Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт сумісного проживання [PERSON] з матір'ю [PERSON], померлою [INFO], дружиною [PERSON], померлою [INFO] та сином [PERSON], померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS]. А також, просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] право власності на 1/7 частину у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] та грошовий вклад в територіальному відокремленому безбалансовому відділені № 10015/0456 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рахунку [NUMBER] на суму 7264 грн. 30 коп., відкритому на ім'я [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що неможливо встановити факт сумісного проживання (факт прийняття спадщини) після смерті матері спадкодавця - [PERSON], яка померла [INFO], дружини спадкодавця - [PERSON], яка померла [INFO] і сина спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточненні позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що родину [PERSON] знав добре і підтверджує факт того, що [PERSON] проживав з матір'ю [PERSON], померлою [INFO], дружиною [PERSON], померлою [INFO] та сином [PERSON], померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знав з 1968 року і підтверджує факт того, що [PERSON] проживав з матір'ю [PERSON], померлою [INFO], дружиною [PERSON], померлою [INFO] та сином [PERSON], померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житло від 02.12.1994 року за [NUMBER], виданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належали в рівних частках кожному квартира [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження Ізмаїльського міського голови «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43941659 від 24.05.2016 року, відповідно до якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджено записом акту про народження від 03.04.1944 року за № 97, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було з'ясовано судом, [PERSON] будучи спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON] та актом затвердженим директором комунального підприємства «Житсервіс-2» від 05.02.2017 року, згідно якого [PERSON] 1944 року народження дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] на протязі сорока п'яти років без реєстрації. Крім цього, вищезазначений факт також підтверджений листом директора комунального підприємства «Житсервіс-2» від 14.02.2017 року за № П-32, згідно якого [PERSON] за адресою [ADDRESS] був зареєстрований, але фактично не проживав. Фактичним місцем проживання [PERSON] та членів його родини є квартира за адресою: [ADDRESS]. Зазначений факт був встановлений перевірками паспортного режиму від 05.02.2009 року, 14.02.2009 року, 12.06.2015 року, 24.09.2015 року, 24.12.2015 року та 05.02.2017 року. Внаслідок того, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із матір'ю [PERSON], померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS] тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). У зв'язку із чим, у [PERSON] виникло право власності на 1/2 частина вищевказаної квартири. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Крім цього, після смерті [PERSON] відкрилвсь спадщина на право на грошовий вклад на рахунку [NUMBER] на суму 7264 грн. 30 коп., відкритому в територіально відокремленому безбалансовому відділенні № 10015/0456 АТ «Ощадбанк», що підтверджено довідкою наданою в.о. начальника управління Державного ощадного банку України публічного акціонерного товариства філії - Одеського обласного управління України від 23.02.2017 року за № 113.29-24/67-2212. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 31754116 від 21.09.2012 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.07.1974 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.08.1975 року виданого Ізмаїльським відділом рАЦСу. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, [PERSON] будучи спадкоємцем за законом після смерті дружини [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON] та актом затвердженим директором комунального підприємства «Житсервіс-2» від 05.02.2017 року, згідно якого [PERSON] 1944 року народження дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] на протязі сорока п'яти років без реєстрації. В свою чергу, [PERSON] будучи спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадкову квартиру, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Внаслідок цього, [PERSON] стало належати 5/8 частин (1/2+1/8=5/8 частин) вищевказаної спадкової квартири, а [PERSON] стало належати 3/8 частини (1/4+1/8=3/8 частини) вищевказаної спадкової квартири. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить 3/8 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з якої 1/4 частина належала йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 02.12.1994 року за [NUMBER], виданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», а 1/8 частину він фактично прийняв після смерті матері [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його батько [PERSON], що підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.08.1975 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу Як вже було встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить 1/7 частина домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS], з яких 1/4 частина належала йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 02.12.1994 року за [NUMBER], виданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», 1/4 частину якої він фактично прийняв після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], 1/8 частину якої він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON], померлої [INFO] та 3/8 частини якої він фактично прийняв після смерті сина [PERSON], померлого [INFO], але юридично не встиг оформити свої спадкових прав. Також, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить вклад на рахунку [NUMBER] на суму 7264 грн. 30 коп., який відкрито в територіально відокремленому безбалансовому відділенні № 10015/0456 АТ «Ощадбанк», який він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON] та після смерті сина [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 43941792 від 24.05.2016 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1258 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої та четвертої черги після смерті [PERSON] нікого не має. Частиною 4 ст. 1266 ЦК України передбачено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як було встановлено судом батько позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], [PERSON] був рідним дядьком спадкодавця [PERSON], що підтверджено архівною довідкою про народження [PERSON] наданою в.о. директора Держархіву Одеської області від 19.10.2016 року за № П-2717 та свідоцтвом про народження [PERSON] (матері спадкодавця [PERSON]) серії [NUMBER] від 26.04.1949 року виданим Ізмаїльським обласним архівом РАЦСу, а також, записом акту про народження [PERSON] від 03.04.1944 року за № 97, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2015 року, повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. В наслідок чого, згідно ч. 4 ст. 1266 ЦК України позивач [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за правом представлення після смерті [PERSON], що підтверджено наступними документами: - записом акту про народження [PERSON] від 03.04.1944 року за № 97, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15.05.1958 року виданого Леніським відділом РАЦСу Свердловського району Луганської області, архівною довідкою про народження [PERSON] наданою в.о. директора Держархіву Одеської області від 19.10.2016 року за № П-2717 та свідоцтвом про народження [PERSON] (матері спадкодавця [PERSON]) серії [NUMBER] від 26.04.1949 року виданим Ізмаїльським обласним архівом РАЦСу; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12.03.1960 року і свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.12.1979 року виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 24.05.2016 року за № 980, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України. В свою чергу відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, крім цього надала суду заяву якою не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] за позивачем [PERSON]. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе встановити факт сумісного проживання [PERSON] з матір'ю [PERSON], померлою [INFO], дружиною [PERSON], померлою [INFO] та сином [PERSON], померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS] також визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] право власності на 1/7 частину у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] та грошовий вклад в територіальному відокремленому безбалансовому відділені № 10015/0456, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рахунку [NUMBER] на суму 7264 грн. 30 коп., відкритому на ім'я [PERSON]. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved