Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07 серпня 2005 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 992. Від даного шлюбу у них народилась донька Богуслава, [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, втратили почуття любові та взаємної поваги один до одного, шлюб існує лише формально, примирення між ними не можливе. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та [PERSON] розірвати. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, вказувала, що примирення між нею та відповідачем неможливе. В судовому засіданні відповідач не заперечував щодо задоволення позову,просив шлюб розірвати, вказував, що примирення неможливе. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 992. (а. с. 5). Від даного шлюбу народилась донька Богуслава, [INFO] (а. с. 6). Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина\~\~ зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16\~Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю\~встановлено, що проголошена\~ Конституцією\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують у звязку з відсутністю взаєморозуміння, взаємоповаги, різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сімї, та, з врахуванням вимог ст.ст.\~24,\~55,\~56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved