Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом до [PERSON] ,\~в якому просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 002137, виданий 12 грудня 2009 року [PERSON] , частково недійсним розпорядження голови Теребовлянської районної державної адміністрації від 22 вересня 2004 року № 569 «Про затвердження протоколу про розподіл та передачу у власність земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на землю», визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 1.36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Підставою для визнання частково недійсними державного акта на\~право власності\~на земельну\~ділянкута\~розпорядження голови\~Теребовлянської районної\~державної адміністраціїпозивач зазначив невиконання рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2005 року, яким за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 1.36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, та на яку в подальшому визнано право власності в порядку спадкування за позивачем. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав із підстав, викладених у позові, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак до суду не зявилась і не повідомила про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, зясуваши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3 липня 2001 року [PERSON] успадкувала право на земельну частку(пай) розміром 2.72 га без визначення меж цієї частки в натурі на землях КСП «Іванівський» с.Іванівка Теребовлянського району, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 025816, виданого Теребовлянською райдержадміністрацією 31 травня 2000 року, зареєстрованого Теребовлянською райдержадміністрацією в Книзі реєстрації Сертифікатів 19 червня 2001 року за № 752. Розпорядженням голови Теребовлянської районної державної адміністрації від 22 вересня 2004 року № 569 «Про затвердження протоколу про поділ та передачу у власність земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на землю» затверджено протокол зборів про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) колишнього колгоспу «Іванівський» від 25 червня 2004 року згідно із додатком № 1 (п.1 розпорядження) та передано у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку, розмір якої у фізичних гектарах визначено проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), а саме: загальною площею 2.52 га (п.2 розпорядження, додаток № 2 до розпорядження). 12\~грудня 2009\~року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 002137, згідно з яким остання стала власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.52 га, розміщеної на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки 6125084100:01:001:0060. Підставою для видачі вказаного державного акта стало розпорядження голови Теребовлянської районної державної адміністрації від 22 вересня 2004 року № 569 «Про затвердження протоколу про поділ та передачу у власність земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на землю». Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2005 року (справа № 2-15/2005) за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області в розмірі 1.36 га, яка знаходиться у власності [PERSON] згідно з державним актом, визнано частково недійсним даний державний акт, виданий на ім`я [PERSON] в частині 1.36 га земельної ділянки. Цим же рішенням визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 3 липня 2001 року, виданого [PERSON] , а саме: в частині встановлення права власності на земельну ділянку 1.36 га без визначення меж цієї частки в натурі на землях КСП «Іванівський» с.Іванівка Теребовлянського району. Про ухвалення зазначеного судового рішення відповідачу [PERSON] було відомо, оскільки вона у судовому засіданні визнала позовні вимоги [PERSON] . Незважаючи на існування рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2005 року [PERSON] 12 грудня 2009 року одержала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 002137, згідно з яким вона стала власником усієї земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.52 га, хоча власником 1.36 га цієї земельної ділянки на підставі зазначеного рішення суду вже була [PERSON] . Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , визнано право власності на земельну ділянку площею 1.36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області та яка належала [PERSON] на підставі рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2005 року. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України\~судове рішення\~є обов`язковим\~до виконання. Держава забезпечує виконання\~ судового рішення у визначеному законом порядку. Таким чином, аналізуючи вказані правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку площею 1.36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 002137 від 12 грудня 2009 року, виданий [PERSON] , розпорядження голови Теребовлянської районної державної адміністрації від 22 вересня 2004 року № 569 «Про затвердження протоколу про поділ та передачу у власність земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на землю» в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1.36 га суперечить рішенню Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2005 року, яким визнано право власності на цю земельну ділянку за [PERSON] , а тому вони в цій частині є недійсними. Згідно з\~ч.1\~ст.393\~ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що права [PERSON] , як власника земельної ділянки площею 1.36 га, порушені, а тому його позовні вимоги про визнання частково недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 2002137, виданого 12 грудня 2009 року, розпорядження голови Теребовлянської районної державної адміністрації від 22 вересня 2004 року № 569 підлягають до задоволення. Щодо такої позовної вимоги [PERSON] , як визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 1.36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, то вказана позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року таке право за позивачем вже визнано, підстав для повторного визнання за ним права власності на цю земельну ділянку немає.

Outcome: partial