Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у квітні 2016 року до нього звернувся [PERSON], який повідомив, що тяжко хворий і потребує лікування, на яке у нього не вистачає коштів, у звязку з чим запропонував укласти договір довічного утримання. 06.05.2015 року вони склали письмовий договір довічного утримання (догляду), згідно із яким [PERSON] передає, а [PERSON] отримує у власність квартиру [ADDRESS] та будинок №15 по вул. Вакулівській в місті Харкові, що належали відчужувачу на праві власності. Щодо утримання, то сторони узгодили, що воно полягає у щомісячному матеріальному забезпеченні у розмірі мінімальної заробітної плати, зберігання права безоплатного проживання у відчужуваній квартирі та забезпеченні належного лікування, на підставі лікарняних рецептів. Крім того, позивачу, за умовами цього договору, були передані ключі від вказаної нерухомості, а також відчужувач зобовязувався у 10-ти денний строк забезпечити нотаріальне посвідчення договору. 11.05.2016 року [PERSON] отримав звіт про вартість квартири, що було необхідно для нотаріального посвідчення, та передав звіт позивачу, повідомивши, що звіт про вартість будинку буде отримана пізніше. В цей же день [PERSON] передав позивачу ключі і документи на квартиру, та запропонував домовитися про нотаріальне посвідчення договору на 16-17 травня, коли має бути готова оцінка, що необхідно для визначення розміру мита. 12.05.2016 року [PERSON] був госпіталізований внаслідок ДТП до Харківської міської клінічної лікарні №4. Вночі 14 травня останній в тяжкому стані госпіталізований до Обласної клінічної лікарні, а 14 червня переведений до відділення інтенсивної терапії Обласної клінічної інфекційної лікарні. [PERSON] перебував у тяжкому стані, знаходився у реанімаційному відділенні, де був підключений до системи вентиляції легень, не мав можливості розмовляти. Під час лікування позивач постійно навідував хворого [PERSON], купував необхідні ліки, оплачував медичні процедури та обстеження, забезпечував харчування. 17.06.2016 року [PERSON] помер, поховання було організовано позивачем. На теперішній час позивач сплачує комунальні рахунки по нерухомості. Відповідач [PERSON] оспорює його право, на підставі того, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з померлим [PERSON], подала заяву про прийняття спадщини після нього, є мешканкою м. Луганська та має тимчасову реєстрацію в с. Райгородка Новоайдарівського району, не має іншого місця мешкання у м.Харкові, оскільки не завершено будівництво житла, у яке вони з [PERSON] інвестували кошти. Позивач просить: визнати договір довічного утримання, що укладений 06.05.2016 року між ним та [PERSON] дійсним та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] та будинок №15 по вул. Вакулівській в місті Харкові; в порядку усунення перешкод у реалізації права користування, зобовязати відповідачку [PERSON] не перешкоджати його праву користуванню вказаною нерухомістю. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та доводи, викладені у ньому. Додатково позивач [PERSON] пояснив, що з 1976 року він спілкувався з [PERSON] як сусід та друг. З осені 2015 року [PERSON] почав хворіти. Останній сам запропонував укласти договір довічного утримання. Вони склали письмовий договір, але одразу не пішли до нотаріуса оскільки [PERSON] погано себе почував. З 12 травня він постійно доглядав хворого, тому що [PERSON] не міг себе обслуговувати. Під час знаходження [PERSON] у лікарні, він повністю оплачував його лікування, перебування та харчування. Ці витрати складали на день приблизно 100 доларів США, для нього ця сума була великою, тому він займав гроші. [PERSON] підтримувала стосунки з [PERSON], однак відвідувала останнього у лікарні не більше двох раз. Із дозволу та у присутності лікаря, він неодноразово домовлявся про можливість запросити у лікарню нотаріуса для оформлення договору довічного утримання з [PERSON]. Лікар сказав нотаріусу, що ліки, які приймав [PERSON] не впливали на здатність усвідомлювати свої дії. Однак, посвідчити нотаріально договір було неможливо, оскільки [PERSON] не міг розмовляти, тому що у його горлі була трубка для вентиляції легень. Близько 7:00 години ранку [PERSON] помер. Він організовував похорони. Інших родичів у померлого не було. На теперішній час [PERSON] мешкає у спірній квартирі та оспорює права позивача. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. У судовому засіданні пояснив, що [PERSON] підтримувала з [PERSON] фактичні шлюбні відносини, зокрема з 2014 року мешкала у м. Харкові, хоча була зареєстрована в [INFO]. На день смерті [PERSON] вона з ним не проживала. На теперішній час між нею та позивачем існує конфлікт через квартиру, оскільки їй нема де жити. Факт сумісного спільного проживання між нею і [PERSON] не встановлений, у неї відсутнє право на обовязкову частку у спадщині. Інших родичів у померлого [PERSON] немає. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не порушують його права (а.с.119). У судовому засіданні допитані свідки, а саме: Свідок [PERSON] показав, що йому як лікарю відомо, що [PERSON] забезпечував лікування [PERSON] Недуга останнього була смертельною, потребувалося лікування для підтримання життя. Світлана декілька разів приходила до [PERSON] у лікарню. [PERSON] приводив нотаріуса. Однак [PERSON] не міг розмовляти, оскільки проводилася вентиляція легень. Свідок [PERSON] показав, що він як лікар проводив лікування [PERSON] з 11 по 16 червня 2016 року. Доглядав хворого [PERSON], який оплачував щоденне лікування, перебування та харчування [PERSON] Інших відвідувачів він не бачив. У його присутності [PERSON] із [PERSON] вирішували питання про нерухомість останнього. Однак, той не міг говорити внаслідок хвороби. Ліків які б обмежували свідомість [PERSON] не приймав. Свідок [PERSON] показав, що він давно знайомий з [PERSON], який був його компаньйоном. [PERSON] була фактично дружиною [PERSON], який часто їздив до неї у м. Луганськ. [PERSON] останнім часом хворів та потребував дорогого лікування, хотів взяти кредит на фірмі. Йому відомо, зі слів [PERSON], що останній хотів укласти договір довічного утримання для догляду за ним. Свідок [PERSON] показала, що знайома з [PERSON] з 1987-1988 року, також знайома з [PERSON] і [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] із [PERSON] були у фактичних шлюбних відносинах, але проживали у різних містах. Протягом останнього року [PERSON] хворів, його доглядав [PERSON]. На лікування потрібні були значні кошти, а також [PERSON] мав сплачувати кредит, тому ним обговорювалося укладення з [PERSON] договору довічного утримання у її присутності. [PERSON] казав їй, що лікування займав кошти. Зі слів [PERSON] їй відомо, що є конфлікт з приводу мешканням останньої у спірній квартирі. Дослідивши у судовому засіданні письмові докази, суд встановив наступне. З договору довічного утримання (догляду) від 06.05.2016 року (далі Договір), що укладений між [PERSON] (відчужувач) і [PERSON] (набувач), сторони домовилися про те, що відчужувач передає, а набувач отримує у власність 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] та домоволодіння №15 по вул. Вакулівська в м. Харкові, які належать відчужувану на праві приватної власності, на умовах даного договору. Відповідно до п. 2 Договору, утримання (догляд) полягає в наступному: матеріальне забезпечення щомісячно надається відчужувачу в сумі мінімальної заробітної плати; відчужувач зберігає право безкоштовного по-життєвого проживання в квартирі, яка відчужується; забезпечується належне лікування на підставі лікарняних рецептів. Інші умови: відчужувач передає набувачу ключі від відчужуваної нерухомості в момент підписання договору; відчужувач зобовязується у 10-ти денний строк з моменту підписання даного договору забезпечити його нотаріальне посвідчення; набувач, у разі смерті відчужувача, не претендує на його інше майно, в т.ч. на предмети домашнього побуту, які мають перейти до його цивільної дружини [PERSON] (а.с.6). У звіті про оцінку квартири №44 по пр. Ювілейному в м. Харкові вбачається, що документ складений 11.05.2016 року (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва серії І-ВЛ №543460: [PERSON] помер 17 червня 2016 року (а.с.8). Згідно даних лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] від 17.06.2016: хвороба, що призвела до смерті легенево-серцева недостатність (а.с.9). Із довідки КЗОЗ Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON] від 05.10.16 вбачається, що [PERSON] знаходився у неврологічному відділенні лікарні з 12.05.16 з 16:40 по 20:00 годину, проводилася діагностика, хворий самостійно покинув лікарню, тому остаточний діагноз не встановлений (а.с.122). Згідно виписки із медичної карти №4.3287 від 14.06.2016 відносно хворого [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф з 17.05.2016 по 14.06.2016 року (а.с.129-132). Як вказано у виписці із медичної карти хворого №3277 від 01.11.2016 року стосовно хворого [PERSON], який перебував на лікуванні КЗОЗ Харківська клінічна інфекційна лікарня з 14.06.16 до смерті: хворий доставлений з обласної клінічної лікарні, де знаходився з 17.05.16 по 14.06.16, у звязку із трахеостомой ускладнений речовий контакт. Стан хворого під час перебування у лікарні залишався стабільно тяжким. Помер 17.06.2016 року (а.с.126-127). Із рахунків-замовлень на ритуальні послуги на поховання [PERSON], вбачається, що платником є [PERSON] Судом досліджені медичні документи про призначення лікування, а також чеки про придбання ліків та проходження обстежень за цими призначеннями (а.с.13-39), у судовому засіданні представник відповідача визнав факт оплати позивачем [PERSON] лікування [PERSON] за наданими платіжними документами. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 09.11.1998 року квартира №44 по пр. 50 річчя ВЛКСМ (рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 змінене найменування - на проспект Ювілейний) в м. Харкові належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.41). Після смерті [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину на [PERSON] (а.с.43, 45). Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2004 року [PERSON] і [PERSON] придбали у власність по ? частині житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: м. Харків, вул. Вакулівська, 15 (а.с.49-54). З договору купівлі-продажу від 21.10.2009 року вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] ? частину вищевказаного будинку (а.с.55-58). З копії спадкової справи №15/2016 після померлого 17 червня 2016 року [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON] Стаття 744 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначає, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно із ст. 745 ЦК договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 746 ЦК відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я, а набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Стаття 748 ЦК вказує, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Положеннями ст. 334 ЦК визначено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно із вимогами ст. 749 ЦК, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Відповідно до ст. 750 ЦК набувач може бути зобов'язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати. Статтею 751 ЦК визначено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. На підставі дослідженого, судом встановлено, що [PERSON] як відчужувачем був укладений письмовий договір довічного утримання (догляду) від 06.05.2016 року на користь [PERSON] як набувача. У письмовому договорі вказані істотні умови, які визначені для договору даного виду. [PERSON] належали на праві власності обєкти нерухомості зазначені у договорі. [PERSON] належним чином виконував умови вказаного договору, однак сторони не мали можливості оформити договір нотаріально, у звязку із тяжкою хворобою [PERSON], що підтверджується медичними документами, показаннями лікарів. Положеннями ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи наведене, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання дійсним Договору про довічне утримання від 06.05.2016 року, який укладений між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем). На підставі чого, слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та будинок №15 по вул. Вакулівській в місті Харкові. Стосовно позовних вимог щодо усунення перешкод у реалізації права користування, шляхом зобовязання відповідачки [PERSON] не перешкоджати праву позивача [PERSON] користуванню оспорюваною нерухомістю слід вказати наступне. Положеннями ст. 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Стаття 316 ЦК вказує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приймаючи до уваги, наявність конфлікту між позивачем та відповідачкою [PERSON] стосовно користування вищевказаною квартирою, суд вважає доцільним, в порядку усунення перешкод у реалізації прав власника, зобовязати відповідачку [PERSON] не перешкоджати реалізації права власності [PERSON] у користуванні цією нерухомістю.

Outcome: approved