Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], вказуючи на те, що 07 серпня 2001 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від шлюбу у подружжя народився син [PERSON]. Подружнє життя не склалося і сторони припинили подружні відносини та проживають окремо з 2002 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи про те, що сім'я фактично розпалася, спільного господарства сторони не ведуть, вказуючи на неможливість примирення, позивач просить розірвати шлюб між сторонами. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, за даними телефонограми позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не з'являється, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні поштові повідомлення. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки, та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом об'єктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 серпня 2001 року відділом РАЦС Кримського району управління РАЦС Краснодарського краю, про що зроблено актовий запис за номером 399, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, взаємини між ними зіпсувалися. Шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалася і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання подружжя досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, що суперечило б їх інтересам,

Outcome: approved