Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним договір задоволення вимог іпотекодержателя серія та номер 2708 виданий 20.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] в частині відчуження [PERSON] належної йому ? частини домоволодіння розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, с. Горошків вул. Шевченка, 8, виділити йому в натурі ? частину вищевказаного домоволодіння та стягнути із відповідачів на його користь понесені ним судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що він разом із відповідачем [PERSON] перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 1976 року по 12.12.2000 року, в 1998 році побудували будинок в с. Горошків по вул. Шевченка ,8 Тетіївського району Київської області загальною площею 252,8 кв.м. Відповідно до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 02.12.2015 року вищевказане домоволодіння визнано об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та відповідно визнано за позивачем право власності на ? частину домоволодіння , яке розташоване за адресою: Київська область, Тетіївський район, с. Горошків вул. Шевченка, 8. Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року вищевказане рішення Тетіївського районного суду Київської області залишено в силі. Зазначає, що у вересні 2016 року він вирішив провести державну реєстрацію права власності на належну йому ? частину спірного житлового будинку, проте рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Тетіївської районної державної адміністрації від 13.09.2016 року йому було відмовлено у державній реєстрації його права з тих підстав, що заявлене право вже зареєстровано за іншою особою. Із інформації з Державного реєстру речових прав позивачу стало відомо, що 22.08.2016 року вищевказане домоволодіння в цілому було перереєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору задоволення вимог іпотекодержателя серія та номер 2708 виданого 20.08.2016 року, із якою він жодних правочинів не укладав та не має зобов»язань за іпотекою, а тому вважає, що реєстрація за нею домоволодіння в цілому, в тому числі і належної йому ? частини домоволодіння створює йому, як власнику, перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому він бажає, виділити в натурі належну йому частку спірного домоволодіння. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] просив виділити в натурі належну йому частку домоволодіння, яке розташоване в с. Горошків по вул. Шевченка, 8 Тетіївського району Київської області відповідно до будівельно-технічного дослідження проведеного КП «Тетіївське БТІ» від 07.06.2017 року як першій стороні першого варіанту. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Від відповідача [PERSON] двічі ( а саме: 20.07.2017 року та 07.08.2017 року) до суду подавалися заяви про відкладення розгляду справи без зазначення поважних причин. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1976 року по 12 грудня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого вони почали будівництво будинку по вул. Шевченка, 8 в с. Горошків Тетіївського району Київської області, яке закінчили в 1998 році. Відповідно до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 02.12.2015 року вищевказане домоволодіння визнано об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та відповідно визнано за позивачем право власності на ? частину домоволодіння , яке розташоване за адресою: Київська область, Тетіївський район, с. Горошків вул. Шевченка, 8. (а.с.-9-10) Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року вищевказане рішення Тетіївського районного суду Київської області залишено в силі. (а.с.-11-12) Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Тетіївської районної державної адміністрації від 13.09.2016 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації його права на належну йому ? частину домоволодіння в с. Горошків по вул. Шевченка, 8 Тетіївського району Київської області з тих підстав, що заявлене право вже зареєстровано за іншою особою. (а.с.55) Із інформації з Державного реєстру речових прав вбачається, що 22.08.2016 року вищевказане домоволодіння в цілому було перереєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору задоволення вимог іпотекодержателя серія та номер 2708 виданого 20.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.-56-57) Разом з тим, із копії договору позики від 24.12.2014 року встановлено, що [PERSON], як позикодавець та [PERSON], як позичальник уклали між собою договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 300000,00 гривень (триста тисяч гривень 00 копійок) та зобов»язувалася їх повернути не пізніше 24.01.2015 року. (а.с.156) З метою забезпечення виконання зобов»язань, вказаних у п.1 цього договору , що випливають з договору позики від 24.12.2014 року [PERSON] та [PERSON] 24.12.2014 року уклали між собою договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Київська область, Тетіївський район, с. Горошків, вул. Шевченка, 8 та складається з житлового будинку загальною площею 252,8 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., погребу та огорожі, яке належить їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 021805, виданого 31.03.2008 року Горошківською сільською радою на підставі рішення сільвиконкому від 26.10.2007 року .(а.с.-157-159) Із копії договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.08.2016 року вбачається, що у зв»язку з невиконанням [PERSON] зобов»язань відповідно до Договору іпотеки від 24.12.2014 року сторони цього договору вирішили на виконання ст.ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку» врегулювати свої відносини у позасудовий спосіб шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.3 цього договору [PERSON] передала, а [PERSON] отримала у власність належні [PERSON] домоволодіння та земельну ділянку площею 0,2500 га. що знаходяться за адресою: Київська область, Тетіївський район, с. Горошків, вул. Шевченка, 8.(а.с.114-115) Таким чином, на момент укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.08.2016 року [PERSON] не була єдиним власником спірного домоволодіння, оскільки Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справ від 06.07.2016 року залишено в силі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 02.12.2015 року яким визнано домоволодіння в с. Горошків по вул. Шевченка, 8 Тетіївського району Київської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнано за кожним із них по ? частині вказаного домоволодіння, тобто не мала права розпоряджатися майном, яке їй не належить, а тому договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.08.2016 року в частині відчуження [PERSON] належної [PERSON] ? частини домоволодіння слід визнати недійсним. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положення ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із нерухомого майна , що є у спільній частковій власності. Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна , що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до проведеного КП «Тетіївське БТІ» будівельно-технічного дослідження за ухвалою суду від 19.04.2017 року (а.с.-166) розподілу житлового будинку в с. Горошків по вул. Шевченка, 8 Тетіївського району Київської області суду запропоновано два варіанти його розподілу між сторонами. Суд вважає доцільним для вирішення спору між сторонами, з урахуванням позиції позивача [PERSON], виділити йому по першому варіанту, як першій стороні, 60/100 частини одноквартирного (садибного) житлового будинку з цокольним поверхом, а саме: кімнату 1-4 , площею 8,3 кв.м., кімнату 1-5, площею 4,9 кв.м., кімнату 1-6, площею 27.2 кв.м., кімнату 1-7, площею 13,6 кв.м та кімнату 1-8, площею 8,7 кв.м, що складає 62,7 кв.м вартістю 98\~497 гривень, частину веранди 1 площею 16,0 кв.м., вартістю 23021 гривень, частину цокольного поверху »А/ц» приміщення IV площею 61,2 кв.м. вартістю 96140 гривень, погріб літ. «А/п», вартістю 42511 гривень, всього на суму 260169 гривень. Роботи по закриттю дверних отворів в цокольному поверсі між приміщеннями III- IV, а також в житловому будинку між кімнатами 1-4 та 1-2, між кімнатами 1-4 та 1-3 та з облаштування перегородки у веранді літ «А» ( кімната 1) покласти на [PERSON]. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1160 грн. 45 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved