Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, у якому просив визнати за ним у порядку спадкування після померлої [PERSON] право власності на нежитловий будинок по [ADDRESS], квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], автомобіль Мерседес, д.н. [NUMBER]. Також позивач просив визнати за ним право власності на частку у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Триєс і К» та частку у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Лімар». Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що після смерті [INFO] [PERSON], він, як син померлої, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки його право на спадщину не визнається відповідачем, то позивач змушений звернутися з позовом до суду. Пізніше позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив визнати за ним у порядку спадкування після померлої [PERSON] право власності на нежитловий будинок по [ADDRESS], загальною площею 547, 6 кв.м., квартири [ADDRESS], та [ADDRESS], автомобіль Мерседес, д.н. [NUMBER]. Також позивач просив визнати за ним право власності на частку у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Триєс і К» та частку у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Лімар» Ухвалою суду від 14 січня 2014 року у якості третіх осіб у справі залучено ТОВ «Триєс і К» та ТОВ «Лімар». [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], ТОВ «Лімар» про визнання права власності на частку у майні, у якому просила визнати недійсним договір поставки №4 від 26 липня 2007 року між ТОВ «Лімар» та ПП «Гулшан» кухонного обладнання, визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля Мерседес, д.н. [NUMBER] від 20 квітня 2013 року та визнати за нею право власності на частку у майні померлої [PERSON] - нежитловому будинку по [ADDRESS], та автомобілі Мерседес, д.н. [NUMBER] у розмірі 50%, що складає 952 944, 37 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач [PERSON] зазначала, що нежитлове приміщення по [ADDRESS] було передано ТОВ «Лімар» [PERSON] за мировою угодою, затвердженою ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року у зв'язку з стягненням [PERSON] з ТОВ «Лімар» боргу, оплаченого нею ПП «Гулшан». Автомобіль Мерседес, д.н. [NUMBER], 20 квітня 2010 року ТОВ «Лімар» продало [PERSON] через регіональну товарну біржу «Універсальна». Позивач вважала, що таким чином діями директора ТОВ «Лімар» [PERSON] [PERSON], який помер [INFO], заповівши усе майно їй ([PERSON]), був позбавлений своєї частки у нежитловому приміщенні у розмірі 50%, що складає 879 728, 50 грн. та у автомобілі у розмірі 50%, що складає 73 215, 87 грн. [PERSON] зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] на частку у статутному капіталі ТОВ «Лімар» у розмірі 50%, а тому, просила визнати за нею право власності на частку у нежитловому приміщенні та автомобілі у розмірі 50%, що становить 952 944, 37 грн., якої був позбавлений [PERSON], оскільки вона перейшла у власність [PERSON] Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року у якості третьої особи у справі було залучено Приватне підприємство «Гулшан». 04 лютого 2014 року в порядку статті 31 ЦПК України позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, просила розглядати справу лише в рамках позовних вимог, викладених у цій заяві, та визнати за нею право власності на частку у майні померлої [PERSON] - нежитловому будинку по [ADDRESS], та автомобілі Мерседес, д.н. [NUMBER] у розмірі 50%, що складає 952 944, 37 грн., стягнути з [PERSON] на її користь зазначену суму як частку вартості майна. Також просила стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 06 березня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Триєс і К», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімар», про визнання права власності на спадкове майно в частині позовних вимог про визнання права власності на нежитловий будинок по [ADDRESS], та автомобіль Мерседес, д.н. [NUMBER] було об'єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімар», третя особа: Приватне підприємство «Гулшан», про визнання права власності на частку у майні, а позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Триєс і К», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімар», про визнання права власності на спадкове майно в частині позовних вимог про визнання права власності на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], частку у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Триєс і К» та частку у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Лімар» - виділено в окреме провадження. Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні підтримали позов [PERSON] та просили його задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. У позові [PERSON] просили відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, викладені у заяві про зменшення позовних вимог, та просила позов задовольнити. Вважала, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, оскільки він має право лише на 50% спадкового майна, що належало [PERSON] Представник третіх осіб ТОВ «Лімар» (відповідача за позовом [PERSON]) та ТОВ «Триєс і К» у судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, вважав його безпідставним, та підтримав позовні вимоги [PERSON] Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] просив розглядати справу за його відсутності. Від третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві до суду надійшли пояснення, в яких третя особа просила розглядати справу за відсутності її представника. Представник третьої особи ПП «Гулшан» у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши сторін та представників сторін і третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а у позові [PERSON] потрібно відмовити, з таких підстав. Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами виконавчого провадження з добровільного виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2010 року про стягнення з ТОВ «ЛІМАР» на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 1 759 457,00 грн., за умовами якої: ТОВ «ЛІМАР» передає, а [PERSON] приймає нежитловий будинок (приміщення) за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення боргових зобов'язань ТОВ «ЛІМАР» в розмірі 1 666 607,00 грн., оціненої відповідно до експертизи від 22 червня 2010 року (том 1 а.с. а.с.11-12). Згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 34056603 від 08 травня 2012 року нежитловий будинок [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] (том 1 а.с. 14). З даних свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 2002 року, нежила споруда - павільйон з літнім майданчиком - кафе, площею 190.100 кв.м., який розташований в [ADDRESS], належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІМАР» (том 1 а.с. 70). З відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 11 липня 2013 року № 15385 (И-2013) видно, що згідно з даними Бюро первинна реєстрація права власності нежилої споруди-павільйон з літнім майданчиком - кафе - заг.пл. 190.1 кв.м. за адресою [ADDRESS] була проведена за ТОВ «Лімар» на підставі свідоцтва про право власності видане 05.03.2002 року. Від ТОВ «Лімар» право власності на нежитловий будинок (літ. Г) перейшло до [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.02.2011 року. Перереєстровано. Право власності на нежитловий будинок (літ. Г) зареєстровано за [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.02.2011 року та ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2012 року (том 2 а.с. а.с. 38-39). Згідно з даними технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення) нежитловий будинок (приміщення) за адресою: [ADDRESS] було переплановано та реконструйовано (том 1 а.с.а.с. 109- 115). Разом з тим, в технічному паспорті відсутні відомості про перереєстрацію площ будівлі. Як вбачається з угоди купівлі-продажу від 20 квітня 2010 року, автомобіль Мерседес, д.н. [NUMBER], ТОВ «Лімар» продало [PERSON] через регіональну товарну біржу «Універсальна» (том. 1 а.с. а.с. 83-84). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] 12 листопада 2010 року було зареєстровано транспортний засіб марки «Мерседес Бенц», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (том 3 а.с. 60). Відповідно до даних свідоцтва про смерть, виданого [INFO] Відділом реєстрації смерті у м. Києві, [PERSON] помер [INFO] (том 2 а.с. 14). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2014 року було задоволено позов [PERSON] до ТОВ «ЛІМАР», треті особи: [PERSON], ГУЮ у м. Києві, приватний нотаріус КМНО [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частку у статутному капіталі, та визнано за [PERSON] право власності на частку статутного капіталу ТОВ «ЛІМАР», вартістю 25 000 грн., що складає 50% розміру статутного капіталу, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] (том 1 а.с.а.с.153-155). [PERSON], згідно із даними свідоцтва про смерть, померла [INFO] (том 1 а.с. 24). З даних свідоцтва про народження встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (том. 1 а.с.25). 30 травня 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (том 3 а.с.3). Заявою від 23 квітня 2013 року, посвідченою приватним нотаріусом КМНО [PERSON], [PERSON] відмовилася від спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], та не заперечувала проти видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на ім'я її сина - гр. [PERSON] (том 3 а.с. 18). Заявою від 23 квітня 2013 року, посвідченою приватним нотаріусом КМНО [PERSON], [PERSON] відмовився від спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], та не заперечував проти видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на ім'я її сина - [PERSON] (том 3 а.с. 19). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу №3/2013 до майна померлої (том 3 а.с. а.с. 2-196). З постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 26 вересня 2013 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину видно, що видати свідоцтво про право на спадщину на майно (а). частка в Статутному капіталі ТОВ «ТРИЕС і К» (б). частка в Статутному капіталі ТОВ «ЛІМАР» (в). нежитловий будинок, розміщений за адресою: [ADDRESS] легковий автомобіль Мерседес-Бенц ML-270CDI державний номерний знак [NUMBER]; (д). двокімнатна квартира [ADDRESS], (е). двокімнатна квартира [ADDRESS], немає можливості, так як вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом (том 3 а.с. 126). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з даними спадкової справи інші особи з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] у шестимісячний строк до нотаріальної контори не зверталися. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Право власності [PERSON] на нежитлове приміщення було визнано ухвалою суду, що набрала законної сили. Право власності [PERSON] на автомобіль виникло на підставі договору купівлі - продажу. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстави набуття права власності [PERSON] на спірні нежитлове приміщення та автомобіль не оспорювалося відповідачем [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позову [PERSON] не вбачається, а позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. Разом з тим, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на нежитловий будинок по [ADDRESS], загальною площею 547, 6 кв.м., тоді як матеріали справи містять правовстановлюючі документи на зазначене приміщення загальною площею 190,1 кв. м. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 441, 00 грн.

Outcome: partial