Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 10.12.2004 року, на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Гагаріна в с. Раковичі, Радомишльського району Житомирської області, що належало [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0213408. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька [PERSON], який помер 10.12.2004 року, він являється єдиним спадкоємцем за законом, так як спадщину прийняв фактично шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина до складу якої входить право на вказану вище земельну частку (пай), але, в звязку із втратою Сертифіката на право на земельну частку (пай), позивач не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку, що і стало підставою його звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги позивача підтримала та просила суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON], народився 15 лютого 1957 року і у свідоцтві про його народження серії І-ЯР №419301 батьком записано [PERSON], а мати [PERSON]. 10 грудня 2004 року у віці 73 років в селищі Довбиш, Баранівського району, Житомирської області помер батько позивача - [PERSON], про що виконкомом Довбиської селищної ради Баранівського району, Житомирської області був зроблений актовий запис за №102, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №259033 від 10.12.2004 року. 22 грудня 2016 року у віці 88 років в м. Київ померла мати позивача - [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за №2162, Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції та 23 грудня 2016 року видано свідоцтво про смерть серії І-БК № 394502. На підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті батька позивача - [PERSON] є: мати позивача - [PERSON], як дружина померлого чоловіка, дочка: рідна сестра позивача - [PERSON] та позивач - [PERSON], як син померлого батька. Після смерті батька позивача - [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить: - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Гагаріна в селі Раковичі, Радомишльського району Житомирської області розміром 4,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0213408, виданого 25 березня 1997 Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі рішення Радомишльської державної районної адміністрації від 25 березня 1997 року №93, зареєстрованого 25 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №186 Третя особа [PERSON], від спадщини відмовилась на користь позивача. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Згідно довідки від 26.10.2017 року №Л-125/0-0 32-141/148-17, яка видана відділом у Радомишльському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вартість земельної частки (паю) становить 36604,29 грн., що складає ціну позову. При житті спадкодавець - [PERSON], своє право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку не оформив, не разпаював на земельні ділянки в'натурі та не отримав правовстановлюючі документи - [PERSON], тобто належним чином не зареєстрував, а оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений і відновити його в адміністративному порядку неможливо У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином суд, дослідивши усі матеріали справи, приймаючи до уваги достатність доказів позовних вимог, аналізуючи їх у сукупності і надавши їм належну оцінку, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved