Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного Університету ОМА об`єднана житлова комісія про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Позивач в позовній заяві посилається на те, що він на даний час є офіцером запасу звільненим з Відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» наказом командувача ВМС ЗСУ від 11.03.2020 року №67 був звільнений у запас за підпунктом «а» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на пенсію. На квартирній черзі знаходився (разом з донькою) при Інституті Військово - Морських Сил Національного університету Одеська морська академія в загальній черзі з 22.02.2000 року, в черзі на першочергове отримання житлових приміщень з 29.11.2017 року та позачерговій з 15.06.2018 року як учасник АТО. 25 червня 2020 року відповідно до протоколу №3/2020 засідання об`єднаної житлової комісії Інституту ВМС НУ ОМА та наказу ТВО Начальника Інстітуту ВМС НУ ОМА від 17 липня 2020 року №138 позивача з донькою безпідставно виключили з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення жилих приміщень для постійного проживання при Інституті ВМС НУ ОМА, складом сім`ї 2(дві) особи. Позивач вважає що комісія незаконно зняла його та його доньку з обліку, а рішення об`єднаної житлової комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного Університету ОМА від 25 червня 2020 року є протиправним. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розглядати справу в загальному позовному провадженню. 03 березня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнав в повному обсязі. Просили суд розглядати справу без участі сторони відповідача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 12 травня 2021 року сторони не з`явились, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані докази по справі, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та про наявність правових підстав для задоволення судом позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Право людини на житло є однією із найважливіших соціальних цінностей, невід`ємним правом кожної людини, яке закріплене в ст. 47 Конституції України. Право на житло тісно пов`язане з обов`язками інших осіб і державних органів щодо створення відповідних умов, охорони захисту й відтворення житлових прав людини. Конституція України покладає на державу обов`язок створювати умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Стаття 47 Конституції України встановлює, що кожний громадянин України має право на житло. Статтею 48 Конституції України проголошено, що кожний має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає харчування, одяг, житло. Позивачу, як військовослужбовцю та учаснику бойових дій (учаснику АТО), який потребує соціального захисту від держави, житло надається державою безкоштовно. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно ч.1 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей - держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та законами України. Стаття 25 Загальної декларації прав людини визначає, що кожна людина має право на такий житловий рівень, який включає і житло. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є офіцером запасу звільненим з Відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» наказом командувача ВМС ЗСУ (по особовому складу) від 11.03.2020 року №67 був звільнений у запас за підпунктом «а» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на пенсію. На квартирній черзі знаходився (разом з донькою) при Інстітуті Військово- Морських Сил Національного університету Одеська морська академія в загальній черзі з 22.02.2000 року, в черзі на першочергове отримання житлових приміщень з 29.11.2017 року та позачерговій з 15.06.2018 року як учасник АТО.. 25 червня 2020 року відповідно до протоколу №3/2020 засідання об`єднаної житлової комісії Інституту ВМС НУ ОМА та наказу ТВО Начальника Інстітуту ВМС НУ ОМА від 17 липня 2020 року №138 позивача з донькою виключено з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення жилих приміщень для постійного проживання при Інституті ВМС НУ ОМА, складом сім`ї 2(дві) особи. Відповідно до протоколу вказано, що позивач звільнений у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тому, відповідно до вимог Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, не має підстав для продовження перебування на квартирному обліку при ОЖК ІВМС. Відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Враховуючи, що позивач звільнений у запас за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключений із списків особового складу Відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія», що не передбачено п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, то позивач був виключений з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення жилих приміщень для постійного проживання при Інституті. Суд критично оцінює дане твердження відповідача виходячи з наступного. Відповідно до пункту 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями Військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Аналізуючи пункт 29 та пункт 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями суд приходить до висновку, що юридичний склад «звільненні з військової служби в запас» є загальним поняттям по відношенню до «звільнений у запас за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту)». Враховуючи юридичну конструкцію пунктів 29 та 30 суд приходить до висновку, що законодавцем встановлений чіткий перелік підстав щодо зняття з обліку військовослужбовців, а тому відсутність чіткого зазначення переліку підстав для перебування на обліку не може застосовуватися як обґрунтування для зняття з обліку. На думку суду, сама по собі наявність пункту 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями виключає можливість застосування пункту 29 в контексті зняття військовослужбовців з обліку. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому позовна заява підлягає задоволеню.

Outcome: approved