Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання незаконним підвищення процентної ставки. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 16 вересня 2011 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір з оформлення картки, за умовами якого ПАТ «КБ «ПриватБанк» надало кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пізніше, 01 вересня 2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку змінило процентну ставку до 34,80% річних, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором, а 01 квітня 2015 року до 43,20% річних. Дана обставина стала відома позивачу тільки з моменту отримання розрахунку заборгованості, пред'явленому в позовній вимозі про стягнення заборгованості. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що здійснені з порушенням вимог законодавства. 20 грудня 2017 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, згідно з яким підвищення процентної ставки за кредитним договором відбулося відповідно до умов договору та за згодою позивача. Також банком було заявлено застосування положень ст. 256 ЦК України, посилаючись на те, що позивач знав про підвищення процентної ставки, оскільки мав доступ до свого рахунку. З наведеного, просив суд в задоволенні позивних вимог відмовити, оскільки порушень з боку банку не вбачається. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір з оформлення картки, за умовами якого ПАТ «КБ «ПриватБанк» надало кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості вбачається, що 01 вересня 2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку змінив процентну ставку до 34,80% річних, а 01 квітня 2015 року до 43,20% річних. За змістом положень пункту 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9. договору. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-2315 цс 16 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374 цс 17. Отже, посилання відповідача на те, що він належним чином повідомив позивача, шляхом направлення 15.04.2014 року та 15.03.2015 року на його фінансовий номер смс-повідомлень із зазначенням про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором не може бути розцінено судом як належне, передбачене законодавством, повідомлення. Разом з цим, суд не знаходить підстав для застосування заявленого відповідачем строку позовної давності, оскільки матеріали справи не містять доказів обізнаності позивачем щодо підвищення процентної ставки. За вказаних обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, укладеним 16 вересня 2011 року між сторонами у справі, підлягають задоволенню, як обґрунтовані.

Outcome: approved