Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини -сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до позовної заяви позивач просить стягувати з відповідача на її користь ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з дати набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2015 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. [INFO] доньці [PERSON] виповнилось 18 років і з цього часу відбувається стягнення аліментів за рішенням суду на сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх доходів боржника. В обгрунтування позову позивач зазначає, що аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір стягнення підлягає збільшенню до ј частини. 26.08.2020 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.11.2020 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] , відповідно до змісту якого останній зазначає, що позивачем не надано до суду жодного доказу на обґрунтування необхідності збільшення аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину. Також відповідач посилається на наявність в провадженні Голосіївського районного суду міста Києва справи за позовом [PERSON] , в якому позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі ј частки від доходу відповідача, щомісячно, до закінчення донькою навчання. Відповідач заперечує проти задоволення даних вимог, оскільки на даний час не має можливості сплачувати такий розмір аліментів через погіршення стану свого здоров`я та збільшенням витрат на лікування. Також, від відповідача надійшло клопотання про об`єднання справ №752/16571/20, про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та №752/16908/20, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчатись, в одне провадження та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до якого відповідач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.11.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва призначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 18.11.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва об`єднано в одне провадження справу №752/16571/20 та справу №752/16908/20. Присвоєно об`єднаній справі номер 752/16571/20. В обґрунтування позовної заяви про стягнення аліментів з [PERSON] на повнолітню дитину, що продовжує навчання, [PERSON] зазначає, що 01.09.2019 року [PERSON] вступила до Національного університету біоресурсів і природокористування та екології на факультет захисту рослин, біотехнологій та екології на спеціальність 162, що підтверджується відповідною довідкою №375 від 04.06.2020 року. Термін навчання з 01.09.2019 року по 20.06.2023 р., в зв`язку з цим донька потребує матеріальної допомоги від відповідача та просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , що продовжує навчання, у розмірі ј частки від доходу відповідача, щомісячно, до закінчення нею навчання або до досягнення 23 років, залежно від того, яка обставина настане раніше. 18.03.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2015 року ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. [INFO] доньці сторін - [PERSON] , виповнилось 18 років. На час розгляду справи неповнолітній син [PERSON] , 2006 року народження, проживає з позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. В пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як на підставу для збільшення розміру аліментів при зверненні до суду позивач посилається на те, що аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів, які на даний час стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина після досягнення старшою донькою повноліття, є недостатніми для забезпечення його гармонійного розвитку. Однак, в порушення вимог ст.81 ЦПК України позивач не надає будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження розміру витрат, що позивач несе на утримання дитини щомісяця і що цей розмір збільшився з моменту стягнення аліментів з батька, або ж що настали інші обставини, які є підставою для збільшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд не вбачає визначених законом підстав для зміни розміру аліментів, в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності підстав, визначених законом, для такої зміни, а отже позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина не підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки на час навчання підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Донька сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. За даними довідки Національного університету біоресурсів і природокористування України[PERSON] є студентом ОС «Бакалавр» 1 курсу факультету захисту рослин, біотехнологій та екології, спеціальність 162, що підтверджується відповідною довідкою №375 від 04.06.2020 року. Термін навчання з 01.09.2019 року по 20.06.2023 рік. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, донька сторін проживає разом з матір`ю, після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі, не має самостійних доходів, а отже потребує матеріальної допомоги. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 308/4214/18, сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до матеріалів справи, відповідач є особою працездатного віку, працює, має постійний дохід, а тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Разом з тим, суд враховує, що відповідача на час розгляду справи стягуються аліменти в розмірі 1/6 частина з усіх видів його заробітку на утримання неповнолітнього сина. Також суд враховує, що і позивач є особою працездатного віку, відомостей про те, що вона не має доході, матеріали справи не містять, а також суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є обов`язком обох батьків і не може бути покладеного на когось одного. З урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки на час її навчання підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, щомісячно, до закінчення дитиною навчання або до досягнення 23 років, залежно від того, яка обставина настане раніше. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial