Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], про визначення порядку володіння та користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є власником 80/100 частин житлового будинку літ. «А-1» та житлового будинку літ. «Н-2» з надвірними будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1735 кв.м. Інші 20/100 частки права власності на вказане домоволодіння зареєстрована за відповідачами на праві спільної сумісної власності відповідно довідки КП «Харківське МБТІ» від 17.12.2012року № 20002143, згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2007року та ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2008 р. В подальшому, позивач змінив позовні вимоги та просив: перевести на нього права та обов'язки покупця 20/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] право спільної сумісної власності на яку визнано за [PERSON] та [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2007 року по справі № 2-3531/07, яким договір дарування 20/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] укладений 18.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] визнано удаваним, визнавши його договором купівлі-продажу, та за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив вказану частину домоволодіння; визнати за ним право власності на 20/100 частин вказаного домоволодіння; скасувати реєстрацію права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на 20/100 частин вказаного домоволодіння. В обґрунтування своїх змінених вимог вказав, що 04.02.2014 р. ознайомившись з висновками судової земельно-технічної експертизи він дізнався, що відповідачі набули та зареєстрували право спільної сумісної власності на 20/100 частки вказаного домоволодіння на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2007 року по справі № 2-3531/07, яким договір дарування 20/100 частин вказаного домоволодіння, укладений 18.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] визнано удаваним, визнавши його договором купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив вказану частину домоволодіння. Позивач вважає, що за таких, тільки що виявлених ним обставин, він має право вимагати переведення на нього прав та обов'язків покупця вказаної частки, оскільки, відповідачі придбали її з порушенням переважного права співвласника на купівлю зазначеної частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння, відповідно ст. 362 ЦК України. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пославшись на вищевказані обставини. Перший відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник другого відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, пославшись на те, що на час укладення вказаного удаваного договору дарування позивач не був співвласником домоволодіння. Зі згоди учасників судового засідання суд продовжує розгляд справи. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником 80/100 частин житлового будинку літ. «А-1» та житлового будинку літ. «Н-2» з надвірними будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1735 кв.м., згідно квартальної зйомки, затвердженої рішенням Ленінського райвиконкому № 36-1 від 07.02.1956року, на підставі: свідоцтва про право на спадщину / 1-407 / 11.06.2010 / 2-а ХДНК; рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.03.2012 р., справа № 2024/1340/2012; договору купівлі-продажу, посвідченого 28.12.2006 р., 2-а ХДНК, р. № 1-677, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав виданого 22.11.2012 р. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Як вбачається з виданого позивачу [PERSON] 2-ю ХДНК Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2010 р., станом на момент укладення вказаного удаваного договору дарування від 18.07.2003 р. співвласником спірного домоволодіння, 98/200 частки, була мати позивача [PERSON] [PERSON]. 31/100 частки права власності на спірне домоволодіння позивач набув на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2006 р., посвідченого 2-ю ХДНК. Остаточно, з урахуванням вказаних часток, право власності на 80/100 часток позивач набув на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.03.2012 р., справа № 2024/1340/2012. 18.07.2003 р. між [PERSON] (Даруватель) і першим відповідачем [PERSON] (Обдарований) було укладено договір дарування спірних 20/100 часток вказаного домоволодіння. За позовом [PERSON] до [PERSON], рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2007 року по справі № 2-3531/07, договір дарування 20/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] укладений 18.07.2003 року між [PERSON] і [PERSON] визнано удаваним, визнавши його договором купівлі-продажу, та визнано право спільної сумісної власності на вказану частку домоволодіння за [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи № 2-3531/07, домової книги на домоволодіння на час укладення вказаного удаваного договору дарування в домоволодінні проживали та були зареєстровані мати позивача спадкодавець [PERSON], позивач [PERSON] та його малолітній син [PERSON] Прикриваючи договір купівлі-продажу спірної частки домоволодіння договором дарування його сторони порушили переважне майнове право купівлі цієї частки співвласником цього домоволодіння [PERSON] Посилання представника другого відповідача [PERSON], що на той час не було можливості попередити співвласника [PERSON] про відчуження спірної частки домоволодіння не підтверджені жодними доказами та спростовується вищенаведеними відомостями з домової книги. Суд погоджується з посиланнями позивача, що йому, тільки 04.02.2014 р., після ознайомлення з висновками судової земельно-технічної експертизи, стало відомо про вказані обставини порушення прав співвласника домоволодіння на переважне право купівлі його частки майна, оскільки, жодним з досліджених документів воно не спростовується, в тому числі фактом незалучення співласника до участі в розгляді справи № 2-3531/07. Відповідно ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадків продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної сумісної власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Оскільки, право переважної покупки частки у майні співвласником спільної часткової власності є майновим правом і не припиняється внаслідок його смерті, воно входить до складу спадщини. В іншому випадку, якби спадкодавець [PERSON] порушила майнові права будь-кого з співвласників, то на її спадкоємця [PERSON] перейшли б обов'язки відповідати за допущені порушення щодо цього спільного майна. Крім того, слід додати, що право спільної сумісної власності на спірну частку було набуто та зареєстровано відповідачами за договором купівлі-продажу в 2007 році, коли позивач [PERSON] вже був співвласником домоволодіння. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими належними доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved