Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства власників гаражів № 2 про визнання правочину недійсним та просив правочин з рішення зборів уповноважених ТВГ-2, зазначеного протоколом № 8 від 25.01.14 року, визнати нікчемним з правовими наслідками недійсності правочину, мотивуючи свої вимоги фіктивністю даного правочину, а також згідно ст. 211 ЦПК України постановити окрему ухвалу з направленням до облпрокуратури для притягнення винних до відповідальності за ухилення від виконання виконавчого листа. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладений у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представники відповідача - Товариства власників гаражів № 2 - [PERSON] та [PERSON] - позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов від 03.09.2014 року, яке долучене до матеріалів справи, та просили відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи № 212/13513/2012, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2013 року у цивільній справі № 212/13513/2012 за позовом [PERSON] до Товариства власників гаражів № 2 про захист цивільного права, згідно Витягу з Протоколу № 8 загальних зборів уповноважених ТВГ-2 від 25 січня 2014 року було вирішено скасувати Рішення зборів ТВГ-2 від 06.04.2002 року, Статут ТВГ-2 в редакції від 14.01.2004 року, Склад уповноважених, затверджених списком від 09.12.2006 року, Правомочність органів управління ТВГ-2 з 06.04.2002 року, Поняття терміну «користувачі електроенергії» власників гаражів ТВГ-2. Крім того, як вбачається з Витягу з Протоколу № 8 загальних зборів уповноважених ТВГ-2 від 25 січня 2014 року, було вирішено затвердити Рішення зборів уповноважених ТВГ-2 від 06.04.2002 року, Статут ТВГ-2 в новій редакції, затверджений зборами уповноважених ТВГ-2 від 14.01.2004 року зі змінами до статуту ТВГ-2 від 18.08.2008 року, зі змінами до статуту ТВГ-2 від 23.05.2011 року, Правочинність органів управління ТВГ-2, оформленими протоколами рішень загальних зборів уповноважених та рішень правління ТВГ-2, починаючи з 06.04.2004 року по 08.12.2012 року №1; Поняття терміну «споживачі електроенергії» власників гаражів ТВГ-2; Протокол № 1 рішення засновників ТВГ-2 від 08.12.2012 року про обрання [PERSON] головою правління ТВГ-2. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач [PERSON] просив визнати правочин (рішення зборів уповноважених ТВГ-2 у формі протоколу № 8 від 25.01.2014 року) нікчемним (недійсним) у зв'язку з його фіктивністю. Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; фіктивний правочин визнається судом недійсним. З огляду на зміст вказаної норми, підстави для визнання правочину недійсним (фіктивним) відсутні. Жодних ж інших підстав нікчемності або недійсності правочину, передбачених ст. ст. 218-235 ЦК України, позивачем [PERSON] у позовній заяві та у судовому засіданні не наведено. При цьому, правомірність зборів уповноважених Товариства власників гаражів № 2, які відбулися 25 січня 2014 року (Протокол № 8 від 25.01.2014 року), підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2014 року у цивільній справі № 127/10936/14-ц за позовом [PERSON] до Товариства власників гаражів № 2 про визнання правочину недійсним, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року. Крім того, судом встановлено, що на засіданні правління ТВГ № 2 від 17.05.2014 року за дорученням загальних зборів уповноважених ТВГ № 2 від 25.01.2014 року (п.5.2. Протоколу № 8 від 25.01.2014 року), відповідно до пп.3 п. 4 розділу 4 Статуту ТВГ № 2 в редакції від 23.05.2011 року, було прийнято рішення про виключення [PERSON] із складу членів ТВГ № 2. Правомірність рішення про виключення [PERSON] із складу членів ТВГ № 2 встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2014 року у цивільній справі № 127/10936/14-ц за позовом [PERSON] до Товариства власників гаражів № 2 про визнання правочину недійсним, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року. Отже, позивач [PERSON] на даний час не є членом Товариства власників гаражів № 2, у зв'язку з чим не є особою, якій належить право вимоги у спірних правовідносинах, а тому є неналежним позивачем у дані справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, а тому і підстави для винесення окремої ухвали у порядку, передбаченому ст. 211 ЦПК України, відсутні. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed