Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що вона з 02 вересня 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату любові і поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя і обов`язки. Спроби примиритися не дали позитивних результатів. Подружні відносини між ними припинено з серпня 2020 року. За вказаних обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а тому просить суд розірвати даний шлюб, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] » та залишає за собою судові витрати. В судове засідання 16.12.2020 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо до позову долучила письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити його, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] », судові витрати залишає за собою. Представник позивача [PERSON] згідно з ордером Галіцина В.В. попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві також просить задовольнити позов [PERSON] . Відповідач [PERSON] попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в поданій заяві зазначив, що позов [PERSON] визнає. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 16.12.2020 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки сторін по справі, викладені у надісланих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] 02 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області, про що було складено актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.09.2006 (а.с. 4). [INFO] у сторін по справі народилась дочка [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 08.01.2008 та серії [NUMBER] від 04.05.2012 (а.с. 5, 6). Згідно з позовною заявою причиною розпаду сім`ї є втрата любові і поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя і обов`язки, в зв`язку з чим сторони не підтримують подружні стосунки протягом тривалого часу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, негативно впливатиме на виховання і розвиток їхніх малолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », що відповідає вимогам ст. 113 СК України. За клопотанням позивача [PERSON] суд залишає за останньою судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved