Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Московського районного суду м.Харкова з вказаним позовом, відповідно до якого просить: звільнити з-під арешту земельну ділянку кадастровий номер 6310136600:13:009:0395 розташованої за адресою [ADDRESS] з акту опису майна, що підлягає обтяженню в межах виконавчого провадження, де боржником є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , скасувати арешт на земельну ділянку кадастровий номер 6310136600:13:009:0395 розташованої за адресою [ADDRESS] - номер запису про обтяження в ДРРПННМ 13453292 (спеціальний розділ). Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності, належить земельна ділянка площею 0,0054 га, яка була розташована відповідно до державного акту: на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області в АГК «Атлант-7», ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер: 6325185000:03:021:0077, надана для будівництва індивідуального гаража. 14.05.2012 позивачу було видано свідоцтво на право власності на гараж, який розташований на цій земельній ділянці. В подальшому стало відомо про те, що територія м. Харкова розширюється, і її земельна ділянка ввійде до території міста Харкова, тому необхідно присвоїти нову адресу, і лише після цього надати документа для проведення державної реєстрації речового права. 17.10.2018 на підставі рішення Харківської міської ради Харківської області за № 1237/18 було присвоєно нову адресу земельній ділянці, а саме: [ADDRESS] , також було присвоєно новий кадастровий номер 6310136600:13:009:0395. 24.12.2019 позивачем було подано до Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради заяву для проведення державної реєстрації права власності її земельної ділянки. 27.12.2019 [PERSON] отримала рішення №50504074 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав у зв`язку з тим, що відповідно до вимог ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відсутність обтяження, а також відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно. За результатами консолідованих пошуків державним реєстратором було встановлено про арешт нерухомого майна, № запису 13453292 (спеціальний розділ), дата та час реєстрації 26.02.2016 13:47:58. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер:47686133, виданий 26.02.2016 Московський ВДВС ХМУЮ. Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , опис предмета обтяження: все майно Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна. Для подальшого розгляду заяви [PERSON] необхідно надати документ, що надасть можливість встановити, що об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером 6310136600:13:009:0395, розташована за адресою [ADDRESS] не віднесено до акту опису майна, що підлягає обтяженню в межах виконавчого провадження. [PERSON] звернулась до Начальника Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою отримання вищевказаного документу та 24.02.2020 отримала відповідь про те, що на виконанні у відділі перебували виконавчі, провадження, де боржником є [PERSON] , у зв`язку з тим, що заявник не є стороною виконавчого провадження, надати інформацію не виявляється можливим. Таким чином позивач вказує, що володіє гаражем [ADDRESS], але зареєструвати своє право на цю земельну ділянку не має можливості. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. 04.06.2020 ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова справу за позовною заявою [PERSON] до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про вилучення з акту опису майна, що підлягає обтяженню в межах виконавчого провадження передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 14.07.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.10.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, 27.01.2021 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.47). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток - повідомлень про виклик на судове засідання за місцем знаходження, причин неявки у судове засідання не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду подано не було. Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 12.02.2021, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №256, [PERSON] передала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0054 га, (кадастровий номер 6325185000:03:021:0077), розташовану на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області в [ADDRESS], надану для будівництва індивідуального гаража, в межах від літ. А до літ. Б - землі загального користування; від літ. Б до В - землі гр. [PERSON] (ділянка № [NUMBER] ); від літ.В до Г - землі Циркунівської сільської ради Харківського району; від Г до А - землі гр. [PERSON] (ділянка [NUMBER]). Вказана земеьна ділянка належала продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.10). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №11025967 від 20.02.2012 номер парвочину: 4888856, найменування правочину; договір купівлі-продажу, предмет правочину: земельна ділянка, кадастровий номер 6325185000:03:021:0077, адреса: [ADDRESS] , відчужувач: [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ), набувач; [PERSON] (а.с.11). Виконкомом Циркунівської сільської ради видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого гараж [NUMBER] , загальна площа 50,20 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про Державну реєстрацію прав, виданого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №34117113 від 14.05.2012, реєстраційний номер 36639605 гараж [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , номер запису 132 в книзі 1 на підставі свідоцтва про право власності / [NUMBER] / 14.05.2012/Виконком Циркунівської сільської ради (а.с.12 на звороті). 05 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 05.10.2019 складено відповідний актовий запис №816 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . 17.10.2018 на підставі рішення Харківської міської ради Харківської області від 17.10.2018 за № 1237/18 Про зміну та впорядкування адрес земельних ділянок було присвоєно нову адресу земельній ділянці [ADDRESS], а саме: [ADDRESS], також було присвоєно новий кадастровий номер 6310136600:13:009:0395 (а.с.14) та [PERSON] було видано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з новим кадастровим номером 6310136600:13:009:0395, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). 27.12.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради постановлено рішення про зупинення розгляду заяви [PERSON] від 24.12.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50504047, оскільки заявником не в повному обсязі подано необхідні документи (а.с.18-19). Згідно зі змістом вказаного рішення, державним реєстратором було встановлено про наявність арешту нерухомого майна, № запису 13453292 (спеціальний розділ), дата та час реєстрації 26.02.2016 13:47:58. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 47686133, виданий 26.02.2016 Московський ВДВС ХМУЮ. Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , опис предмета обтяження: все майно. Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна номер запису про обтяження: 13919293 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації 29.03.2019 13:59:32. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 47686131, виданий 30.04.2015 Московським ВДВС ХМУЮ. Для подальшого розгляду заяви [PERSON] необхідно надати документ компетентного органу, що надасть можливість встановити, що об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером 6310136600:13:009:0395, розташована за адресою: [ADDRESS] не віднесено до акту опису майна, що підлягає обтяженню в межах виконавчого провадження. 17.02.2020 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради постановлено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №51159083 за заявою [PERSON] від 24.12.2019 (а.с.20). 18.02.2020 [PERSON] звернулась до Московського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ (м.Харків) із заявою про надання документу, що надасть можливість встановити що об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером 6310136600:13:009:0395, розташована за адресою: [ADDRESS] не віднесено до акту опису майна, що підлягає обтяженню в межах виконавчого провадження, та просить скасувати арешт. Листом від 24.02.2020 №18630 [PERSON] повідомлено про те, що на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження, де боржником була [PERSON] . Оскільки [PERSON] не є стороною виконавчого провадження та не представляє інтереси [PERSON] , у наданні інформації їй було відмовлено (а.с.22). З наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 47686133, виданої 26.02.2016 Московським ВДВС ХМУЮ, накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с.23). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч.1,2ст.56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано доказів наявності стосовно неї виконавчого провадження, в якому вона є боржником. Позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не протиречать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved