Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача при наданні туристичних послуг; стягнути з відповідача на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоду у розмірі 23 600,00 грн. та стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 49 179,00 грн. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в вересні 2017 року звернулась до ТОВ «ТФ «Прогресс» з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру до Туреччини, який повинен був відбутись в період з 25.09.2017 року по 02.10.2017 року. Зазначає, що 12.09.2017 року вона направила на з власної електронної пошти на електронну пошту менеджера ТОВ «ТФ«Прогресс» два електронні листи із вкладенням сканованих копій паспортів громадян України для виїзду за кордон позивачки та [PERSON] .. Вказує, що після отримання від менеджера ТОВ «ТФ«Прогресс» інформації, щодо підтвердження бронювання туристичним оператором замовленого комплексу туристичних послуг, 12.09.2017 року позивачка здійснила оплату повної вартості комплексу туристичних послуг в розмірі 23 600,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Жодних розрахункових документів, які б підтверджували факт оплати повної вартості комплексу туристичних послуг та/або визначили вартість комплексу туристичних послуг, відповідач позивачу не надавав. 21.09.2017 року менеджер ТОВ «ТФ «Прогресс» з електронної пошти направила на електронну адресу позивачки електронний лист із вкладенням документів на отримання комплексу туристичних послуг. 25.09.2017 року позивач разом з [PERSON] , своєчасно прибули до міжнародного аеропорту «Київ», під час реєстрації пасажирів на рейс №SSV2541 представник авіакомпанії ТОВ «Анда Ейр» повідомив позивачці про відмову у здійсненні реєстрації та видачі посадкового талону на рейс та відмовили їй у здійсненні перевезення, оскільки строк чинності паспрту громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] з моменту перетину кордону Туреччини, до якої позивачка мала на меті здійснити подорож, був меншим від строку, встановленого компетентним органом Туреччини, у зв`язку із чим, авіакомпанія змушена була відмовити позивачці у здійсненні перевезення. Однак, турагент жодним чином не попереджав позивачку про будь-який ризик, що у перевезенні їй може бути відмовлено перевізником. Додатково представник авіакомпанії повідомив позивачку про те, що турагент та туроператор взагалі не мали права реалізовувати їй комплекс вищезазначених туристичних послуг, у зв`язку з тим, що тур агенту достеменно відомо, що пасажира не буде допущено до перельоту, оскільки строк дії закордонного паспорту є недостатнім для перетину кордону. 25.09.2017 ро позивачкою в телефонному режимі було повідомленго менеджера ТОВ «ТФ «Прогресс» про те, що авіакомпанією ТОВ «Анда Ейр» ій було відмовлено у здійсненні реєстрації на рейс №SSV2541 за напрямком Київ-Бодрум та відмовлено у здійсненні перевезення, виїзду з території України, а також позивачка повідомила, що [PERSON] також не здійснювала переліт до Туреччини. 26.09.2017 року менеджер ТОВ «ТФ «Прогресс» засобами телефонного зв`язку повідомила позивачку про те, що ніяке відшкодування їй не передбачено. Жодне відшкодування завданих матеріальних збитків відповідачем ій не здійснювалось. Провадження у справі відкрито ухвалою від 30.01.2019 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не поданий. В судовому засіданні позивачка просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Додала, що після звернення до суду відповідач ТОВ «ТФ «Прогресс» відшкодувало їй матеріальну шкоду в розмірі 23 600,00 грн., повернувши сплачену нею повну вартість комплексу туристичних послуг в розмірі 23 600,0 грн. В судове засідання представник відповідача повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. З таких підстав судом відповідно до положень ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 12.09.2017 року позивачка звернулась до ТОВ «ТФ «Прогресс» з метою придбання туристичних послуг. Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2017 року позивачка направила з власної електронної пошти на електронну пошту менеджера ТОВ «ТФ «Прогресс» електронні листи із вкладенням сканованих копій паспортів громадян України для виїзду закордон: [PERSON] та [PERSON] .. Того ж дня позивач здійснила повну оплату вартості комплексу туристичних послуг у розмірі 23 600,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № BAS_6268523848 від 12.09.2017 року; платіжним дорученням № Р24А287350637А99680 від 12.09.2017 року; квитанції ТОВ «ТФ «Прогресс» до прибуткового ордера № 342 від 12.09.2017 року. Жодних розрахункових документів, які б підтверджували факт оплати повної вартості комплексу туристичних послуг та/або визначили вартість комплексу туристичних послуг, відповідач позивачу не надавав. 21.09.2017 року менеджер ТОВ «ТФ «Прогресс» з електронної пошти направила на електронну прошту позивачки електронний лист із вкладенням документів на отримання комплексу туристичних послуг, а саме: 1) ваучер туроператора «Join UP» № UAJOIN -828096 від 20.09.2017 року на замовлення ТОВ «ТФ «Прогресс»; 2) авіаквитки перевізника ТОВ «АНДА ЕЙР» за № 18/00000008823929 та № 18/ 00000008823928 на 2 аркушах; 3) інформаційний буклет туроператора «Join UP»; 4) сертифікат застрахованої особи № 828096 від 20.09.2017 року; 5) свідоцтво про страхування № 828096/2 від 20.09.2017 року. В своїй відповіді Генеральний директор ТОВ «Джоін АП» на адвокатський запит повідомив, що при бронюванні Турагент вніс до системи « Join UP» невірні відомості про строк дії паспорта [PERSON] , а саме 06.11.2023 року. Відповідно до п.3.3.14 агентського договору Турагент зобов`язаний перевіряти у туристів наявність та правильність оформлення необхідних паспортних і візових документів на в`їзд і виїзд. Проте, 25.09.2017 року позивачка не змогла виїхати на відпочинок до Туреччини, оскільки представник авіакомпанії ТОВ «АНДА ЕЙР» повідомив про відмову у здійсненні перевезення, оскільки строк чинності паспорту громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] з моменту перетину кордону Туреччини, до якої вона мала на меті здійснити подорож, був меншим від строку, встановленого компетентним органом Туреччини, у зв`язку із чим авіакомпанія змушена була відмовити їй у здійсненні перевезення. Відппповідно до п.п.2, 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно положень ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.906 ЦК України). В судовому засіданні позивачка підтвердила, що в вересні 2018 року ТОВ «ТОФ «Прогресс» відшкодувало їй матеріальну шкоду в розмірі 23 600,00 грн., то в цій частині суд відмовляє, оскільки позивачу було відшкодовано матеріальну шкоду. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України). Згідно з діючим законодавством особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, зокрема, такими нормами є ч. 1 ст. 25, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм», якими визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу туристичного продукту. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як зазначає позивачка, внаслідок протиправних дій відповідача, їй була завдана моральна шкода, вона зазнала суттєвих емоційних, душевних, психічних страждань та перенесла значне нервове потрясіння, пов`язане з неналежним виконанням відповідача взятих на себе зобов`язань, що призвело до наджання їй комплексу туристичних послуг неналежної якості, які фактично не були нею спожиті. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності,виваженості та справедливості та з врахуванням обставин,за яких цю шкоду зазнала позивачка, залишившись без належних наданих туристичних послуг та відсутність зі сторони відповідача зусиль на зменшення страждань позивача, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 10 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Як вбачається із матеріалів справи, 07 березня 2018 року між [PERSON] та адвокатом Бугаєвим М.А. було підписано Договір № 07/03/2018 про надання правової допомоги. За умовами п.1.1 Договору, замовник доручає а виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати представництво та надавати інші види правової допомоги замовнику на умовах і в порядку що визначені цим Дговором, а замовник зобов`язується оплатити виконавцю надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. Згідно п.2. додаткової угоди, розмір вартості послуг, що надаються виконавцем замовнику відповідно до умов Договору та цієї Додаткової угоди № 1 становить 16 250,00 грн. В матеріалах справи відсутні будь-які платіжні доручення, які б свідчили про оплату позивачем вартості наданих послуг адвокатом. А тому, суд дійшов висновку про вісудність правових пііідстав для стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Оазіс Тревел Україна» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (704,80 грн. - за вимоги немайнового характеру (моральна шкода)). На підставі викладеного та

Outcome: partial