Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 07.10.2008р. між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Раденицькій сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №7. Зазначає, що вони мають двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Покликається на те, що причиною фактичного розірвання шлюбу є ті обставини, що протягом тривалого часу відносини між ними (сторонами) погіршились, що проявлялось недовірою одне до одного, - відповідачка [PERSON] своєю поведінкою та словами переконала його (позивача), що діти народжені нею не від їхнього шлюбу. Стверджує, що між ними (сторонами) зникло взаєморозуміння і взаємоповага, періодично виникали сварки та конфлікти, які поступово призвели до того, що вони (сторони) стали зовсім чужими один для одного людьми. Вказує, що їхній шлюб існує формально, так як на протязі двох років вони не підтримують шлюбних відносин і проживають окремо (відповідачка [PERSON] спільно із дітьми проживаєть в с.Раденичі Мостиського району Львівської області). Зазначає, що він намагався зберегти сім`ю, однак це не дало жодних результатів, оскільки відповідачка не цікавиться сімейними справами, обманювала і зраджувала його. Залишатись надалі у такому шлюбі не бажає, примирення між ними не можливе, а тому просить суд розірвати шлюб між ним, позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] . Позивачем [PERSON] та його представником - адвокатом Климишин Т.Ф. в судовому засіданні підтримано заявлені позовні вимоги. Зазначили, що їх (сторін) шлюб існує формально так, як близько двох років вони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, а подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та просить ухвалити рішення про задоволення таких. Крім того, просить суд розглянути справу у її відсутності та після розірвання шлюбу надалі іменувати її прізвищем « [PERSON] ». У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 07.10.2008р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Раденицькій сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №07. Від подружнього життя в сторін є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються близько двох років, вони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.2008 року, копіями свідоцтв про народження дітей сторін; копіями сторінок паспортів сторін та іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, позивач не виявив бажання примиритись та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти розірвання такого, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, відтак шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка [PERSON] бажає надалі іменуватися прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджується поданою ним квитанцією №209 від 20.12.2019р. (платник: [PERSON] , банк платника: Ощадбанк). У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідачка [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 384,20 грн., а іншу частину сплаченого позивачем та документально підтвердженого судового збору в розмірі 384,20 грн. необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] .

Outcome: approved