Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із справжнім позовом, посилаючись на ті обставини, що він є батьком [PERSON] [INFO] , матір`ю дитини є відповідач [PERSON] . На час подання позову він мешкає окремо від дитини та її матері, остання йому чинить перешкоди у спілкуванні і вихованні дитини. Просив зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином і встановити такий спосіб спілкування та участі у вихованні між батьком та сина, як встановлення систематичних побачень : кожного вівторка з 18 до 20 години та кожної неділі з 15 до 19 години у присутності матері. Позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідача у засідання не прибула, відповідно до ст.128 ч.8 ЦПК України повідомлялася належним чином про час та місце проведення засідання, суд вважає її неявку неповажною. Представники органу опіки та піклування просив розглядати справу у його відсутності, просив прийняти рішення з рахунком наданого висновку. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] [INFO] , матір`ю дитини є відповідач, яка проживає з відповідачем в м.Одеса. Відповідач перешкоджає спілкуванню позивача з сином. Позивач працевлаштований, стан здоров`я задовільний, характеризується позитивно. Третьою особою зроблено Висновок від 24.07.2020р. у якому пропонує повідомити відповідача, що вона не має права перешкоджати спілкуванню батька з сином та пропонує визначити способи участі у його спілкуванні та вихованні з дитиною як встановлення систематичних побачень : кожного вівторка з 18 до 20 години та кожної неділі з 15 до 19 години у присутності матері. Статтею 141 Сімейного Кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ч.1,2 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.158 Сімейного кодексу України за заявою батька дитини, органи опіки і піклування визначає спосіб участі у вихованні дитини та спілкування із нею того із батька хто проживає окремо. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Законом батьку у рівній мірі з матір`ю гарантоване право на особисте спілкування з сином. Аналізуючи встановленні обставини, та матеріали вищезазначеного Висновку суд приходить до висновку, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. Дитина досягла 9 річного віку і її вік обумовлює та дозволяє спілкуванню з батьком , тому суд з врахуванням віку та стану здоров`я дитини вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком, тому суд вважає доцільним встановити такі побачення як кожного вівторка з 18 до 20 години та кожної неділі з 15 до 19 години у присутності матері, а в інші дні - за попереднім узгодженням з матір`ю дитини. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у сумі 1681 грн.

Outcome: approved