Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та [PERSON] шлюб було укладено 26 листопада 2002 року та зареєстровано в Дубівській селищній раді Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 06. За час подружнього життя у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні та вихованні у позивачки. Сімейні відносини між сторонами припинені, причиною чого стало те, що відповідач тривалий час виїжджає на заробітки за кордон та вкрай рідко повертається додому, через що між ними виникають безпідставні сварки. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно та шлюб носить тільки формальний характер. Примирення вважає не можливим. Просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На думку суду, неявка відповідача в судове засідання свідчить про відсутність у нього наміру зберегти шлюб. Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 26 листопада 2002 року в Дубівській селищній раді Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 06 (а.с.3). Мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], оскільки їхніми батьками в свідоцтвах про народження зазначені сторони (а.с. 5, 6). Сімейні відносини між сторонами припинені вже тривалий час та шлюб носить тільки формальний характер. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивачки та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved