Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Долинянської сільської ради, Рогатинської районної державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) на території Долинянської сільської ради в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві зазначено, що 14.06.2013 року в с.Долиняни Рогатинського району померла [PERSON], бабуся позивача, яка постійно проживала у [INFO]. [PERSON] була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі Державного акта на земельну ділянку площею 0,8760 га на підставі Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №029864. Позивач є спадкоємцем на майно після смерті [PERSON] на підставі заповіту. Однак через втрату правовстановлюючого документа на земельну ділянку в даний час він не має можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушений звертатися із позовом до суду. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач, представник позивача не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у їхній відсутності. Просили позовні вимоги задовольнити повністю. Виконавчий комітет Долинянської сільської ради, Рогатинська районна державна адміністрація представника у судове засідання не направили і не повідомили суд про причини їхньої неявки, хоча про день, час і місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Суд, з письмової згоди згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки №205/38\\29, виданої 20.03.2015 року відділом Держземагенства у Рогатинському районі,розпорядженням Рогатинської РДА №200 від 19.09.2008 року [PERSON] 30.01.2009 року видано [PERSON] серія ЯЗ №029864 на право власності на земельну ділянку площею 0,8760 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2015 року становить 20\~194, 20 грн. (а.с.7). [PERSON] земельну ділянку згідно Державного акта серія ЯЗ №029864 заповіла онуку [PERSON], що підтверджується копією заповіту, складеного [PERSON], посвідченого у виконавчому комітеті Долинянської сільської ради (а.с.8). Судом встановлено, що біляк [PERSON] померла 14.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №171390, виданим 14 червня 2013 року виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.5). Приватним нотаріусом Рогатинсько районного нотаріального округу 02.04.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) через втрату правовстановлюючого документа (а.с.3). В газеті Голос опілля №7 від 21.02.2014 року було опубліковано оголошення про втрату Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ №029864 виданого на підставі розпорядження Рогатинської РДА №200 від 19.09.2008 року (а.с.9). Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати за [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO], жителем [INFO], кв.№40, ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на земельну ділянку (пай) площею 0,876 га, яка розташована на території Долинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області і яка на день смерті на підставі державного акта серія ЯЗ №029864, виданого 26.01.2009 року належала біляк Х.Т., яка померла 14.06.2013 року.

Outcome: approved