Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Судилківської сільської ради про визнання права власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з дерев?яного житлового будинку з верандою загальною площею 67,0 кв.м, житловою площею 24,6 кв.м, погреба з каменю загальною площею 12,2 кв.м, цегляного сараю загального площею 7,7 кв.м, цегляної літньої кухні загальною площею 26,2 кв.м, цегляного гаражу загальною площею 22,7 кв.м; всього загальною вартістю 67236 грн. в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис № 28. В обґрунтування позову зазначив, що є спадкоємцем [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації від 22.04.1988 року № 56-а останньому надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок в с.Білокриниччя, проте за життя свідоцтво про право власності на вказаний будинок не оформив. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, проте нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок через відсутність правовстановлюючого документа. В судовому засіданні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Котик Т.М. в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Шепетівської районної ради народних депутатів 22.04.1988 року прийнято рішення про оформлення права власності [PERSON] на будинок [ADDRESS]. Згідно з відомостями книги погосподарського обліку житловий будинок та земельна ділянка в [ADDRESS] належать [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 24.04.2009 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Згдно листа Шепетівської районної державної нотаріальної контори № 389/01-16 від 11.03.2016 року після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, є [PERSON]. Згідно довідки КП «Шепетівське бюро технічної інвентаризації» № 276 від 06.11.2015 року та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок до складу будинковолодіння по [ADDRESS] на час виникнення права власності у спадкодавця входило: дерев?яний житловий будинок загальною площею 67,0 кв.м, житловою площею 24,6 кв.м , погріб загальною площею 12,2 кв.м, сарай загальною площею 7,7 кв.м, сарай загальною площею 37,3 кв.м., загальна вартість будинковолодіння становить 67 236, 00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що право власності на домоволодіння [ADDRESS], набуте за життя [PERSON], після його смерті в порядку спадкування перейшло до його спадкоємця - [PERSON] В зв'язку з невизнанням цього права нотаріусом суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно. Відповідно до ст.186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої головної) речі і пов?язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Таким чином, господарсько-побутові будівлі (погріб, сарай), що розташовані разом з житловим будинком і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, є приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, в зв?язку з чим право власності на них як на окремі об?єкти визнаватися не може. На підставі викладеного,

Outcome: partial