Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 24.06.1989 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, про що видано відповідне свідоцтво про укладення шлюбу. Після укладення шлюбу подружжя взяло прізвище Тарасюк. Після одруження позивач з чоловіком почали проживати у квартирі № 525, за адресою вул. Жовтнева, 8, м. Вишневе, і всі члени сімї були зареєстровані за вказаною адресою. Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON], та [PERSON], 30.06.1992р. виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради народних депутатів розглянуто заяву [PERSON], про надання земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель і прийнято рішення клопотати перед сільською радою народних депутатів про передання земельної ділянки в розмірі 0 12 га на будівництво індивідуального житлового будинку і господарських приміщень. Рішенням виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради народних депутатів від 18 09.1992 р. № 22/5 було надано [PERSON] земельну ділянку площею 012 га в с. Крюківщина для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель. Надано [PERSON] дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель за типовим проектом № 145-24-306 на 5 кімнат на земельній ділянці розміром 1200 кв. м. 26.02.1993р. було складено акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки будівництва індивідуального житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Кріківщинської сільської ради народних депутатів № 29/43 [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у м. Крюківщина. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, площею 0, 12 га, розташовану на території с. Крюківщина, масив «Школа», ділянка-46 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КВ 1 413 від 30.12.1996р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3768/314. З 1996 року на вказаній земельній ділянці розпочалось будівництво індивідуального житлового будинку за адресою вул. І. Франка, 8, с. Крюківщина. Будівництво вказаного жилого будинку завершилось у 2010 році. Право власності на вказаний жилий будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.10.2010р. та витягом про державну реєстрацію прав № 27659794 від 15.10.2010. У 2010 році сім'я у складі чотирьох осіб ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В.) переїхала на постійне проживання до будинку за адресою вул. І. Франка, 8, с. Крюківщина Києво-Святошинського району. Всі особи зареєстровані за вказаною адресою по сьогодні. Також за час спільного проживання за спільні кошти сімї було придбано: автомобіль [PERSON] (Mercedes Vito), д. н. АІ 5107 СЕ вартістю 6 000 доларів США; автомобіль Пежо (Peugeot), д. н. АІ 2934 ЕО вартістю 4000 доларів США; автокемпінг; Восени 2015 року [PERSON] здійснив жахливу річ: побив спільну доньку, [PERSON]. Після цього вона покинула будинок по вул. І. Франка, 8 у с. Крюківщина та вийшла заміж. Відповідач був проти її одруження і повідомив, що якщо позивач підтримає доньку, то це призведе до погіршення стосунків, а так само до позбавлення її частини у праві власності на спільно набуте майно. Проте позивач не могла лишатись осторонь і в цей складний період стала на сторону доньки, яка постраждала від агресії свого батька. Взимку 2016 року [PERSON] вирішив продати вказаний житловий будинок і став вимагати від позивача згоду на його продаж як від одного з подружжя. Надавати таку згоду позивач відмовилась, оскільки по-перше не хотіла залишати дітей без житлової площі. По-друге, вона вклала в будівництво цього будинку багато особистих сил, часу та коштів і його продаж вважала абсолютно недоцільним. Після того як позивач відмовилась надавати згоду на продаж цього будинку [PERSON] з 29.03.2016 року самостійно без її відома змінив замки на дверях і став перешкоджати мені потрапляти до житла, користуватись ним та вести господарські роботи. З огляду на це позивач викликала органи поліції за адресою вул. І. Франка, 8, с. Крюківшина і запросила адвоката [PERSON] для надання правової допомоги. Дільничий [PERSON], що прибув на виклик, провів бесіду з чоловіком щодо порушення її прав. Під час бесіди [PERSON] повідомив дільничному інформацію, що не відповідає дійсності про те, що позивач нібито мешкає з невідомим йому чоловіком і через це він побоювався пропускати її до будинку. У присутності дільничного [PERSON] пропустив позивача до будинку, а дільничний склав за результатом виклику висновок перевірки. Проте надалі [PERSON] так само не пропускав позивача до будинку. У звязку із тим, що позивач підтримала доньку в її одруженні, відмовилась надавати згоду на продаж будинку, між нею та [PERSON] стосунки значно погіршились. [PERSON] під час його проживання у будинку за адресою вул. І. Франка, 8 у с. Крюківщина, і під час спільного перебування почав провокувати конфліктні ситуації, поводячи себе інколи доволі агресивно. Позивач як могла згладжувала ці конфлікти, вживала всіх заходів, щоб зберегти сімю і відновити стосунки. Так, коли у 2016 році у чоловіка померли близькі родичі, незважаючи на те, що він перестав пропускати позивача до будинку, за його проханням позивач прийшла до будинку і знаходилась із ним декілька днів, щоб морально підтримати його, заспокоїти і в разі необхідності надати допомогу. Незважаючи на таку поведінку, спрямовану на відновлення стосунків і збереження сімї, чоловік почав налаштовувати проти позивача тоді ще неповнолітнього сина [PERSON]. Враховуючи такі стосунки, що склались між ними, включаючи наявність майнового спору, [PERSON] у листопаді 2016 року звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу позивач [PERSON] приховав від суду факт наявності майнового спору, зазначивши у позовній заяві, що такого спору немає і викрививши причини, що призвели до припинення спільного життя. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2016р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Проте, враховуючи, що у мотивувальній частині рішення суду були встановлені обставини, які не відповідають дійсності, позивачем була подана апеляційна скарга на вказане рішення, яка станом на 12.12.2016 перебуває на розгляді в Апеляційному суді Київської області. Так, починаючи з 1992 року після отримання земельної ділянки у с. Крюківщина по вул. І. Франка, 8, позивач власноруч обробляла вказану земельну ділянку, вирощувала на ній овочі, фрукти, ягоди, квіти. Зібрану продукцію вона продавала на ринку, а виручені від цього кошти вкладала у будівництво та оздоблення будинку по вул. І. Франка, 8. У позивача на утриманні було сім соток полуниці, 50 кущів смородини, 2 сотки малини, 10 кущів йошти, 5 дерев черешні, 7 дерев груші, 5 дерев слив, 3 дерева абрикоси, персики, яблуні, вишні, ожина, 30 (тридцять) сортів ірисів, різні сорти клематисів, троянд, квітучих кущів. Вказану продукцію позивач самостійно обробляла, поливала, вирощувала і продавала. [PERSON] обробкою відповідної земельної ділянки не займався. За сезон від продажу продукції городництва та садівництва вона отримувала приблизно 5000 доларів США (за курсом на відповідний період), і вказані кошти вкладала у будівництво будинку. Також під час всього спільного проживання з [PERSON] позивач працювала на посаді вихователя та психолога. Так, з 12.08.1980 по 29.02.1992р. працювала на посаді вихователя дитячого садка «Дюймовочка». З 01.03.1992 по 22.04.2002 працювала на посаді вихователя дитячого дошкільного закладу «Дюймовочка». З 23.04.2002 по 23.12.2005 працювала на посаді вихователя та додатково на посаді практичного психолога у дитячому садку «Барвінок». З 23.12.2005 була звільнена із займаної посади у звязку із виходом на пенсію за вислугою років. Кошти, отримані як заробітна плата за час роботи на вказаних посадах позиач використовувала як для будівництва їх спільного будинку, так і для придбання продуктів харчування для сімї, одягу для дітей та чоловіка, оплачувала відвідування дітьми дитячих садків, музичної школи. Після виходу на пенсію позивач так само з 2005 по 2010 рік продовжувала вирощувати городину і надавати пенсію для будівництва будинку. Вказані кошти вона або віддавала чоловікові у спільний бюджет, з якого він оплачував будівництво, або самостійно сплачувала працівникам за їх роботу. Також за час спільного проживання для облаштування будинку по вул. І. Франка, 8 у с. Крюківщина за спільні кошти було придбано велику кількість речей, а саме: 4 (чотири) столи, вартістю 3 500, 4000, 3000 та 4000 грн. 6 (шість) меблевих стінок вартістю 10 000 грн. кожна; 1 (одна) спальня вартістю 6000 грн. [PERSON] вартістю 9050 грн.; [PERSON] вартістю 10 800грн; 3 (три) вітальні вартістю 8000 грн., 6000 грн., 6000 грн. відповідно; 3 (три) кухні вартістю 8000 грн., 8000 грн., 3000 грн.; 4 (чотири ) мякі меблеві куточки: 1 вартістю 7800грн., інший вартістю 10 000 грн.; інший 6000 грн., а четвертий 6000 грн. 2 (два) дивани вартістю 3000 грн. кожний; 3 (три) дитячих дивани вартістю 3000 грн кожний; 20 (двадцять) килимів загальною вартістю 30 000 грн.; 6 (шість) пухових ковдр вартістю 800 грн. кожна; 10 (десять) ковдр вартістю 1000 грн. кожна; 5 (пять) столових сервізів вартістю 1000 грн. кожний; 12 (дванадцять) чайних сервізів вартістю 1000 грн. кожний; 2 (два) холодильники Indesit вартістю 7000 грн. кожний; 2 (дві) пральних машини марки Bosh та Indesit вартістю 6000 грн. кожна; 1 (одна) посудомийна машина [PERSON] вартістю 5000 грн. 2 (дві) мікрохвильові печі вартістю 3000 грн. кожна; 1 (один) кухонний комбайн вартістю 3000 грн.1 (одна) суповарка вартістю 2000 грн., 1 (одна) хлібопічка вартістю 2000 грн., 2 (дві) газонокосарки вартістю 5000 грн. кожна. Майже всі підтверджуючі документи на вказане майно знаходяться у будинку по вул. І. Франка, 8, у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, у доступі до якого відповідач [PERSON] перешкоджає. Вказаний будинок в експлуатацію не введений і право власності на нього у Державному реєстрі речових прав не зареєстровано. Так само не зареєстровано на нього право власності і як на обєкт незавершеного будівництва. З огляду на це, право спільної власності подружжя виникло на будівельні матеріали, що використовуються при будівництві вказаного будинку. Тому позивач просила визнати за [PERSON] (паспорт серії СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, 11.09.1998 року) право власності на 1/2 частину домоволодіння (житлового будинку загальною площею 394,0 кв. м., житловою площею 179,1 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами) за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Івана Франка, будинок 8. Іншу 1/2 частину домоволодіння (житлового будинку загальною площею 394, 0 кв. м., житловою площею 179,1 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами) за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Івана Франка, будинок 8, залишити у власності [PERSON]. Визнати за [PERSON] (паспорт серії СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, 11.09.1998 року) право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1200 гектарів, що розташована на території с. Крюківщина, масив «Школа», ділянка-46 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Іншу 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1200 гектарів, що розташована на території с. Крюківщина, масив «Школа», ділянка-46 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель залишити у власності [PERSON]. Виділити у власність [PERSON] (паспорт серії СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, 11.09.1998 року): автомобіль Пежо (Peugeot) д. н. АІ 2934 ЕО; стінку [PERSON] вартістю 9050 грн.; стінку [PERSON] вартістю 10 800грн; диван вартістю 7800 грн.;3 (три) меблеві стінки вартістю 10 000 грн. кожна; 2 (два) столи вартістю 3000 та 4000 гри.; 2 (дві) вітальні вартістю 8000 та 6000 грн.; 1 (одну) кухню вартістю 8 000 грн.; диван вартістю 10 000 гривень; 1 диван вартістю 3000 гривень; 1 дитячий диван вартістю 3000 гривень; 10 (десять) килимів загальною вартістю 15 000 гривень; 3 (три) пухових ковдри вартістю 800 грн. кожна; 5 ковдр вартістю 1000 грн. кожна; 2 (два) столових сервізи вартістю 1000 грн. кожний; 6 (шість) чайних сервізів вартістю 1000 грн. кожний; 1 (один) холодильник Indesit вартістю 7000 грн.; 1 (одну) пральну машину Indesit вартістю 7000 грн.; 1 (одну) посудомийну машину [PERSON] вартістю 5000 грн.; 1 мікрохвильову піч вартістю 3000 грн.; 1 (одна) суповарку вартістю 2000 грн.; 1 (одну) газонокосарку вартістю 5000 грн. Виділити у власність [PERSON]: автомобіль Mercedes Vito, д. н. АІ 5107 СЕ; 2 (два) столи вартістю 35 00 і 4 000 грн.; 3 (три) меблеві стінки вартістю 10 000 грн. кожна; 1 (одну) спальню вартістю 6 000 грн.; 1 (одну) вітальню вартістю 6000 грн.; 2 (дві) кухні вартістю 8000 та 3000 грн. відповідно; 2 (два) мякі меблеві куточки вартістю 6000 грн. кожний; 1 диван вартістю 3000 гривень; 2 (два) дитячих дивани вартістю 3000 грн. кожний; 10 (десять) килимів загальною вартістю 15 000 гривень; 3 (три) пухових ковдри вартістю 800 гри. кожна; 5 ковдр вартістю 1000 грн. кожна; 3 (три) столових сервізи вартістю 1000 грн. кожний; 6 (шість) чайних сервізів вартістю 1000 грн. кожний; 1 (один) холодильник Indesit вартістю 7000 грн.; 1 (одну) пральну машину Bosh вартістю 7000 грн.; 1 мікрохвильову піч вартістю 3000 грн.; 1 (одну хлібопічку) вартістю 2000 грн.; 1 (одну) газонокосарку вартістю 5000 грн. Визнати за [PERSON] (паспорт серії СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, 11.09.1998 року) право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, використаних на будівництво будинку за адресою с. Крюківщина, вулиця Кримська. Іншу частину (1/2) будівельних матеріалів, використаних на будівництво будинку за адресою с. Крюківщина, вулиця Кримська залишити у власності [PERSON]. Судові витрати, понесені [PERSON], стягнути з відповідача [PERSON]. 25.05.2017 р. позивачем [PERSON] подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вона просила виділити у власність [PERSON] (паспорт серія СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, 11.09.1998 року): причіп ПГМФ 8304-02, 2013 року випуску сірого кольору, № шасі Y9G830402D0004115, ДЕРЖАВНИЙ НОМЕР [NUMBER]; автокемпінг; плита газ. INDESIT K 6G21 (W)/R. Виділити у власнітсьТарасюку [PERSON]: мопед YAMAHA VINO 49, 1998 року випуску, сірого кольору, № двигуна 3KJ7821357, № шасі 5AU019166, державний номер АІАВ0838. В подальшому позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої вона просила суд визнати за [PERSON] (паспорт серії СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, 11.09.1998 року) право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1200 гектарів, кадастровий номер, кадастровий номер 3222484001:01:001:0056, що розташована за адресою с. Крюківщина, вулиця І. Франка № 8 Києво-Святошинського району Київської області (до 2010 року - с. Крюківщина, масив «Школа», ділянка-46) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Іншу 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1200 гектарів, кадастровий номер, кадастровий номер 3222484001:01:001:0056, що розташована за адресою с. Крюківщина, вулиця І. Франка № 8 Києво-Святошинського району Київської області (до 2010 року - с. Крюківщина, масив «Школа», ділянка-46) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд залишити у власності [PERSON]. Виділити у власність [PERSON] (паспорт серії СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ТУ МВС України в Київській області, 11.09.199S року): автомобіль Пежо (Peugeot), д. н. АІ2934 ЕО, номер кузова [NUMBER]. Виділити у власність [PERSON] автомобіль Mercedes Vito, д. н. АІ 5107 СЕ, номер кузова [NUMBER]. Виділити у власність [PERSON] (паспорт серії СК 892602, виданий Вишнівським МВМ ТУ МВС України в Київській області, 11.09.1998 року) автокемпінг (причіп) марки KNAUS-Komfort 450, н.з. АІ5773ХО, номер шасі 2580282. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала позов та просила задовольнити позовні вимоги частково. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За змістом\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.\~ Як встановлено судом, 24 червня 1989 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у виконкомі Вишневої міської ради Київської області шлюб, актовий запис №104. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 червня 1989 року у виконкомі Вишневої міської ради Київської області, актовий запис №104. Під час перебування сторін у шлюбі, відповідачем [PERSON], було набуто у власність наступне нерухоме майно: домоволодіння що знаходиться за адресою с. Крюківщина, вул. Франка І., буд. 8, Києво-Святошинський район, Київська обл., на підставі свідоцтва про право власності від 14.10.2010 р. виданого виконкомом Крюківщинської сільської ради на підставі рішення № 3/3 від 31.08.10 р.; земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована на території с. Крюківщина, масив «Школа», ділянка-46, на підставі рішення виконкому Крюківщинської сільської ради від 10.09.1993 року № 29/43 (що підтверджується державним актом Серія КВ 1413.). В подальшому адреса земельної ділянки змінена на с. Крюківщина, вул. І. Франка, 8. Суд, приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто у власність спірне домолодіння та земельна ділянка що знаходяться за адресою с. Крюківщина, вул. І. Франка, 8. В силу ст. 60 СК України дане нерухоме майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. А отже кожному з них належить по 1/2 частині даного майна. Тому суд задовільняє вимоги позову в даній частині. Згідно відповіді з регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 15.03.2017 р. № 31/26-М-220 та Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 13.03.2017 р. № 31/10-М-76, вбачається, що за відповідачем [PERSON], також зареєстровано рухоме майно, а саме: причіп ПГМФ 8304-02, 2013 року випуску сірого кольору, № шасі Y9G830402D0004115, державний номер [NUMBER]; мопед марки «YAMAHA VINO 49», 1998 року випуску, сірого кольору, № двигуна 3 КJ781357, № шасі 5АU019166, державний номер АІ АВ0838; автомобіль [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Також, згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 29.08.2017 р. вбачається що за [PERSON] зареєстровано автокемпінг (причіп) марки KNAUS Komfort 450, н.з. АІ 5773 ХО, номер шасі 2580282. Відповідно до видаткової накладної № П01-027927 від 21 липня 2008 р. сторонами було придбано газову плиту марки «ІNDESIT K 6G21 (W)/R. Згідно письмових заперечень, відповідач не заперечував щоб позивачці був виділений автомобіль Пежо, д.н.АІ 2934 ЕО вартістю 4000 доларів США, а йому виділено автомобіль [NUMBER] вартістю 6000 доларів США. Також відповідач не заперечував проти виділення позивачці причіпа ПГМФ 8304-02 2013 року випуску, д.н.АІ 9774 ХО; плити газової INDESIT та мопеда YАМАНА VINO 49, 1998 року випуску. Відповідне майно є рухомими неподільними речами, та відповідно враховуючи що сторонами в добровільному порядку узгоджено його вартість та розподіл, і відповідач визнав вимоги позову в даній частині, суд вважає за можливе визнати за позивачкою [PERSON] причіп ПГМФ 8304-02, 2013 року випуску сірого кольору, № шасі Y9G830402D0004115, державний номер [NUMBER], газову плиту марки «ІNDESIT K 6G21 (W)/R, автомобіль марки «Пежо», (Peugeot), д.н. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], автокемпінг (причіп) марки KNAUS Komfort 450, н.з. АІ 5773 ХО, номер шасі 2580282, а за відповідачем [PERSON] визнати право власності на мопед марки «YAMAHA VINO 49», 1998 року випуску, сірого кольору, № двигуна 3 КJ781357, № шасі 5 АU019166, державний номер АІ АВ0838, автомобіль [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Згідно листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київської області № 10/10-124/1509/0602 та пояснень сторін наданих в судовому засіданні, вбачається що відповідачем [PERSON] здійснюється будівництво житлового будинку за адресою с. Крюківщина, вул. Кримська, Києво-Святошинський район Київська область. На даний час право власності житловий будинок за адресою с. Крюківщина, вул. Кримська у встанволений законом порядку не зареєстровано. Відповідачем не надано суду належних та допустимих письмових доказів, щодо того що, будівельні матеріали використані для будівництва будинку за адресою: с. Крюківщина, вул. Кримська, Києво-Святошинського району Київської області належать йому на праві особистої приватної власності. Тому, суд вважає розподілити відповідні будівельні матеріали використані для будівництва будинку за адресою: с. Крюківщина, вул. Кримська, Києво-Святошинського району Київської області по 1/2 частині за позивачем та відповідачем. У вимогах позову щодо поділу іншого побутового майна подружжя, суд відмовляє оскільки, вартість даних речей сторони в судовому засіданні не погодили, а клопотань про проведення судової експертизи щодо їх вартості сторонами заявлено не було. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 61 ЦПК України визначає що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до 60, 69, 70, 72 СК України, та

Outcome: partial