Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], поскільки батько дитини з 2008 року проживає окремо в іншому місті, не виконує своїх батьківських обов»язків, не займається вихованням дитини та не утримує її, аліменти не сплачує. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради надано висновок від 25 квітня 2016 року про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позбавити батьківських прав прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення, причину неявки суду не повідомив. Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з частини 1 статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до частини 1 статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] народився [INFO] (а.с.10). Шлюб між батьками дитини [PERSON] та [PERSON] було розірвано 25 листопада 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.11). Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, самоусунувся від утримання та виховання сина, не цікавиться станом його здоров'я, не виявляє щодо дитини батьківської уваги та турботи. Всі питання щодо виховання сина позивач як мати дитини вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідача [PERSON]. Судом, також, з'ясовано, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2008 року (а.с.6). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей. В судовому засіданні встановлено, що всі зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можливо розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, свідомо нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради №06-23/1903 від 25 квітня 2016 р., врахувавши Рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №4 від 31 березня 2016 року, позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.5). За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними і обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved