Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 29 серпня 2003 року Покотилівською селищною радою Харківського району, актовий запис № 19. Після розірвання шлюбу надалі [PERSON] іменувати прізвищем - «Кульчицька». Позовні вимоги мотивуючи тим, що причиною розпаду сімї сталося те, що в останні роки чоловік дуже захопився компютерними іграми, на це витрачав майже весь свій час, що призвело до негативних наслідків, втратив будь-який інтерес до сімї, не приймає ніякої участі у вирішенні будь яких питань, що виникають в житті їх родини, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні, через що у них з чоловіком склалися зовсім погані стосунки, які призвели до відчуження між ними, вони стали проживати кожен своїм окремим життям. Остаточно сімейно шлюбні відносини між ними фактично були припинені у вересні 2017 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Майнових спорів на даний між сторонами не має. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може, примирення між ними неможливо, бо вона неодноразово намагалася вплинути на таку ситуацію та виправити її, робила спроби налагодити стосунки, але це не мало ніякого відгуку з боку чоловіка, тому вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить нашим інтересам та інтересам дитини. Відповідач відмовляється разом звертатися до суду з заявою про розірвання шлюбу, укладення письмової угоди про місце проживання доньки, про участь в забезпеченні умов її життя, виховання, що змушує мене звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 січня 2018 провадження по справі відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, строк для примирення не потрібен, рішення по справі ухвалити в підготовчому засіданні. Судові витрати залишити за рахунок позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою просить справу розглядати без його участі, строк для примирення не потрібен, позов визнає повністю та просить рішення по справі ухвалити в підготовчому засіданні. Також, не заперечує проти проживання малолітньої доньки після розірвання шлюбу з матірю. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 29 серпня 2003 Покотилівською селищною радою Харківського району, актовий запис № 19, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 177424, виданого 29 серпня 2003 Покотилівською селищною радою Харківського району . В звязку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «Сидорова» змінено на «Кульчицька». Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 264218, виданого 16 квітня 2004 Покотилівською селищною радою Харківського району, актовий запис № 12. Сторони стверджують, що спору між ними про місце проживання малолітньої дитини, поділу майна немає, відповідач позов визнав повністю. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, стверджують у заявах, що сімейно шлюбні відносини припинені з вересня 2017, сім'я існує формально, відповідач не заперечує проти задоволення позову, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про місце проживання дитини, з представлених суду відомостей, не вбачається, а також не вбачається з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Кульчицька» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати залишити за рахунок позивача [PERSON] .

Outcome: approved