Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання дій незаконними щодо нарахування заборгованості за кредитним договором, повернення безпідставно отриманих коштів. 06 квітня 2012 року позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 06.04.2012 року, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». Згідно з Анкети-заяви від 06.04.2012 року позивач погодився, що заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг. 14 лютого 2013 року за його згодою відповідач переоформив кредитну картку «Універсальна» на престижну кредитну картку «Gold» та відкрив картковий рахунок, згідно якого було надано кредит у сумі 19 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Далі, позивач зазначив, що 17 серпня 2014 року ним було укладено договір № 14081701521340 про придбання товару вартістю 2 461 грн. 90 коп., при цьому він скористався сервісом АТ КБ «ПриватБанк» «Оплата частинами» та доручив банку встановити регулярний платіж з карти [NUMBER] на погашення заборгованості по карті [NUMBER], кількість платежів визначено 19, щомісячний платіж визначено у сумі 129 грн. 58 коп. 18 вересня 2014 року з використанням кредитної картки № [NUMBER] було здійснено операції із зняття готівки в банкоматах, а саме знято готівку на загальну суму 12 000 грн., а також 18 вересня 2014 року було укладено договір про придбання товарів на загальну суму 16 723 грн. 80 коп. із використанням сервісу АТ КБ «ПриватБанк» «Оплата частинами» із щомісячним платежем у сумі 1 393,65 грн., який закрито по фінальному рахунку. У жовтні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука із позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 квітня 2012 року в сумі 90 000 грн. Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 грудня 2016 року, який набрав чинності 03 січня 2017 року встановлено, що в ніч з 17 вересня 2014 року на 18 вересня 2014 року громадянин [PERSON] викрав із його сумки мобільний телефон «Nokia 101» із сім-картою мобільного оператора «Київстар» № [NUMBER], кредитну картку ПАТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER], після чого 18 вересня 2014 року громадянин [PERSON] використовуючи банківський модуль АТ КБ «ПриватБанк» з кредитної картки АТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] таємно викрав грошові кошти у сумі 12 000 грн. Крім того вироком, встановлено, що 18 вересня 2014 року [PERSON] в магазині «Ельдорадо», здійснивши оформлення кредиту на придбання побутової техніки, з кредитної картки АТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] та виплатив перший внесок за даним кредитом за придбані ним товари у сумі 1 393 грн. 25 травня 2017 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області при розгляді справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором не встановлено підстав для покладення на нього відповідальності за операціями, які були здійснені 18 вересня 2014 року. Рішенням суду було визначено стягнути з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 квітня 2012 року у сумі 1 270 грн. 66 коп. та 19 грн. 45 коп. сплаченого судового збору. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відповідачу відмовлено. Рішення набрало чинності 06 червня 2017 року. Також, позивач зазначив, що 12 червня 2017 року на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2017 року та умов кредитного договору № б/н від 06 квітня 2012 року ним на рахунок відповідача АТ КБ «Приватбанк» було сплачено грошові кошти у сумі 1 300 грн. Сума відсотків за користування коштами станом на 12 червня 2017 року за період з 31.07.2016 року (дата визначена судом) по 12 червня 2017 року (дата погашення зобов'язання) в розмірі 185,07 грн. сплачена 25.09.2017 року. Далі, позивач зазначив, що на його звернення до АТ КБ «Приватбанк» щодо закриття рахунку, йому було повідомлено, що заборгованість за кредитним договором б/н від 06 квітня 2012 року залишається непогашеною і дія договору закінчиться після повного погашення заборгованості по ньому. Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 23.10.2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання припинення зобов'язання за кредитним договором - задоволено повністю. Визнано припиненими зобов'язання за кредитним договором б/н від 06.04.2012 року, який укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у результаті його належного виконання. Крім цього, позивач зазначив, що неодноразово звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з заявами про розірвання кредитного договору від 06.02.2012 року та закриття карткових рахунків, відкритих на його підставі як письмово так і через спеціалістів банку. Наданий час відповідач не визнає рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 23.10.2017 року, таким чином на рахунку позивача з вини відповідача продовжує накопичуватися заборгованість, яка станом на 31.01.2019 року становить 999 887,79 грн. Також, позивач в позові зазначив, що рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відповідачем було пред'явлено до примусового виконання виконавчий лист № 537/4708/16-ц від 16.06.2017 року. 05.10.2017 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанка» боргу в сумі 1 290,11 грн. 04.12.2017 року на рахунок Крюківського ВДВС надійшли кошти утримані з позивача в сумі 978,11 грн. 08.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Крюківського ВДВС про повернення надміру стягнутих коштів, але йому було відмовлено. Отже, позивач з врахуванням викладених обставин, вважає, що необхідно визнати незаконними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування заборгованості за кредитним договором б/н від 06.04.2012 року, укладеним між відповідачем та позивачем та стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти в розмірі 765,55 грн. Згідно ухвали суду від 18 лютого 2019 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника та прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач направив до суду відзив з якого вбачається, що звернення позивача із заявленим позовом, суперечить закону та рішенню суду від 25.05.2017 року, яке набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню на всій території України. За викладеними в заяві обставинами, ніяким чином не вбачається доведення стороною позивача порушення його прав, свобод та інтересів, а тому необхідно відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.04.2012 року позивач [PERSON] завернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 06.04.2012 року, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 14.02.2013 року позивачу [PERSON] було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 19 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з Анкети-заяви від 06.04.2012 року позивач [PERSON] погодився, що заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг, а також позивач був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Відповідно ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України). Ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 17.08.2014 року позивач [PERSON] уклав договір №14081701521340 про придбання товару вартістю 2 461 грн. 90 коп., при цьому останній скористався сервісом ПАТ КБ «Приватбанк» «Оплата частинами» та доручив банку встановити регулярний платіж з карти [NUMBER] на погашення заборгованості по карті [NUMBER], кількість платежів 19, щомісячний платіж у сумі 129 грн. 58 коп. Згідно вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.12.2016 року, який набрав законної сили 03.01.2017 року встановлено, що в ніч з 17.09.2014 року на 18.09.2014 року громадянин [PERSON] викрав із його сумки мобільний телефон «Nokia 101» із сім-картою мобільного оператора «Київстар» № [NUMBER], кредитну картку ПАТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER], після чого 18 вересня 2014 року громадянин [PERSON] використовуючи банківський модуль ПАТ КБ «ПриватБанк» з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] таємно викрав грошові кошти у сумі 12 000 грн. (а.с. 13-14). Крім того вироком, встановлено, що 18 вересня 2014 року громадянин [PERSON] у магазині «Ельдорадо», здійснивши оформлення кредиту на придбання побутової техніки, з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] та виплатив перший внесок за даним кредитом за придбані ним товари у сумі 1 393 грн. Далі, судом встановлено, що 25.05.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до позивача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.04.2012 року заборгованість станом на 31.07.2016 року за тілом кредиту у сумі 705 грн. 02 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 565 грн. 64 коп., а всього стягнуто у сумі 1 270 грн. 66 коп. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в іншій частині відмолено. Рішення набрало законної сили 06.06.2017 року (а.с. 15-18). Згідно квитанцій вбачається, що 12.06.2017 року позивачем виконано рішення суду та сплачено грошові кошти у сумі 1 300,00 грн., а також 25.09.2016 року позивачем сплачено грошові кошти у сумі 186 грн.(а.с.12). Далі, судом встановлено, що 23.10.2017 року Козельщинським районним судом Полтавської області позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання припинення зобов'язання за кредитним договором задоволено повністю. Визнано припиненими зобов'язання за кредитним договором б/н від 06.04.2012 року, який укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у результаті його належного виконання (а.с. 19-21). Згідно виписки заборгованості вбачається, що станом на 11.02.2019 року за позивачем рахується заборгованість в розмірі 999 887,79 грн. (а.с. 26). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Таким чином, вимога [PERSON] про визнання дії АТ КБ «ПриватБанк» незаконними щодо нарахування заборгованості за кредитним договором, який укладений 06.04.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Далі судом встановлено, що 05.10.2017 року державним виконавцем Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області на підставі заяви представника АТ КБ «ПриватБанк» було відкрито виконавче провадження № 54833363 з примусового виконання виконавчого листа № 537/4708/16-ц від 16.06.2017 року виданого Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 1 290,11 грн. 08.12.2017 року позивач повідомив Крюківський ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області про те, що він 12.06.2017 року сплатив грошові кошти в розмірі 1 300 грн. та прохав повернути безпідставно вирахувану з його заробітної плати грошову суму в розмірі 978,11 грн. (а.с 27). З листа Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області, вбачається, що 20.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено до бухгалтерії ПАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» для проведення утримань з заробітної плати [PERSON] суми боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у розмірі 1 555,12 грн. 04.12.2017 р. на депозитний рахунок Крюківського ВДВС надійшли кошти утримані з [PERSON] в сумі 978,11 грн. Виходячи з того, що в достатньому обсязі було доведено факт викрадення грошових коштів з кредитної картки [PERSON], за відсутності вини останнього, суд приходить до висновку, що у АТ КБ «ПриватБанк» не було законних підстав подавати до примусового виконання виконавчий лист № 537/4708/16-ц від 16.06.2017 року виданого Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 1 290,11 грн., так як дані кошти були ним сплачені. Таким чином, вимога [PERSON] про повернення суми коштів у розмірі 765,55 грн. на його картку для виплат ПАТ «Ощадбанк» № [NUMBER] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», результат вирішення даної цивільної справи, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved