Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що за життя його батько [PERSON] працював у колишньому ВАТ «Красноколядинське» і отримав право на земельну частку (пай) та на його імя було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349781 від 09.12.1999 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Красноколядинської сільської ради. 25 вересня 1999 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом. В установлений строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, поскільки йому, як спадкоємцю, не було відомо про існування сертифікату на право на земельну частку (пай), який належав померлому. Про існування сертифікату йому стало відомо в серпні 2015 року. В звязку з цими обставинами позивач не оформив вчасно в нотаріальному порядку спадщину на земельну частку (пай). Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧН № 0349781 від 09.12.1999 року на території Красноколядинської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25 вересня 1999 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб - в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 25 вересня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1- ЕЛ № 062047 від 27.09.1999 року (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження (повторного) серії ІІ-ЕЛ № 463859 від 10.07.1987 року [PERSON] народився 14 січня 1957 року, в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.6). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349781 від 09.12.1999 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Красноколядинське» розміром 5,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 28 листопада 2015 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат серії ЧН № 0349781 від 09.12.1999 року на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с. 10). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі від 07.12.2015 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 0349781, що належала [PERSON] станом на 09.12.1999 року становила 17 740 грн. 90 коп. (а.с. 18). Згідно повідомлення Талалаївської районної державної нотаріальної контори від 10.12.2015 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.21). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), то до позивача [PERSON], як спадкоємця за законом, переходить право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] за життя згідно сертифікату серії ЧН № 0349781. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай), дане право було ним було оформлене належним чином, але залишилось не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved