Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з себе аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх його доходів (заробітку). Вимоги позову мотивує тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є зникнення взаєморозуміння та поваги, сварки, припинення шлюбно-сімейних відносин та ведення спільного господарства, примирення неможливе. Окрім вказаного, позивач надає згоду на стягнення з себе аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 12.11.2019 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 23.01.2020 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначає, що оскільки донька проживає з нею, то й правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів належить саме їй. При цьому, відповідач не заперечує щодо укладення договору про утримання дитини та посвідчення його нотаріально. Вказувала на те, що заперечує щодо розірвання шлюбу до вирішення аліментних зобов`язань. 03.02.2020 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 19.02.2020 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким повторно вказує на те, що саме вона наділена правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки. Зокрема, зазначає, що визначений позивачем розмір аліментів є недостатнім. Не заперечує щодо задоволення вимог позову в частині розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову про розірвання шлюбу визнала. В частині вимог про стягнення аліментів заперечувала, посилаючись на обставини, викладені в відзивах. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2015 року, актовий запис №777 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки не бажають. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини, тому наявні підстави для задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Щодо вимог позову про стягнення аліментів суд зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи те, що [PERSON] проживає з позивачем, що сторонами по справі визнано в процесі судового розгляду, виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, саме [PERSON] наділена правом на звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки та на визначення способу стягнення аліментів. Разом з тим, [PERSON] таких вимог до суду в рамках вказаного провадження не пред`являлось. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про стягнення аліментів.

Outcome: partial