Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] В обґрунтування своєї позовної заяви зазначає, що з відповідачем вони познайомились у 2007 році, та почали мешкати разом з грудня 2010 року. Під час цивільного шлюбу вони купили квартиру, виплатили залишок по кредиту для автомобіля відповідача, зробили ремонт в квартирі, купили побутову техніку, разом вклали кошти у придбання пасіки для ведення сімейного бізнесу. У вересні 2014 році позивач по причині погіршення відносин з відповідачем тимчасово переїхала жити до батьків. 29 серпня 2014 року позивач народила сина і просила відповідача визнати дитину та зберегти сім'ю, але останній відмовився, тому позивач змушена була зареєструвати сина на своє прізвище. Добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача і дитини відповідач не надає. Посилаючись на вказані обставини просить суд встановити, що відповідач, є батьком - [PERSON], [INFO], також просить суд визнати факт мешкання однією сім'єю та ведення спільного господарства між позивачем і відповідачем у період з грудня 2010 року по вересень 2014 року включно, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку та стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином [PERSON], [INFO]. трьох років. У процесі розгляду справи позовні вимоги позивача були збільшені заявою від 29.01.2016 року, зокрема, позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь витрати на проведення судово-медичної експертизи у розмірі 6480,66грн. та витрати на проїзд до місця проведення вказаної експертизи в розмірі 1408,17грн. В судове засідання позивач і його представник - [PERSON](діє на підставі довіреності від 02 вересня 2015 року) та відповідач і його представник - [PERSON] (діє на підставі угоди про надання юридичних послуг від 02 вересня 2015 року) не з'явились, були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду. Через канцелярію суду сторони надали заяви у яких просили розглядати справи за їх відсутності. Окрім того, позивач, у своїй заяві, уточнив позовні вимоги та просив суд залишити без розгляду позовні вимоги: щодо факту мешкання однією сім'єю і ведення спільного господарства між позивачем і відповідачем у період з грудня 2010 року по вересень 2014 року включно та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином [PERSON], [INFO]. трьох років. Відповідач, у свою чергу, подав заяву про визнання позовних вимог відповідача, а саме: встановлення батьківства, стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, стягнення з нього витрат на проведення судово-медичної експертизи у сумі 6480,66грн., та витрат на проїзд для проведення експертизи у сумі 1408,17грн. Фактично, вищевказаною заявою відповідач визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі. Зважаючи на приписи ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутністю учасників процесу без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних матеріалів справи. В процесі аналізу матеріалів цивільної справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Беззаботівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, [INFO] народився [PERSON], батьки: [PERSON], [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №04. Народження [PERSON], [INFO] також підтверджується листом №250/01-24 від 13.07.2015 року, за підписом сільського голови Беззаботівської сільської ради Олександрівського району Донецької області. 06 травня 2011 року у відповідності до нотаріально посвідченого договору серії БРК №131569, зареєстрованого в реєстрі №1369 приватним нотаріусом Шиманським І.Ю. гр.[PERSON] продав а гр.[PERSON] 1985р.н. та гр.[PERSON],1991р.н. придбали по ? частці кожен квартиру [ADDRESS]. У відповідності до довідки ФОП [PERSON] від 13.07.2015 року гр.[PERSON], 1991р.н. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім'ї: син - [PERSON], 2014 р.н., співмешканець - [PERSON] 1985р.н. Довідками управління праці та соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації №897 та №898, підтверджено отримання [PERSON] щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги на 1-у дитину одинокій матері з січня 2015 року по червень 2015 року. Актами від 14.08.2015 року за підписом депутата сільської ради Сипко Г.В. встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрований та проживає з серпня 2011 року по теперішній час [PERSON], 1985р.н., також за даною адресою проживала з серпня 2011 року по квітень 2014 року [PERSON] Копією рахунку №21152 ФОП [PERSON] від 14.08.2015 року засвідчено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], власник ? частини, прописаний з 11.08.2011 року, [PERSON], [INFO], власник ? частини, прописана з 19.03.2015 року, [PERSON], [INFO], син, прописаний з 19.03.2015р. У відповідності до висновку експерта №369 судово-медично молекулярно-генетичної експертизи, яка розпочата 16.11.2015р. та закінчена 27.11.2015 року громадянин [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO] Вірогідність того, що [PERSON], дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає на менше 99,999999%. Як підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданого ВДРАЦС Олександрівського РУЮ у Донецькій області від 17 липня 2015 року, між гр. [PERSON], [INFO] та гр.[PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис №26. Надаючи юридичну оцінку фактичним обставинам у справі, суд виходить з наступного. Статтею 128 СК України, передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Частиною першою статті 135 СК України, передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. При вирішенні даного судового спору суд враховує позицію Пленуму Верховного Суду України, викладену у п.9 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, зокрема, відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи (ч.1 ст.174 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.174 ЦПК України). Зважаючи на викладені законодавчі приписи та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі з огляду на їх повне визнання відповідачем. Суд враховує те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону (фактично підтверджено факт батьківства між гр.[PERSON], [INFO] та гр.[PERSON], [INFO]; запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України) та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заява про визнання позову підписана як самим відповідачем так і його представником, якому надано право визнавати позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача всі понесені та документально підтверджені ним витрати по справі, зокрема, судовий збір 243,60 грн., витрати на проведення судово-медичної експертизи у сумі 6480,66грн., витрати на проїзд для проведення експертизи у сумі 1408,17грн., що разом складають 8132,43грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved