Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дітей, посилаючись на те, що вони люди різних характерів і поглядів на життя, через що внаслідок зловживання відповідачем алкоголю та ведення аморального способу життя між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, вони стали чужими один одному, втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. Відповідач протягом тривалого часу самоусунулась від виховання дітей та їх матеріального забезпечення. Він проживає окремо у своїй квартирі, має всі побутові умови та матеріальну можливість для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач [PERSON] звернулась до [PERSON] із зустрічним позовом про встановлення місця проживання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що останній обманним шляхом продав її квартиру та виселив її на вулицю. [PERSON] не виконує належним чином батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дітей. У неї є постійний заробіток, вона психічно та морально здорова, а тому просить зустрічний позов задоволити та залишити дітей проживати разом з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, проте подав заяву в якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутності та терміну на примирення не надавати, повністю заперечує зустрічний позов. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зустрічний позов підтримує повністю, відносно частини первісного позову, щодо визначення місця проживання дітей заперечує. Представник третьої особи Служба у справах неповнолітніх і дітей Тернопільської міської ради Мелех О.Р. в судове засідання не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. При вирішенні спору покладається на думку суду. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 04.09.1999 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №1029, та позивачці замість дошлюбного прізвища «[PERSON]» присвоєно прізвище «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 04.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Від шлюбу у сторін народилися дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 02.08.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1298 від 15.08.2001 року та донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 02.08.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2139 від 04.10.2006 року. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Статтею 161 СК України, визначено, якщо мати та батько дитини які проживають окремо не дійшли згоди щодо того з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Висновком органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 19.03.2014 року № 282 визначено, що неповнолітню [PERSON], [INFO] доцільно залишити проживати біля батька [PERSON], А малолітню [PERSON], [INFO] - разом з матір'ю [PERSON]. Обстеженням умов проживання батька та матері було з'ясовано, що матеріально-побутові умови проживання обох дітей добрі, санітарно-гігієнічні умови в нормі. Також з'ясовано, що створені необхідні умови для нормального проживання та виховання дітей. Батьки мають реальну можливість виховувати своїх дітей, бути для них добрим прикладом. Ст. 12 Конвенції про права дитини, ст.171 СК України передбачено забезпечити дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Органом опіки та піклування Тернопільської міської ради було проведено бесіду з [PERSON], [INFO], яка пояснила, що батьки проживають окремо. Вона з вересня 2013 року проживає з батьком, з яким має бажання жити і надалі. Виходячи з інтересів дитини, її нормального розвитку, приймаючи до уваги те, що батьки мають всі належні матеріальні можливості, щоб дитина проживала разом з кожним з них, а також те, що дітям необхідна увага та турбота, думку дітей, висновок органу опіки та піклування, тому суд вважає, що слід визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] разом із батьком [PERSON], а малолітньої [PERSON], [INFO] - разом з матір'ю [PERSON] На підставі ст. ст. 112, 113, 114, ст. 141,151,160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial