Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за ним, як за спадкоємцем за законом першої черги після померлої [PERSON] право на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Світанок» с. Привороття, Брусилівського району, Житомирської області розміром 2,4 умовних кадастрових гектарів, із земель не витребуваних часток (паїв). Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON] [INFO] залишилося спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) в КСП «Світанок» (с. Привороття), розміром 2,4 умовних кадастрових гектари. За життя мати не отримала державного акту чи сертифікату про право на пай, однак була включена в список пайовиків та значиться в додатку до відповідного розпорядження голови РДА № 205 від 19.06.2020 під № 25. Спадщину після смерті матері прийняв як позивач, так і троє інших дітей - відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] померла [INFO] . Після звернення до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у виді права на пай позивач отримав відмову, так як відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця. Нотаріальних угод про поділ спадкового майна спадкоємці не укладали, іншим шляхом ніж в судовому порядку оформити своє спадкове право позивач не може. В зв`язку з цим просив суд визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) з земель КСП «Світанок», розміром 2,07 умовних кадастрових гектари із земель не витребуваних паїв. В підготовчому судовому засіданні 15.03.2021 відповідачами [PERSON] та [PERSON] до суду була подана зустрічна позовна заява до [PERSON] , у якій вони просять об`єднати в одне провадження вимоги за зустрічним та первісним позовом та визнати за кожною з них право на ј частину земельної частки (паю) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Світанок» с. Привороття, Брусилівського району, Житомирської області розміром 2,07 умовних кадастрових гектарів, із земель не витребуваних часток (паїв) в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 15.03.2021 судом прийнято до розгляду зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 29.03.2021 у Попільнянській державній нотаріальній конторі витребувано докази - матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , які надані суду 07.05.2021. Відзиви на первісний та на зустрічні позови сторони не надали. Позивач-відповідач [PERSON] та його представник адвокат Києнко Д.О. в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, свої вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в заявах від 15.03.2021 просили розглядати справу без їх участі, первісний позов визнають частково, зустрічний підтримують. Від представника відповідача за обома позовами Брусилівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка, відповідно до доданих свідоцтв про народження та про укладення шлюбу є рідною матір`ю позивачів за первісним та зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , вказана обставина визнається сторонами в поданих заявах по суті. Відповідно свідоцтва про смерть від 16.12.2013 серії [NUMBER] [PERSON] , яка також була донькою [PERSON] , померла [INFO] . 30.09.2020 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки позивачу [PERSON] в зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадщину - право на пай з земель КСП «Світанок». Згідно постанови нотаріуса, спадкоємцями майна [PERSON] в рівних частках по ј частині є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі № 29-6-0.22-1/102-21 від 12.01.2021 [PERSON] значиться у додатку до розпорядження № 205 голови Брусилівської райдержадміністрації від 19.06.2002 під № 25 у матеріалах проектно-технічної документації щодо організації території земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право приватної власності на землю (земельні частки (паї) громадянам за рахунок земель ТОВ «Світанок» на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, сертифікатів, на право на земельну частку (пай), розміром 2,07 умовних кадастрових гектари - не отримувала (а.с.19). Відповідно проектно-технічної документації по організації території земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право приватної власності на землю (земельні частки (паї) громадянам за рахунок земель ТОВ «Світанок» на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області [PERSON] передано у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну частку (пай) площею 1,3932 га., з земель реформованого КСП «Світанок» (а.с.20-23). Відповідно матеріалів спадкової справи № 114/1996, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] заповіту при житті не складала, спадкоємцями вважалися четверо осіб - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , спадщина була ними прийнята у належному порядку. 16.10.1996 [PERSON] отримала свідоцтво про паво на спадщину після смерті [PERSON] в розмірі частки ј частини., 30.08.1996 [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво пр. право на спадщину на їх спільну 1/2 частину у спадщині. З огляду на наведене, суд констатує, що кожен зі спадкоємців після смерті [PERSON] успадкував рівні частки у праві на спадщину по ј частині кожен у відповідності до положень ст. 1261, ч. 1 ст. 1267 ЦК України. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, суд застосовує до даних правовідносин норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.). Відповідно ст. 524 ЦК УРСР, Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно ст. 562 ЦК УРСР, поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Також при розгляді справи суд застосовує правові позиції Верховного Суду, визначені в Постанові від 17.03.2020, справа № 396/1683/18-ц та у Постанові від 07 квітня 2020 року, справа № 548/900/19. Оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були спадкоємцями за законом після смерті своєї матері [PERSON] , цивільна правоздатність якої припинилася, всі четверо прийняли спадщину, інші спадкоємців немає, однак відсутні правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), належну за життя спадкодавцю, то обставина об`єктивно перешкоджає спадкоємцям оформити право на спадщину в нотаріальному порядку. Відтак, суд вважає обраний позивачами за первісним та зустрічним позовами спосіб захисту свого права правомірним й таким, що відповідає вимогам ст.15, 16 ЦК України, а позовні вимоги обгрунтованими в частині прав позивача на визнання права власності на майно в порядку спадкування. Разом з тим, суд не може погодитися з доводами позивача [PERSON] про можливість визнання за ним права на всю земельну частку (пай), оскільки в силу вимог ч.ч.2, 3 ст. 1267 ЦК України як і ст. 529 ЦК УРСР, частки всіх спадкоємців є рівними, а зміна розміру часток у спадщині спадкоємців за законом за усною угодою між собою допускається лише щодо рухомого майна, до якого право на земельну частку (пай) не належить. У нотаріуса договір про поділ часток всі спадкоємці не укладали, в зустрічному позов інші два спадкоємці заявляють свої вимоги на належну частину у спадщині. Тому, [PERSON] , прийнявши спадщину поряд з іншими трьома спадкоємцями та відносячись до кола спадкоємців однієї черговості, має право лише на 1/4 частину спірних земельних ділянок, як і [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка померла в 2013 році і її частка успадковується вже її спадкоємцями. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, позов позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) підлягає частковому задоволенню, а саме - в частині визнання за позивачем права на земельну частку (пай) належну за життя спадкодавцю саме на ј частину земельної ділянки (паю). Водночас, зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на частину земельної частки (паю) в порядку спадкування підлягає задоволенню в повному обсязі, оскількиїх позовні вимоги щодо частки у спадщині відповідають часткам кожного з позивачів-спадкоємців - по ј частині. Суд зазначає, що оскільки за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) з земель КСП «Світанок» саме в розмірі 2,074 умовних кадастрових гектари, то позовні вимоги як первісного позову, так і зустрічного підлягають до задоволення в частках, належних позивачам, саме - по ј частині земельної частики (паю). На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та

Outcome: partial