Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи тим, що він працював з 01.11.2014року на посаді виконуючого обов»язки голови правління підприємства та 04.03.2015року був звільнений з роботи на підставі наказу № 6-к за п.3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, ( невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору). На день звільнення йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату 19000грн. Заборгованість по заробітній платі була погашена 07.05.2015року в сумі 4500грн., 12.05.2015року 14500грн. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач ПАТ «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» в особі представника за довіреністю в судовому засіданні позов не визнав повністю, хоч про наявність заборгованості по заробітній платі позивача на день його звільнення не заперечував, але суму середнього заробітку, за час не проведення повного розрахунку, нарахував у меншому розмірі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли часткове обґрунтування і підлягають до задоволення частково. Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно [PERSON] працював на посаді виконуючого обов»язки голови правління ПАТ «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» з 01.11.2014року (до цього часу працював на цій посаді за сумісництвом), згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 10.06.2014року № 26 та наказу ПАТ «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» від 20.06.2014року № 3. Також, судом встановлено, що за наказом Фонду державного майна України по Київській області від 04.03.2015року № 12 та наказом ПАТ «Білоцерківський завод гумових технічних виробів»від 04.03.2015року № 6-к позивача було звільнено з посади виконуючого обов»язки голови правління за ч.3ст.38 КЗпП України внаслідок порушення власником або уповноваженою ним органом законодавства про працю. Дані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, позивачем та представником відповідача. Але, згідно з твердженнями представника відповідача в судовому засіданні з вини особисто [PERSON], який допустив утворення заборгованості по заробітній платі працівників станом на 03.03.2015року складала 36414,15грн. Також, представник відповідача послався на те, що новопризначена, після звільнення позивача з посади, на посаду голови правління ПАТ «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» [PERSON] не мала можливості для здійснення господарсько-фінансових операцій, зокрема виплат по заробітній платі, до проведення реєстрації змін у правовстановлюючі документи підприємства. Але, суд враховує, що звільнення позивача з роботи проведено саме за п.3ст. 38 КЗпП України якою передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до протоколу №8 засідання тимчасової комісії регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області з питань погашення заборгованості із заробітної плати, пенсій, стипендій та інших соціальних виплат від 25.11.2014року п.2 резолютивної частини містить інформацію щодо виставлення на продаж пакету акцій 89,5% статутного капіталу ПАТ «Білоцерківський завод гумових технічних виробів», що належать державі, тобто власником 89,5% статутного капіталу підприємства належить державі. Крім цього, відсутні докази щодо встановлення вини особисто виконуючого обов»язки голови правління [PERSON] у виникненні (збільшенні) розміру заборгованості по виплаті заробітної плати на підприємстві, а щодо тверджень представника відповідача про відсутність можливості у виплаті заробітної плати до внесення змін до правовстановлюючих документів підприємства, ці твердження судом до уваги не беруться, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ч.1 ст.116 цього Кодекса при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.А згідно з ч.1 ст.117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З розрахунку, наданого відповідачем вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача за січень-лютий 2015року / 40 робочих днів становить 19520грн./40= 488,00грн. За час затримки розрахунку при звільненні до стягнення підлягає сума за 43 робочі дні : 488 х 43 = 20984,00грн. Суд вважає, що саме ця сума відповідає вимогам закону, а саме постанові КМ України від 08.02.1995року №100, якою визначений порядок обчислення середньої заробітної плати, а вважає, що сума 22497,8грн., визначена позивачем у позовній заяві до задоволення не підлягає.

Outcome: partial