Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 14 липня 2014 р. у м. Києві на Броварському проспекті сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. та автомобіля [NUMBER], який належить позивачу. Внаслідок даного ДТП обидва транспортні засоби були пошкоджені. Винною у скоєнні даного ДТП визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Позивач 02 серпня 2014 р. звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. В подальшому відповідачем листом від 25.11.2014 року №7485/в було повідомлено позивача, що з боку ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» проведено розрахунок шкоди та прийнято рішення про виплату на його користь страхового відшкодування в розмірі 25 014,29 грн. Однак відповідач не виплатив вчасно страхове відшкодування позивачу. Позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права, в зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 25 014, 29 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 14 липня 2014 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. та автомобіля [NUMBER], який належить позивачу. Внаслідок даного ДТП обидва транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2014 року винною у скоєнні даного ДТП визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Позивач 02 серпня 2014 р. звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, страховою компанією було повідомлено про виплату страхового відшкодування, але до цього часу позивач кошти не отримав. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням наведеного та положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав заяву про виплату страхового відшкодування (а. с. 19-21, 22-23). Відповідач у своєму листі визнав суму страхового відшкодування позивачу у розмірі 25 014,29 грн. (а. с. 33), але до даного часу її не виплатив. Тому, суд на підставі ст. 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 25 014,29 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved