Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 7/12 частин дачного будинку в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що 29 жовтня 2014 року померла дружина позивача [PERSON]. В шлюбі ними спільно, за спільні кошти побудовано дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району, право власності на який 11 грудня 2006 року зареєстровано за [PERSON] У технічному паспорті на даний будинок вказано рік побудови 1990, однак фактично всі внутрішні та зовнішні будівельні роботи, підведення комунікацій, встановлення вікон, дверей та інші роботи, що зробили даний будинок придатним для проживання, проведенні у 1992-1995 роках, спільно позивачем та його дружиною, за спільні кошти. Будучи спадкоємцем першої черги, позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] 23 лютого 2015 року позивач звернувся до приватного. нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, однак згодом передував, оскільки має намір спадкувати спірне майно. Проте нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] складено заповіт в користь сина [PERSON] та останній хоче спадкувати дане майно. Оскільки ? частина спірного будинку належить [PERSON], як частка у спільному сумісному майні подружжя, то поділу між спадкоємцями підлягає ? частина даного будинку. Спадкоємців за законом є троє, а тому обовязкова частка [PERSON] становить 1/6 частина від 12 частини спадкового майна, а саме спірного дачного будинку. Тому представник позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на 7/12 частин дачного будинку в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області. Окрім того, представник позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на спадкове майно В судовому засіданні представники [PERSON] адвокат [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали та просять відмовити у задоволенні даного позову. Окрім того, представники [PERSON] пояснили, що 29 жовтня 2014 року померла мати [PERSON] та [PERSON] [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із дачного житлового будинку з побутово-господарськими будівлями, що розташований по вул. Перемоги, 28 в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області та грошових вкладів у ПАТ КБ «Приват Банк». Ще за життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого вищезазначений дачний будинок заповіла [PERSON] При звернені в державну нотаріальну контору [PERSON] відмовлено в оформлені спадщини, по тій причині, що існує спір між спадкоємцями про поділ спадкового майна. Вважають, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить весь дачний будинок, а не його половина, так як спірний будинок збудований [PERSON] власною працею, за власні кошти, ще до реєстрації шлюбу із [PERSON] Фактично будинок збудований у 1990 році та був придатний для проживання, хоча юридично право власності оформлено померлою [PERSON]З у 2006 році. Тому [PERSON] не набув права власності на частку у спірному будинку,як на частку у спільному майні подружжя. Окрім того, на час смерті [PERSON] вона була зареєстрована та проживала із [PERSON], який здійснював її догляд та лікування. Також [PERSON] не вчинено передбачених законом дій, направлених на прийняття спадщини, а саме: не подано у шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому він і не набув права на обовязкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON] [PERSON] як спадкоємець [PERSON] за заповітом фактично прийняв спадщину у встановлений строк, так як вчасно звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тому представники [PERSON] - [PERSON] та адвокат [PERSON]А просять визнати за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, право власності на дачний будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області та грошовий вклад у сумі 6 392 грн. 96 коп., що знаходиться на рахунку № 26356602357994 та грошовий вклад в сумі 6 393 грн. 72 коп. - на рахунку № 26356602358294, які відкритті у Кременецькому відділенні Тернопільської філії ПАТ КБ «Приват Банк» з відповідними відсотками, згідно укладених договорів, що залишився після смерті [PERSON], яка померла 29 жовтня 2014 року, а в задоволенні позову [PERSON] просять відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 жовтня 2014 року померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ИД № 203383. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 19 лютого 1992 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ № 546826, матірю [PERSON] є [PERSON]. Дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області зареєстровано 11.12.2006 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гаївської сільської ради, що стверджується свідоцтвом про право власності від 11.12.2006 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та довідкою № 295 від 22.03.2016 року, виданою Кременецьким РКБТІ. Згідно архівної довідки № 313 від 05 червня 2006 року, рішенням Гаївської сільської ради № 12 від 26 липня 1990 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво садово-огороднього будиночка в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області. Згідно технічного висновку обстеження збудованого садово-огороднього будинку в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області на предмет подальшої його експлуатації (замовник [PERSON]З.) та генплану забудови земельної ділянки забудовника, встановлено, що даний будиночок збудовано в 1990 році. 16.05.2016 року виготовлено технічний паспорт на дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області, замовник [PERSON]. 18.03.2015 року виготовлено технічний паспорт на дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області, замовник [PERSON]. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що дачний будинок збудований [PERSON] за власні кошти, вона працювала директором побуткомбінату, будівництво будинку розпочалось у 1990 році та він був придатний для проживання ще до одруження із [PERSON] Останній не приймав участі в будівництві дачного будинку, а після одруження із [PERSON] вони відразу стали проживати у даному будинку, оскільки іншого житла не мали. Відповідач [PERSON], який допитаний як свідок, суду пояснив, що він є сином [PERSON] Іще до одруження із [PERSON], його матірю та батьком, який зняв гроші із книжки, було придбано будинок в с. Кімната Кременецького району. В березні 1990 року старий будинок розвалили та батьки розпочали будівництво спірного дачного будинку. До 1992 року даний будинок був повністю збудований та придатний для проживання, так як одразу ж після одруження, мати із [PERSON] проживали у ньому. Право власності мати почала виготовляти у 2006 році для того щоб підвести газ. Останні роки життя мама частко хворіла та до дня смерті проживала із ним. Він здійснював її догляд та лікування, а [PERSON] навіть не навідувався до неї. Усі витрати на похорони поніс [PERSON] Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з?ясуванню обставин справи: роз?яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов?язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки спірний дачний будинок збудовано у 1990 році, тому суд вважає, що при вирішенні справи необхідно застосовувати положення Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про власність» громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для дачного будівництва. Статтями 16 та 17 Закону України «Про власність» передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Із правового висновку Верховного суду України у справі № 6-1327цс 15, слідує, що із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Судом встановлено, що спірний дачний будинок, що розташований по вул. Перемоги, 28 в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області фактично збудований [PERSON] у 1990 році, право власності на який оформлено останньою лише у 2006 році, що підтверджується показами свідків та представленими відповідачами доказами. Судом не встановлено фактів, а [PERSON] не представлено доказів того, що вищезазначений дачний будинок придбаний ним та [PERSON]. Н.З під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, тому суд вважає, що в цій частині позов до задоволення не підлягає. Згідно заповіту від 13 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON], належний їй дачний житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області заповіла [PERSON]. Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO] квартира 12 по вул. 107 Кременецької дивізії в м. Кременець, [PERSON] була зареєстрована у даній квартирі та виписана 01.09.2016 року у звязку із смертю. У Кременецькому відділені Тернопільської філії ПАТ КБ «Приват Банк» на імя [PERSON] відкритті рахунки: № 26356602357994, поточна сума станом на 03.03.2015 р. 6 392 грн. 96 коп.; № 26356602358294 сума 6 393 грн. 72 коп.; № 26302603450219 сума 26 грн. 51 коп.; № 5168757225318882 сума 4 грн. 39 коп., що стверджується повідомленням 03.03.2015 року та копіями договорів. 27 серпня 2015 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори. 23 лютого 2015 року [PERSON] подав заяву про відмову від спадкування майна, що залишилось після смерті його дружини [PERSON] та 03 березня 2015 року відкликав вищезазначену заяву, що стверджується заявами [PERSON] В судовому засіданні приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу [PERSON] підтвердила факт подання [PERSON] вищезазначених заяв та пояснила, що [PERSON] не змів пояснити про свої наміри відносно спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON], заяви про прийняття спадщини останнім подано не було. Оскільки між спадкоємцями існує спір щодо спадкування вона порадила їм звернулась до суду. 27 серпня 2015 року приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] неодноразово лікувалась у терапевтичному відділенні Кременецької РКЛ, на лікування її привозив син [PERSON] та невістка, які її доглядали та відвідували. ЇЇ чоловіка [PERSON] вони не знають та не бачили, щоб він приходив провідувати хвору. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 2 статті 1236 Цивільного кодексу України, встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Статтями 1268, 1269 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270, ч.1 ст. 1271 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що на час смерті спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] із своїм сином. [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори у шестимісячний строк не подав та не звертався із заявою про поновлення йому строку для подання такої заяви, тому суд вражає, що [PERSON] не набув права на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON], а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадкове майно після померлої 29 жовтня 2014 року [PERSON]З, яке складається із дачного будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області, оскільки своєчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак враховуючи те, що грошові вклади, на які [PERSON] просить визнати право власності не охоплені заповітом від 13 серпня 2008 року, то суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення та за ним слід визнати право власності на спадкове майно, що зазначене у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки [PERSON] відмовлено у задоволенні позову, а [PERSON] у поданій позовній заяві не ставить питання про стягнення понесених судових витрат із [PERSON], то суд вважає, що судові витрати по даній справі слід покласти на сторони в межах сум ними понесеними.

Outcome: partial