Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Норд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та вихідної допомоги при звільненні. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно наказу № 21-к від 01.02.2011 року позивача було прийнято на ПАТ «НОРД» сторожем магазину у м. Артемівськ. 14.11.2016 року позивача було звільнено у звязку із скороченням штату працівників. Відповідно до виписки з наказу про звільнення №172-к від 14.11.2016 року відповідач зобовязувався виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі місячного заробітку. Крім того, відповідач за період роботи з 01.11.2016 року по 14.11.2016 року не виплатив заробітну плату за фактично відпрацьований час. Середньомісячна заробітна плата складала 3000,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість заробітній платі у розмірі 1500,00 грн., суму вихідної допомоги у розмірі місячної заробітної плати 3000,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.11.2016 року по день фактичного розрахунку. У судове засідання позивач не зявився та надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Крім того, до суду надійшла заява від позивача, відповідно до якої позивач вказав розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.11.2016 року по день фактичного розрахунку 4500,00 грн. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Проте до суду надійшло від відповідача заперечення на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає суму заборгованості у розмірі 5993,00 грн. та не відхиляється від її сплати. Крім того, 26.11.2016 року ПАТ «НОРД» отримало сертифікат № 7003 про форс-мажорні обставини, наданий Торгово-Промисловою палатою, як доказ про неможливість виконання ПАТ «НОРД» зобовязань. Вважають, що вини ПАТ «НОРД» в порушенні строків розрахунків з позивачем не має, оскільки це сталося з незалежних від відповідача обставин внаслідок дії обставин непереборної сили, тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно наказу № 21-к від 01.02.2011 року позивача було прийнято на ПАТ «НОРД» сторожем магазину у м. Артемівськ. 14.11.2016 року на підставі наказу №172-к позивача було звільнено у звязку із скороченням штату працівників. (а.с. 6-8) Однак відповідачем повного розрахунку з відповідачем не проведено. Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем не надано. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у звязку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога,' збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до Сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили від 25.11.2016 року Торгово-промислова палата України засвідчує настання обставин непереборної сили з 18.08.2014 року для ПАТ «НОРД» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Таким чином, суд вважає, що відсутня вина роботодавця в не проведенні своєчасного розрахунку з позивачем, що виключає можливість стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, у звязку з чим в цій частині позов задоволенню не підлягає. Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача відповідно до яких, відповідач визнає суму заборгованості перед відповідачем у розмірі 5993,00 грн. та не відмовляється від її сплати. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 5993,00 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Outcome: partial