Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення боргу, за договором позики № 01/11-13 від 01.11.2013 р., в якому просив стягнути з відповідачів солідарно суму боргу87150,00 грн., у звязку з невиконанням обовязків за договором позики, а також інфляційне збільшення суми заборгованості за час прострочення виконання зобовязань, 3% річних, 5% відповідно до п. 1.1. договору позики, вартість правової допомоги та судовий збір, а з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 500, 00 грн. відповідно до обсягу його відповідальності за договором поруки. В ході розгляду справи, за заявою позивача, ухвалою суду від 23.03.2015 р. позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] суми боргу, інфляційного збільшення суми заборгованості за весь час прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми боргу, пені в розмірі пять відсотків відповідно до п.1.1. Договору позики від 01 листопада 2013 р., вартості правової допомоги та сплаченого судового збору, були залишені без розгляду. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 01.11.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики на суму 87150,00 грн. Строк надання позики становив 1 місяць до 01.12.2013 року. Також в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань, між позивачем [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки. Сума боргу [PERSON] не повернута. В звязку з чим, Позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивач, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не подавав, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу судових повісток про виклик (а.с. 43,54,78,79,84-85, 99). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без його участі (а.с.42). Зі згоди Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики № 01/11-13, за яким [PERSON] в порядку і на умовах визначених договором надав [PERSON] відсоткову позику у сумі 87150,00 (вісімдесят сім тисяч сто пятдесят гривень) під 5% у місяць, а [PERSON] зобовязався повернути позику у визначений відповідно до п.2.1 договору строк, а саме 01.12.2013 року (а.с. 9). З метою забезпечення повернення отриманої [PERSON] позики, 01.11.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 01/11-13, за яким поручитель [PERSON] зобовязався відповідати перед [PERSON] за виконання всіх зобовязань [PERSON], що виникли з договору позики № 01/11-13 (а.с. 10-11). Відповідно до п.3.1. вищезазначеного Договору позики [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед [PERSON] за належне виконання [PERSON] забезпеченого зобовязання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобовязання, зазначеного в п. 4.1. Договору. Крім цього, в забезпечення повернення отриманої [PERSON] позики 01.11.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений другий договір поруки, за яким [PERSON] поручився перед [PERSON] за виконнаня [PERSON] свого зобовязання за договором позики (а.с.12). Відповідно до п.2.3. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконная зобовязання [PERSON], згідно основного договору у сумі, що дорівнює 500,00 грн. Поручитель не несе відповідальності за відшкодування кредитору збитків за сплату неустойки. Надання позивачем [PERSON] позики у сумі 87150,00 гривень, підтверджується розпискою про отримання позики від 01.11.2013 р. (а.с.92). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши доводи сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до договору поруки, [PERSON] відповідає перед [PERSON] за виконання [PERSON] зобовязання в сумі 500,00 грн., отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими. З розписки про надання позики, вбачається, що [PERSON] 05.12.2013 р. повернув [PERSON] частину боргу у сумі 4180,00 грн. Отже сума неповернутої позики складає 82970,00 грн. Що стосується стягнення з [PERSON] на користь позивача 3 % річних від простроченої суми, то виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦПК України, якими встановлений обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, та враховуючи, що договором позики № 01/11-13 від 01.11.2013 р встановлена відсоткова ставка у розмірі 5% у місяць, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до договору позики [PERSON] повинен сплатити на користь [PERSON] - 5% відповідно до п. 1.1 договору позики, що складає 50180, 25 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості за весь час прострочення складатиме - 18119,62 грн. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки це відповідає положенням статей 79, 84, 88 ЦПК України і підтверджується ордером на надання правової допомоги (а.с.18), наданою позивачем квитанцією (а.с.16), договором про надання правової допомоги та актом до договору від 08.12.2014 р. (а.с.13-15). За таких обставин, суд визнає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] на його користь 4500,00 грн. вартості правової допомоги. Відповідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в зв'язку з чим суд стягує суму сплаченого позивачем судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1512,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial