Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 12.09.2008 року, від якого 26.01.2009 року у них народився син - [PERSON]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, тривалий час проживають як чужі люди. Дитина за домовленістю сторін проживає з позивачкою. Зазначає, що відповідач ніякої участі у вихованні сина не приймає, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання позивача та дитини. Позивач отримує недостатній дохід для належного забезпечення всіх потреб дитини. Син фізично активно розвивається та росте, у звязку з цим виникає потреба повноцінного харчування, витрат на навчання та на лікування. Самотужки забезпечити належний фізичний та духовний розвиток спільної з відповідачем дитини позивач не має можливості, у звязку з чим, просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не зявився, до початку підготовчого засідання від нього надійшла заява з прохання розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 16). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 040382 (а.с. 9). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ 091070, [PERSON] народився 26.01.2009 року. Ії батьком є [PERSON] (відповідач); матірю [PERSON] (позивач) (а.с. 4). Судом встановлено, що\~ малолітній [PERSON] проживає з матірю позивачкою\~ [PERSON] Сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька\~ і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має. Доказів іншого відповідачем суду не надано. [PERSON] [PERSON] здоровий, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки. Відповідач позовні вимоги визнав, та погодився сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши зібрані і досліджені\~ в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме - 1500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви (а.с. 31.05.2018 року) та до досягнення [PERSON] повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved