Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Ігнатпільський карєр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 3717,25 грн., мотивуючи тим, що вона працювала на підприємстві відповідача з 15.08.1984 року та 30.09.2015 року та була звільнена за угодою сторін; в день звільнення відповідач не провів розрахунку по заробітній платі; на день подання позову до суду сума середнього заробітку за період з 12.12.2015 року по 19.01.2016 року (25 робочих днів затримки) складає 3717,25 грн., тому просить на підставі ст.ст.115, 116, 117 КЗпП позов задоволити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити. В судовому засіданні 16.03.2016 року представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 04.02.2016 року у справі № 286/4171/15-ц вже були вирішені вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку. В судовому засіданні 16.03.2016 року оголошувалась перерва до 12.04.2016 року. Після перерви в судове засідання 12.04.2016 року представник відповідача не прибув, хоча був належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи під розписку. Відповідач про причини неявки представника не повідомив, клопотань не заявляв. З огляду на те, що позивач настоює на розгляді справи за відсутності представника відповідача, належно повідомленого про слухання справи, а також виходячи з того, що представник відповідача висловив в судовому засіданні свою позицію щодо суті заявлених позовних вимог, суд вбачає за можливе продовжити розгляд справи без участі представника відповідача. Таким чином, заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] у період з 15.08.1984 року по 30.09.2013 року перебувала у трудових правовідносинах з ПАТ «Ігнатпільський карєр» (30.09.2015 року звільнена за угодою сторін), що стверджується копією трудової книжки БТ-І № 5627586 та випискою з наказу № 173-к від 30.09.2015 року. Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємтсва, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Однак, відповідач при звільненні працівника з позивачем не розрахувався, фактичний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений 20.01.2016 року, його середньоденний заробіток становив в сумі 148,69 грн. Ці обставини встановлено рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 04.02.2016 року у справі № 286/4171/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Ігнатпільський карєр» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Ігнатпільський карєр» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 30.09.2015 року по 11.12.2015 року в сумі 7583,19 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Рішення набрало законної сили 29.02.2016 року. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються знову при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доводи представника відповідача проте, що позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку були предметом спору в цивільній справі № 286/4171/15-ц, а тому не підлягають задоволенню в цій судовій справі, відхиляються судом з огляду на таке. Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили рішення суду, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Суд вважає, що встановлена п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України процесуальна підстава для закриття провадження у справі № 286/417/16-ц відсутня, оскільки рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 04.02.2016 року у справі № 286/4171/15-ц, яке набрало законної сили, ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, з тих самих підстав, однак про інший предмет. Так предметом спору у справі № 286/417/16-ц є стягнення з ПАТ «Ігнатпільский карєр» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.12.2015 року по 19.01.2016 року в сумі 3717,25 грн., а предметом спору у справі № 286/4171/15-ц було стягнення з ПАТ «Ігнатпільский карєр» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 4892,81 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30.09.2015 року по 11.12.2015 року в сумі 7583,19 грн. та моральної шкоди в сумі 7000 грн. При цьому в описовій частині цього судового рішення зафіксовано, що в судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з дня звільнення по день фактичного розрахунку, однак письмової заяви про збільшення чи зменшення позовних вимог суду не надала. У звязку з чим у мотивувальній частині цього рішення зазначено, що судом в судовому засіданні було розяснено позивачу відповідно до вимог ст.ст.10, 31 ЦПК України його право вчинити відповідні процесуальні дії та попереджено про наслідки невчинення таких процесуальних дій. Зокрема розяснено його право збільшити або зменшити розмір позовних вимог та відсутність у суду повноваження вийти за межі заявлених у позові вимог позивача. Однак, позивач своїми правами, передбаченими ст.31 ЦПК України, не скористалась, не змінила позовних вимог, зокрема вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30.09.2015 року по 11.12.2015 року у розмірі 7583,19 грн.; письмової заяви про зміну розміру позовних вимог, зокрема щодо збільшення розміру вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в конкретній сумі не подала. Вказане не позбавляє позивача права звернутись в суд з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.12.2015 року по 19.01.2016 року, тобто по день фактичного розрахунку, в сумі 3717,25 грн. в загальному порядку. Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відтак, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 3717,25 грн., обрахованому за період з 12.12.2015 року по 19.01.2015 року (25 робочих днів), виходячи із середньоденного заробітку в сумі 148,69 грн., є законною та обгрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір». Тому

Outcome: approved