Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.В обґрунтування позову позивач посилається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який 14 травня 2018 року Березнівським районним судом Рівненської області було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 19 листопада 2018 року рішенням Березнівського районного суду Рівненської області з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2018 року і до досягнення старшої дитини повноліття.Аліменти у розмірі 4000,00 грн. він сплатив у лютому 2019 року. Однак, починаючи з лютого 2019 року перестав сплачувати аліменти на користь колишньої дружини на утримання дітей, оскільки починаючи з 06.02.2019 року діти разом з ним проживають у будинку його батьків, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.03.2019 року.У липні 2019 року на звернувся до державного виконавця Березнівського районного відділу ДВС за роз`ясненням щодо заборгованості по аліментах. Йому було надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, з якого вбачається, що він заборгованість по сплаті аліментів починаючи з лютого 2019 року по липень 2019 року в сумі 18000,00 грн. Оскільки в даний період часу діти проживають разом з ним, то вважає, що аліменти на користь колишньої дружини він не має сплачувати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю , просив задавольнити позовні вимоги, а саме6 звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з 01.02.2019 року по 01.08.2019 року в сумі 18000 гривень, від клопотання про збільшення позовних вимог, поданого до суду 01 жовтня 2019 року відмовився. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, о діти перебувають на її утриманні, а відповідач не бажає сплачувати аліменти на їх утримання , просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України\~в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України\~кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до\~ст. 263 ч.5 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Так, у судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2018 року рішенням Березнівського районного суду Рівненської області з [PERSON] \~ на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1000,00\~гривень на\~кожну дитину\~щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~05\~вересня 2018\~року і\~до досягнення\~старшої дитини\~повноліття. Відповідно до розрахунку-заборгованості старшого державного виконавця Ціпана В.В. у [PERSON] існує заборгованість із сплати аліментів у сумі 18000 гривень. Позивачем пред`явлено вимогу про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам з посиланням на те, що починаюячи з 06 лютого 2019 року його діти проживають разом з ним у ьбудинку його батьків . Згідно до вимог ч. 2 ст.\~166\~та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей . Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, що суд виходить з положень ч.2\~ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачу було достеменно відомо, що рішенням 19 листопада 2018 року рішенням Березнівського районного суду Рівненської області з [PERSON] \~ на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1000,00\~гривень на\~кожну дитину\~щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~05\~вересня 2018\~року і\~до досягнення\~старшої дитини\~повноліття . Згідно акта обстеження матеріально- побутових умов проживання від 20 березня 2019 року неповнолітні [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2007 року народження проживають в бабусі та дідуся з 06 лютого 2019 року / зі слів сусідів та бабусі і дідуся/. Умови проживання задовільні. Діти забезпечені одягом , взуттям, продуктами харчування . Кімнати омебльовані, наявна побутова техніка. Під час особистого спілкування з дітьми вони виявляють бажання проживати разом з батьком ./а.с.8/. Таким чином , в даному акті, на який і посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог в позовній заяві, відсутнє посилання на те, що з 06 лютого 2019 року діти позивача проживають разом з ним і знаходяться на його утриманні. Особисті відносини батьків, за період наявної заборгованості по сплаті аліментів - не може ставитись в залежність від належного матеріального забезпечення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, а батько є працездатною особою та має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу у розмірі, встановленомузаконом. Отже, зазначені позивачем у позовній заяві та у судовому засіданні доводи не підтверджені жодними доказами, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed