Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем проживала у цивільному шлюбі з липня 2009 пог квітень 2018 року. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком. 18 квітня 2018 року вони з батьком дітей зареєстрували шлюб, але з січня 2019 року припинили сімейні відносини, проживають окремо, і з того часу відповідач припинив надавати допомогу на утримання дітей, через що вони знаходяться на її повному утриманні. Коштів на належне утримання дітей у неї не вистачає, діти потребують матеріальної допомоги від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним, і незважаючи на те, що сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , має можливість також надавати допомогу молодшим дітям. Ухвалою суду від 17.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01.11.2019 витребувано докази у справі. Відповідач неодноразово викликався до суду, але в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Оскільки порядок виклику відповідача, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України дотримано, відповідач вважається таким, що повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Позивач та третя особа проти розглянути справу за відсутності відповідача не заперечували. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та оголосив про заочний розгляд справи відповідно ст.ст.280-282 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила задовольнити. Третя особа проти позову не заперечувала, пояснила, що вона отримує аліменти від відповідача на утримання спільного сина, тому вважає, що всі діти мають рівні права на утримання від своїх батьків, і відповідач зобов`язаний їм надавати також допомогу. Заслухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2018 /а.с.4/, мають двох спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження яких відповідач записаний батьком до ст.126 СК України, що підтверджено Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження /а.с.5-8/, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується відповідним Актом /а.с.12/ та чого не заперечував відповідач. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2011 з відповідача у справі [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.45/. Згідно з витребуваною судом інформацією, виконавчий лист про стягнення аліментів, виданий на підсаві цього рішення, перебуває на примусовому виконанні Інгулецького відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області /а.с. 56/. Інформація про доходи відповідача із ГУ ДФС Україні у Дніпропетровській області на ухвалу суду не надійшла. Згідно приписів ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно ст.183 СК України визначається судом. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ Відповідач доказів відсутності у нього доходів не надав, як і не надав будь-яких доказів неможливості надання допомоги дітям. \~ \~ \~ Таким\~чином,\~враховуючи,\~що відповідач\~є батьком\~неповнолітніх дітей,\~та згідно\~з чинним\~законодавством України\~зобов`язаний\~їх утримувати\~до досягнення\~повноліття,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги обґрунтовані\~та підлягають\~задоволенню. \~ \~ \~ Визначаючи\~розмір аліментів,\~суд враховує,\~що відповідно\~до ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частин 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей [PERSON] , 2013 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження, у запропонованому позивачем розмірі. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде справедливим і не тягне при цьому за собою скрутного матеріального становища для відповідача. При цьому суд враховує, що третя особа проти задоволення позову не заперечувала. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідним законом, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved