Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 лютого 1989 року у Донецькому палаці урочистих подій між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за № 230. Від вказаного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо. Сторони шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства припинили з жовтня 2015 року, життя позивача з відповідачкою не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення господарства. Позивач стверджує, що [PERSON] влаштовує постійні скандали, висловлює необґрунтовані претензії, ображає та принижує честь і гідність позивача. Суперечки про розподіл майна бажає розглядати окремою позовною заявою. Позивач вважає, що збереження шлюбу, примирення є неможливими та просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, категорично заперечував проти надання строку для примирення. Зазначив, що підґрунтям того, що він пішов з родини стали постійні сварки, необґрунтовані обвинувачення та образи з боку відповідачки. Пояснив суду, що вже приблизно рік не перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, вони не спілкуються і в нього є інша жінка з якою він проживає та веде спільне господарство. Відповідачка [PERSON] до судового засідання надало до суду заяву, якою просила залучити до участі у розгляді справи в якості свідка [PERSON]. В судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Пояснила суду, що позивач пішов з родини в жовтні 2015 року нічого не пояснивши, з того часу вони не спілкувались та не вели спільного господарства. Відповідачка заперечує проти розлучення, однак на питання суду про те, які саме дії вона має намір вчинити для відновлення та збереження родини, налагодження особистісних відносин з позивачем, відповіді не надала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матірю позивача, вважає бажання сина розлучитись помилкою. Зауважила, що ніяких скарг про сварки чи непорозуміння, за час сумісного проживання, ні позивач, ні відповідачка не висловлювали. Показала суду, що [PERSON] та відповідачка не проживають разом з жовтня 2015 року, з того часу не спілкувались, позивачка не здійснювала ніяких дій по відновленню родини та повернення позивача. На даний час у [PERSON] є інша жінка. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідка, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно свідоцтва про шлюб серії V-НО № 385232, виданого 24 лютого 1989 року Палацом урочистих подій міста Донецька, з 24 лютого 1989 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Згідно з довідкою № 238 від 04.12.2015 року, виданою ОСББ «Україна-Вугедар» [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] та має склад сімї: [PERSON] та [PERSON]Р (а.с. 7). Згідно ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2015 року, з того часу вони не спілкуються один з одним, позивач має іншу жінку, з якою сумісно проживає та веде спільне господарство, відповідачкою не було вжито жодних дій для відновлення та збереження родини, налагодження стосунків з позивачем. Між сторонами за час їх спільного життя постійно виникали конфліктні ситуації та непорозуміння. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам позивача. З огляду на стійке волевиявлення [PERSON], та, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, суд прийшов до висновку, що шлюб слід розірвати. Враховуючи, що відповідачкою майже за рік не було вжито жодних дій для відновлення та збереження родини, налагодження стосунків з позивачем, а на питання суду про те, які саме дії вона має намір вчинити для відновлення родини з позивачем, відповіді не надала, тому суд не може визнати доцільним надання подружжю строку для примирення. Згідно\~зі ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене ст. ст. 110, 112-114 СК України,

Outcome: approved