Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки посилаючись на наступне. Рішенням Виконавчого комітету Долинської міської ради народних депутатів №220 від 17.1987 року позивачу було наділено земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . 03.08.1987 року між позивачем та Виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів було укладено типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві приватної власності. 11.09.1987 року Виконавчий комітет Долинської міської ради народних депутатів наддав дозвіл № 57 на індивідуальне житлове будівництво. 23.03.1993 року позивачем було завершено будівництво та введено в експлуатацію житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом. 06.07.2015 року позивач звернувся до Долинської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі гр.. [PERSON] земельної ділянки у приватну власність. 14.07.2015 року рішенням Долинської міської ради №1354 позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у приватну власність, загальною площею 0,0527 га за адресою: [ADDRESS] із земель запасу житлової та громадської забудови, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 22.12.2015 року позивач звернувся до власників суміжних земельних ділянок з метою встановлення та узгодження меж земельної ділянки шляхом підписання відповідного акту. Двоє із трьох власників суміжних земельних ділянок підписали зазначений акт без будь претензій. Відповідач відмовляється підписувати зазначений вище акт, у зв`язку з тим, що між ними є конфлікт, який триває з 2008 року та виник через здійснене [PERSON] самочинне будівництво літньої кухні, яка частково (на 9.64 кв.м.) побудована на території належного позивачу домоволодіння. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2009р. ухваленим у справі №2-482/2009p., яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2009 року, було задоволено позов гр.. [PERSON] до відповідача - [PERSON] про знесення літньої кухні розміром 12,05 м х 8,50 м, площею забудови 102,43 кв.м., розташовану частково (на площі 92,79 кв.м.) на території домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] та частково (на 9,64 кв.м.) на території домоволодіння позивача. Знесення по\-винно бути здійснене за рахунок відповідача. До цього часу рішення суду не виконано, фактично відповідач ухиляється від виконання вказаного рішення. Враховуючи позицію користувача суміжної земельної ділянки, що знаходить, і адресою: [ADDRESS] наразі відмовляється затверджувати розроблену технічну документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для передачі її у приватну власність позивачу. 10.02.2016 року на засіданні комісії по вирішенню земельних спорів при виконавчому комітеті Долинської міської ради позивачу було рекомендовано вирішити мирним шляхом питання щодо узгодження меж присадибної ділянки по [ADDRESS] та дотримуватись вимоги приписів ст.. 103 Земельного кодексу України, або звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні сторона позивача позов підтримала за обставин зазначених у ньому, просила суд заявлені вимоги задовольнити. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась. На адресу місця реєстрації відповідача, суд звертався із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави про вручення документів, та на адресу фактичного місця проживання, також, були направлені рекомендовані листи. Відповідачем до суду відзив не подавався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, до суду надавали клопотання про розгляд справи без їх участі, вирішення спору залишили на розсуд суду. З огляду на вказане та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює заочне рішення що не суперечить вимогам статті 280 ЦПК України. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку з наступного. Встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Долинської міської ради народних депутатів №220 від 17.1987 року позивачу було наділено земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с. 5) 03.08.1987 року між позивачем та Виконавчим комітетом Долинської міської ради народних депутатів було укладено типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві приватної власності, що слідує з його копії (а.с.7-8). 23.03.1993 року позивачем було завершено будівництво та введено в експлуатацію житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного акта (а.с.9). Копією технічного паспорта № 5176/30 підтверджується право власності позивача [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.10-12). Копією рішення № 1354 від 14.07.2015 року Долинської міської ради позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у приватну власність, загальною площею 0,0527 га за адресою: [ADDRESS] із земель запасу житлової та громадської забудови, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.15). Із копії акта прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 22.12.2015 року підтверджується відмова землекористувача (відповідача) по [ADDRESS] , про що свідчить відсутність підпису в даному акті (а.с.16). Копією ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2009 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2009 року залишено без змін (а.с.14). З архівної довідки № 81 від 22.04.2020 року слідує, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належало [PERSON] - Ціле (приватна), свідоцтво про право власності від 02.02.1988 року (виконком Долинської міської ради). Копіями рішень Долинського районного суду від 28.07.2009 року та ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2009 року підтверджено, що відповідач [PERSON] мала прізвище [PERSON] , а в архівній довідці вказано [PERSON] , можна розцінювати, що це одна й та ж особа, якій на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно приписів ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 91 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно з ч. 3 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо) Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно з ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах її повноважень. Частиною першою та другою статті 118 ЗК України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.б ч.2 ст. 198 ЗК України встановлено, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі - Інструкція), пунктом 3.12 якої передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. В судовому засіданні встановлено, що за відсутності будь-яких на це законних підстав та пояснень відповідач [PERSON] відмовляється у підписанні акту погодженні меж земельної ділянки, яка була надана позивачу [PERSON] . Не порушуючи Конвенцію про захист прав і основних свобод людини, судом було вжито всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, що підтверджується актом про неможливість виконання доручення та протоколом судового засідання від 26.09.2019 року, з яких слідує, що відповідач належним чином про розгляд судового доручення компетентного органу іноземної держави була повідомлена, але до суду не з`явилась, причини не явки не повідомила. З огляду на зазначене слідує, що відмова [PERSON] з 2015 року в погоджені меж земельної ділянки перешкоджає позивачу в оформлені права власності на земельну ділянку 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0527 га, за адресою: [ADDRESS] в порядку приватизації, що є порушенням норм чинного законодавства України. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved