Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на наступні обставини: 25 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток з метою створення сприятливих умов для виконання. позичальником обов'язків по кредитних договорах № SAMD 44000031553504 від 15.01.2010 року та № SAMD 34000006654425 від 07.04.2006 року. Однак, з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитними договорами, в нього виникла заборгованість перед банком зокрема, по кредитному договору № SAMD 44000031553504 від 15.01.2010 року в сумі 4875,26 грн. та № SAMD 34000006654425 від 07.04.2006 року в сумі 8649,68 грн.Крім того, йому було надано терміновий кредит в сумі 12538,94 грн. 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 12086, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не виплачених в строк відповідно до умов Генеральної угоди від 25 жовтня 2013 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 16 серпня 2017 року грошових коштів у сімі 34576, 39 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. Вважає, що вищезгаданий виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки суперечить цивільному законодавству, згідно з яким нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Обов'язкові умови вчинення виконавчих написів нотаріусами України згідно з ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», наступні: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організація немине більше одного року. Всупереч вищенаведеним нормам, оспорюваний ним виконавчий напис, вчинений нотаріусом на підставі недостовірних даних стягувача про наявність безспірної заборгованості [PERSON] перед банком. Оскільки банк надав сумнівний розрахунок заборгованості по кредиту. Вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом відбулось з порушенням строку для вчинення такого. З посиланням на норми ЗУ «Про нотаріат» прохає визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У ході судового розгляду позивач та його представник позов підтримали повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохають його задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Кузін Є.В. позову не визнав, прохає у задоволені його відмовити з підстав зазначених у запереченнях проти позову у яких зазначив, що здійснення виконавчого напису регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів,за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Пунктом 2 Переліку документів за якими стягненя заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 визначено,що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями , встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зокрема, вказує на те, що в даному випадку визначено позасудовий спосіб задоволення вимог кредитора у випадку порушення виконання грошових хобов'язань з боку позичальника. Водночас правовідносини у яких застосовується позовна давність мають виключно на стадії судового розгляду справи, тому при вчиненні нотаріусом виконавчого напису давність застосовуватитись не може. Враховуючи викладене, прохає відмовити в позові. Представник Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу ДВС, покладається на розсуд суду. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідач приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток з метою створення сприятливих умов для виконання. позичальником обов'язків по кредитних договорах № SAMD 44000031553504 від 15.01.2010 року та № SAMD 34000006654425 від 07.04.2006 року. 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 12086, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не виплачених в строк відповідно до умов Генеральної угоди від 25 жовтня 2013 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 16 серпня 2017 року грошових коштів у сімі 34576, 39 грн., з урахуванням: за тілом кредиту - 10575,91 грн., за відсотками - 5838,39 грн., з комісії та пені - 13784,09 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 4378 грн., та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1800 грн. Строк, за який провадиться стягнення за період з 25.10.2013 р. по 16.08.2017 р. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського МРУЮ Кучером Д.А. від 07 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження ВП №55724348, на підставі виконавчого напису №12086 від 17.11.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 36376,39 грн. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такі вимоги встановлені і в п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі- Порядок) Нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Такими документами відповідно до Переліку.. є: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з копій документів, наданих позивачу нотаріусом, які бралися до уваги останнім при вчиненні виконавчого напису були надані такі документи: -заява ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.08.2017 року, яка свідчить, що банк просив стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором б\\н від 25.10.2013 року в сумі 34576,39 грн., яка утворилась з 25.10.2013 року по 16.08.2017 року (за 1391 днів); - розрахунок заборгованості за договором № б\\н від 25.10.2013 року; - письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором б\\н від 25.10.2013 року, яка була направлена позивачу [PERSON] ; - Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 25.10.2013 року - документи, що підтверджують відправлення поштових листів з оголошеною цінністю; -виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.04.2017 року та від 02.11.2017 року (щодо реєстрації юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк»); - довіреність ПАТ КБ «Приватбанк» та інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів. В судовому засіданні із досліджених документів встановлено, що між сторонами фактично існує спір про суму заборгованості, починаючи з 2012 року, що підтверджено відповідною перепискою сторін, про що не було відомо нотаріусу при прийняті рішення про стягнення заборгованості. Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості [PERSON] для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена. Крім того, з наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, а також зі змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом виникла в період з 19.03.2013 року по 31.08.2017 рік, а відповідно до статті 258 ЦК до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах річного строку. Проте, розмір стягнення неустойки, за розрахунком заборгованості нарахований з 01.01.2014 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 17 листопада 2017 року були порушені вимоги статей 87,88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку. Крім того суд зазначає, що в порушення Порядку… нотаріусу відповідачем наданий розрахунок заборгованості, а не виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення так як ці документи не є тотожними, оскільки саме виписка з особового рахунку є підтвердженням виконання операцій, дату проведення, суму вхідного залишку за рахунком і т.п. і призначається для надання, або відсилання клієнту ( п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. №254) Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача у відзиві на безспірність вимоги (у розумінні пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку та пункту 2 Переліку документів) спростовується вищенаведеним аналізом цих норм та переліком документів, дійсно наданих нотаріусу стягувачем. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. Із врахуванням підстав викладених вище, суд приходить до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved