Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON], і [PERSON], зареєстрований 04 серпня 2016 року в Дзержинському районному у місті Харкові відділі державної реєстраційної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 533. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сторони від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час дитини фактично проживає разом з позивачем, знаходиться на її утримання, та після розірвання шлюбу також залишиться проживати з позивачем. Причинною розпаду сімї сталося те, що з початку сімейного життя між ними склалися зовсім непримиримі, протилежні погляди на різні питання сімейного життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, відповідач взагалі не бажає приймати будь якої часті у вихованні доньки, веде розгульний спосіб життя, сімєю не цікавиться, що призвело до непорозумінь і відповідно до відчуження між ними, вони стали проживати кожен своїм окремим життям. Остаточно шлюбні стосунки між ними фактично були припиненні в червні 2017 року. Позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно та відновлена бути не може, примирення між ними неможливо, бо вона неодноразово намагалася вплинути на таку ситуацію та виправити її, але це не мало ніякого відгуку з боку чоловіка, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Спору про майно між сторонами на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2018 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 травня 2018 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито та справи призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду письмову заяву, в якій вказала, що просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та зазначає, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем були припиненні з червня 2017 року, а також просить після розірвання шлюбу місце мешкання дитини залишити разом з нею. Судові витрати по справі залишити за її рахунок та не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 04 серпня 2016 року Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстраційної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 533, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №299593 виданого повторно 19 січня 2017 року Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстраційної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від даного шлюбу подружжя має малолітньою доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І- ВЛ № 471148 виданого 26.01.2017 виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з матірю [PERSON]. Згідно вимог частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає вимогам статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до частини першої статті 110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями частини другої статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, враховуючи, що сім'я існує формально, сімейно-шлюбні відносини припинені з червня 2017 року, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьої статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved