Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що він - [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] з належними до нього будівлями та спорудами. Вказує, що 12.11.2010 року за згодою позивача у вищевказаному будинку була зареєстрована [PERSON] . Зазначає, що відповідачка у вказаному будинку не проживає з 2011 року. Її особисті речі в будинку відсутні. Позивач стверджує, що місце перебування відповідачки йому невідоме, її місця проживання він не знає та номеру телефону у нього немає. Вказує, що факт реєстрації відповідачки у його будинку створює йому труднощі в реалізації свого права власності, він сплачує додаткові кошти за комунальні платежі, також можуть виникнути труднощі в майбутньому при відчуженні будинку. На основі викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] та належить [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду судом справи від нього надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомленою про час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2006 року (а.с.6). Наведене також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12660313 від 27.11.2006 року (а.с.7). Згідно довідки КЖРЕП №6 від 20.03.2019 року за №1046 (а.с.8) у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , власник та [PERSON] , [INFO] , наймач. Відповідно до актів КЖРЕП №6 від 28.07.2013 року (а.с.9), від 27.03.2019 року №86 (10), [PERSON] , [INFO] , у будинку [ADDRESS] зареєстрована, але фактично не проживає з 2011 року. Згідно зі ст.71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст.391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним спірним житлом. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved