overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 10 серпня 2008 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис № 48. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружнє життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дітей, а також втрату почуття любові. Між ними часто виникали непорозуміння, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Неодноразові спроби примиритись позитивних результатів не дали. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO]. Вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконаний, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просила таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечила проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції, проте, міцної сім'ї не створили. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнала позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 10 червня 2005 року, зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, атів запис №1008. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що уклав з відповідачем шлюб та у подружжя є спільна донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх п`яти років сімейні стосунки між сторонами погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Переконаний, що примирення неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме його та дитини інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив суд такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява, в якій просила суд розглядати справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 червня 2005 року, зареєстрували такий у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1008. У подружжя є спільна донька [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи наведене, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 908 грн., а відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 454 грн., а решту судових витрат у розмірі 454 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 11 травня 1989 року, зареєстрованого Палацом урочистих подій м. Львова, актовий запис №936. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружні стосунки між ними не склались через різницю в поглядах на життя, сім'ю, подружні обов'язки та виховання дітей, внаслідок чого виникали конфлікти, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Хоч вони проживають разом та ведення спільного господарства на даний момент не припинено, проте, переконаний, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили такий задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 травня 1989 року у Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис №936, проте, міцної сім'ї не створили. На даний час спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами не припинено, однак, позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач визнала позовні вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12 вересня 2009 року, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2315. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спільне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що і остаточно призвело до розпаду сімї. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Неодноразові спроби зберегти сімю позитивних результатів не дали, а тому, переконаний, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просили таку задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали, позивач пояснила, що їх сімя розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечила проти розірвання шлюб. Суд, заслухавши думку сторін (їх представників), дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 вересня 2009 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2315, проте, міцної сімї не створили. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сторони з листопада 2014 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнала позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 13 липня 2008 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №717. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 13 липня 2008 року уклав з відповідачем шлюб. Проте, спільне життя не склалося через несумісність характерів та виникнення конфліктів, внаслідок яких вимушені проживати окремо. З кінця вересня 2019 року спільне проживання та ведення господарства з відповідачем припинено. Переконаний, що сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме його інтересам. Позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив, позов підтримав, просив суд такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13 липня 2008 року, зареєстрували такий у відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №717. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 16 липня 2005 року, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1429. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 липня 2005 року уклав з відповідачем шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різницю в поглядах на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, в результаті чого постійно виникали сварки, що і остаточно призвело до розпаду сімї. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач переконаний, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив такий задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 липня 2005 року, зареєстрували такий у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, проте, міцної сімї не створили. Від шлюбу у них народилася донька, [PERSON], [INFO] Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач визнала позовні вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 16 серпня 2018 року, зареєстрованого Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №558. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 16 серпня 2018 року уклав з відповідачем шлюб, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . З часу реєстрації шлюбу подружнє життя сторін складалось нормально, однак, після народження дитини почуття та поведінка дружини відносно нього змінились. Остання систематично вчиняла сварки, конфлікти та непорозуміння, ображала та принижувала його неналежним матеріальним забезпеченням сім`ї, що є достатнім та стабільним. Попри це, будь-які спроби зберегти сім`ю були марними та безрезультатними та внаслідок чергового конфлікту, що мав місце в березні 2020 року, відповідач з їх спільним сином та сином від її першого шлюбу почали проживати за місцем її реєстрації. З цього часу сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Переконаний, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме його інтересам. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту такого, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечила щодо розірвання шлюбу, однак не погодилась з причинами розпаду сім`ї, причиною чого, на її думку, є неналежні дії саме позивача. Вважає, що примирення та збереження шлюбу є неможливими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 серпня 2018 року, зареєстрували такий у Франківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №558. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечила проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 17 жовтня 2009 року в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №419. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, проти позову не заперечувала. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 17 жовтня 2009 року уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №419. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO] та, яка мешкає з відповідачкою. За час спільного проживання між сторонами почали виникати сварки, що призвели до втрати почуттів любові один до одного. З початку 2015 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому, шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу донька проживатиме з відповідачкою, [PERSON] Майнові спори відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 17 липня 1998 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №953. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що протягом останніх чотирьох років сімейне життя погіршилося через різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дітей, що і остаточно призвело до розпаду сім'ї. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2014 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконаний, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просили таку задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, не заперечила проти розірвання шлюбу . Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17 липня 1998 року та зареєстрували такий у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №953, проте, міцної сім'ї не створили. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони з 2014 року не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнала позовні вимоги, а тому, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, відтак, шлюб необхідно розірвати. На підставі статей 110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved