Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 вересня 1987 року Люботинською міськрадою Харківського району, актовий запис № 173. Судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сторони від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Останні 10 років сімейно життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають в сім'ї сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжко впливає на її психічний стан та причиняє позивачу та дитині душевні страждання. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дружину та дитину проживає з іншою жінкою. Відповідач не здатний піклуватися про будову сімейних відносин. На момент звернення до суду з вказаним позовом ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач не бажає в подальшому підтримувати сімейно - шлюбні відношення, вважає, що сім'я розпалась остаточно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 січня 2018 позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито та справи призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та зазначає, що сімейно - шлюбні відносини з відповідачем не сімейно - шлюбні відносини не підтримують протягом 1 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». Судові витрати по справі залишити за її рахунок та не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив, відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 вересня 1987 року Люботинською міськрадою Харківського району, актовий запис № 173, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] В зв'язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Від даного шлюбу подружжя малолітніх або неповнолітніх дітей не має. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, враховуючи, що сім'я існує формально, сімейно - шлюбні відносини не підтримують протягом 1 року, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved