Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Грищенці в особі Грищенецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 28.06.1998 померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) загальною площею 1,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Грищенецької сільської ради Канівського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належить спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0083716. Він є єдиним спадкоємцем, спадкового майна після смерті матері, прийняв спадщину та фактично вступив у володіння вказаним майном та на даний час ним користується. За невідомих йому обставин спадкодавцем було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач звернувся до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0083716, який обовязково необхідно подати державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Просить суд визнати в порядку спадкування за ним право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,40 в умовних кадастрових гектарах, (ділянка № 312), яка знаходиться в межах Грищенецької сільської ради Канівського району Черкаської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справу без його участі за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади с. Грищенці в особі Грищенецької сільської ради в судове засідання не зявився, до суду надійшла телефонограма, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, заперечень до позову не мають. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серія І-СР № 152737 (а.с.5) вбачається, що [PERSON] померла 28.06.1998 в с.Грищенці Канівського району Черкаської області. Відповідно до витягу із списку власників земельних часток (паїв) по Грищенецькій сільській раді вбачається, що [PERSON] належить сертифікат серії ЧР № 0083716 (а.с.7). Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Канівському районі № 28-0.2-578/2-17 від 10.02.2017 року встановлено, що вартість земельної частки (паю) в КСП ім. Куйбишева по Грищенецькій сільській раді становить 38768,67 грн. та державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія ЧР 0083716 на імя [PERSON] не видавався (а.с.10). В газеті «Час пік» № 5 від 01.02.2017 розміщено оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0083716 виданий на підставі рішення Канівської РДА № 188 від 19.06.1996 на імя [PERSON] вважати втраченим і недійсним (а.с.11). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами: свідоцтвом про народження ІІ-АВ № 560362 від 10.02.1970 ( а.с. 8). З довідки № 56 від 23.01.2017, виданої виконавчим комітетом Грищенецької сільської ради встановлено, що [PERSON] доглядав та вів спільне господарство з своєю матірю [PERSON], після смерті якої, протягом шести місяців, вступив у фактичне управління земельною ділянкою в розмірі 1,40 га, розташованої на території Грищенецької сільської ради Канівського району (а.с.12). Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою від 22.02.2017 встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла 28 червня 1998 року, заяви про прийняття спадщини в нотконтору не надходили (а.с.21-22). Оскільки, [PERSON] померла 28.06.1998, тому у відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 537 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, поскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON]., який фактично прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,40 в умовних кадастрових гектарах (ділянка № 312), що знаходиться в межах Грищенецької сільської ради Канівського району Черкаської області. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.549 ЦК України 1963 року Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року , суд ,-

Outcome: approved