Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» та з урахуванням заяви про збільшення розміру просить стягнути заборгованість за трудовими угодами № 60 та № 71 від 05.05.2016 р. у розмірі 53 969,44 грн., з яких: 40 708,00 грн. основного боргу; 10 661,60 грн. інфляційних втрат; 2 559,84 грн. 3 % річних, витрат зі сплати судового збору, а також компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 1 075,68 грн., компенсацію итрат, пов`язаних із переїздом у розмірі 709,01, мотивуючи вимоги тим, що згідно умов вищевказаних трудових угод, укладених з відповідачем, ним було виконано проектні роботи, а останній виконанні роботи прийняло, проте передбачену договорами оплату за їх виконання не здійснило, а тому [PERSON] вважає, що його право на отримання винагороди за працю порушено та просить задовольнити позов в заявлений нею спосіб. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2017 р. позовну заяву залишено без руху. 19.12.2017 р. надійшла заява представника позивача [PERSON] на виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2017 р. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного провадження. 21.06.2018 р. від представника відповідача Поета К.Ю. надійшов письмовий відзив на позовну заяву. 29.08.2018 р. на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог від представника позивача [PERSON] 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального Кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII. У встановлений законом строк, відповідач подав відзив на позов та просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши представників позивача, які в судовому засіданні вимоги позову з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримали та просили задовольнити, представника відповідача, яка проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 065.05.2016 р. між сторонами було укладено трудові угоди № 60 та 71 (а.с. 12-14, 17-19). -за умовами угоди № 60 позивач взяв на себе зобов`язання виконати індивідуально визначену роботу - проектні роботи по об`єкту «Виготовлення проектно - кошторисної документації для реконструкції непарної колії перегону Бердичів-Михайленки, ст. Михайленки (45 ПК5-54 ПК9); заміни стрілочних переводів новими по ст. Михайленки №№ 1, 11, Південно-західної залізниці до 31.08.2016 р.; -за умовами угоди № 71 позивач взяв на себе зобов`язання виконати індивідуально визначену роботу - проектні роботи по об`єкту «Виготовлення проектно - кошторисної документації для реконструкції непарної перегону Юрківка-Журавлівка (1182 ПК 8- 1194 ПК 10), Південно-західної залізниці з дотримання строку до 30.09.2016 р. В свою чергу відповідач взяв на себе зобов`язання виплатити [PERSON] за договором № 60 винагороду у розмірі 17 470,00 грн. та за договором № 71 винагороду в сумі 21 238,00 грн. протягом 15 днів після підписання акту прийому передачі виконаних робіт. Позивач взяті на себе зобов`язання за вищевказаними договорами виконав в повному обсязі, що підтверджується зведеними кошторисами виконаних робіт (а.с. 15, 20) та актами прийому передачі виконаних робіт (а.с. 16, 21), разом з цим передбачену договорами винагороду, на момент розгляду справи у суді, не отримав. Загальна заборгованість публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» перед [PERSON] за вищевказаними трудовими угодами складає 40 708,00 грн. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ч.1 ст. 854 ЦК України - якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Факт передачі [PERSON] Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» виконаної роботи за вищевказаними трудовими угодами та прийняття її останнім підтверджується актами виконаних робіт (а.с. 16 ,21). Зі змісту ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За наведених обставин суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення невиплаченої винагороди за вищевказаними трудовими угодами у розмірі 40 708,00 грн. Пунктом 6.1. трудових угод передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за угодою сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зазначені трудові угоди за своїм змістом, та з урахуванням положень ст. 837 ЦК України є складним зобов`язанням, що складається з двох зобов`язань: правовідношення, в якому виконавець повинен виконати роботу, а замовник має право вимагати виконання цього обов`язку та правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Зі змісту ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. З урахуванням положень ч. 3 ст. 510 ЦК України грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій, відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, зокрема, і трудові угоди від 05.05.2016 р., в яких установлена винагорода у розмірі ціни робіт. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно пп. 4.2 п. 4 вказаних трудових угод, термін оплати виконаної роботи/наданих послуг, визначено сторонами, напротязі 15 календарних днів після підписання Актів прийому-передачі виконаних/робіт наданих послуг (а.с. 16, 21). Актами прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг за вказаними трудовими угодами підписано сторонами 08.06.2016 р. та 30.06.2016 року, разом з цим на момент розгляду справи у суді відповідачем виплату винагороди за вказаним договором позивачу не здійснено. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В уточненій позовній заяві містяться розрахунки 3 % річних та індексу інфляції (а.с.51-55) згідно яких, загальна сума 3% річних від простроченої суми складає 2 559,84 грн., інфляційне збільшення богу 10 661,60 грн. Згідно ч. 1 ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також наймання житла, несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Крім того, зазначені вимоги позивача в уточненій позовній заяві, а саме щодо стягнення з відповідача компенсацію за відрив від звичайних занять не підлягають задоволенню через необґрунтованість та недоведеністю належними та допустимими доказами. Разом з тим, позивач не надав жодного доказу на підтвердження оплати вказаних витрат у зв`язку з переїздом в судове засідання з міста Дніпро. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78, на підтвердження факту оплати позивачу винагороди за виконані робити, відповідачем суду не надані. Враховуючи викладене,

Outcome: partial