Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Мукачівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про зменшення та розстрочення розміру заборгованості з аліментів. Позов мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно. 25.03.2020 року головним державним виконавцем Мукачівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) було направлено позивачу повідомлення в якому йому було роз`яснено положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, які набрали чинності 28.08.2018 року. Зазначене повідомлення позивач отримав в кінці травня 2020 року, разом із розрахунком заборгованості та постановами у обмеженні спеціальним правом. В той же час, позивач вважає, що є сумлінним платником аліментів, а заборгованість по їх сплаті виникла через бездіяльність з боку органу ДВС, який належним чином не повідомив його про збільшення розміру аліментів. Також зазначає, що державним виконавцем було невірно проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, оскільки розрахунок здійснювався за умови, що всі 4 дітей досягли 6 років, однак до 09.10.2019 року одна дитина не досягла шестирічного віку, а тому заборгованість по сплаті аліментів повинна становити не 39402,52 гривень, а тільки 37571,02 гривень. Крім того, позивач зазначає, що 08.12.2019 року ним було придбано для дітей товари на загальну суму 6749 гривень та просить врахувати зазначену суму в якості сплачених ним аліментів та на підставі цього, зменшити заборгованість по сплаті аліментів до 30822,02 гривень, сплату якої розстрочити на 24 місяці із платежем по 1824,26 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідмила. Представник третьої особи Мукачівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та стягнуто з [PERSON] та користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, який підлягає індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 30.05.2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15-17). Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №55291257/1 від 18.05.2020 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 18.05.2020 року складає 39402,52 гривень (а.с. 9). Згідно Довідки про доходи №116 від 06.04.2020 року загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року становить 51762,16 гривень (а.с. 13). Згідно Довідки про доходи №117 від 06.04.2020 року загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 31.03.2020 року становить 14700 гривень (а.с. 14). Відповідно до Чеку №L500008961 від 08.12.2019 та квитанції від 10.02.2020 року загальна сума придбаних товарів становить 6749 гривень (а.с. 19-20). У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З аналізу норми ч.2 ст.181 СК України випливає, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до положень ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зі змісту вказаної норми матеріального права вбачається, що повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В той же час, підставою виникнення заборгованості по сплаті аліментів позивач зазначає неповідомлення йому державним виконавцем зміни в законодавстві, якими було збільшено розмір аліментів. Також підставою для зменшення розміру заборгованості по сплаті аліментів на думку позивача є придбання ним телефону та планшету для дітей. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Таким чином, відповідно до вимог ст.435 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому, якщо мова йде про відстрочення виконання судового рішення, то у такому разі, є якась надія, що в майбутньому зазначені обставини будуть усунуті, та вони більше не будуть ускладнювати або унеможливлювати виконання судового рішення. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували підстави для зменшення розміру заборгованості по сплаті аліментів, оскільки незнання закону не є підставою для звільнення від відповідальності, а придбання будь-яких товарів для дітей не розцінюється судом, як сплата аліментів, оскільки сплата аліментів повинна здійснюватися у визначений законодавством спосіб. Крім того, з поданих позивачем доказів не вбачається можливим встановити похибку державного виконавця при нарахуванні заборгованості по сплаті аліментів. Також позивачем не доведено жодних передбачених законом обставин, які б давали підстави для розстрочення суми боргу. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed