Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватної консультативної комерційно-виробничої фірми «Вікторія», [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір оренди приміщення від 01.11.2003 р. укладений між [PERSON] та Приватною консультативною комерційно-виробничою фірмою «Вікторія» в особі директора [PERSON]. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] будучи власником нежитлового приміщення, що за адресою [ADDRESS], договору оренди не підписував і приміщення в користування Приватній консультативній комерційно-виробничій фірмі «Вікторія» в особі директора [PERSON] не передавав. Крім цього, [PERSON] покликається на те, що наказ про призначення [PERSON] на посаду керівника Приватної консультативної комерційно-виробничої фірми «Вікторія» не підписував, а відтак останній не мав права укладати від імені даного підприємства будь-яких договорів. Даний факт підтверджується висновком експерта від 03.07.2012 р., а тому вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, тому просить його поновити та задоволити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до позову. Просили позовні вимоги задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивча, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2003 р. між [PERSON] власником приміщень, на основі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10.10.2003 р. та Приватною консультативною комерційно-виробничою фірмою «Вікторія» укладено договір оренди. /а.с.5/. В провадженні Шевченківського районного суду м.Львова знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватної консультативної комерційно-виробничої фірми «Вікторія», [PERSON] про визнання недійсним та скасування наказу №2 від 15.08.2000 р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10.07.2014 р. визнано недійсним та скасовано наказ №2 від 15 серпня 2000 р. про призначення [PERSON] директором Приватної консультативної комерційно-виробничої фірми «Вікторія»./а.с.42-43/. Як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10.07.2014 р., наказ [PERSON], як єдиним власником ПК К-ВФ «Вікторія» 15.08.2000 р. не видавався, а тому [PERSON] не може вважатись директором вищезгаданого підприємства та вичиняти дії від імені даного підприємства на підставі оскаржуваного наказу, а тому укладений договір оренди від 01.11.2003 р. не може вважатись дійсним./а.с.5/. Відповідно до ст.48 ЦК України (в редакції 1963 р.) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за згодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Частинами 1, 2 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки [PERSON] дізнався, що вищенаведений наказ, він не підписував після отримання висновку судово-почеркознавчої експертизи від 03.07.2012 року, та відповідно звернувся до Галицького районного суду м.Львова з позовом про визнання недійсним договіру оренди приміщення від 01.11.2003 р. укладений між [PERSON] та Приватною консультативною комерційно-виробничою фірмою «Вікторія» в особі директора [PERSON], а тому строк позовної давності останньому слід продовжити, оскільки такий пропущений [PERSON] з поважних причин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. Таким чином, на підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про підставність позову, а відтак такий підлягає до задоволення.

Outcome: approved