Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Круглівської сільської ради Сватівського району Луганської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що з 09 листопада 2013 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №258. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в своїй заяві зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, свідком яких нерідко ставала їх донька, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, іноді відповідач вчиняв аморальні вчинки, будучи в нетверезому стані вчиняв щодо неї фізичне насильство. З січня 2016 року вони проживають окремо, фактично сім'я припинила своє існування. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спір щодо розподілу майна подружжя відсутній, але існує спір про місце проживання їх малолітньої дитини. Дитини на даний час проживає разом з нею, відповідач не приймає участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просить розірвати шлюб укладений нею та відповідачем та визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 21.11.2018 року підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні позовній заяві. В судове засідання, яке відбулося 09.01.2019 року, не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. (а.с. 90)., Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с. 62)., Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місце проживання дитини разом з позивачем. (а.с. 89)., Представник третьої особи Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Круглівської сільської ради Сватівського району Луганської області - Широка Т.М. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с. 81)., Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків:. Матеріалами справи встановлено, що 09 листопада 2013 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. (а.с.12)., Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. (а.с.13)., Як вбачається із позовної заяви,спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через постійні сварки, свідком яких нерідко ставала їх донька, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, фізичного насильства. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2016 року, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя. Фактично сім'я припинила своє існування. Спір про розподіл майна сторонами не заявлено. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяв про вирішення питання про зміну чи залишення прізвища від позивача до суду не надходило. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що вимогу позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позовну вимогу про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю суд вважає такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. (а.с.13)., Відповідно до довідки № 212 від 18.04.2018 року, виданої Круглівською сільською радою Сватівського району Луганської області, [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO], з 10 квітня 2018 року по теперішній час проживають за адресою: [ADDRESS]. (а.с.15)., Будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності рідному дідусю позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №39 від 28.12.1990 року. (а.с. 16)., Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 18.04.2018 року, [PERSON], 2014 року народження, проживає разом з матір'ю [PERSON] у будинку її рідного дідуся [PERSON]. Дитина має окрему кімнату, в якій знаходиться ліжко, стіл, поличка для книжок та іграшок, в наявності багато різноманітних іграшок, ляльок, конструкторів. Дівчинка чиста, охайна, забезпечена всім необхідним одягом та взуттям. (а.с.17)., Згідно характеристики №213 від 18.04.2018 року, виданої Круглівською сільською радою, [PERSON] за час проживання в с. Кругле з 10 квітня 2018 року та по теперішній час зарекомендувала себе з позитивного боку. Дисциплінована, відповідальна, трудолюбива людина, в побуті поводиться належним чином, з боку сусідів скарг не надходило. (а.с. 16)., Як вбачається з довідки № 217 від 19.04.2018 року, виданої радою опіки та піклування при виконавчому комітеті Круглівської сільської ради Сватівського району Луганської області про доцільність проживання дитини разом з матір'ю, [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON], 2014 року народження, з 10 квітня 2018 року по теперішній час проживає в будинку її рідного дідуся [PERSON] За час проживання, батька дитини ніхто не бачив. Зі слів родичів та сусідів, [PERSON] дбає про дитину, дівчинка чиста, охайна, має всі необхідні речі та іграшки. Зі слів родичів батько з дитиною не проживає, у часті у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає, зв'язок з родиною не підтримує. Вважає доцільним проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON], [INFO]. (а.с. 18)., Як передбачає ч. 1ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За правилами ч. 1ст. 160 СК України,місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи обставини, які встановлені під час розгляду справи, та визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позову сплатила судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.( а.с. 1, 28). Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Outcome: approved