Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 9 120,00 гривень, компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1 000 гривень, та моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 травня 2012 року вона перебувала в трудових відносинах з комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» , та працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки) диспансерного відділення № 2. Місце роботи знаходилося в м. Артемівську по вул. Радянська, 73. 31 грудня 2014 року її було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення з нею не було здійснено розрахунок, у зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі за період з липня по грудень 2014 року у вигляді заборгованості по заробітній платі у сумі 9 120,00 гривень та невиплаченої компенсація за невикористану відпустку в розмірі 1000 гривень. Згідно Статуту, комунальна лікувально-профілактична установа «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» є комунальним лікувально-профілактичним закладом, який засновано на власності територіальної громади міста Горлівки відповідно до рішення обласної ради від 03.09.2002 року № 4/3-50 прийнята в спільну власність територіальних громад, селищ, міст, які знаходяться в управлінні Донецької обласної ради. Управління Диспансера в межах повноважень, згідно рішення обласної ради від 04.03.1999 року № 23/5-116 «Про делегування повноважень Донецької обласної ради Донецької обласної державної адміністрації стосовно майна області та про затвердження переліку об'єктів спільної власності територіальних громад, що знаходяться в управлінні обласної ради», здійснює облдержадміністрація. Враховуючи, що координацію діяльності, а також фінансування Диспансеру здійснює департамент охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати та моральну шкоду. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, про що надала відповідну уточнену позовну заяву, в якій вона просить стягнути солідарно з департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації та комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» заборгованість з заробітної плати в розмірі 9 120 гривень 00 копійок та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 000 гривень 00 копійки, а всього - 10 120 гривень 00 копійок, та моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень. У судове засідання позивач [PERSON] не з,явилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст.76 ЦПК України, надала суду заяву, в якій наполягала на позовних вимогах та просила справу розглянути у її відсутність, тому, суд, вважає можливим розглянути справу у її відсутність. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий за дорученням, уточнив позовні вимоги позивачки, викладені на підставі позовної заяви, просив стягнути заборгованість по заробітній платі за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 9 969 гривень 15 копійок та компенсації за невикористану відпустку в сумі 645 гривень 33 копійки, а всього - 10 614 гривень 48 копійок. Від інших позовних вимог відмовляється. Представник відповідача - Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації Волков Р.С., діючий за дорученням, заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, зазначивши, що за інформацією Державної казначейської служби України (лист від 29.10.2014 року № 14-08/3424-23840) на виконання ст. 14 Закону України від 06.08.2014 № 466 «Про зупинення здійснення фінансових операцій» призупинено казначейське обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів на території, яка не контролюється українською владою. М. Горлівка входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р (із змінами). В наданих до суду запереченнях зазначив, що відповідно до Статуту комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», затвердженого розпорядженням голови Донецької облдержадміністрації від 05.03.2007 року № 108, управління охорони здоров'я (на теперішній час - департамент охорони здоров'я), здійснює лише координацію діяльності диспансеру. Позивач [PERSON] не перебувала у трудових відносинах із департаментом охорони здоров'я облдержадміністрації. Станом на теперішній час КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» знаходиться на непідконтрольній органам державної влади України території і не перебуває у віданні департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідача - комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, головним лікарем КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» надіслано заяву на адресу суду, в якій він просив розглянути справу без участі представника КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», просив прийняти рішення по справі на розсуд суду. Враховуючи викладене, суд, також, ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Правовідносини, що виникли між сторонами , врегульовані ст. 116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства проводяться в день звільнення. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивачка перебувала в трудових відносинах з комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» з 03 травня 2012 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-7). Відповідно до наказу № 213к від 31 грудня 2014 року [PERSON] звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України з посади молодшої медичної сестри диспансерного відділення № 2 (а.с.10-12). На день звільнення позивача існувала заборгованість по заробітній платі за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 9 969 гривень 15 копійок та компенсації за невикористану відпустку в сумі 645 гривень 33 копійки, а всього - 10 614 гривня 48 копійок, які, в порушення положень ст. 116 КЗпП України, їй відповідачем - комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» виплачені не були, і що підтверджується матеріалами справи, а саме, довідкою про розмір заборгованості (а.с. 33). Встановлено, що, незважаючи на те, що комунальна лікувально-профілактична установа «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» станом на теперішній час перебуває на непідконтрольній органам державної влади Україні території, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, діяльність комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» не припинена. При цьому, пунктом 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір; разом з тим на зазначені вимоги поширюються положення ч. 3 ст. 32 Цивільного кодексу України і п. 3 ст. 39 Закону України «Про власність», згідно з якими в разі недостатності у державної установи (організації) коштів відповідальність за її зобов'язаннями несе власник. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Донецька обласна державна адміністрація є лише засновником комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», а не власником. Відповідно до п. 1.2 Статуту комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» управління Диспансером, в межах повноважень, згідно з рішенням обласної ради від 04.03.1999 року № 23/5-116 «Про делегування повноважень Донецької обласної ради Донецькій обласній державній адміністрації щодо управління майном області та про затвердження переліку об'єктів спільної власності територіальних громад, що знаходяться в управлінні обласної ради», здійснює облдержадміністрація; координацію діяльності здійснює управління охорони здоров'я облдержадміністрації. Таким чином, враховуючи, що департамент охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації не є юридичною особою, із якою позивач перебувала у трудових відносинах, та не є власником такої юридичної особи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з заробітної плати з департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації слід відмовити. В той же час, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати саме з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» є законними та обґрунтованими, тому суд вважає за необхідне стягнути з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 9 969 грн. 15 коп.; компенсацію за невикористану відпустку в сумі 645 грн. 33 коп., в задоволенні позовних вимог позивача до Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 243грн. 60 коп., оскільки позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial