Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецьк Сіті Центр» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення матеріальної шкоди, заробітної плати за час вимушеного прогулу, середньоденного заробітку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] наказом №200-К від 19.10.2012 року був прийнятий на роботу помічником оператора пульту управління атракціоном СРЦ «Фунтура» до ТОВ «Донецьк Сіті Центр». 25.01.2013 року наказом №15-К був переведений оператором пульта управління атракціоном СРЦ «Фунтура» ТОВ «Донецьк Сіті Центр». В зазначеній посаді [PERSON] пропрацював до 26.06.2013 року. 22-23 червня 2013 року до позивача підійшов адміністратор розважального центру та пояснив йому про необхідність написати пояснювальну з приводу того, що 18.06.2013 року при обслуговуванні атракціону «Тихій хід» він спав на робочому місці, а вже 26.06.2013 року адміністратором [PERSON] було повідомлено про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлення 100% премії за червень 2013 року у зв'язку зі сном на робочому місці, а також про його звільнення з роботи 25.06.2013 року за систематичне невиконання покладених на нього трудових обов'язків. З зазначеним [PERSON] не згоден, вважає, що факт його сна на робочому місці нічим не підтверджений, звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України є незаконним з підстав відсутності систематичності (два і більше рази) без поважних причин невиконання трудових обов'язків, а тому просив суд визнати незаконними та скасувати наказ №78-К та наказ №110-К від 25.06.2013 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення та його звільнення, поновити його на посаді оператора пульта управління атракціонами СРЦ «Фунтура» ТОВ «Донецьк Сіті Центр», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 2500 гривень в місяць, середньоденний 113,62 гривні з 25.06.2013 року по день поновлення на роботі та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник, діючого на підставі витягу із договору про надання юридичної допомоги (а.с.38), підтримав вимоги викладені в позовній заяві. Просив визнати незаконними, скасувати зазначені вище накази від 25.06.2013 року та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, діюча на підставі довіреності (а.с.39-40) заперечувала проти задоволення позовних вимог. Просила відмовити в задоволенні в повному обсязі. Суд, враховуючи надані пояснення позивача його представника, представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. [PERSON] знаходився в трудових відносинах з відповідачем з 19.10.2012 року по 25.06.2013 року, працюючи помічником оператора пульта управління атракціоном СРЦ «Фунтура» ТОВ «Донецьк Сіті Центр» (з 19.10.2012 року по 25.01.2013 року), а з 25.01.2013 року - оператором пульта управління атракціоном СРЦ «Фунтура» ТОВ «Донецьк Сіті Центр» (а.с. 4). Відповідно до п. З ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 22 Постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за п. З ст. 40 КЗпП суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 зазначеної постанови, за передбаченими п.З ч.1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше ніж один рік. Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого та такого, що не втратив юридичної сили за давністю, або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. Перевіряючи законність та обґрунтованість накладення дисциплінарних стягнень на позивача суд приходить до висновку про те що [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності з дотриманням вимог діючого законодавства, при обранні виду стягнення врахована ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, дотримані строки, накладення дисциплінарного стягнення. Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Так відповідно до наказу №64-К від 27.05.2013 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни,позбавлено премії за травень 2013 року, що виразилося в неналежному виконанні посадових обов'язків, а саме за те, що 22.05.2013 року [PERSON] самовільно покинув своє робоче місце у 20 годин 55 хвилин, не попередивши про це старшого адміністратора. Дисциплінарне стягнення застосовано відповідачем на підставі службових записок управляючого СРЦ «Фунтура» та адміністратора від 23.05.2013 року, в яких міститься інформація щодо порушення позивачем трудової дисципліни, а також пояснювальною самого [PERSON] З зазначеним наказом позивач ознайомлений, про що свідчить підпис на самому наказі та його пояснення надані ним в судовому засіданні на підтвердження зазначеного (а.с. 22). 25.06.2013 року відповідачем виданий наказ №78-К, відповідно до якого за порушення трудової дисципліни позивачу на підставі службової записки управляючого СРЦ «Фунтура», службової записки старшого адміністратора від 20.06.2013 року, оголошена догана та він позбавлений премії за червень 2013 року. [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності за те, що 18.06.2013 року оператор пульта управління атракціоном був заміченим сплячим на робочому місці з 12-15 години, порушивши трудовий розпорядок. Позивач під час розгляду судової справи заперечував проти цього, але свідки, які були допитані в судовому засіданні 06.02.2014 року, а саме старші адміністратори [PERSON] та [PERSON], оператор пульту управління атракціону [PERSON] підтвердили вказаний факт та пояснили, що [PERSON] систематично не виконував належним чином свої посадові обов'язки. До того ж підставою для накладення дисциплінарного стягнення наказом №78-К від 25.06.2013 року стало допущене позивачем порушення трудового розпорядку (трудової дисципліни), що виразилося в допущенні сторонніх осіб до небезпечної техніки - атракціону, оператором пульту якого є позивач. Таким чином, оператор пульта управління атракціоном СРЦ «Фунтура» ТОВ «Донецьк Сіті Центр» [PERSON] порушив п. 3.4. Інструкції №52 (а.с. 85-87) та посадової інструкції оператора атракціону (а.с. 70-74). Також на підтвердження зазначеного, враховуючи приписи ст. ст. 57, 58, 188 ЦПК України, суд бере до уваги пояснювальні, які були надані позивачем, містяться в матеріалах справи на аркушах 45-47, та досліджений відеозапис наданий відповідачем на спростування посилань позивача. 25.06.2013 року згідно з наказом №110-К позивач був звільнений за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов'язків та правил внутрішнього трудового розпорядку (з якими був ознайомлений а.с. 18) , тобто з підстав п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказ виданий на підставі наказів №64-К від 27.05.2013 року, №78-К від 25.06.2013 року, службових записок управляючого СРЦ «Фунтура», старших адміністраторів СРЦ «Фунтура» та правоустановчих документів (а.с. 59-69) та письмових пояснень [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач неналежно виконував свої трудові обов'язки, не зробив висновків після вжиття до нього заходів дисциплінарного стягнення за проступки на роботі, а тому суд прийшов до висновку, що у відповідача були усі підстави для розірвання з ним трудового договору на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Дослідивши всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецьк Сіті Центр» додержані передбачені ст. ст. 147, 147-1, 148 КЗпП України правила та порядок застосування дисциплінарних стягнень, враховані обставини, за яких вчинено проступки, ступень їх тяжкості, заподіяна шкода й попередня робота позивача і вважає, що трудовий договір зі [PERSON] розірваний правильно за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. На підставі п.3 ст. 40, ст.ст. 147, 147-1, 148 КЗпП України, Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами та доповненнями) та

Outcome: dismissed