Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, належним йому на праві власності та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття їх з реєстрації. В своїй позовній заяві просить суд визнати [PERSON], [INFO] та її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинку, розташованого по [ADDRESS] та примусово зняти зазначених осіб з реєстрації. Вимоги мотивовані тим, що вказані особи не є членами родини позивача, зареєстровані в будинку з 24.06.2008р. за їх проханням, однак до будинку не вселялись і жодного дня в ньому не проживали. На теперішній час він має намір продати будинок, але реєстрація в будинку відповідачів перешкоджає йому у розпорядженні майном. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю. Відповідачі до суду не з'явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про вручення їм судових повісток, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутністю суду не надали. Представник третьої особи - Роздільнянського районного підрозділу ГУ Державної міграційної служби в Одеській області до суду не з'явився, будучі повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про повне визнання позовних вимог позивача у зв'язку з тим, що відповідачі ніколи в будинку позивача не проживали, просив суд розглядати справу за відсутністю третьої особи. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів зі згоди позивача. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2007р., виданого на підставі рішення Новоукраїнської сільської ради від 06.02.2007р.. на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], зареєстрованого в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.05.2007р. (а.с.4,5). За вказаною адресою зареєстровані також [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Новоукраїнської сільської ради від 22.08.2014 №182 (а.с.11) та довідками Роздільнянської РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.26-29). Відповідачі до будинку ніколи не вселялись, не проживали та не проживають по теперішній час, що підтверджується письмовими доказами: довідкою виконкому Новоукраїнської сільської ради від 22.08.2014 №182 (а.с.11), заявами сусідів позивача [PERSON] (а.с.15-17), [PERSON] (а.с.18-20), [PERSON], актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї за адресою: [ADDRESS], проведеного 01.10.2014р. комісією Новоукраїнської сільської ради, яким встановлено, що відповідачі за даною адресою ніколи не проживали і не проживають по теперішній час. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та власником житла або законом. Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права розпорядження належним йому на праві власності майном. Таким чином, на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не проживає в [ADDRESS], належному позивачеві [PERSON] на праві власності, без поважних причин з моменту реєстрації у 2008р., а тому втратили право користування вказаним житлом. Відповідно до Закону України від 11.12.2003р. №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання в житлових приміщеннях членів сім'ї власника або інших осіб належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно ст..7 цього Закону цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Вказане означає, що рішення суду про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. На підставі ст.ст.319,391,405 ЦК України,

Outcome: approved