Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання дійсним договору купівлі-продажу, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Chery Jaggi, 2007 р.в, номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ), VIN код [NUMBER] , визнати даний транспортний засіб об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь компенсацію за Ѕ частину вартості автомобіля марки Chery Jaggi, 2007 р.в, номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ), VIN код [NUMBER] в розмірі 41655 гривень. На обґрунтування\~зазначених позовних\~вимог позивач\~посилався на те,\~що в\~період з\~09.11.2017\~по 07.08.2019\~він з\~відповідачем перебував\~в зареєстрованому\~шлюбі,\~який відповідно\~до рішення\~суду розірвано.\~В шлюбі\~27.05.2018\~сторони придбали автомобіль марки Chery Jaggi, 2007 р.в, номерний знак [NUMBER] , VIN код [NUMBER] . Оскільки дана машина потребувала значного ремонту, то з метою економії коштів він з продавцем вирішили не оформлювати договір купівлі-продажу, а оформити довіреність. Саме тому, була оформлена нотаріально посвідчена довіреність №47217011, яка оформлена власником автомобіля на ім`я позивача та відповідача. Однак фактично цією довіреністю був прихований інший правочин, а саме договір купівлі-продажу спірного автомобіля. Фактично сторони та довіритель вчинили дії спрямовані на виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля, що призводять до правових наслідків, які настають за договором купівлі-продажу. Після розірвання шлюбу між сторонами, автомобілем користувалась мати відповідача. Крім того, [PERSON] зробила передоручення на своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Нещодавно він дізнався про те, що спірна машина була перепродана, а саме згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 04 лютого 2021 року, зазначено що дата останньої реєстрації транспортного засобу відбулась 25.07.2020 року. Оскільки відповідач, без його відома та згоди перепродала автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, а до цього моменту користувалась третя особа мати відповідача, враховуючи те, що виділ частки в натурі є неможливим, відповідач не сплачувала за користування позивачу жодних коштів, тому просить також стягнути з відповідача вартість Ѕ частки спірного транспортного засобу. Відповідач надала суду відзив на позовну заяву з тексту якого вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на той факт, що вони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі. Користувачами спірного транспортного засобу вони стали внаслідок проведення обміну на інший транспортний засіб. В подальшому сторони між собою домовились, що автомобіль марки Chery Jaggi вони відчужують на користь батьків відповідача. Останні в свою чергу, а саме матір відповідача надала їм грошові кошти в сумі 1500 євро, з яких 800 євро забрав позивач собі. Також зазначила, що підстав для стягнення з неї вартості Ѕ частки спірного майна не має. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Додатково пояснив суду, що батьки сторін дали їм грошові кошти для придбання автомобіля та використання його в цілях сім`ї. Згоди на відчуження автомобіля позивач не давав, а тому укладенням договору купівлі-продажу від 25.07.2020 права його довірителя порушені. Крім того, представник позивача звернувся до суду із письмовою заявою про вирішення питання щодо розподілу судових витрат після ухвалення рішення в справі. Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] суду показав, що дійсно він з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час цього вони разом перебували за кордоном де придбали транспортний засіб марки «Вольво». В подальшому вони завезли вказаний автомобіль на митну територію України та використовували у власних цілях, однак не розмитнювали його не оформили на себе. В подальшому вони вирішили придбати інший автомобіль, який би був розмитнений відповідно до чинного законодавства, щоб не виникало жодних проблем. У зв`язку з цим ними проведено обмін з [PERSON] , яка була власником автомобіля марки Chery Jaggi. Таким чином, вони передали останній безоплатно в користування нерозмитнений автомобіль марки «Вольво», а натомість [PERSON] передала їм автомобіль марки Chery Jaggi. При цьому, ніхто нікому жодних грошових коштів не сплачував внаслідок такого обміну. Єдине, що було зроблено так це оформлено генеральну довіреність на розпорядження даним автомобілем на його користь та колишньої дружини. В подальшому за фінансової допомоги батьків він почав ремонтувати придбаний автомобіль, в цілому було витрачено більше 30 тисяч гривень на це. Однак, у зв`язку з погіршенням відносин з відповідачем він залишив сім`ю, а також транспортний засіб. В подальшому він дізнався, що в 2019 році відповідач оформила ще одне доручення на своїх батьків, які 25.07.2020 уклали договір купівлі-продажу. Вважає, що має право на компенсацію вартості Ѕ частки даного автомобіля, оскільки в його ремонт вклав особисті грошові кошти. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Крім того, пояснила суду, що в користуванні сторін опинився транспортний засіб внаслідок проведення обміну на інший автомобіль, який був привезений сторонами з-за кордону. В подальшому мати відповідача передала подружжю грошові кошти в сумі 1400 доларів або євро з метою переуступки прав володіти даним автомобілем. Після того, в липні вони уклали договір купівлі-продажу спірного автомобіля та мати відповідача [PERSON] стала його власником. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, пояснення позивача в якості свідка, пояснення свідка [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~частини першої\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частинах першій, другій статті 207\~ЦКУкраїни передбачено, що правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до\~частини другої\~статті 218\~ЦКУкраїни, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий право чин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно зі\~статтею 235 ЦК України\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої\~статті 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму\~(стаття 655 ЦК України). В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 09.11.2017 по 07.08.2019. Протягом нетривалого часу сторони перебували на заробітках за кордоном в республіці Польща. Там ними за спільні грошові кошти придбано транспортний засіб марки «Вольво», який в подальшому ввезений на митну територію України з метою використання у власних цілях. 27.05.2018 сторони по справі провели обмін не розмитненого транспортного засобу марки «Вольво» на транспортний засіб марки Chery Jaggi, 2007 р.в, номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ), VIN код [NUMBER] , власником якого була [PERSON] . Дані обставини в судовому засіданні визнані представниками сторін та підтверджені позивачем, а тому в силу дії вимог ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню. Суд звертає увагу на ту обставину, що при проведенні обміну вищевказаним рухомим майном жодна зі сторін не проводила будь-яких доплат різниці вартості транспортних засобів. З метою можливості розпоряджатися автомобілем марки Chery Jaggi, 2007 р.в., який є предметом спору, 27.05.2018 [PERSON] вчинено доручення на ім`я [PERSON] та [PERSON] . В подальшому 04.06.2019 [PERSON] в порядку передоручення видано довіреність ні ім`я своїх батьків [PERSON] та [PERSON] на цей же автомобіль з метою користування та розпорядження останнім. Дана обставина вбачається з повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (а.с. 15-17). Відповідно до договору купівлі-продажу 7342/2020/2117822 від 25.07.2020 (а.с. 52) продавець [PERSON] в особі уповноваженої особи [PERSON] , який діє на підставі доручення продавця, а також покупець [PERSON] , уклали вказаний договір з метою передачі у власність покупця транспортного засобу марки Chery Jaggi, 2007 р.в., номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Згідно вказаного договору його сторони оцінили вартість транспортного засобу в розмірі 83310 (вісімдесят три тисячі триста десять) гривень. Як вбачається з заяви позивача [PERSON] від 26.04.2021 (а.с. 58), то остання повідомила, що під час шлюбу з позивачем отримала 04.06.2019 від своєї матері [PERSON] кошти в розмірі 1500 євро за автомобіль марки Chery Jaggi, 2007 р.в., який було матері продано. При цьому частину коштів витрачено в шлюбі на потреби сім`ї, а 800 євро витрачені позивачем на свої потреби. Будучи допитаною в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] показала суду, що сторони придбали за кордоном автомобіль марки «Вольво», який використовували у власних цілях, хоча він не був розмитненим. В подальшому, з метою уникнення проблем з не розмитненим автомобілем, сторони провели його обмін на автомобіль марки Chery Jaggi. Жодних грошових коштів при цьому витрачено не було. В подальшому після виявлення недоліків набутого автомобіля вони почали проведення його капітального ремонту, а саме двигуна, кузова та ходової частини. В 2019 році сторони захотіли продати автомобіль та вона запропонувала їм грошові кошти за це. У зв`язку з цим вона передала 1500 євро в якості оплати за автомобіль. 25.07.2020 оформили договір купівлі-продажу з метою переходу права власності на автомобіль на неї. Надаючи аналіз правовідносинам, що виникли у сторін суд приходить до висновку, що дії вчинені 27.05.2018 між [PERSON] , а також сторонами, містять істотні умови договору міни (бартеру), який регламентується вимогами ст.ст. 715, 716 ЦК України. Це вбачається насамперед з того, що сторони передали другій стороні один товар в обмін на інший товар. Разом з тим, судом береться до уваги той факт, що вчиняючи даний правочин [PERSON] була власником спірного транспортного засобу та мала право вчиняти такий правочин. Разом з тим, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] не були власниками транспортного засобу марки «Вольво», оскільки ввезли останній на митну територію України та не здійснили всіх необхідних та регламентованих законодавством дій щодо його розмитнення та реєстрації. Вчинені 27.05.2018 між сторонами та [PERSON] дії не містять ознак укладення договору купівлі-продажу в розумінні цивільного законодавства. Посилання представника позивача на правову позицію ВС по справі №444/848/16-ц від 30.01.2019 не може бути взята судом до уваги, оскільки обставини встановлені судом касаційної інстанції та у справі, що розглядається не є типовими та ідентичними, а містять розбіжності. У зв`язку з цим висловлена правова позиція ВС не може бути застосована в даному випадку. На підставі викладеного, суд не може визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Chery Jaggi, 2007 р.в., оскільки це суперечить встановленим в судовому засіданні обставинам. Щодо вимоги позивача про визнання спірного автомобіля об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, то суд зазначає наступне. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ст.65 ч.4 СК України). Частина четверта ст.65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що сторонами укладеного 25.07.2020 договору купівлі-продажу є власник транспортного засобу [PERSON] , інтереси якої згідно доручення представляв [PERSON] , а також набувач (покупець) [PERSON] . Таким чином, відчуження спірного транспортного засобу відбулось на з підстав волі одного з подружжя, а згідно волі третіх осіб. Даний правочин є чинним та зареєстрованим в передбаченому законом порядку. Передачу грошових коштів матір`ю відповідача [PERSON] в розмірі 1500 євро подружжю в якості придбання спірного автомобіля необхідно розцінювати як помилкове трактування вказаними особами підстав набуття автомобіля у власність. Вищевикладене дає право суду зробити висновок про безпідставність вимоги позивача в частині компенсації вартості Ѕ частки спірного транспортного засобу в розумінні положень ст.ст. 358, 370, 364 ЦК України. Оскільки суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог на підставі дії принципу диспозитивності, то виключається можливість визнання спірного автомобіля об`єктом спільної сумісної власності подружжя через призму його набуття внаслідок укладення договору міни (бартеру). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed