Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно,до досягнення сином трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 серпня 2017 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З липня 2019 року шлюбні відносини сторін припинені, дитина перебуває на повному утриманні матері. Відповідач не надає дитині та позивачці матеріальної підтримки. Все вищевикладене стало підставою для звернення з даним позовом до суду з метою захисту її конституційних прав та конституційних прав малолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 28 січня 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на сина [PERSON] , а в частині стягнення аліментів на утримання дружини заперечує, посилаючись на те, що з квітня 2019 року він кожного місяця передає дружині грошові кошти у розмірі 1000 грн. Крім того, він намагається приділяти сину батьківську увагу, турботу та всіляку допомогу з дитячим харчуванням, дитячими речами, подарунками на свята, одягом. З 01.09.2019 він не працює, не має жодного джерела доходів, крім того має заборгованість перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в розмірі 40 415 грн. 86 коп. Крім того, на його утриманні знаходиться його мати [PERSON] , яка є пенсіонером за віком, отримує мінімальну пенсію та потребує його допомоги на лікування та харчування. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від неї до суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 серпня 2017 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Мелітопольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.6/. [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.7/. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] , та перебуває на повному її утриманні. Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач періодично надає матеріальну допомогу, яка є недостатньою для утримання дитини, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Посилання відповідача на той факт, що він офіційно не працевлаштований, має заборгованість перед АТ «Універсал Банк» і проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонером за віком, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у розмірі, визначеному законом. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За приписами частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначальним на підставі норми частини четвертої статті 84 СК України є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Аналогічний висновок міститься в постанові Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2020 року по цивільній справі № 937/104545/19. Суд дійшов висновку, що позивач має право на утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від працевлаштування та матеріального становища, оскільки її право у відповідності до норми частини четвертої статті 84 СК України не залежить від зазначених обставин. За таких обставин неприйнятними є доводи відповідача щодо недоведеності потреби позивача у допомозі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, а дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково та призначити відповідачу аліменти на утримання дитини у розмірі у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, оскільки такі розміри аліментів будуть відповідати інтересам як дитини, так і дружини, з урахуванням матеріального становища відповідача та обставин справи і вимогам Закону. Посилання відповідача на те, що він здійснює періодично сплату коштів в рахунок аліментів на дитину не є підставою для відмови позивачу у позовних вимогах щодо стягнення аліментів на її утримання по досягнення дитиною трирічного віку, оскільки ці обставини не позбавляють права позивача на утримання. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідач не позбавлений права порушення питання про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, за наявності для цього передбачених законом підстав з належним їх обґрунтуванням та підтвердженням відповідними доказами. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial