Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 23 липня 2011 року відповідач позичив у нього 885500 грн. терміном до 17 липня 2012 року, що підтверджується розпискою позичальника. У встановлений договором строк відповідач кошти не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 885500 грн. Також просив суд відшкодувати понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача борг в розмірі 885500 грн. Після оголошеної судом перерви позивач в засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Зареєстроване місце проживання [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6). Ця ж адреса відповідача вказана в позовній заяві (а.с.2), за цією ж адресою відповідач викликався в судове засідання та для відібрання зразків почерку в межах підготовки матеріалів до проведення судової почеркознавчої експертизи. За цією адресою направлена відповідачу повістка-виклик на судове засідання 04 липня 2014 року, але повернулась до суду з відміткою поштової організації, що за даною адресою [PERSON] не проживає. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки [PERSON] не повідомив суду про зміну свого місця проживання чи перебування, на підставі ч.1 ст.77 ЦПК України він є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі викладеного, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] 885500 грн., які зобов'язався повернути до 17 липня 2012 року. Зазначене підтверджується письмовою розпискою позичальника (а.с.31). Заперечуючи проти позову, представник відповідача в судовому засіданні посилався на те, що відповідач у позивача будь-яких коштів не позичав, і розписки не писав. За його ж клопотанням судом призначена судова почеркознавча експертиза у справі. Але, змінивши місце свого проживання та не повідомивши про це суду, відповідач проведення такої експертизи не оплатив, додаткових матеріалів на вимогу експерта не надав. У зв'язку з цим справа повернута експертом до суду без проведення експертизи. Відповідно до ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Тому, вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що на спростування договору позики відповідачем будь-яких доказів надано не було, відповідно, договір позики відбувся та підтверджується розпискою позичальника. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, у встановлені наведеним договором позики строки відповідач свого зобов'язання не виконав, позивачу борг не повернув, а саме не сплатив 885500 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 23 липня 2011 року в сумі 885500 грн. Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3441 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 888941 грн.

Outcome: approved