Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним. В позовній заяві зазначив, що в квітні 2013 року він звернувся до ТОВ «Порше мобіліті» з метою купівлі автомобіля в кредит. Працівниками ТОВ «Порше мобіліті» було запропоновано надати кредитні кошти в національній валюті на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, на строк 60 місяців із сплатою 9,90% річних. Перед укладенням кредитного договору позивачу було надано інформацію про загальну вартість кредиту, при цьому він розумів, що укладає кредитний договір у гривні з відповідною відсотковою ставкою, яка і буде справедливою та єдиною платою по кредиту, при цьому представники відповідача перед підписанням договору підтверджували, що місячний платіж по кредиту не буде перебільшувати 2680 грн. на місяць, який буде здійснюватись на підставі щомісячних рахунків, які він буде отримувати поштою, що було прийнятним для позивача, в звязку з чим позивач погодився на такі умови договору та 11.04.2013р. ним був підписаний кредитний договір. 15.04.2013р. позивач був запрошений до ТОВ «Порше мобіліті» для додаткового підписання графіку погашення кредиту та надання «Загальних умов кредитування». На момент підписання графіку він не розумів, що відбувається порушення його прав, як споживача. Вважає, що передбачені вище положення Загальних умов, а також п.п.1.3.2, 1.3.3 не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують права та інтереси позивача, є несправедливими, роблять істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача, не відповідають принципам розумності, справедливості та добросовісності у звязку з чим просить визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» щодо коригування заборгованості за тілом кредиту за Кредитним договором № 50008238 від 11.04.2013 року, шляхом застосування еквіваленту тіла кредиту в доларах США до обмінного курсу банк філії «КІБ» ПАТ «КредіАгрікольБанк» незаконними та такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просить задовольнити позов за підставами, що викладені у позовній заяві, надав суду письмові пояснення за позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений своєчасно. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує, суду пояснив, що підписанням Загальних умов кредитування позивач підтвердив, що Компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією (п. 9.5. Загальних умов кредитування). Таким чином, позивачу надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору. Підписавши вказаний вище кредитний договір, позивач вступив у договірні відносини з відповідачем. У вказаному договорі сторони визначили права та взяли на себе певні обов'язки, визначені договором, укладеним 11.04.2013 року. 14.04.2013 року сторонами був підписаний графік погашення кредиту, в якому позивач та відповідач додатково підтвердили свої наміри в триманні кредитних коштів і лише після підписання всіх документів ТОВ «Порше Мобіліті» здійснило переказ грошових коштів із цільовим призначенням, що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладення договору. Крім того, відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердив, що відповідач належним чином ознайомив його, зокрема, з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, а згідно з п. 9.6 цих умов, позивач підтвердив, що йому надано вичерпну інформації про умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, представник відповідача зазначає, що Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 18.05.2015 року винесено рішення у цивільній справі № 337/8341/14-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору застави та договору поруки недійсними, що в подальшому було підтверджено ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.08.2015 року у справі № 22-ц/778/4156/15 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2015 року. Зазначеними вище рішеннями суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій підтвердили дійсність та законність Кредитного договору № 50008238 від 11.04.2013 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] Пунктом 8.5 Загальних умов передбачено, що збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням Кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Враховуючи факт порушення відповідачем умов кредитного договору, для забезпечення відновлення порушеного відповідачем права, позивачем укладено договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року з ТОВ «КПД Консалтинг» . Згідно із заявкою на надання послуг № 152 від 19.07.2016 року до договору про надання юридичних послуг вартість юридичних послуг за забезпечення комплексного представництва ТОВ «Порше Мобіліті» у судах по справі [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним складає 10 000 грн., крім того ПДВ 2000 грн. Вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні, просить у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, давши оцінку їм у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50008238 про отримання кредиту на придбання автомобіля марки «Seat». 14.04.2013 року сторонами був підписаний графік погашення кредиту, в якому відповідач додатково підтвердив свої наміри в отриманні кредитних коштів і лише після вчинення всіх необхідних дій та підписання всіх документів у відповідності до норм чинного законодавства, 18.04.2013 року ТОВ «Порше Мобіліті» здійснило переказ грошових коштів із цільовим призначенням «Оплата за авто згідно кредитного договору « 50008238 від 11.04.2013 року [PERSON]В.», що підтверджується платіжним дорученням №50002614 від 18.04.2013 р. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2015р. у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору, договору застави та договору поруки недійсним, встановлено, що перед укладенням ос пореного позивачем кредитного договору, товариство на виконання вимог Закону України ««Про захист прав споживачів» надало споживачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а позичальник засвідчив особистим підписом про те, що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19.08 2015 року у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2015р. у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору, договору застави та договору поруки недійсним, встановлено, що укладений сторонами кредитний договір відповідає вищенаведеним ст..ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, доводи позивача щодо недійсності кредитного договору за відсутністю графіка погашення кредиту під час підписання договору кредиту було відсутнє волевиявлення позичальника щодо взяття на себе зобовязань в частині строків, розміру та порядку повернення кредиту, яке є обовязковою умовою укладення будь-якого правочину, та є істотною умовою договору, суд до уваги не приймає, оскільки ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначені обставини не передбачає, а позиція ВСС України не обовязковою для суду у відповідності до норм цивільно-процесуального кодексу України . Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Підписанням Загальних умов кредитування позивач підтвердив, що Компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією (п. 9.5. Загальних умов кредитування). Таким чином, позивачу надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Згідно з ч.3 даної статті правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з наведеними положеннями ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Правова позиція відповідача по справі узгоджується з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного суду України. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року у справі № 6-22725ск15, що підтверджена ухвалою Верховного суду України від 26.02.2016 року у справі № 6-422ц16, визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 [PERSON] 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Крім того, відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною Кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердив, що відповідач належним чином ознайомив його, зокрема, з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, а згідно з п. 9.6 цих умов, позивач підтвердив, що йому надано вичерпну інформації про умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Аналогічна правова позиція Вищих судових інстанцій викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2015 року, що підтверджена ухвалою Верховного суду України від 25.04.2016 року у справі № 6-743ц16, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2015 року у справі № 6-24856ск15. Крім того, підтвердженням того, що умови договору влаштовували позивача є сплата кредиту позичальником з 11.04.2013 року до 06.03.2015 року. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з'ясувавши обставини, на які сторони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору задоволенню не підлягають. Що стосується стягнення витрат за надання правової допомогив розмірі 12000 грн., слід зазначити наступне. Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 12 ЦПК України. За приписами ст. 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 84 ЦПК України,\~\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, ч.2. ст. 84 ЦПК України визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на\~\~користь\~\~якої\~\~ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень,\~\~не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначення окремим процесуальним діям наведеним у вищевказаному Законі за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у Цивільному процесі дав ВССУ у своїй постанові №10 від 17.10.14 р. Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно Рішення ВССУ від 15.10.14р. склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ТОВ ПОРШЕ МОБІЛІТІ» на підставі укладеного договору про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року, надано заявку на надання юридичних послуг № 152 від 27.07.2016р. Згідно п.1 наданої заявки, ТОВ «КПД КОНСАЛТИНГ» зобовязується забезпечити належне представництво інтересів замовника у відповідних судах по справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, при цьому замовник сплачує послуги в розмірі 12000 гривень. Згідно акту №1 від 27.07.2016 року юричні послуги надані, вартість послуг сплачена у відповідності до рахунку від 27.07.2016 р. Враховуючи, що [PERSON] звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжж 26.07.2016 року, а провадження у справі відкрито ухвалою від 12.08.2016 року, розгляд справи проводився за участю представника відповідача в режимі відеоконферецзвязку, а суду не надано будь-яких доказів, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі після відкриття провадження у справі, суд вважає зазначені витрати документально не підтверджені та не доведеними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: dismissed