Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Київської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначена квартира. За життя [PERSON] розпорядження щодо належного їй майна на випадок своєї смерті не зробила, а тому відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцем І черги за законом після смерті є її чоловік [PERSON] , позивач по справі. В свою чергу [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Проте у видачі такого свідоцтва нотаріусом їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на дане майно. Відсутність правовстановлюючих документів на квартиру є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, а від представника позивача надійшла до суду заява з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Київської міської радив судове засідання не з`явився, відзиву, заяв або клопотань не надходило, що у відповідності до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справі по суті. Суд дослідивши докази, що наявні у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 січня 2019 року (а.с. 64). Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої входить однокімнатна, загальною площею 28,55 кв.м. квартира [ADDRESS] . За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями І черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] . Вiдповiдно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що з метою дотримання вказаних вимог закону [PERSON] в установленому порядку прийняла спадщину, оскільки в передбачений законом шестимісячний строк, з часу відкриття спадщини, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказана заява міститься в матеріалах спадкової справи № 03/2019, заведеної 31 січня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В свою чергу інші спадкоємці за законом відсутні. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10 липня 2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, зазначена квартира належала [PERSON] , правовстановлюючі документи на неї не видавалися, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Здоров`я», проте суму пайового внеску за неї було сплачено в повному обсязі. Статтею 2 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення правовідносин, визначено право власності як врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 2 ст. 8 цього Закону передбачено, що відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 61 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», за змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Таким чином, оскільки спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира. Тому, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за вказаною раніше адресою. Частинами 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його належним чином. На час внесення повністю пайового внеску за квартиру, надану [PERSON] в користування, та набуття права власності на це майно Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, визначено, що реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. На теперішній час оформити право власності на спірну квартиру є неможливим у зв`язку зі смертю члена житлово-будівельного кооперативу дружини позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді однокімнатної, загальною площею 28,55 кв.м. квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом підлягають до задоволення. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved