Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Лубенського району, третя особа Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Свій позов мотивував тим, що 10.10.2014 року він придбав у товаристві з обмеженою «Яромир-Агро» залишки корівника №1 поблизу с.Окіп Лубенського району, як будівельні матеріали, зокрема, клюшки бетонні 22 штуки, стакани ФБ 22 штуки, для його подальшої реставрації та узаконенні як обєкту нерухомості. Після придбання вищевказаного корівника він провів його реконструкцію залив навколо клюшок бетонний фундамент та цементну підлогу, зведено по периметру фундаменту стіни з керамічної цегли та залізобетонних плит між клюшками, перекрито дах залізобетонними плити перекриття, після чого покрито дах шифером. Після проведення реконструкції корівника ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» виготовлено на нього технічний паспорт, згідно якого загальна площа нежитлової будівлі корівника №1 літ «А», що розташований за межами населеного пункту с.Окіп складає 834,9 кв.м. При зверненні ним до реєстраційної служби для оформлення свідоцтва про право власності на обєкт нерухомого майна корівника, у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно йому було відмовлено. Позивач [PERSON] прохає суд визнати за ним право власності на нежитлову будівлю корівника №1 літ «А», площею 834,9 кв.м., розташований за межами населеного пункту в с.Окіп Лубенського району Полтавської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, прохав задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в особі [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив можливим провести розгляд справи у відсутність представника третьої особи Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію Відповідно до положень статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у звязку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані обєкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта (пункт 46 вказаного Порядку). Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011 за № 830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Аналогічний порядок прийняття в експлуатацію і обєктів сільськогосподарського призначення 1 та 2 категорій, якими є корівники. Судом встановлено, що 10.10.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Яромир-Агро» було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] придбав в товаристві залишки корівника №1 поблизу с.Окіп Лубенського району, як будівельні матеріали, зокрема, клюшки бетонні 22 штуки, стакани ФБ 22 штуки (а.с.6), передавши продавцеві відповідні кошти (а.с.7). Придбавши вказану нерухомість, яка фактично збудована до 1992 року, позивач реконструював її та використовував з 2014 року, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради (а.с.9). 24.03.2016 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» виготовлено на реконструйований корівник №1 технічний паспорт, згідно якого загальна площа нежитлової будівлі корівника №1 літ «А», що розташований за межами населеного пункту с.Окіп складає 834,9 кв.м. (а.с.10-14). Однак, у державній реєстрації права власності за позивачем на вищевказане нерухоме майно було відмовлено, що підтверджується рішенням дердавного реєстратора (а.с.41). Аналізуючи вищевикладені норми права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на приміщення корівника. Крім цього, суд бере до уваги відсутність спору, а також те, що іншого шляху реалізувати своє право власності у позивача немає, тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Оплату судових витрат взяв на себе позивач і не прохає їх стягнути з відповідача.

Outcome: approved