Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останньої аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з відповідачем проживав однією сімєю з 2002 року і по 2006 рік. В 2006 році він припинив з відповідачем шлюбні стосунки, розірвав шлюб і перестав вести спільне господарство та спільне проживання. Від спільного проживання вони мають дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що їх неповнолітні дочки проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні, що вимагає від нього додаткових витрат на навчання, розвиток, коли вони хворіють на лікування, проте всі додаткові витрати повязані з утриманням дітей несе він один. Угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Тому він змушений звернутися до суду із заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. Сторони у судове засідання не з'явилися, але подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, авідповідач проти позову не заперечує та повністю згодна з ним. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження: копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 199073, з якого вбачається, що сторони у справі розірвали шлюб 13.06.2014 року; копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 214282, виданого Вищетарасівською сільською радою Томаківського району, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO]; копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 251575, виданого Вищетарасівською сільською радою Томаківського району, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO]. З вказаних свідоцтв про народження дітей вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками вищевказаних малолітніх дітей. Відповідач зобов?язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але добровільно цього не робить. З матеріалів справи суд вбачає, що малолітні діти дійсно проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою наданою Виводівською сільською радою про склад сімї за вих. № 825 від 16.09.2015 року, та довідкою наданою Виводівською сільською радою за вих. № 826 від 16.09.2015 р. Частиною 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. За правилами ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 СК України передбачено стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, а тому аліменти підлягають стягненню з 18.09.2015 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача у справі, у розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved