Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачем з 14.08.10р. по 22.11.12р. Від шлюбу мають сина [PERSON], 21.08.2011р. народження. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 22.11.2012р. з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 11.10.2012р. та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. 09.01.2016р. позивач уклав шлюб із [PERSON] (актовий запис №2). Від цього шлюбу народилася дитина [PERSON], 06.12.2016р. Крім того, позивач зазначає, що на сьогоднішній день матеріальне становище позивача змінилося у сторону погіршення, оскільки на його утриманні перебуває малолітні дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Посилаючись на ст.ст. 182, 192 СК України, позивач просить суд, - зменшити розмір аліментів з ? на 1/6 частини та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 21.08.2011р. народження в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2017р. в до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що сплачує аліменти на сина [PERSON]; отримує заробітну плату бл. 5000грн.; утримує дочку, яка народилась в 2016р. та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Коштів не вистачає, а тому просить зменшити розмір аліментів. Судові витати залишає за собою. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повністю визнала позовні вимоги і не заперечувала проти їх задоволення. Зазначила, що позивач сплачує регулярно аліменти на утримання їхнього сина, заборгованості немає. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], 21.08.2011р. народження, що підтверджується даними свідоцтва про народження від 31.08.2011р. (актовий запис № 953). Відповідно до рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 22.11.2012р. (справа №2314/8116/12) шлюб між сторонами розірваний і з [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]) на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2012р. і до повноліття дитини. Крім того, [PERSON] має малолітню дочку [PERSON], яка народилась 06.12.2016р. (актовий запис №1421), що підтверджується даними свідоцтва про народження від 10.12.2016р. Також встановлено, що позивач працює, отримує заробітну плату, з якої відраховуються аліменти на утримання сина за вказаним судовим рішенням. Заборгованості по сплаті аліментів немає, проти чого не заперечує відповідач по справі. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.1 ст. 181 СК в ред., що діє з 08.07.2017р.). Статтею 182 СК (в ред., що діє з 08.07.2017р.) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Як передбачено статтею 192 СК, пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За результатами розгляду справи, судом встановлені обставини, з якими погодилась відповідач, і які дають підстави для зменшення розміру аліментів наявність на утриманні позивача крім сина [PERSON], - малолітньої дочки [PERSON] та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме, - необхідно зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 21.08.2011р. народження і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту набрання даного судового рішення законної сили і до повноліття дитини. Крім того, слід відізвати виконавчий лист, виданий Придніпровським райсудом м. Черкаси про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі ? частина всіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення повноліття. Судові витрати не підлягають розподілу, оскільки позивач зазначив, що сплачений ним судовий збір за подачу даного позову в розмірі 640-00, він залишає за собою. На підстав викладеного та,

Outcome: approved