Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд зі вказаним позовом до відповідача [PERSON] . У ньому просить стягувати з останнього аліменти на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в сумі по 5\~000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування цих вимог зазначає, що відповідач неналежно виконує свій обов`язок з утримання дітей. Їй з відповідачем не вдається досягти домовленості щодо прийнятного для неї механізму участі батька у фінансовому забезпеченні дітей, а тому з нього слід стягувати аліменти. [PERSON] подав відзив у якому частково визнав позов, вказав, що готовий сплачувати аліменти в розмірі 1\~060 грн. щомісячно на кожну дитину. Сплачувати 15\~000 грн. на місяць він не має можливості, оскільки його прибутки у 2019 року є значно нижчими ніж у 2018 року, він має незадовільний стан здоров`я, та на його утриманні перебуває матір. Заперечив наведені позивачем обставини, щодо самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. У відповіді на відзив [PERSON] спростовує посилання відповідача на незадовільний майновий стан, проблеми з здоров`ям та те, що на його утриманні перебуває матір. [PERSON] та її представник адвокат Сампара Н. М. у судовому засіданні вказані вимоги підтримали та просили їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили частково. Наполягали та тому, що сума аліментів не може перевищувати 1\~060 грн. на одну дитину. Суд, заслухавши пояснення, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. 28 вересня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції в Тернопільській області; актовий запис № 1421. (а.с. 5) У сторін є троє спільних дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 31 січня 2006 року (актовий запис № 2105), серії [NUMBER] від 09 лютого 2007 року (актовий запис № 308) та серії [NUMBER] від 09 лютого 2007 року (актовий запис № 309), відповідно, виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. (а.с. 5 (зворотна сторона), 6) Після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю, що підтверджується довідкою № 1004, виданою 03 червня 2019 року приватним підприємством «Дружба сервіс-житло 1» Дочірнього підприємства «Фаворит-3». (а.с. 20) Відповідно до частини 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. (частина 2 ст. 181 СК України) Однак такої домовленості між сторонами не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідно до частити 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. (частина 3 ст. 182 СК України) Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову <…>. При визначенні розміру аліментів, відповідно до статті 182 СК України, суд врахував наступні обставини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року\~№ 2629-VIII, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, у період з 01 липня 30 листопада 2019 року, становить 2\~118 грн. Позивач разом з дітьми проживає у будинку [ADDRESS] , яким вона користується безоплатно, про що свідчить договір позики від 06 березня 2019 року. (а.с. 7) Діти навчаються у Тернопільському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів економічний ліцей № 9 імені Івани Блажкевич» Тернопільської міської ради Тернопільської області. (а.с. 17, 18, 19, 40) [PERSON] [PERSON] і Соломія находяться на диспансерному обліку педіатричного відділення № 2 поліклінічного відділу комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» і потребують спеціальної групи по фізкультурі, про що свідчать відповідні довідки та медичні висновки. (а.с. 14, 15, 16, 30, 31, 32) 05 серпня 2019 року кожній із дітей було придбано путівки на відпочинок в Українському дитячому центрі «Молода гвардія». За путівку Соломії було доплачено 4\~735,5, Софії 2\~841,3 грн., та [PERSON] 4\~735,5 грн. (а.с. 94, 95, 96, 97, 98) [PERSON] працює старшим державним інспектором відділу оплати праці та обліку єдиного внеску управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДФС у Тернопільській області і її заробітна плата за січень-березень 2019 року склала 24\~643,64 грн. Вказане підтверджується довідкою про заробітну плату № 206/10/19-00-05-33 від 24 травня 2019 року та довідкою № 184/Ю/19-00-04-01-26 від 28 березня 2019 року. (а.с. 12, 13) [PERSON] є фізичною особою-підприємцем і його дохід за 2018 рік склав 280\~000 грн. Вказане підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця. (а.с. 9) Саме від такого розміру прибутку відповідача суд відштовхується при визначенні його майнового стану і не бере до уваги наведені ним відомості з господарських книг (а.с. 41, 42, 43), адже вони не є офіційними документами, заповняються самим [PERSON] , або уповноваженою ним особою, отже повністю залежать від волі останнього. Така обставина нівелює об`єктивність таких книг і свідчить про те, що до них моли бути несені будь-які дані, в тому числі і більш вигідні для відповідача. Водночас суд бере до уваги копії меморіальних ордерів, гідно яких у 2019 році [PERSON] сплачував податки та інші платежі. (а.с. 44, 45, 46, 47, 48) У власності відповідача знаходиться ряд нерухомого майна, а саме: земельна ділянка житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), загальною площею 0,10 га, що розташована на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; житловий будинок, загальною площею 367,3 м2, житловою площею 157,7 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN TOURAN, 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; легковий автомобіль марки ВАЗ 21093, 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Ринкова вартість усього цього майна становить понад чотири з половиною мільйони гривень, що підтверджується відповідними довідками про ринкову вартість майна, виданими TOB «Всеукраїнський експертно-правовий союз». (а.с. 83, 84, 85, 86) Надані позивачем договори про організацію та проведення будівництва від 12 вересня та 17 жовтня 2017 року (а.с. 69-73, 74-79) суд до уваги не бере, оскільки відсутні докази внесення коштів на їх виконання та виникнення у відповідача права власності на об`єкти, про які в них зазначено. Також, сторонами визнано, а тому, в силу частини 2 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають ті обставини, що відповідач, 09 листопада 2018 року вніс на банківські рахунки кожної із своїх дітей 8\~000 доларів США. Датою повернення вкладів є 26 листопада 2019 року. З огляду на розмір прибутків відповідача та об`єм майна, котре перебуває у його власності, суд вважає необґрунтованими твердження останнього, щодо скрутного майнового становище та вважає, що він спроможний надавати своїм дітям матеріальне забезпечення у сумі, котра вища від мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, передбаченого законом. Суд, звертаючи увагу на надані [PERSON] довідки та медичний висновок, вважає, що з них не вбачається обставин, котрі суттєвим чином впливали б на його можливість забезпечувати дітей. Проте таких документів достатньо для висновку, що розмір аліментів, які просить стягувати позивач, все ж таки, є надміру високим. Також суд вважає неспроможними доводи [PERSON] про те, що на його утриманні перебуває мати, оскільки на їх підтвердження не надано жодних доказів, а тому суд вважає їх недоведеними, всупереч частині 1 ст. 81 ЦПК України. Оцінюючи ствердження відповідача, котрий вважає, що з нього доцільно стягувати аліменти в розмірі 1\~060 грн. на кожну дитину, суд звертає увагу на те, що цих коштів має бути достатньо для того аби забезпечити усі сфери життя дітей, тобто навчання, лікування, відпочинок, побут, і.т.ін. Лише у виключних випадках, як то розвитком здібностей дитини, її хвороба, каліцтво тощо, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Очевидно, що тих коштів, на стягненні яких наполягає відповідач, недостатньо для того аби покрити усі витрати на дітей. Оцінивши усі вказані обставини в комплексі, взявши до уваги потреби дітей, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 4\~000 грн. щомісячно, на кожну із дітей, але не менше 50% про всіх видів його доходів, щомісячно починаючи з моменту подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання кожної із дітей, за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial