Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , а отже він належав їм у рівних частках. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті позивач, на користь якого від своєї частки у спадщині відмовився батько [PERSON] , успадкував 2/3 спадкового майна матері у вигляді її частки у спірному будинку, а 1/3 частину спадкового майна матерів в даному будинку успадкувала сестра позивача [PERSON] . [INFO] помер батько позивача, а належна йому 1/2 частина спірного житлового будинку була успадкована за заповітом [PERSON] на підставі рішення Шишацького районного суду Полтавської області суду від 20 квітня 2018 року. [INFO] померла сестра позивача [PERSON] . Являючись спадкоємцем останньої, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді належної сестрі 1/6 частини спірного житлового будинку, але отримав письмову відмову в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я померлої. В зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та просив, в порядку спадкування після смерті матері та сестри, визнати за ним право власності на 1/2 частину даного спадкового будинку. Ухвалою суду від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у справі. 27 грудня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заяв по суті справи від сторін не надходило. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Шишацької селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заперечень проти позову. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 15) від 25.09.2017 спірний житловий будинок розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1951 року побудови, загальною площею 51,7 кв.м., жилою площею 42,5 кв.м. (літ. - А-1), літньої кухні (літ. - Б), сараїв (літ. - В, Д) (а.с. 13-14,17). Відповідно до довідки Гоголівського старостату Шишацької селищної ради від 25.07.2019 № 249 домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] (а.с.21). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1951 по 1982 рік, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № 4 Гоголівської сільської ради (на даний час Гоголівський старостинський округ Шишацької селищної ради) Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1951 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Таким чином з врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] . При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/2 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 квітня 2006 року (а.с.8). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 161/2006 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , її спадкоємцями за законом були син [PERSON] на 2/3 частини спадкового майна, з урахуванням частки у спадщині від якої відмовився чоловік померлої - [PERSON] , та донька [PERSON] на 1/3 частину спадкового майна (а.с. 10,11,15,16, 18). Наявність родинних відносин між померлою [PERSON] та її дітьми [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження останніх серії [NUMBER] від 23.11.1950 та серії [NUMBER] від 02.04.1956 (а.с.7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року № 551/1139/17, яке 29 травня 2018 року набрало законної сили, за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.13). Право власності [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку зареєстровано15.06.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис № 26707255) (а.с.17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується на свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2017 (а.с.9). При вивченні спадкової справи 57/2016щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є позивач [PERSON] . Данні про інших осіб, що претендують на спадщину у матеріалах спарив відсутні (а.с.40-128). Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асанової Р.Ш. від 08 листопада 2019 року № 564/02-14 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на спадкове майно померлої [PERSON] у вигляді частки в житловому будинку по [ADDRESS] в зв`язку з відсутність відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно на ім`я померлої (а.с.18). Постановою приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Макаренко Н.О. спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на спадкове майно померлої [PERSON] у вигляді 1/6 частини спірного житлового будинку в зв`язку з відсутність відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно на ім`я померлої (а.с.19). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На думку суду, позивач правомірно претендує в порядку спадкування за законом після смерті матері та сестри на 1/2 частину спірного житлового будинку, але через те, що вони не зареєстрували за життя своє право на належні їм частки у вказаному будинку, він позбавлений можливості оформити вказане майно на себе через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на ім`я померлих, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, суд відносить їх на рахунок позивача.

Outcome: approved