Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.2012 року він надав відповідачу 1800 доларів США у борг строком до 28.12.2012 року, що підтверджується борговою розпискою. Станом на 23.06.2017 року за офіційним курсом НБУ, 1800 доларів США еквівалентно 46846,25 грн. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та грошові кошти не повернув. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник має заборгованість 94035,22 грн. з яких: 46846,25 грн. - сума позики (станом на 23.06.2017 року за офіційним курсом НБУ, 1800 доларів США еквівалентно 46846,25 грн.); 6292,20 грн. - 3% річних; 40896,77 грн. - інфляційне збільшення боргу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.11.2012 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] 1800 доларів США у борг строком до 28.12.2012 року, що підтверджується борговою розпискою. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та грошові кошти не повернув. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] має заборгованість 94035,22 грн. з яких: 46846,25 грн. - сума позики (станом на 23.06.2017 року за офіційним курсом НБУ, 1800 доларів США еквівалентно 46846,25 грн.); 6292,20 грн. - 3% річних; 40896,77 грн. - інфляційне збільшення боргу. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем договірних зобов'язань щодо надання останньому позики в розмірі 1800 доларів США, що станом на 23.06.2017 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 46846,25 грн., що підтверджується написаною власноруч розпискою відповідача, яку суд приймає за договір позики, оскільки в ній сторонами визначені всі суттєві умови договору даного виду. Відповідачем не було повернуто борг, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошові кошти у сумі 94035,22 грн. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 941 грн.

Outcome: approved