overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття до [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 21.10.2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. На даний час сім`я розпалася, дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. За час проживання окремо чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу на виховання їхньої спільної дитини, тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій зменшила свої вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини його доходів та розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти стягнення аліментів. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 04.12.2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. На даний час відповідач проживає окремо і в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відмовляється добровільно платити кошти на утримання їхньої неповнолітньої дитини, яка повністю знаходиться на її утриманні, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів у судовому порядку. Позивач [PERSON] звернулася до суду із завою, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти стягнення аліментів. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утриманні малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 16.08.2008 року. Від даного шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON] та [INFO] року дочка [PERSON]. На даний час відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей, які знаходяться на її повному матеріальному утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти стягнення аліментів. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 130 ЦПК України, абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області 26.12.2003 року за актовим записом № 3. Від цього шлюбу у них 25.08.2007 року народилася дочка [PERSON]. На даний час відповідач зареєстрований у господарстві позивача, але із сім'єю не проживає, та відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться на її матеріальному утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти стягнення аліментів. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з позовом, просить суд розірвати її шлюб з [PERSON], зареєстрований 03 вересня 1999 року Обарівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 12, неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] залишити на проживання з батьком, а малолітнього [PERSON] [INFO] залишити на проживання з нею, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх двох років у неї з відповідачем постійно виникали сварки і скандали на побутовому ґрунті. Відповідач безвідповідально ставиться до сімї. Представник позивача [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов [PERSON] підтримав, просить розгляд справи проводити без участі позивача. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони з 03 вересня 1999 року перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] та малолітнього [PERSON] [INFO]. На теперішній час між сторонами склалися конфліктні та неприязнені стосунки, які роблять неможливим перебування їх у шлюбі. Сторони фактично припинили шлюбно-сімейні стосунки, не повязані спільним побутом, не ведуть спільного господарства та втратили взаємні права та обовязки. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спiльне життя подpужжя i збеpеження шлюбу супеpечило б iнтеpесам позивача, що мають для неї iстотне значення, а тому шлюб мiж стоpонами необхiдно pозipвати. При цьому суд враховує, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду із позовною заявою, просив про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджував, що його було прийнято на роботу комендантом апарату Піщанської райдержадміністрації з 31.12.2015 року згідно розпорядження голови РДА № 100к від 30.12.2015 року. Цим же розпорядженням йому було встановлено надбавку в розмірі 15 відсотків посадового окладу. 09.03.2016 року, згідно розпорядження № 28к, його було звільнено з роботи з 09.03.2016 року відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. 13.07.2016 року із ним було здійснено розрахунок при звільненні. Його заяву від 15.07.2016 року про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було відповідачем проігноровано. Згідно із вимогами ч. І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Відповідно до ч. І ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунків, оплата 1 дня праці позивача за лютий, березень 2016 року становила 60.42 гривнів. Час затримки розрахунків становив 87 робочих днів, а тому сума яка підлягає виплаті позивачу складає 5256.54 гривнів. Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надав. Суд задовольняє вимоги позивача з огляду на їх доведеність і обґрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення донькою Юноною, [INFO] 3-х років, тобто до 11.11.2019 року. Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] знаходиться у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають доньку - Юнону, [INFO]. Зараз вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, інших джерел доходу в неї немає. У добровільному порядку відповідач надавати матеріальну допомогу родині не бажає, проживає окремо, тому вона змушена звернутися в суд. Відповідач визнає обставини, що позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за їх спільною дитиною, проживає окремо, але проти вимог заперечує, тому як в нього тяжкий матеріальний стан, та позивач обмежує побачення з дітьми. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі, так як відповідно до ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюби, від якого мають доньку - Юнону, [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.5,8). Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень. Відповідача не надав суду доказів на підтвердження тяжкого матеріального стана, а тому його заперечення не можуть бути взяті судом до уваги при ухваленні рішення. З викладеного слідує, що відповідач не може бути звільнений від обовязку сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, відповідно до вимог СК України. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 60, 212-215, 367 ЦПК України від 18.03.2004 року, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись з позовом до суду, просить визнати за ним право спільної часткової власності на спадкове нерухоме майно: на 1/2 частку житлового будинку №5 з господарськими спорудами по провулку Нагірному в м. Богуславі Київської області; за відповідачем [PERSON] визнати право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку №5 з господарськими спорудами по провулку Нагірному в м. Богуславі Київської області, за відповідачем [PERSON] визнати право на грошові вклади з відповідними процентами у філії ТВБВ №10026 (2873/026) на рахунку №10798, посилаючись на те, що 25 червня 2001 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, яку він разом з відповідачами прийняв у своє володінням шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але оформити її належним чином не можуть, оскільки між ними виник спір про розподіл спадкового майна, тому він і змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, але письмово повідомили суд про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги [PERSON] визнали та не заперечували проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2001 року померла [PERSON] у віці 59 років в м. Богуславі Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК №315167. Із копії заповіту від 15 грудня 1998 року видно, що [PERSON] заповіла все своє майно своїм дітям: дочці [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON] в рівних частках. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 17 листопада 2016 року видно, що [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 25 червня 2001 року та проживала в [INFO], виданим бути не може, оскільки між спадкоємцями виник спір щодо розподілу спадкового майна. За даними технічного паспорта на житловий будинок №5 по провулку Нагірному в м. Богуславі Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок, навіс, сарай, літня кухня, сарай з гаражем, вбиральня, погріб, хвіртка, ворота, хвіртка та огорожа загальною інвентаризаційною вартістю 60110 грн. Із копії рахунку №10798 видно, що на імя [PERSON] відкритий грошовий рахунок в відділенні ошадбанку ТВБВ №10026 (2873/026). Із ч.1 ст.1235 ЦК України видно, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.1235 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувя в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району , треті особи Державний нотаріус третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON], Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом мотивуючи, що 08.03.2005 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина. Яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Козацбка № 4 в селі Келеберда Кременчуцького району, та земельна ділянка площею о,1649 га, призначена для будівництва та обслуговування будинку, на яку позивач вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно заповіту покійної спадкоємцем всього спадкового майна визначено позивача, але як виявилося після смерті [PERSON] нотаріальні органи позбавлені можливості переоформити спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дані будівлі. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги повністю підтримав, представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявились, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Зясовано, що після смерті, 08.03.2005 року [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Козацькій № 4 в селі Келеберда Кременчуцького району, вартістю 266 685 грн, що документально підтверджено. Спадкоємцем померлого за заповітом є позивач [PERSON]., але за відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та господарські будівлі позивач не може оформити право власності. За таких обставин суд з підстав ст. ст. 15, 16, 346, 379, 381, 386, 392, 1227,1223 ,1235 ЦК України визнає за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Козацькій, 4 в селі Келеберда Кременчуцького району. На підставі викладеного,

Outcome: approved