Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання кредитного договору в судовому порядку, посилаючись на те, що відповідач ПАТ «Дельта Банк» не погоджується в добровільному порядку розірвати укладений кредитний договір, хоча позивач звернувся з відповідною письмовою заявою ще 09.08.2013 року. Позивач [PERSON] просить в судовому порядку поновити його порушені права, як споживача, шляхом розірвання кредитного договору № 002-09967-080813, укладеного 08.08.2013 року на підставі поданої позивачем та акцептованої ПАТ «Дельта Банк» заяви (оферти), припинивши зобов'язання за договором; застосувати правові наслідки розірвання договору, передбачені ст. 653 ЦК України та зобов'язати відповідача ПАТ «КБ «НАДРА» (відділення № 2631 Київське РУ) перерахувати (повернути) на рахунок відповідача ПАТ «Дельта Банк» кошти в сумі 15 000 грн., які були перераховані 09.08.2013 року на рахунок № [NUMBER] згідно кредитного договору № 002-09967-080813 від 08.08.2013 року; стягнути з відповідача ПАТ «Дельта Банк» моральну шкоду в сумі 1500 грн. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору на загальну суму 17611,18 грн., посилаючись на те, що 08.08.2013 року укладено кредитний договір № 002-09967-080813 і на виконання умов договору ПАТ «Дельта Банк» перерахував на поточний рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000 грн. В свою чергу, відповідач в порушення вимог договору, жодної оплати по кредиту не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 17611,18 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини і доповнив, що відповідачі ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «КБ Надра» грубо порушили його права, як споживача, оскільки, по-перше, під час укладання кредитного договору не повідомили про занадто високі відсотки, що складаються з комісійних витрат, не повідомили про те, що кредит оформляють працівники зовсім іншого банку і що кредитні кошти будуть зараховуватись на рахунок, відкритий в іншому банку, що в подальшому унеможливило зняття кредитних коштів без втрат та повернення їх на рахунок відповідача ПАТ «Дельта Банк». Проти позову ПАТ «Дельта Банк» він категорично заперечував, вважаючи його безпідставним та незаконним, посилаючись на обставини, викладені вище. Представник позивача [PERSON] проти позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» також заперечувала, наполягаючи на тому, що заборгованість за кредитним договором виникла з вини самого банку, а не [PERSON], оскільки останній на наступний банківський день звернувся до банку з заявою про те, що він відмовляється від надання йому кредиту, а в подальшому неодноразово, в тому числі і в судовому порядку, просив розірвати кредитний договір. Представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги [PERSON] та суду пояснила, що 08.08.2013 року між її довірителем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір споживчого кредиту. Під час ознайомлення зі змістом пропозиції на надання кредитних коштів в сумі 15 000 грн. та з розмови з працівниками банку [PERSON] дізнався, що відсотки за користування кредитними коштами становлять 9,9 % річних, саме тому й поставив свій підпис у заяві. При підписанні пропозиції укласти договір (оферти) [PERSON] також поставив підписи на інших документах, з якими не мав змоги детально ознайомитися, оскільки шрифт друкованого тексту був замалий. Цього ж дня, детально ознайомившись з документами, [PERSON] виявив, що плата за користування кредитними коштами значно перевищує 9,9 % і становить 76,5 %. Крім того, підписані документи не містили усіх обов'язкових (істотних) умов кредитного договору, зокрема тих, які викладені в п.2 ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи те, що умови кредитного договору виявились неприйнятними, [PERSON] прийняв рішення про розірвання договору, що є допустимим в силу вимог ст. 1056 ЦК України та п. 6 ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». 09.08.2013 року (до моменту перерахування коштів) [PERSON] прибув до Фастівського відділення ПАТ «Дельта Банк» та повідомив про своє бажання відмовитись від одержання кредиту та розірвання укладеного договору. Працівники Фастівського відділення ПАТ «Дельта Банк» категорично відмовились приймати письмову заяву і він був вимушений звернутися за захистом своїх прав до Фастівської міської ради. Лише після телефонного дзвінка від представника спілки захисту прав споживачів, працівники Фастівського відділення ПАТ «Дельта Банк» прийняли письмову заяву. Не дивлячись на наявність письмової відмови від договору в повному обсязі, вважаючи її невагомим аргументом, представники ПАТ «Дельта Банк» почали телефонувати та вимагати отримати грошові кошти по кредиту, заплатити відсотки за користування кредитом, а в іншому випадку погрожували нарахуванням штрафних санкцій. 18.08.2013 року [PERSON] повторно направив до ПАТ «Дельта Банк» електронний лист про розірвання вказаного кредитного договору на підставі п.6 ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який продублював цінним листом. Лише 16.09.2013 року [PERSON] отримав лист ПАТ «Дельта Банк», датований 11.09.2013 року. В листі повідомили, що для анулювання кредитного договору, укладеного між [PERSON] та банком, йому необхідно отримати кредитні кошти у відділенні ПАТ КБ «Надра», внести ці кошти в касу ПАТ «Дельта Банк» та подати заяву про ануляцію кредитного договору разом з квитанцією про сплату кредиту. Така позиція банку стала зрозумілою лише в суді, коли від відповідача ПАТ КБ «Надра» надійшли копії документів, з яких стало зрозуміло, що серед інших документів [PERSON]. підписав заяву про відкриття йому карткового рахунку в ПАТ КБ «Надра» і саме на цей рахунок просив перерахувати кредитні кошти. Отримуючи кредит [PERSON] був впевнений в тому, що має справу лише з ПАТ «Дельта Банк» і не мав жодної необхідності відкривати рахунок в іншому банку. На руки копію заяви про відкриття рахунку [PERSON] не отримував. Представники відповідачів, вступивши в змову між собою, фактично зобов'язали [PERSON] відкрити рахунок і з вказаного рахунку відразу зняли кошти в сумі 150 грн. (комісійні) та 375 грн. (страховий платіж). Таким чином, [PERSON] жодної хвилини не користувався кредитними коштами, а витрати при цьому поніс. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за об'єднаним позовом ПАТ «Дельта Банк» підтримав позовні вимоги про стягнення з [PERSON] грошових коштів, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та категорично заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір і позивачеві були надані кредитні кошти в сумі 15 000 грн. [PERSON] звернувся 09.08.2013 року з заявою про розірвання кредитного договору і 11.09.2013 року йому письмово роз'яснено про те, що необхідно зняти кошти в ПАТ «КБ «Надра» та внести їх в касу ПАТ «Дельта Банк» і лише після цього подати заяву про ануляцію кредитного договору. Представник ПАТ «Дельта Банк» суду повідомив про те, що між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір про здійснення інформаційно-консультаційної діяльності у сфері споживчого кредитування від 07.06.2012 року і відповідно до умов вказаного договору послуги по кредитуванню здійснювалися саме ПАТ «КБ «Надра» (агентом). Крім того, відповідно до заяви про надання (перерахування) кредитних коштів [PERSON] просив здійснити перерахування кредитних коштів на рахунок, відкритий в ПАТ «КБ «Надра». Також представник ПАТ «Дельта Банк» категорично заперечив проти стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди, оскільки вважає її недоведеною. Представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з'явився , про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав інформаційний лист з приводу отримання [PERSON] кредитних коштів та виписку по особовому рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника відповідача за первісним позовом та позивача за об'єднаним позовом ПАТ «Дельта Банк», вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] та об'єднаний позов ПАТ «Дельта Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.2013 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір (споживчого кредиту) № 002-09967-080813. Оформлення договору проводилось представниками ПАТ «КБ «Надра» (агент) від імені ПАТ «Дельта Банк» (банк) відповідно до умов договору про здійснення інформаційно-консультаційної діяльності у сфері споживчого кредитування, укладеного між відповідачами 07.06.2012 року. При укладанні кредитного договору [PERSON] не був повідомлений про те, що договір укладається іншою фінансовою установою і про існування договору про здійснення інформаційно-консультаційної діяльності він не знав. Позивач подав пропозицію укласти договір (оферту) у сфері споживчого кредитування саме до відповідача ПАТ «Дельта Банк» і всі документи, які були підписані та передані позивачеві, містили реквізити саме ПАТ «Дельта Банк». Позивачем [PERSON] окрім підписання оферти були підписані й інші документи, зі змістом яких [PERSON] ознайомився лише вдома. Після детального ознайомлення з документами позивач виявив, що отримання кредиту на запропонованих умовах є для нього обтяжливим, оскільки плата за користування кредитними коштами значно перевищує 9,9 %, та становить 76,5 %. 09.08.2013 року [PERSON] прибув спочатку до відділення ПАТ «КБ «Надра» та повідомив про своє бажання відмовитись від одержання кредиту, але працівники вказаного відділення рекомендували звернутися до Фастівського відділення ПАТ «Дельта Банк». Працівники відділення ПАТ «Дельта Банк» відмовились приймати у позивача [PERSON] письмову заяву про відмову від договору і заява була прийнята лише за втручання працівників виконавчого комітету Фастівської міської ради. В заяві, датованій 09.08.2012 року, позивач зазначив, що від договору відмовляється, повідомив, що кредитну картку втратив відразу після отримання, відновлювати її не бажає, від отримання кредитних коштів відмовляється. Допитана в судовому засіданні свідок ??? суду показала, що дійсно до відділу ??? виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся [PERSON] та скаржився на дії працівників ПАТ «Дельта Банк», які відмовлялися прийняти в нього письмову заяву про відмову від кредитування. Звернення [PERSON] зафіксоване в журналі прийому громадян. Відповідно до Документу № 1 від 09.08.2013 року кошти в сумі 15 000 грн. на рахунок № [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON], були перераховані 09.08.2013 року. Представниками відповідачів не надано суду доказів, хоча суд виносив про це мотивовану ухвалу, які б доводили, що зарахування коштів на рахунок відбулося раніше, ніж [PERSON] подав заяву про відмову від надання кредиту. 18.08.2013 року позивач [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з письмовою заявою про розірвання кредитного договору відповідно до п.6 ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». 16.09.2013 року (більше ніж через місяць після письмового звернення) позивач отримав лист від відповідача ПАТ «Дельта Банк» № 05-1472743/1 від 11.09.2013 року. В листі позивачу роз'яснили, що для анулювання кредитного договору, укладеного між ним та банком, необхідно отримати кредитні кошти у відділенні ПАТ КБ «Надра», внести ці кошти в касу ПАТ «Дельта Банк» та подати заяву про ануляцію кредитного договору разом з квитанцією про сплату кредиту. Позивач відмовився повертати кошти відповідачеві на запропонованих умовах, оскільки представники ПАТ КБ «Надра» повідомили, що на рахунку міститься сума не 15 000 грн., а 14 475 грн. Оглядом поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку з 18.07.2013 року по 14.02.2014 року, наданого ПАТ КБ «Надра», встановлено, що кошти в сумі 15 000 грн. були зараховані на рахунок 09.08.2013 року (без зазначення часу зарахування) і цього ж дня банком було списано 375 грн., як страховий платіж за договором страхування та 150 грн. - комісію за поповнення рахунку. Станом на 27 лютого 2014 року залишок коштів на рахунку становить 14 387,89 грн. Відповідно до вказаного звіту позивач [PERSON] жодної операції з наданими кредитними коштами не здійснював. Відповідно до наданих відповідачем ПАТ КБ «Надра» документів встановлено, що рахунок № [NUMBER] (який вказаний в заяві про надання/перерахування кредитних коштів від 08.08.2013 року) у відділенні не обслуговується. Разом з тим, при укладанні кредитного договору з ПАТ «Дельта Банк» позивач [PERSON] підписав анкету-заяву на відкриття Нового пакету послуг (відкриття особового рахунку № [NUMBER]) у відділенні ПАТ КБ «Надра» і саме на зазначений рахунок були перераховані кошти в сумі 15 000 грн. В судовому засіданні були оглянуті наступні письмові докази: договір про здійснення інформаційно-консультаційної діяльності у сфері споживчого кредитування № 3, укладений між відповідачами 07.06.2012 року, Додаток № 1 до договору - регламент оформлення кредитів, Додаток № 2 до договору - регламент документообігу та контролю якості кредитних справ за споживчими кредитами фізичних осіб із залученням Агента. Відповідно до п.1.1 договору Агент (ПАТ КБ «Надра») зобов'язується за дорученням Банку (ПАТ «Дельта Банк») від його імені та в його інтересах виконувати юридичні дії (послуги), інформаційно-консультаційну діяльність у сфері споживчого кредитування. Умови та порядок надання послуг передбачені в Додатках № № 1, 2 договору. Пунктом 3.3.2 Регламенту (Додаток №1) передбачено, що співробітник Агента вписує в заяву Клієнта на переказ кредитних коштів номер карткового рахунку Клієнта з використання платіжної картки, на який будуть зараховані кредитні кошти. При цьому регламент не містить жодного посилання на те, що позичальник зобов'язаний відкрити рахунок саме в установі Агента. В п.5 регламенту документообігу (Додаток № 2) вказано, що у випадку якщо клієнт у 14 денний термін від моменту оформлення кредиту звертається в Банк Агент, з вимогою про відкликання своєї згоди на укладання договору, Співробітник Агента, при такому зверненні Клієнта, інформує Клієнта про необхідність звернутися у строк до закінчення 14 дня від дня оформлення заяви у найближче відділення Банку, де необхідно написати заяву про відкликання своєї згоди отримання кредиту та внести в касу Банку отримані кредитні кошти. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] 09.08.2013 року подано заяву про відкликання своєї згоди на отримання кредиту та повідомлено банк про те, що кошти він не отримав. В порушення вимог цивільного законодавства, Закону України «Про захист прав споживачів» та Регламенту документообігу відповідачами ПАТ КБ «Надра» та ПАТ «Дельта Банк» не роз'яснено [PERSON] при подачі ним заяви про те, що кошти перераховані на рахунок і йому необхідно зняти їх та внести в касу ПАТ «Дельта Банк». Письмове роз'яснення на звернення відповідача датоване лише 11.09.2013 року, через місяць після звернення. Лише після отримання листа, на думку суду, позивач дізнався про те, що кредитні кошти вже перераховані на рахунок, відкритий на його ім'я, а до цього часу він цілком законно вважав, що Банк анулює кредитний договір та кошти автоматично залишить на власних рахунках. Підтвердженням того, що [PERSON] помилявся щодо моменту укладання договору та факту отримання ним кредитних коштів, є наявні у справі письмові докази, якими встановлено, що [PERSON] грошові кошти з рахунку Відділення ПАТ КБ «Надра» не отримував, а кредитування було проведено за складною, незрозумілою для споживача схемою (за участю Агента) та поєднало у собі два окремих договори - банківського кредиту та банківського рахунку. Згідно з ч.2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до п.6 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які інші збори у зв'язку з відкликанням згоди. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що кредитний договір слід визнати розірваним в судовому порядку саме з 09.08.2013 року, оскільки відповідачем ПАТ «Дельта Банк» порушено права позивача [PERSON] в частині укладання кредитного договору та допущено обмеження його прав щодо відмови від отримання кредиту. Разом з тим, суд вважає, що [PERSON], в силу приписів п.6 ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен повернути відповідачеві отримані ним кредитні кошти в сумі 15 000 грн., оскільки зазначені кошти, як з'ясувалось в судовому засіданні, перебувають в іншому банку на рахунку, відкритому на ім'я [PERSON], а тому позов ПАТ «Дельта Банк» з цих же підстав підлягає частковому задоволенню. Відповідно до змісту ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. На думку суду позивач [PERSON] не навів доказів душевних страждань, які він зазнав внаслідок нерозірвання кредитного договору, а тому в цій частині позову слід відмовити. Задовольняючи частково позовну заяву ПАТ «Дельта Банк», суд враховує, що наданими у справі доказами доведено, що банк, на виконання умов кредитного договору перерахував на рахунок [PERSON], відкритий в ПАТ КБ «Надра», грошові кошти в сумі 15 000 грн. і [PERSON] повинен повернути зазначену суму, оскільки він відкликав свою згоду на отримання кредиту. Разом з тим, суд враховує порушення вимог законодавства з боку ПАТ «Дельта Банк» під час прийняття заяви від [PERSON] про відмову від кредиту та вважає, що нарахування ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за відсотками в сумі 517,18 грн. та за комісіями в сумі 2 094 грн. є незаконним, оскільки [PERSON] ще 09.08.2013 року звернувся з заявою про односторонню відмову від договору і саме з цього часу кредитний договір є відповідно розірваним. З огляду на викладене, посилання позивача за об'єднаним позовом ПАТ «Дельта Банк» на порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо сплати відсотків та комісії є необґрунтованими. З 09.08.2013 року ПАТ «Дельта Банк» знав про односторонню відмову [PERSON] від кредитного договору і при цьому продовжував нараховувати відсотки та комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч.3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. [PERSON] набув право на односторонню відмову згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Ні представниками ПАТ «Дельта Банк», ні ПАТ КБ «Надра» не надано доказів того, що кредитні кошти на рахунок [PERSON] були перераховані раніше, ніж він звернувся з заявою про відкликання згоди на укладання кредитного договору (всі письмові докази датовані 09.08.2013 року), а тому, на думку суду, перерахування коштів та їх наявність на рахунку, відкритому у відділенні ПАТ КБ «Надра», не відповідали дійсній волі [PERSON], а були нічим іншим, як нав'язуванням кредитних послуг. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 1 ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» за об'єднаним позовом підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial