Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання складеного в усній формі договору найму житла недійсним та виселенняз житлового будинку по [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що він прийняв відповідачів до себе на квартиру та між ним та відповідачами було укладено договір найму житла, за яким була домовленість, що оплата за оренду житла буде здійснюватись шляхом оплати комунальних послуг (за газопостачання, електроенергію, водопостачання), а також здійснення за ним догляду як за фізичною особою похилого віку у вигляді харчування, прання, догляду за прибудинковою територією, здійснення поточного ремонту та ремонту будинку, та при потребі здійснення капітального ремонту за спільні кошти. Він мав намір скласти заповіт на онука [PERSON] Всі умови договору житла між ними були погоджені та [PERSON] зобов'язувався такий договір укласти у письмовій формі, однак своїх обіцянок не виконав, на що він раніше не звертав уваги, оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання згідно домовленості виконував. Однак приблизно через два роки після вселення відповідачів, останні змінили до нього відношення, угоду перестали виконувати, почали з ним скандалити, не виконувати своїх обов'язків щодо сплати комунальних послуг, здійснення догляду. Внаслідок чого він змушений був заповіт, складений на ім'я онука [PERSON], скасувати та скласти заповіт на [PERSON]. [PERSON] дала згоду на здійснення догляду та проживання разом із ним у житловому будинку, однак не може проживати у зв'язку з тим, що житловий будинок має лише дві кімнати, у одній з яких проживають відповідачі. У зв'язку з тим, що відповідачі не уклали з ним угоди про оренду житла в письмовій формі та здійснили при домовленості між сторонами обман, та у зв'язку з потребою житла для проживання [PERSON] просить визнати усний договір найму житла недійсним (нікчемним) та виселити відповідачів із спірного житлового будинку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просить визнати договір найму житла недійсним та виселити відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши суду, що між сторонами було укладено усний договір найму житла, оскільки відповідач ухилився від укладення цього договору в письмовій формі. На даний час відповідачі не виконують умови договору найм житла, не здійснюють догляд за позивачем, не сплачують комунальні послуги. Таким чином відповідачі при домовленості про укладення договору найму ввели в оман позивача щодо форми договору. Тому просить суд визнати недійсним укладений в усній формі договір найму житла з тієї підстави, що при його укладенні не були дотримані вимог закону щодо укладення його у письмовій формі та у зв'язку з необхідністю проживання членів сім'ї позивача та виселити відповідачів із спірного житлового будинку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Під час допиту в якості свідка суду пояснила, що вона зареєстрована у спірному житловому будинку як член сім'ї позивача. Однак у житловому будинку не проживає, оскільки боїться відповідача [PERSON] Її відомо, що відповідачі зареєстровані та проживають у житловому будинку з 2010 року, на даний час проживають у великій кімнаті будинку, сторони перебувають у неприязних відносинах, відповідачі не здійснюють догляд за позивачем, не допомагають у веденні господарства, не відвідували позивача, коли той перебував на стаціонарному лікуванні у м. Тернополі та у м. Підгайці. З вимогами до відповідачів з приводу надання їй можливості проживання у спірному житловому будинку не зверталась. Щодо укладення між сторонами договору найму житла між позивачем та відповідачами їй нічого не відомо. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Крім того, відповідачі [PERSON], [PERSON] в якості свідків суду пояснили, що дійсно вони проживають та зареєстровані в будинку, що належить позивачу з 2010 року як члени сім'ї позивача - діда [PERSON], оскільки позивач їх запросив до себе жити з метою догляду за будинком та для допомоги позивачу, який є особою похилого віку. Позивач не говорив їм, у якій саме кімнаті вони мають проживати. На даний час вони перейшли жити з меншої кімнати у велику. Дійсно, на даний час між ними та позивачем дійсно виникають постійні суперечки у зв'язку з користуванням будинком та веденням господарства, вони не спілкуються з ним, за ним не доглядають, оскільки позивач відмовився від цього. Договору найму вони з позивачем не укладали ні у письмовій, ні в усній формі. Жодних домовленостей про форму та порядок оплати за користування житлом у них з відповідачем не було, догляд за позивачем та допомогу у веденні домашнього господарства здійснювали як члени сім'ї за власною ініціативою. Вони як члени сім'ї сплачують за ті комунальні послуги, якими користуються, що підтверджується квитанціями, які долучені до матеріалів справи. Оскільки позивач зняв газовий конвектор, що був у кімнаті, та вони не користуються газовою плиткою, тому за газопостачання не сплачують. Окремого рахунку на сплату комунальних послуг вони не мають, сплачують на рахунок позивача, тому що як їм пояснили, необхідно подання заяви від власника для відкриття окремих рахунків на сплату комунальних послуг. Вважають, що законні підстави для їх виселення відсутні, просять суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: Житловий будинок по [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30.11.1993 року. З плану поверхів будови літ. «А» технічного паспорту на спірний житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що у житловому будинку є кімната площею 31,70 кв.м, 16,20 кв.м, 12,30 кв м., коридор5,8 кв. м, веранда 11,40 кв. м. Встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідачі зареєстровані та проживають в житловому будинку по [ADDRESS] з 2010 року, відповідач [PERSON], є онуком позивача [PERSON] У довідці №1450, виданій Підгаєцькою міською радою 26.08.2015 року зазначено, що відповідач [PERSON] є онук власника, [PERSON] дружина онука, третя особа [PERSON] - онука власника. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач та представник позивача вказують, зокрема, на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] вселились у житловий будинок та були зареєстровані на підставі договору найму житла, укладеного в усній формі, відповідачі ухилились від укладення договору найму житла у письмовій формі, чим ввели в оману позивача, на даний час не виконують умов договору щодо оплати комунальних послуг, догляду за позивачем, допомоги у веденні домашнього господарства та здійснення ремонту будинку. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 811 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина, про що вказано у ч. 1 ст. 812 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Доводи позивача на підтвердження позовних вимог, щодо факту укладення між сторонами в усній формі договору найму житла у житловому будинку по [ADDRESS] Тернопільської області, що належить на праві власності позивачу [PERSON], ґрунтуються лише на поясненнях позивача та його представника. Поряд з тим, позивач та його представник в судовому засіданні, не вказали на наявність обставин, якими вони обґрунтовують позовні вимоги, зокрема, щодо досягнення домовленості між ним та відповідачами про істотні умови договору найму житла: предмету договору, строку дії договору, форми та порядку оплати за договором; не вказали на моменту вчинення даного правочину та не подали доказів на підтвердження таких обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У роз'ясненнях, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦКне може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачі дійсно проживають у спірному житловому будинку з 2010 року, зараз вони проживають у великій кімнаті. Щодо укладення між сторонами договору найму житла їй нічого не відомо. Допитані в якості свідків відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечили факт укладення між ними та позивачем договору найму житла, пояснивши суду, що вони вселились у квартиру на прохання позивача [PERSON] як члени його сім'ї, домовленостей щодо конкретного житлового приміщення, у якому вони будуть проживати, плати за проживання, строку проживання, між ним не було. Проте, позивачем та його представником не було подано жодних інших належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення між сторонами спірного договору найму житла у житловому будинку по [ADDRESS] Тернопільської області, що належить на праві власності позивачу [PERSON] в усній формі, хоча позивачу та його представнику були роз'яснені судом їх права та обов'язки щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено наявності між сторонами правовідносин, що випливають із договору найму житла та підтверджують факт укладення між сторонами такого договору, тобто вчинення між сторонами правочину, спрямованого на виникнення правовідносин, передбачених ст. 218 Цивільного кодексу України. Враховуючи встановлені обставини, а саме, що в судовому засіданні не доведено факту вчинення спірного правочину, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення вимоги про визнання цього правочину недійсним. Також, враховуючи, що наслідки недійсності правочину не застосовуються щодо правочину, який не вчинено, суд вважає, що позовні вимоги про виселення відповідачів не підлягають до задоволення. Крім того, суд вважає такими, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про визнання договору недійсним у зв'язку з необхідністю проживання у житловому будинку третьої особи [PERSON] як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. За даних обставин суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не доведено порушення прав позивача відповідачами, тому вважає у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання складеного в усній формі договору найму житла недійсним та виселення слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed