/14-ц) та стягнення по вказаному рішенню не проводилось (а.с. 43). 02.09.2015 року між [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» (первісний кредитор), [PERSON] (новий кредитор) та [PERSON] «Промбудсервіс» (боржник) було укладено договір про відступлення права вимоги за Договором про надання кредитної лінії № СrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 р. та Договором іпотеки, посвідченим 18.07.2007 року приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1541 (а.с. 6-7). Згідно з даного договору до нового кредитора ([PERSON]Д.), який повністю виконав зобовязання боржника ([PERSON] «Промбудсервіс») за Кредитним договором, перейшли усі права кредитора у цьому зобовязанні, в т.ч. й ті, що забезпечували його виконання, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав на підставі Кредитного договору та Договору іпотеки, а саме: право вимоги, замість первісного кредитора ([PERSON] «ОТП Факторинг Україна»), до боржника щодо належного виконання останнім зобовязань, передбачених Кредитним договором та Договором іпотеки (п. 6 Договору про відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право, виникне у майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Статтею 1080 ЦК України, передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом і боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобовязань або відповідальності перед боржником у звязку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Отже, в наслідок укладення 02.09.2015 року вказаного договору про відступлення права вимоги за Договором про надання кредитної лінії № СrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 р. та Договором іпотеки, посвідченим 18.07.2007 року приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1541 відбулася заміна кредитора/іпотекоднржателя та [PERSON] набув статусу нового кредитора/іпотекодержателя за Договором про надання кредитної лінії № СrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 р. та Договором іпотеки від 18.07.2007 року, позичальником та іпотекодавцем згідно яких є [PERSON] «Промбудсервіс» (відповідач), що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 02.09.2015 року (а.с. 44) та про реєстрацію обтяження від 02.09.2015 року (а.с. 45). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. [PERSON] «Промбудсервіс» одержало кредитні кошти, але прийняті на себе за Кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконувало та допустило виникнення заборгованості станом на 02.09.2015 року в розмірі 1088125,78 грн., яка складається з: 916258,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 171867,0 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, що підтверджується звіркою взаємних розрахунків складеного [PERSON] спільно з [PERSON] «Промбудсервіс» (а.с. 65) та п. 4 договору про відступлення права вимоги від 02.09.2015 року (а.с. 6 зворот). Згідно п. 7 Договору про відступлення права вимоги у разі невиконання боржником своїх зобовязань щодо погашення заборгованості новому кредитору, останній одержує право задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна боржника, що передано в іпотеку. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що внаслідок невиконання [PERSON] «Промбудсервіс» своїх зобов'язань щодо сплати кредиту, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі укладених сторонами договорів, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 589, 590 ЦК України кредитор вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 6 Договору іпотеки, іпотекодержатель (позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому випадку, як встановлено в кредитних договорах; порушення іпотекодацем будь-якого із зобовязань за ст. 5 цього договору; інших обставин передбачених чинним законодавством. Крім того, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За вимогами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Як встановлено судом, позивачем на адресу [PERSON] «Промбудсервіс» було надіслано письмову вимогу про погашення заборгованості за договором про надання кредитної лінії (а.с. 2), якою повідомлено про наявність заборгованості по Кредитному договорі в сумі 1088125,78 грн., висунуто вимогу про погашення заборгованості у 30-ти денний термін з дня отримання даної вимоги та попереджено про прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак на дату подання позовної заяви вимога позивача щодо погашення кредиту не виконана та згідно письмового клопотання відповідача про визнання позову встановлено, що [PERSON] «Промбудсервіс» не має можливості погасити суму заборгованості по кредиту, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі (а.с. 61). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач обрав спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом процедури продажу будь-якому покупцю з правом укладання іпотекодержателем договору купівлі-продажу предмету від імені іпотекодавця. Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, у відповідності до положень ст. 38 Закону України «Про іпотеку», зокрема, продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві та укладення договору купівлі-продажу іпотекодержателем від свого імені. Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника. При цьому, згідно зі ст. 19 вказаного Закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, а у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). За вимогами ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - ціна продажу встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно п. 4.4 Договору іпотеки вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем та становить 5220407,0 грн., що за курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 1033743,96 доларів США. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, відповідач [PERSON] «Промбудсервіс» позов визнав у повному обсязі, суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved