Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Просить ухвалити рішення яким стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі 1400 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу зареєстрованого з відповідачем у них народились діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], після фактичного припинення шлюбу діти проживають та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у ній мотивів, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей в сумі 1000 гривень щомісячно, вказав, що немає фінансової можливості оплачувати аліменти в більшому розмірі. Заслухавши пояснення позивача,відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те. Що позов підлягає до задоволення частково з наступних пістав: В судовому засіданні встановлено, що в шлюбі позивача та відповідача 30.04.2007 року народилась дочка [PERSON] та 03.08.2011 року народився син [PERSON], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей (а.с. 5, 6). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.27 даної Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що малолітні діти проживають з матір»ю, яка не має змоги самостійно їх утримувати, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ухиляється від виконання обовязку з утримання своїх неповнолітніх дітей, відтак суд приймає рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 1100 гривень щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved