Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до красноармійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що рішенням виконкому Красноармійської міської ради № 14 від 19.07.1972 року було дозволено позивачу по справі [PERSON] та його батьку [PERSON] будівництво жилого будинку по [ADDRESS] зі зносом старого, який прийшов у ветхій стан, а 29.07.1972 року вони отримали дозвіл № 264 на будівництво жилого будинку за вищевказаною адресою. Після закінчення будівництва у 1975 році його батько [PERSON] не зареєстрував право власності на будинок в КП «БТІ» м. Красноармійська, та не отримав витяг про право власності на вказаний будинок. 06.04.1983 року його батько [PERSON] склав заповіт, в якому заповідав йому із належного майна жилий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Після смерті батька, [INFO] відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного житлового будинку. Оскільки він фактично прийняв спадщину, просить визнати за ним право власності на за ним право власності на будинок за спадкуванням за заповітом, що розташований за адресою: [ADDRESS], який залишився після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач не з»явився, просив справу слухати без його участі, за участю представника.( а. с. 27) Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 25). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням виконкому Красноармійської міської ради № 14 від 19.07.1972 року дозволено позивачу по справі [PERSON] та його батьку [PERSON] будівництво жилого будинку по [ADDRESS] зі зносом старого, який прийшов у ветхій стан ( а. с. 17). 19.07.1975 року [PERSON] та [PERSON] отримали дозвіл № 264 на будівництво жилого будинку за вищевказаною адресою.( а. с. 18). Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS], будівництво закінчено у 1978 році ( а. с. 13-16), проте житловий будинок не був введений до експлуатації. Згідно заповіту, складного [PERSON] 06.04.1983 року, останній заповів із належного йому майна жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] ( а. с. 7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.( а. с. 6). Згідно листа Державного нотаріуса Першої Красноармійської нотаріальної контори від 10.08.2015 року № 856/01-16 після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрита спадкова справа за № 770, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 10.08.2015 року за № 41170682; а 20.10.1989 року видано Свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 8739. Коло спадкоємців невідомо, оскільки Перша Красноармійська державна нотаріальна контора на підставі п. 10 Положення про Державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 року № 870/5, п. 15 Правил ведення нотаріального діловодства в зв»язку із закінченням строку зберігання документів нотаріальна контора здала в Донецький обласний державний нотаріальний архів ( а. с. 39). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України « Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року та іншими нормативними актами. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання належить узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами . Як встановлено в судовому засіданні будинок не був введений до експлуатації та не зареєстрований на праві власності. Звертаючись до суду з даним позовом , позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок, який залишився після смерті свого батька. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядком. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Оскільки будівництво відбулося на законних підставах, проте не було здано до експлуатації, до спадкоємців переходить право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, дозвіл на будівництво був наданий і самому позивачу, який не позбавлений права вирішити вказане питання у внесудовому порядку, звернувшись до відповідних органів для узаконення вказаного будівництва , оскільки рішення суду не підміняє в даному випадку акти, видані відповідно до порядку прийняття в експлуатацію будівель. Також, слід зазначити, що відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 належним відповідачем по справі про визнання права власності в порядку спадкування, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі селищної ради. Позивачем зазначено відповідача в позовній заяві - Красноармійська міська рада , в той час як вбачається з листа Державного нотаріуса Першої Красноармійської нотаріальної контори від 10.08.2015 року № 856/01-16 спадщину після смерті [PERSON] спадщину прийнято іншими спадкоємцями, яким видано свідоцтво про право на спадщину ( а. с. 39). Враховуючи вищезазначені норми права, а також обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed