Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.Також просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно за період з червня 2018 року по серпень 2018 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних стосунках з лютого 2014 року по 29 грудня 2017 року. Від цих шлюбних відносин мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 27 грудня 2017 року з відповідачем проживає окремо, самостійно, власними силами матеріально забезпечує, доглядає та виховує спільну дитину, в той час відповідач ухиляється від утримання доньки, проживає окремо, будь - якої матеріальної допомоги не надає, тому позов просить задовольнити. В обґрунтування вимог про стягнення також аліментів з червня 2018 року по серпень 2018 року вказала, що у червні 2018 року зверталася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу, однак у його видачі відмовлено, у звязку з неможливістю встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи- боржника. Вважає, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача. а тому просить суд стягнути аліменти за минулий час. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява [PERSON] щодо підтримання позовних вимог і розгляду справи за її відсутності. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.8). На даний час малолітня донька проживає разом із матір'ю, знаходячись на утриманні останньої, що підтверджується довідкою про склад сімї виданої виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради (а.с.9). Відповідно довідки УПСЗН Жовтоводської міської ради позивач у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини у сумі 5160,00 грн. (а.с10). Відповідач, являючись батьком малолітньої [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання останньої не надає. Добровільно питання про надання матеріальної допомоги між сторонами не вирішено. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки, до досягнення останньою повноліття. Будь-які дані про знаходження на утримані відповідача інших осіб у матеріалах справи відсутні. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов'язків (ч.2 ст. 51 Конституції України). Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що позивач звернулась до суду з даним позовом 22.08.2018 року. Просить також стягнути аліменти за минулий час - з червня 2018 року, оскільки зверталась до суду із заявою про видачу наказу, але у видачі судового наказу відмовлено, тому вважає, що вживала заходи для отримання аліментів. Однак, суд вважає не доведеним обставини того, що позивач вживала заходів для отримання аліментів від відповідача до моменту звернення до суду з позовом, але він ухилявся від свого обов'язку, оскільки копія ухвали про відмову у видачі судового наказу , відповідачем не отримувалась, інших доказів на обґрунтування цієї вимоги позивачем не надано. Тому суд не находить підстав для прийняття рішення про стягнення аліментів за минулий період і вважає, необхідним присудити аліменти з моменту звернення позивача до суду. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним достатньої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, що знаходиться на повному утриманні позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON],[INFO] у розмірі ? частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial