Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] сільської ради Білоцерківського району про визнання права на спадкове майно, обґрунтовуючи його тим, що на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради народних депутатів Білоцерківського району, Київської області, від 06.05.1986 року, який зареєстрований в реєстрі за № 25, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна, належного покійній [PERSON], померлої 28.06.1986 року є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожний, а саме по 1/6. Спадкове майно складається з житлового будинку, який знаходиться в с. Мазепинці, Білоцерківського району, Київської області, по вул. Радянській під № 25 та який належав померлій на підставі довідки, виданої виконкомом [PERSON] народних депутатів 19.01.1987 року за № 24 і згідно запису № 8 в господарській книзі виконкому. За життя, одна із спадкоємців [PERSON], гр.[PERSON] - дружина [PERSON] вчасно вступила та прийняла спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з 1/6 частини житлового будинку під № 25, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с.Мазепинці. 06.09.2010 року, [PERSON], дружина позивача, померла. [PERSON] не встигла за життя отримати правовстановлюючі документи та зареєструвати своє право на спадкове майно у передбачений законом спосіб. 19.08.2016 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно, а саме на: 1/6 частину житлового будинку під № 25, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Мазепинці. Відмова мотивована тим, що свідоцтво за заповітом, видане Білоцерківською нотаріальною конторою 26.06.1987 року за реєстровим номером 1-2295, дублікат якого виданий державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву 14.04.2010 року, за реєстровим № 2-182 не було зареєстроване в БТІ за місцем знаходження житлового будинку. Згідно рішення [PERSON] сільської Ради Білоцерківського району Київської області від 04.02.2016 року за № 4-39, було прийнято рішення про перейменування вулиці в с. Мазепинці, а відтак на даний час вул. Радянська перейменована на вул. [PERSON]. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 06.09.2010 року, а саме на: 1/6 частину житлового будинку під № 25, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Мазепинці, вул. Івана Мазепи (бувша вул. Радянська). Позивач та представник позивача в відкрите судове засідання не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, представник позивача подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, направили до суду лист, в якому просили слухати справу без участі їхнього представника. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі заповіту посвідченого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради народних депутатів Білоцерківського району, Київської області, від 06.05.1986 року, який зареєстрований в реєстрі за № 25, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна, належного покійній [PERSON], померлої 28.06.1986 року є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожний, а саме по 1/6 частці вказаного майна. Спадкове майно складається з житлового будинку, який знаходиться в с. Мазепинці, Білоцерківського району, Київської області, по вул. Радянській під № 25 та який належав померлій на підставі довідки, виданої виконкомом [PERSON] народних депутатів 19.01.1987 року за № 24 і згідно запису № 8 в господарській книзі виконкому. За життя, одна із спадкоємців [PERSON], - [PERSON], - дружина позивача [PERSON] вчасно вступила в спадщину та прийняла спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з 1/6 частини житлового будинку під № 25, що розташований за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Мазепинці, вул. Радянська. 06.09.2010 року, [PERSON], дружина позивача, померла. Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із померлою [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після померлої дружини. [PERSON] не встигла за життя отримати правовстановлюючі документи на вказане майно та зареєструвати своє право на спадкове майно у передбачений законом спосіб. 19.08.2016 року державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно, а саме на: 1/6 частину житлового будинку під № 25, що розташований за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Мазепинці, вул. Радянська, на підставі того, що свідоцтво за заповітом, видане Білоцерківською нотаріальною конторою 26.06.1987 року за реєстровим номером 1-2295, дублікат якого виданий державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву 14.04.2010 року, за реєстровим № 2-182 не було зареєстроване в БТІ за місцем знаходження житлового будинку. Зазначене вище знайшло своє відображення в матеріалах спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [PERSON]. Згідно рішення [PERSON] сільської Ради Білоцерківського району Київської області від 04.02.2016 року за № 4-39, було прийнято рішення про перейменування вулиці в с. Мазепинці, а відтак на даний час вул. Радянська перейменована на вул. [PERSON]. Крім того, 18.03.2011 року позивачу було видано в Другій київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно після померлої дружини, а саме на вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у відділенні № 535 АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Згідно ст.1299 ЦК України, право на спадщину підлягає державній реєстрації. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач по справі [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги. Діти спадкодавця [PERSON], - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки спадщини, яка залишилася після смерті їх матері на користь позивача. Таким чином, враховуючи, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на частку будинку спадкодавця, то суд дійшов обґрунтованого висновку, що через органи нотаріату позивач не може оформити свої спадкові права. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved