Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивував тим, що він має право за законом прийняти спадщину за померлим рідним братом [PERSON], однак внаслідок описки в документах брата, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право. А також, у звязку з зазначеними розбіжностями у написанні прізвища та по батькові братів, [PERSON] було пропущено строк подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Із копії свідоцтва про смерть [PERSON] І-ФМ № 172658, виданого Тарновецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області 10.06.2014 року судом встановлено, що [PERSON] помер 07.06.2014 року, у віці 56 років, про що складено відповідний актовий запис за № 15. Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00015822997 від 22.09.2015 року, [PERSON] [INFO], батьком записаний [PERSON] (за національністю угорець), матірю [PERSON] (за національністю угорка). [PERSON] про народження Серія ЯЕ № 938324, виданого 30 квітня 1954 року, [PERSON] народився 19.04.1954 року народився в с. Розівка Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 10. Батьком записаний [PERSON] (за національністю угорець), матірю [PERSON] (за національністю угорка). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] зазначив, що він був сусідом [PERSON], підтвердив той факт, що [PERSON] є рідним братом [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є братами, оскільки їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON]. При цьому, також встановлено, що містяться певні розбіжності в одну літеру у написанні прізвища та по батькові між [PERSON] та [PERSON]. Внаслідок зазначеної розбіжності, позивач [PERSON] позбавлений можливості прийняти спадщину за померлим братом [PERSON] Із копії [PERSON] про право на спадщину за законом Серія АЕР № 984149 від 13.05.2002 року, встановлено, що на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України, спадкоємцем майна гр. [PERSON], померлої 05 жовтня 2001 року є кропом [PERSON] син, що проживає в селі Тарновці, № 90, Ужгородського району. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0121286, виданого Ужгородською райдержадміністрацією 17.07.1998 року, на підставі розпорядження від 12.02.1997 року № 71 члену КСП ім. Горького с. Тарнівці [PERSON], вартістю 8055,00 грн. (вісім тисяч пятдесят пять гривень), розміром 1,85 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 694; грошового вкладу з належними до нього процентами та компенсаційними виплатами, що зберігається у відділенні Ощадбанку № 7286/015 с. Тарновці на рахунку № 3722, належного померлій на підставі ощадної книжки. Оцінка спадкового майна становить вісім тисяч пятдесят пять гривень. Із копії [PERSON] про право на спадщину за законом Серія ВВЕ № 762265 від 07.07.2004 року, встановлено, що на підставі п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ст. 529 ЦК України 1963 року, спадкоємцем майна [PERSON], померлого 02 грудня 2003 року є син [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], який проживає в [INFO]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: приватизованої земельної ділянки площею 1,56 га, розташованої на території Тарновецької сільської ради і відведеної померлому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 025320, виданого 11 жовтня 2002 року на підставі рішення Ужгородської райдержадміністрації від 08.08.2002 року та сертифікату ЗК № 0121287, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 679. Оцінка спадкового майна становить 16481,38 грн. (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят одна тисяча тридцять вісім гривень). З копії Державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ЗК № 025320, вбачається, що він виданий 11.10.2002 року [PERSON], який мешкає в с. Тарнівці вул. Горького, 90, у тому, що на підставі рішення Ужгородської райдержадміністрації від 08.08.2002 року та сертифікату ЗК № 0121287, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,56 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Тарновецької сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 679. Згідно Технічного паспорту на обєкт нерухомого майна, виданого 20.02.2005 року, реєстровий номер 248, власниками будинку за адресою: Ужгородський район, с. Танівці, вул. Горького, № 90, є [PERSON] (частка будинку 1/3 запис викреслено), [PERSON] (частка будинку 1/3 запис викреслено), [PERSON] (частка будинку 1/3 запис доповнено + 2/3). Згідно довідки Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації з реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна від 06 травня 2005 року, житловий будинок № 90 по вул. Горького в м/с/смт Тарнівці зареєстрований за громадянином [PERSON]. Згідно довідки № 594 від 25.06.2014 року, виданої виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області [PERSON] (помер 07.06.2014 року), заповіт в Тарновецькій сільській раді не посвідчував. Згідно довідки № 595 від 25.06.2014 року, виданої виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в житловому будинку на день смерті [PERSON] (помер 07.06.2014 року) разом з ним не було зареєстрованих та проживаючих осіб. Що стосується встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], то судом встановлено наступне. Як зазначено вище, містяться певні розбіжності в одну літеру у написанні прізвища та по батькові між [PERSON] та [PERSON]. З наданих суду відповідачем копій господарських книг за період 1958 2006 роки вбачається, що імя та прізвище [PERSON] записано як «Кропок Олександр Степанович» (зокрема за періоди: 1958-1960 рр., 1980-1982 рр.; 1983-1985 рр., 1987-1990 рр., 1991 р., 1996 р., 2001-2005 рр.), як «Кропог Олександр Степанович» (зокрема за періоди: 1964-1966 рр.; 1967-1969 рр.,1971-1973 рр.) та як «Кропог Олександр Стефанович» (за період 2006 р.). З копії Обліково-послужної картки (складеної російською мовою) [PERSON] в п. 12 Сімейний стан вказано одружений, родинні звязки: батько «[PERSON] Андр.», [INFO], мати «[PERSON] [PERSON]», [INFO], брат «[PERSON] Олексанлр Ст.», [INFO], дружина «[PERSON].», [INFO] Суд, на підставі досліджених доказів, приходить до висновку, що розбіжності у написанні прізвища та по батькові між [PERSON] та [PERSON] в документальних записах виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. Таким чином, вважає встановленим, що [PERSON], який помер 07.06.2014 року є рідним братом [PERSON]. Як зазначалось вище, [PERSON] помер 07.06.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-ФМ № 172658, виданого Тарновецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області 10.06.2014 року. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до положень ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно відповіді приватного нотаріуса [PERSON] від 03.03.2016 року вих. № 22/01-16 на запит суду від 15.02.2016 року, згідно відомостей у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], спадкова справа за померлим 07.06.2014 року [PERSON] нею не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за померлим нею не видавалось. Згідно відповіді вих. № 205 від 18.04.2016 року, яка надійшла з Ужгородської районної державної нотаріальної контори на запит суду від 15.04.2016 року, за померлим [PERSON] спадкова справа в Ужгородській районній державній нотаріальній конторі не заведена, що також підтверджується доданою до листа Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43624512 від 18.04.2016 року. Заявник [PERSON] в поданій позовній заяві зазначає, що після смерті його брата [PERSON] відкрилася спадщина, він є спадкоємцем другої черги і, що інших спадкоємців немає. Разом з тим, зауважує, що звернутися із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк він був позбавлений можливості, оскільки існували розбіжності в написанні прізвища та по батькові між ним та братом, що ставило під сумнів існування між ними родинних звязків. Таким чином, вважає вказану обставину поважною, просить суд ухвалити судове рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. При цьому, в ч. 3 цієї ж статті зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, зясувавши обставини, на які посилався заявник, як на підставу своїх вимог, приходить до висновку, що надані суду докази узгоджуються між собою та з поясненнями заявника, вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що оскільки розбіжності в написанні прізвища та по батькові між заявником [PERSON] та [PERSON] ставили під сумнів існування між ними родинних звязків та перешкоджали звернутися із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, суд знаходить можливим визначити позивачеві додатковий строк у три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за померлим [PERSON]. На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1223,1258, 1262, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved