Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що на підставі дозволу Миколаївської міської ради депутатів 02.04.1968 року за гроші його батька [PERSON] було побудовано гараж, за адресою: [ADDRESS] , який було зруйновано та відновлено в 1970 році СУ тресту «Миколаївжилбуд». [INFO] помер батько, на момент його смерті позивач проживав разом із спадкодавцем та є єдиним спадкоємцем першої черги. У серпні 2014 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на гараж після смерті його батька, але поставою нотаріуса йому в цьому було відмолено, у зв`язку зі відсутністю правовстановлюючих документів на гараж та технічний паспорт на гараж оформлений на ім`я [PERSON] 19.04.2016 року Миколаївська міська рада рішенням №4/40 надала йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 26 кв.м., з метою передачі її в оренду для обслуговування індивідуального гаража по [ADDRESS] , про те необхідно додати правовстановлюючі документи на гараж. Крім того, посилався, що згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2013 року, було визнано незаконним п. 38 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2657 від 20.12.2006 року, яким гараж по [ADDRESS] , який належить [PERSON] надано нову адресу [ADDRESS] , відмовлено у припиненні права власності на гараж [ADDRESS] та залишено без змін рішення суду першої в частин скасування свідоцтва про право власності на індивідуальної гараж по [ADDRESS] видане [PERSON] , тому вважає, що його право власності на гараж не припинено. Ухвалою від 28.09.2018 року судді Нікітіна Д.Г. відкрите провадження у справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2018 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду №402 від 12.12.2018 року, справу передано на розгляд судді Щербині С.В. Ухвалою від 17.12.2018 року справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою від 26.03.2019 року витребувано з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 26.03.2019 року надвела заява від представника відповідача про розгляд справи за його відсутності. 25.04.209 року представник позивача надала до суду клопотання про приєднання до матеріал справи документів. 03.06.2019 року представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності її та позивача, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності. Судом встановлено, [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Позивач як єдиний спадкоємець першої черги звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , на гараж 2-б, що знаходиться по [ADDRESS] . Проте, постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 13.04.2019 року, [PERSON] було в цьому відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно на ім`я спадкодавця та відсутності спадкового майна після померлого. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, на підставі рішення Миколаївської міської ради народних депутатів №467 від 02.04.1968 року [PERSON] , як інваліду Великої Вітчизняної війни 2 групи була надано дозвіл на будівництв гаража у дворі будинку [ADDRESS] , із зобов`язанням проект та місце будівництва гаражу узгодити із головним архітектором міста. Рішенням Миколаївської міської ради народних депутатів №1230 від 05.10.1971 року, будинку [ADDRESS] . Крім того, відповідно до довідки №866 від 25.05.970 року Управлінням капітального будівництва гараж [PERSON] поновлений БУ-9 тресту «Николаевжилстрой». Технічний паспорт на спірний гараж виготовлений ММБТІ станом на 04.08.2003 року на ім`я [PERSON] .. У 2006 році [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом ради про визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом на капітальний гараж по [ADDRESS] , заочним рішенням від 28.09.2006 року за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на капітальний гараж по [ADDRESS] , яке в подальшому було скасовано та остаточним рішенням (ухвалою) від 17.10.2007 року позов [PERSON] залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили 26.10. 2011 року. Пунктом 38 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2657 від 20.12.2006 року гаражу по [ADDRESS] , який належить [PERSON] надано нову адресу: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №10 від 26.01.2007 року надано право [PERSON] оформити право власності на індивідуальний гараж, що розташований по [ADDRESS] та видати свідоцтво про право власності. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за [PERSON] визнано право власності на індивідуальний гараж, що розташований по [ADDRESS] літ. А загальною площею 21,2 кв.м. з оглядовою ямою. На ім`я [PERSON] видано технічний паспорт на гараж від 02.02.2007 року. Згідно довідки б/н від 01.04.2019 року право власності на індивідуальний гараж, що розташований по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Проте, судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.10.2013 року визнано недійсним та скасовано п. 32 Рішення Миколаївської міської ради №10 від 26.01.2007 року, яким оформлено право власності [PERSON] на індивідуальний гараж, що розташований по [ADDRESS] , скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індивідуальний гараж площею 21,2 кв.м., що розташований по [ADDRESS] видане [PERSON] , право власності [PERSON] на індивідуальний гараж, що розташований по [ADDRESS] припинено, в частині вимог про визнання недійсним п. 38 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2657 від 20.12.2006 року та усунення перешкод в користуванні майном, шляхом знесення гаражу відмовлено. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2013 року, рішення суду першої інстанції від 18.10.2013 року, скасовано в частині вимог та визнано недійсним п. 38 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2657 від 20.12.2006 року щодо надання гаражу нової адреси, в задоволенні а припинення права власності відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін. При цьому, право власності [PERSON] на спірний гараж було припинено рішенням суду, але не з підстав, передбачених ст. 346 ЦК України, а у зв`язку із скасуванням рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про оформлення права власності на спірний гараж, що і стало підставою для скасування свідоцтва про право власності, тому твердження позивача, що спірний гараж належить йому на праві власності є безпідставним. На теперішній час позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з даним позовом про визнання права власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Так, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, на підставі викладеного, із урахуванням того, що суду не надано правовстановлюючого документу на підтвердження того, що спадкодавцю [PERSON] спірний гараж належав на праві власності, що під будівництво гаражу була виділена земельна ділянка, яка передана у власність або користування спадкодавцю, суд приходить до висновку, що спірний гараж не входить до спадкової маси, після смерті [PERSON] , а тому суд не може визнати право власності на такий об`єкт за спадкоємцем позивачем [PERSON] Тому, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed