Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Ісковецької сільської ради Полтавської області про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права на частку співвласника спільного майна в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною часткою господарських будівель та на дві земельні ділянки, перша - площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER] , друга -площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER] ), розташовані по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , є вона, її мати - [PERSON] та її брат - [PERSON] , інших спадкоємців немає. Однак, дружина та син спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини у встановлений законом порядок. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.12.2018 року, видане державним нотаріусом, в порядку заміщення державного нотаріуса Першої Лубенської державної нотаріальної контори державним нотаріусом 2-ї Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , і складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов розташованих за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини у вигляді двох земельних ділянок, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з невизначеною часткою земельних ділянок, що належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності. Просила встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] , належала 1/2 частина земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), розташованої в [ADDRESS] , площею 0,17 га за кадастровим номером [NUMBER] , що знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] ; а також 1/2 частина земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] , площею 0,45 га за кадастровим номером [NUMBER] , що знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] та визнати за нею право власності на 1/2 частки цих земельних ділянок, що належали спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Ісковецької сільської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справу, надано заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, заперечень щодо задоволення позовних вимог позивача не мають. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 20.08.1971 року, свідоцтвом про укладення шлюбу позивача серії [NUMBER] , виданого 23.06.1990 року, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 09.03.2018р. /а.с.7,8,9/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною часткою господарських будівель та на 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в [ADDRESS] , площею 0,17 га за кадастровим номером [NUMBER] ; на 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] , площею 0,45 га за кадастровим номером [NUMBER] . Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем на спадщину являється позивач, оскільки вона єдина прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори, на підставі якої була відкрита спадкова справа, що підтверджується постановою нотаріуса (а.с.16). Крім того, позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.12.2018 року, видане державним нотаріусом, в порядку заміщення державного нотаріуса Першої Лубенської державної нотаріальної контори державним нотаріусом 2-ї Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , і складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов розташованих за адресою: [ADDRESS] ./а.с.11/ При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлого батька [PERSON] у вигляді двох земельних ділянок позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з не визначенням частки цих земельних ділянок, що належали спадкодавцеві та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки у Державних актах на право власності на земельну ділянку вказано, що дані земельні ділянки знаходяться у власності тільки померлого [PERSON] , а з документа на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] вбачається, що він належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному, а отже немає можливості видати свідоцтва про право на спадщину згідно частки, яка успадковується. /а.с.16/. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За визначенням ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі ст. 364 ЦК України виходить, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.12.2018 року, має на праві власності 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою погосподарських будівель до нього, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , розташованого на приватизованій земельній ділянці./а.с.10/. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в [ADDRESS] , площею 0,17 га за кадастровим номером [NUMBER] , вона в цілому належала [PERSON] . Крім того, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] , площею 0,45 га за кадастровим номером [NUMBER] , розташованої в [ADDRESS] , вона в цілому належала [PERSON] /а.с.11,12/. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Виходячи з вищенаведеного, у суду є всі підстави вважати, що [PERSON] , який помер [INFO] мав у спільній сумісній власності по 1/2 частці на вищезазначені земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Паво на іншу 1/2 частини вищевказаних земельних ділянок має дружина померлого [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що 1/2 частки земельної ділянки, загальною площею 0,17 га, розташованої в [ADDRESS] належала, як власнику, спадкодавцеві [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення ІІІ сесії 4 скликання Ісковецької сільської ради від 24.06.2004 року, та 1/2 частки земельної ділянки, загальною площею 0,45 га, розташованої в [ADDRESS] належала, як власнику, спадкодавцеві [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення ІІІ сесії 4 скликання Ісковецької сільської ради від 24.06.2004 року, розмір яких не виділений у правовстановлюючому документі, що унеможливлює оформити спадщину у визначеному законом порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на 1/2 частку земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] , що входять до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved