Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за №004943 від 10.06.2005, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з позивачем, неповнолітню доньку [PERSON] залишити проживати з позивачем. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що 10.06.2005 між нею та відповідачем було укладено шлюб та позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO]. До шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO]., який був признаний відповідачем на підставі свідоцтва про встановлення батьківства. Спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки постійно були напруженими, виникали суперечки. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між чоловіком та жінкою припинилися з 09.02.2020, з цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Спору про визначення місця проживання спільних дітей немає, діти проживатимуть з позивачем. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.08.2020 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, зазначив, що з позовними вимогами він ознайомлений, позов визнає, наслідки відомі. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог). Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 10 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 10.06.2005 зроблено відповідний актовий запис за №449 у місті Харкові, відділ реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилась [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 06.09.2005 зроблено відповідний актовий запис за №3143 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 09.12.2003 зроблено відповідний запис за №1314 у місті Харків, відділ реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого у місті Харків, відділ реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції, громадянин [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у громадянки [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства 09.12.2003 зроблено запис за №204. Позивач та відповідач мають різні погляди на сім`ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені та не можуть бути поновлені. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими тасуперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст..141 ЦПК України. Стосовно вимоги [PERSON] про залишення дітей [PERSON] та [PERSON] проживати з позивачем суд зазначає наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. З позовної заяви [PERSON] вбачається щодо існування домовленості між сторонами про проживання дітей разом з позивачем, що розцінюється судом як відсутність спору по даним вимогам, у зв`язку з чим суд закриває провадження у справі в цій частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved