Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом та просив усунути йому перешкоди у здійсненні ним права власності на будинок № 16, розташований по вїзду Індустріальному в м. Харкові, шляхом позбавлення [PERSON] права користування зазначеним будинком та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 24.12.2015 року він є власником 5/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вїзд Індустріальний, 16. 25.03.2016 року, за його згодою, тимчасово, у зв'язку з працевлаштуванням, було зареєстровано у спірному будинку місце проживання його колишньої дружини, відповідача по справі [PERSON] Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року. З вересня 2017 року відповідач за адресою місця реєстрації не проживає, оскільки переїхала до іншого житла та забрала усі свої речі. Будь-які договірні відносини щодо користування спірним будинком відсутні. В добровільному порядку відповідач [PERSON] зніматися з реєстраційного обліку у будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, не бажає. Реєстрація відповідача, порушує права позивача, як власника будинку. Сторони у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.09.2015 року по справі № 644/9389/15-ц шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 24 грудня 2015 року, на праві власності належить 5/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, в'їзд Індустріальний, 16. Право власності позивача [PERSON] на вказане нерухоме майно, 24.12.2015 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 50798288. 25.03.2016 року місце проживання відповідача за згодою позивача [PERSON], тимчасово, у зв'язку з працевлаштуванням [PERSON], було зареєстровано за адресою: м. Харків, в'їзд Індустріальний, буд. 16. З вересня 2017 року відповідач [PERSON] у спірному будинку не проживає, оскільки переїхала до нового місця проживання, її особисті речі у будинку відсутні. Будь-які договірні відносини щодо користування вказаним житловим приміщенням між позивачем [PERSON], як власником будинку, та відповідачем [PERSON] відсутні. Відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача [PERSON], разом з ним не проживає та спільне господарство не веде. В добровільному порядку відповідач [PERSON] зніматися з реєстраційного обліку у будинку, який належить позивачу [PERSON], не бажає. Реєстрація відповідача [PERSON] порушує права позивача [PERSON], як власника будинку, в зв'язку з чим є підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно шляхом позбавлення відповідача [PERSON] права користування вказаним будинком. Так, у відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно змісту ч. ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з цим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Звернення позивача [PERSON] до суду із даною позовною заявою про позбавления права користування відповідача [PERSON] житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. У відповідності до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Пунктом 4 частини 1 та частиною 2 статті 406 Цивільного кодексу України встановлено, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Таким чином, право відповідача [PERSON] на користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, в'їзд Індустріальний, буд. 16, є похідним від права власності позивача [PERSON] на вказане нерухоме майно. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає разом з позивачем за місцем своєї реєстрації, спільне господарство з позивачем не веде, участь в утриманні будинку не приймає та її особистих речей в будинку за вказаною адресою немає, а тому в силу її формальної реєстрації у цьому будинку, який належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], вона створює перешкоди позивачу в користуванні належним йому будинком та порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном як складовими частинами права власності, у зв'язку з чим маються всі підстави для усунення власнику будинку перешкоди у здійсненні ним права власності на будинок, шляхом позбавлення відповідача [PERSON] права користування вказаним житловим приміщенням. В свою чергу, рішення суду про усунення власнику будинку - позивачу [PERSON] перешкоди у здійсненні ним права власності на вказаний будинок шляхом позбавлення відповідача [PERSON] права користування вказаним житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це лише внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. При цьому, реєстрація місця проживання не пов'язана з будь-якими іншими правами особи. Будучи зареєстрованою у будинку, який належить позивачу [PERSON], відповідач [PERSON] не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно вказаного домоволодіння і, відповідно, будучи знятою з реєстрації в цьому домоволодінні, вона ніяких майнових прав не втрачає. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved