Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві посилався на те, що 04 березня 2009 року між ним і відповідачем був укладений договір №70 на надання юридичних послуг. Для представлення його інтересів позивач надав відповідачу нотаріальну довіреність та передав 6500 грн. на оплату послуг відповідача. Але в задоволенні позову позивача до ТОВ «Компанія «Стар Лайн» про відшкодування шкоди рішенням Київського районного суду м.Полтави від 20 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 червня 2013 року, було відмовлено з тих підстав, що позов було пред'явлено до неналежного відповідача. Тому вважає, що відповідачем йому було надано неналежні юридичні послуги. Згодом він дізнався, що відповідач не є адвокатом, хоча саме так він представлявся позивачу. Цим позивач був введений в оману. Тому просив суд визнати недійсним договір №70 на надання юридичних послуг з додатком, що був укладений 04 березня 2013 року ним та приватним підприємцем [PERSON], стягнути з відповідача на його користь 6500 грн., що були сплачені за недійсним правочином, та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Судові витрати також просив покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 березня 2013 року приватним підприємцем [PERSON] та гр.[PERSON] укладено договір на надання юридичних послуг №70 (а.с.4). Згідно цього договору [PERSON], що діє як замовник, доручає, а ПП [PERSON], що діє як виконавець, бере на себе зобов'язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Виконавець взяв на себе зобов'язання надати кваліфіковану правову допомогу для захисту конституційних і законних прав та інтересів замовника. Така допомога надавалась відповідачем в межах цивільної справи №552/1856/13-ц, яка розглядалась Київським районним судом м.Полтави. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 20 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 червня 2013 року, в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Компанія «Стар Лайн» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. При цьому районним судом, з яктим погодився апеляційний суд, встановлено, що позов пред'явлено до неналежного відповідача. Підтримуючи свій позов, позивач посилається не те, що при укладенні договору відповідач йому повідомив, що він є адвокатом. Зазначені обставини підтверджуються даними протоколу узгодження ціни за послуги адвоката до договору доручення №70, підписаного ПП [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з назви документу та п.1.1. цього протоколу, повірений [PERSON] справді був зазначений в ньому як адвокат. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Як вбачається з інформації, наданої головою ради адвокатів Полтавської області від 05 серпня 2013 року, станом на 05 серпня 2013 року в Єдиному реєстрі адвокатів України адвоката на прізвище [PERSON] не виявлено. Вказана особа не є адвокатом і адвокатською діяльністю не займається (а.с.6). Таким чином судом встановлено, що позивач був введений в оману відповідачем щодо обсягу та виду послуг, які можуть бути надані позивачу відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як передбачено ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частина 5 ст.203 ЦК України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Внутрішній волі позивача відповідало б укладення угоди з адвокатом, який може надати кваліфіковану правову допомогу. В договорі від 04 березня 2013 року №70, укладеному сторонами, вказано, що [PERSON] діє на підставі свідоцтва №2276, виданого «Полтавським райвиконкомом м.Полтави» від 06.09.2002 року (а.с.23). Згідно інформації Державного підприємства «Інформаціно-ресурсний центр» у Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб значиться [PERSON], зареєстрований за видом діяльності «Роздрібна торгівля з лотків та на ринках» (основний) 06 вересня 2002 року. Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимог про визнання договору від 04 березня 2013 року №70 недійсним. Згідно частини 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За вказаним договором від 04 березня 2013 року №70 відповідач одержав від позивача 6500 грн. в рахунок оплати послуг, що підтверджується підписом виконавця у вказаному договорі (а.с.4). Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 6500 грн., одержані ним за недійсним правочином. Частиною 2 ст.216 ЦК України передбачено: якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Позивач зазначає, що у зв'язку з введенням його в оману відповідачем та у зв'язку з неналежним наданням ним правових послуг йому завдано значної моральної шкоди, яку позивач оцінив в 5000 грн. Суд приходить до висновку, що внаслідок недобросовісних дій відповідача позивачу завдано значної моральної шкоди. При цьому суд бере до уваги, що позивач є інвалідом 2-ї групи (а.с.15), а відповідно особою соціально вразливою. Отримуючи на час укладення договору з відповідачем пенсію в розмірі 764 грн., позивач був вимушений вишукувати значні кошти для сплати відповідачу 6500 грн. При цьому у зв'язку з ушкодженням здоров'я для продовження лікування та забезпечення мінімальних життєвих потреб він мав вживати додаткових зусиль. Під час розгляду справи позивач зазначив, що почуває себе ошуканим, зазнає моральних переживань у зв'язку з цим, а також у зв'язку з тим, що досі не розрахувався за позиками, які він взяв для сплати відповідачу коштів, що через неповернення коштів порушені його нормальні життєві зв'язки з сусідами та рідними. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. на відшкодування завданої ним моральної шкоди. Таким чином позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved