Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] грошової суми за договором позики, в обґрунтування якого посилався на те, що 30.06.2020 року до нього звернулася відповідачка з проханням зайняти в борг 31300,00 грн., на що він погодився та надав [PERSON] в борг зазначену суму. Договір позики було укладено в усній формі, однак, на підтвердження укладеного договору відповідачка написала розписку, відповідно до якої зобов`язалася повернути позивачу кошти до 01.11.2020 року. Станом на 08.09.2021 року відповідачка борг не повернула. В зв`язку з чим, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 31300,00 грн. та судові витрати. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2020 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 31300,00 грн. готівкою, та зобов`язалася повернути взяті в борг кошти в повному обсязі до 01.11.2020 року, що підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] (а.с.4). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що розписка від 30.06.2020 року містить дату отримання коштів та дату зобов`язання їх повернути. Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргове зобов`язання, а правовідносини, що виникли з договору позики. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що строк повернення грошового боргу згідно розписки від 30.06.2020 року до 01.11.2020 року. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Після закінчення строку повернення суми боргу, тобто до 01.11.2020 року, відповідачка борг не повернула, чим порушила умови договору. Таким чином, вимога позивача є обґрунтованою. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved