Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 25 квітня 2015 року у міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 706. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає і буде проживати з матір`ю. Шлюбні відносини припинені і у жовтня 2018 року сім`я фактично розпалася. Причиною припинення шлюбних відносин стали сварки, було втрачено почуття кохання, взаємоповаги, взаєморозуміння. Виявилося, що за складом характерів проживати разом не можуть. Зараз проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору про розподіл сумісного майна подружжя у сторін немає. Позивачка просить шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати . Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.04.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 319 (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5) Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони разом не проживають, шлюб носить формальний характер. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає, також просить шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved