Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відділення №110 м.Львова про стягнення суми депозиту та відсотків по ньому, з підстав викладених у позовній заяві. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 22.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відділення №110 м.Львова було укладено договір банківського вкладу №300131/110229/3-14 та сума вкладу становила 1100 доларів США. Крім цього, зазначає, що депозитний рахунок №2630.344030.001 був поповнений ще на 1100 доларів США. За умовами договору, банк мав сплачувати йому 10% річних та після закінчення строку дії договору він мав право отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів. Однак, покликається на те, що 22.12.2014 року він звернувся до банку з заявою про припинення дії вищевказаного договору та йому було відмовлено у звязку з тим, що у банку відсутні такі кошти. Позивач, неодноразово звертався до відділення банку з вимогою повернути йому депозит. Стверджує, що станом на 13.02.2015 року вказаний депозит так повернуто і не було. Просить позов задоволити. У судовому зсіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до позову. Просив позовні вимоги задоволити в повному обємі. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Стаття 1060 ЦК України встановлює, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що 22.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» в особі відділення № 110 м.Львова AT «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заява банківського вкладу №300131/110229/3-14 та відкрито депозитний рахунок №2630.344030.001. На виконання умов договору, 22.09.2014 року [PERSON] вніс в касу банку грошову суму у розмірі 1100 доларів США, що підтверджується квитанцією №10 від 22 вересня 2014 року. Того ж дня, на вказаний вище депозитний рахунок позивач вніс додатково грошові кошти у сумі 1100 доларів США. Тобто, на депозитний рахунок була внесена загальна грошова сума у розмірі 2200 доларів США. Відповідно до п.2 договору-заяви про банківський строковий влад (депозит) нараховувалися відсотки у розмірі 10% річних. У п.1 вищевказаного договору строк дії договору - з 22.09.2014 р. по 22.12.2014 р. Пункт 6.1.2. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» надає право вкладнику після закінчення строку, визначеного договором та основними умовами, отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами вкладу. Згідно п.6 вищевказаного договору-заяви № 300131/110229/3-14 та п.5.2 основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» вклад повертається вкладникові за наявності письмової вимоги останнього. Так, судом встановлено, що 22 грудня 2014 року [PERSON] звернувся із письмовою вимогою до відділення №110 AT«Банк «Фінанси та Кредит»» у м.Львові про припинення договору-заяви № 300131/110229/3-14 про банківський строковий влад (депозит) та видачі останньому всієї суми вкладу та нарахованих відсотків готівкою. У судовому засіданні [PERSON] стверджував, що співробітники банку усно відповіли йому про те, що у зв'язку із відсутністю грошових коштів у відділенні банку його вклад та відсотки можуть бути повернені у день закінчення строку договору лише частково, а залишок буде повернений по мірі надходження грошових коштів до відділення банку. Отже, 22.12.2014 року позивач отримав 100 доларів США із 2200 доларів США, тобто відсотки у розмірі 46 доларів США 75 центів із 55 доларів США. Також, судом встановлено, що позивач 22.12.2014 року та 26.12.2014 року звертався із заявою про повернення суми вкладу, однак на вимогу повернути весь залишок за вкладом позивачу відмовляли, видаючи лише по 100 доларів США. Станом на 13 лютого 2015 року частина депозитного вкладу за договором-заявою №300131/110229/3-14 про банківський строковий влад (депозит) від 22 вересня 2014 року в розмірі 1700 доларів США, та відсотків по ньому у розмірі 8 дол. США 25 центів позивачу так і не повернута. Відповідно до п. 6.3.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідач зобов'язаний при припиненні дії договору здійснити розрахунок, повернути позивачу суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення вкладу. Згідно до п.4.1.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» проценти нараховуються за користування внеском від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню, за методом співвідношення фактичної кількості днів використання банком коштів позивача до 360. Таким чином, з 22.12.2014 року відповідач на вимогу позивача мав повернути відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. Оскільки, відповідно до п.2 договору розмір процентної ставки становить 10% річних, то виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування депозитом, за період з 22.09.2014 р. по 22.10.2014 р. складає 55 доларів США; з 22.12.2014 р. по 25.12.2014 р. - 1,75 доларів США; з 25.12.2014 р. по 26.12.2014 р. - 0,55 доларів США; з 26.12.2014 р. по 29.12.2014 р. - 1,58 доларів США; з 29.12.2014 р. по 30.01.2015 р. - 15 доларів США; з 30.01.2015 р. по 13.02.2015 р. - 7,56 доларів США. Загальна сума відсотків, які підлягають сплаті становить 34,15 доларів США. Крім цього, загальна сума інфляційних нарахувань на 01.02.2015 року складає 53,54 доларів США, загальна сума нарахувань 3% річних складає 7,05 доларів США. Таким чином, загальна заборгованість за депозитом складає на суму 1803 доларів США 49 центів, що станом на 13.02.2015 року в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 дол. США = 2591,8523 грн.) становить 6743,80 грн. Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України вказує на те, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Стаття 633 Цивільного кодексу України визначає, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, оскільки відповідач належним чином не виконав зобовязання за договором банківського вкладу №300131/110229/3-14 від 22.09.2014 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, що підтверджується представленими суду письмовими доказами. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь держави 467,44 грн. судового збору.

Outcome: approved