Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що 22.06.2017 р. [PERSON] взявши на себе зобов`язання щодо виконання робіт отримав від нього на виконання зобов`язання щодо будівництва об`єкту у [ADDRESS] , кошти в сумі 350000 грн., про що надав боргову розписку. Не виконавши зобов`язання [PERSON] на неодноразові прохання відмовлявся повернути кошти. У зв`язку з цим просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 350000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзивах на позовну заяву просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі оскільки, в розписці не вказано, що ФОП [PERSON] позичає йому кошти, як і не вказано термін повернення грошових коштів. Крім того зазначив, що він на виконання умов договору підряду отримав від позивача кошти, та за отримані кошти виконав позивачеві певну роботу по будівництву автомийки, а позивач відмовився підписувати акт прийому виконаних будівельних робіт Крім того, [PERSON] було подано до суду клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТОВ «Мар`єта». Суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки на думку суду залучення третьої особи ТОВ «Мар`єта» не вплине на права або обов`язки жодної зі сторін у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в позові [PERSON] про стягнення коштів необхідно відмовити, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що 14.04.2017 р. між громадянином України [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мар`єта» в особі директора [PERSON] було укладено договір підряду №2п, за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконати роботи з будівництва авто мийки з шино монтажем з вбудовано - прибудованими офісними приміщеннями та кафе за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). 22.06.2017 р. було укладено розписку згідно якої [PERSON] прийняв від [PERSON] гроші в сумі 350000 грн. на будівництво автомийки з шиномонтажем, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4 ). Внаслідок неналежного виконання умов договору, [PERSON] звернувся до [PERSON] про стягнення коштів у сумі 350000 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1212 ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що отримані відповідачем кошти не є безпідставно отриманими в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки між сторонами існували договірні відносини, які були оформлені розпискою, сторони виконали обов`язки з будівництва автомийки з шиномонтажем та отримання грошей за неї, а отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилався позивач, як на підставу позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України,- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд зауважив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зі змісту спірної розписки від 22.06.2017 р. про отримання [PERSON] від [PERSON] 350000 грн. не вбачалося отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 350000 грн. саме у борг, та не встановлено обов`язку відповідача повернути грошові кошти позивачеві. В свою чергу відповідачем було виконано умови договору підряду про що було складено акт прийому виконаних будівельних робіт за червень 2017 р. та липень 2017 р. (а.с.20, 21). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2019 року у справі № 524/4946/16-ц. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача спірних грошових коштів, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами, що відповідач, отримавши від позивача зазначені грошові кошти, зобов`язаний їх повернути з огляду на вiдсутнiсть правової підстави для їх набуття або збереження, як і факту безпідставного набуття або збереження відповідачем переданих позивачем грошових коштів

Outcome: dismissed