Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що в період з 07 червня 2003 року по 27 березня 2019 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] . В даному шлюбі в них народилося двоє дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживали разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . На підставі судового наказу виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 01 квітня 2019 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01 березня 2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак, починаючи з вересня 2019 року донька [PERSON] проживає з ним, за адресою: [ADDRESS] , де для неї створені належні умови для безпечного розвитку та виховання. З метою уникнення будь-яких непорозумінь з відповідачем щодо місця проживання їх дочки просить визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що повністю відповідає інтересам дитини. Ухвалою суду від 31 січня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. Представник позивача [PERSON] - адвокат Жеребецька І.О. в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася однак подала суду заяву в якій проти задоволення позову не заперечує, проте, поряд з цим просить врахувати суд, що їхня дочка [PERSON] не проживала з позивачем з вересня 2019 року, як зазначає останній, оскільки 20 січня 2020 року нею було здійснено виклик лікарів швидкої медичної допомоги до її дочки [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №30 виданою комунальним некомерційним підприємством «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради 20 січня 2020 року. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дяків О.Я. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 07 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтво про одруження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №608. У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 15 листопада 2005 року) та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається із постанови старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Ларви М.В. із заробітної плати та пенсії позивача [PERSON] проводиться стягнення на підставі судового наказу №607/5209/19 виданого 01 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01 березня 2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №185913576 від 23 жовтня 2019 року трикімнатна квартира загальною площею 49.8 м2, житловою площею 34,2 м2 за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В. за реєстровим номером 8526. Згідно довідки №11 виданої ПАТ «Тернопільміськгаз» 21 листопада 2019 року [PERSON] працює у ПрАТ «Тернопільміськгаз» на посаді зварника та за 2019 рік з його зарплати проведено стягнення нарахованих аліментів в розмірі 24 881,72 грн. Згідно довідки виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 27 листопада 2019 року за №1423/04-11 розмір утриманих аліментів, які відраховуються із пенсії [PERSON] на дітей в період з 01 червня 2019 року по [INFO] становить 6 945,42 грн. Відповідач [PERSON] працює вихователем спецгрупи навчально-виховного комплексу №28 м. Тернополя, що підтверджується довідкою виданою Тернопільським навчально-виховним комплексом №28 Тернопільської міської ради 20 серпня 2019 року. Відповідно до довідки №02-20/199 від 27 листопада 2019 року [PERSON] навчається в 9-а класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 імені А. Юркевича Тернопільської міської ради. Згідно довідки №24 від 17 січня 2020 року [PERSON] навчається за загальноосвітньою програмою в 5 класі у закладі освіти І-ІІІ ступенів «Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр» і утримується за рахунок держави (на неповному державному утриманні). Відповідно до акту складеного комісією в складі майстрів дільниці [PERSON] , [PERSON] та затвердженого начальником ДП - «2» ЖЕК - 13 ЖБК [PERSON] , при відвідуванні ними квартири [ADDRESS] для перевірки факту проживання гр. [PERSON] , 2005 року народження, встановлено, що остання проживає за даною адресою без реєстрації. Акт засвідчено підписами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із засвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. за реєстровим номером 151 від 05 лютого 2020 року заяви відповідача [PERSON] , остання не заперечує проти проживання її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . У відповідності із ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Судом установлено, що неповнолітня дочка сторін [PERSON] проживає разом із батьком (позивачем по справі) [PERSON] та перебуває на його утриманні. Аналізуючи вищенаведене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком - [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: [ADDRESS] , відповідатиме інтересам дитини. В силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved