Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Знам'янського міськрайонного управління у Кіровоградській області, про «визнання права власності на майно і зняття з нього арешту». Позивач просить суд: визнати договір доручення від 30.12.2013 укладений між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого 30.12.2013 було видано Довіреність посвідчену приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1917, щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом типу фургон малотонажний - В, марки RENAULT, модель Trafik, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір - жовтий, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Знам'янським РЕВ УДАІ при УМВС України у Кіровоградській області 19.03.2010 - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу; визнати за позивачем право власності на транспортний засіб та зняти з нього арешт. Позовні вимоги мотивує тим, що наприкінці грудня 2013 року вирішив придбати у [PERSON] зазначений транспортний засіб. Під час зустрічі між ними обговорено всі основні умови відчуження та передання транспортного засобу, його ціну та термін укладання правочину, було досягнуто згоди щодо відчуження транспортного засобу шляхом видання відповідачем довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом. Відповідач його запевнив, що після видання відповідної довіреності він матиме всі повноваження власника транспортного засобу, можливість вільно ним розпоряджатись, відчужувати його на користь третіх осіб, знімати та ставити автомобіль на облік в органах державної автомобільної інспекції. Крім того, відповідач зобов'язувався виконувати усі дії, необхідні для переходу права власності на транспортний засіб. Між сторонами було досягнуто згоди щодо ціни транспортного засобу, яка складає 7 100 доларів США. 30.12.2013 відповідач видав на його ім'я нотаріально посвідчену довіреність, а позивач, у свою чергу, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] передав відповідачу грошові кошти за транспортний засіб в сім 7 100 доларів США. Відповідач взяв на себе зобов'язання в подальшому укласти з позивачем договір купівлі-продажу, яке ним не було виконане через відсутність у нього коштів для цього. [PERSON] видав позивачу розписку від 30.12.2013 про отримання коштів за автомобіль. Відповідач [PERSON] визнає право власності позивача на транспортний засіб, який за удаваним правочином був відчужений на користь останнього, приховуючи при цьому договір купівлі-продажу автомобіля, не вжив заходів щодо укладення договору купівлі-продажу, тому він має право на підставі ст.392 ЦК України вимагати визнання права власності на спірний транспортний засіб. На теперішній час позивач не має можливості зареєструвати за собою право власності на зазначене майно, оскільки 09.04.2015 його тимчасово затримано та вилучено працівниками ДАІ поблизу м. Умань Черкаської області на підставі постанови про накладення арешту, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції. На цей час транспортний засіб перебуває на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів у м. Умані. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, вказав, що відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Між сторонами насправді був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, а не договір доручення, тому необхідно застосовувати відповідні правила ЦК України щодо цього виду договору та визнати, що [PERSON] є власником автомобіля, і зняти з нього арешт. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], повідомлений про місце, дату і час судового засідання (розписка про отримання виклику від 15.10.2016) (а.с. 39), до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами, за згодою позивача, суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів - ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України. Третя особа Відділ державної виконавчої служби Знам'янського міськрайонного управління у Кіровоградській області, повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Заслухавши пояснення позивача і його представника, допитавши свідка, дослідивши документи, подані позивачем в якості письмових доказів, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 30.12.2013 [PERSON] видав довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новіковою Н.М., зареєстрована в реєстрі за № 1917. Цією Довіреністю [PERSON], діючи за усним, попередньо укладеним договором, вповноважив позивача [PERSON] та іншу особу - [PERSON], які можуть діяти окремо, незалежно один від одного, укладати правочини: договори позички, оренди на строк та на умовах на його розсуд, зняти з обліку в органах ДАІ ГУ УМВС, продати за ціну на їх розсуд, належний йому транспортний засіб фургон малотонажний-В, марки RENAULT, модель Trafik, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір - жовтий, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Знам'янським РЕВ УДАІ при УМВС України у Кіровоградській області 19.03.2010. Для виконання цих дій названим особам надано право представляти інтереси довірителя перед іншими особами, органами державної влади, підприємствами і організаціями, незалежно від форм власності; керувати вказаним ТЗ з метою виконання наданих повноважень. Строк дії Довіреності три роки - до 30.12.2016, з правом передоручення повноважень, наданих цією довіреністю. 30.12.2013 [PERSON] передав транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію (а.с. 11) [PERSON], що в суді підтверджується наявністю у позивача оригіналу зазначеного свідоцтва та показаннями свідка [PERSON] Також 30.12.2013 відповідач [PERSON] у присутності [PERSON] і [PERSON] склав і видав позивачу [PERSON] розписку про те, що він отримав від останнього гроші в сумі 7 100 доларів США в якості оплати за спірний автомобіль та зобов'язується виконати всі дії, необхідні для переходу права власності на автомобіль до покупця в строк, вказаний ним у довіреності, виданій на ім'я покупця; оплата проведена повністю. Те, що вказану розписку написав [PERSON] і передав її [PERSON] після отримання коштів підтвердив у суді свідок [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим Знам'янським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області, [PERSON] є власником фургона малотонажного-В, марки RENAULT, модель Trafik, 2004 року випуску, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER], колір - жовтий, реєстраційний номер [NUMBER]. Відомостей про зняття спірного транспортного засобу з реєстраційного обліку або перереєстрацію його на іншу особу в матеріалах справи відсутні. 09.04.2015 транспортний засіб був тимчасово затриманий і вилучений працівниками ДАІ поблизу м. Умань Черкаської області у зв'язку із накладенням арешту відділом державної виконавчої служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції, що підтверджується Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.04.2015 (а.с. 12). На цей час транспортний засіб перебуває на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів у м. Умані, що підтверджується відповіддю Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області №87 від 25.04.2016 (а.с. 13). До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми цивільного законодавства, які діяли станом на 30.12.2013 - день виникнення спірних правовідносин. Згідно з ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництво у Цивільному кодексі України (ч. 1, 3 ст. 237) визначене як правовідношення, в якому одна сторона (представник) на підставі договору зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Вчинений представником правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України). На підставі довіреності від 30.12.2013, яку видав [PERSON], у позивача [PERSON], а також у іншої особи - [PERSON] виникли права і обов'язки, що випливали саме зі змісту цієї довіреності, а саме: укладати правочини: договори позички, оренди, зняти з обліку в органах ДАІ ГУ УМВС, продати належний йому транспортний засіб, - з правом керування цим автомобілем з метою виконання наданих повноважень. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних правил про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних нормах Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Зі змісту Розписки [PERSON] від 30.12.2013 суд вбачає, що відповідач зобов'язався вчинити всі необхідні дії для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу із [PERSON] і переходу до останнього прав власності на нього у строк до 30.12.2016, який зазначений у Довіреності. Станом на день подання позову до суду -31.05.2016 - вказаний строк не скінчився і відповідач мав час для виконання взятого на себе зобов'язання щодо продажу автомобіля позивачу з укладенням договору купівлі-продажу у формі та у спосіб, що передбачені законодавством, та вчиненням необхідних дій щодо перереєстрації транспортного засобу на позивача. Ухвалюючи рішення в цій справі, суд враховує висновок Верховного Суду України у справі № 6-688цс15 про застосування норм права, які містяться у статтях 235, 244, 392 ЦК України, зроблений у спорі, що виник з аналогічних підстав і за аналогічних встановлених судом фактичних обставин. Верховний Суд України зробив висновок, що видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Суд дійшов висновку, що сторони не вжили усіх заходів, передбачених актами цивільного законодавства для здійснення купівлі-продажу спірного автомобіля, а тому позивач не набув на нього права власності. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній на день затримання автомобіля - 09.04.2015) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Тобто підставою для зняття арешту з певного майна може бути лише те, що це майно насправді є власністю іншої особи - позивача, - а не боржника у виконавчому провадженні. Як зазначено вище, суд достовірно встановив, що позивач [PERSON] не є власником транспортного засобу, на який накладено арешт, тому накладення на нього арешту і затримання не порушують його прав. У зв'язку з цим позовна вимога про зняття арешту з автомобіля задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки вони є необґрунтованими та недоведеними.

Outcome: dismissed