Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та [PERSON] шлюб було укладено 14 вересня 1993 року та зареєстровано у виконкомі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №69. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час вже повнолітній. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися поглядами на життя, через що відносини між ними поступово погіршились. Відповідач зловживає спиртними напоями та безвідповідально ставиться до своїх сімейних обовязків, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сімейні відносини з відповідачем припинені на протязі 11 років. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено остаточно. Вважає, що подальше існування шлюбу суперечить її інтересам та шлюб носить тільки формальний характер. Примирення вважає не можливим. Просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 14 вересня 1993 року у виконкомі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №69 (а.с.5). Сімейні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, причиною чого стали непорозуміння та різні погляди на життя. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2016 року, сторонам надавався двомісячний строк для примирення, однак бажаного результату він не дав. З огляду на стійке волевиявлення позивачки та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved