Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким\~визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка-Бучка [PERSON], котрий помер 13 жовтня 1998 року право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що по вул. 1 травня, 15 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Новосільці по вул. 1 травня, 15 Жидачівського району Львівської області, на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: [PERSON]-голова двору, [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON]М.(онук), [PERSON]В.(невістка) та [PERSON]М.(дружина), що підтверджується записами в погосподарських книгах. Частка кожного становила 1/6 житлового будинку. 13 жовтня 1999 року помер її чоловік [PERSON], якому на день смерті належала частка спірного житлового будинку. На випадок своєї смерті померлий заповіту не склав. Відтак, вона, як спадкоємець першої черги (дружина) успадкувала частину майна (право на майновий пай, як члена ТзОВ Галичина), яке належало спадкодавцю, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, а також належну йому частку у майні колгоспного двору, однак своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформила. 09 жовтня 2005 року помер її син-Бучко [PERSON] його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частини житлового будинку з погосподарськими будівлями, що в с. Новосільці по вул. 1 травня, 15 Жидачівського району Львівської області. На випадок своєї смерті її син заповіту не склав. Вона разом із відповідачами в справі [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син) спадкодавця є спадкоємцями першої черги померлого-Бучка М.Л.. Проте, останні від спадщини відмовляються на її користь. Відмовляється від своєї частки у майні колгоспного двору і відповідач [PERSON], яка не заперечує проти визнання за ним цілісно права власності на спадковий будинок. Відтак, вона звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], проте отримала відмову у видачі такого, у звязку з тим що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. 1 травня, 15 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області, який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спірне майно. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією витягу з погосподарської книги с. Новосільці Жидачівського району Львівської області №123 від 23 лютого 2016 р., що станом на 30 червня 1990 року по с. Новосільці, вул. 1 травня 15(колишня 1 травня,12, Жидачівського району Львівської області рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: [PERSON]-голова двору, [PERSON] (дружина), [PERSON]Л.(син), [PERSON]М.( онук), [PERSON] (невістка) та [PERSON]Л.(дочка)(арк. справи 8). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Згідно із листом Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ від 16.05.2013\~ №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6\~постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок в селищі Новосільці по вул. 1 травня, 15 Жидачівського району Львівської області належав суспільній групі господарств\~колгоспний двір, членами якого були: [PERSON]-голова двору, [PERSON] (дружина), [PERSON]Л.(син), [PERSON]М.( онука), [PERSON] (невістка) та [PERSON]Л.(дочка). Частка кожного члена двору становила 1/6. Судом встановлено, що 13 жовтня 1999 року помер [PERSON] Факт смерті останнього додатково підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №085701(арк. справи 6). [PERSON] його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку спірного житлового будинку. На випадок своєї смерті померлий заповіту не склав. Проте, на день смерті із ним проживала та була зареєстрована його дружина-Бучко М.М. (арк. справи 8). Відтак, остання, відповідно до норм статей 529, 549 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступив в управління та володінням спадковим майном(часткою у майні колгоспного двору), а також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належний спадкодавцю [PERSON] майновий пай в майні ТзОВ Галичина (арк. справи 7). Разом з тим, з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть І-СГ №026835, вбачається що 09 жовтня 2005 року у віці 44 роки помер син позивача-Бучко М.Л.(член двору), про що 10 жовтня 2005 року зроблено відповідний запис №19 (арк. справи 16). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлого, серед іншого, складається з частини житлового будинку з надвірними спорудами, що по вул. 1 травня, 15 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області, 1/6 - як члена колишнього колгоспного двору. Заповіту, щодо розпорядження своїми правами та обовязками, померлий не склав. Відповідно до ч. ч. 2 та 3\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00016877818 від 15.07.2016 року, свідоцтва про одруження серії ІІ-СГ №257500 від 31 жовтня 1982 року та свідоцтва народження серії ІІІ-СГ №334505 від 18 серпня 1983 року, що сторони у справі: [PERSON]М.(позивач), [PERSON] та [PERSON] (відповідачі) є відповідно матірю, дружиною та сином спадкодавця [PERSON] Інших спадкоємців вказаної черги судом не встановлено (арк. справи 15, 14, 20). Разом з тим, з долучених до матеріалів справи належним чином завірених заяв [PERSON] від 31.05.20917 року, [PERSON] від 11.09.2017 року та [PERSON] від 02.08.2016 року (відповідачів), вбачається, що останні пропустили термін для прийняття спадщини після смерті свого чоловіка та батька та на її оформлення не претендують. Не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем (арк. справи 18, 21, 23). Згідно із\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка, як така, що прийняла її частину та звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з\~тим,\~постановою завідувача\~Жидачівською \~державною нотаріальною\~конторою \~ \~852/02-31\~від 01\~грудня 2017\~року,\~встановлено факт\~відмови позивачу\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом після\~смерті чоловіка\~на спадкове\~майно у\~звязку з\~тим,\~що відсутні\~ правовстановлюючі\~ документи\~ на\~житловий будинок\~з надвірними\~спорудами по\~вул.\~1\~ травня,\~15\~в с.\~Новосільці \~Жидачівського району\~Львівської області (арк. справи 26). Окрім того, з долучених до матеріалів справи належним чином завірених заяв вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (відповідачі) від належної їм як членам колгоспного двору частки спірного житлового будинку відмовлються на користь позивача. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved