Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та зазначив, що з [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку, яка вже є повнолітньою. З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте, поступово між ними почали виникати непорозуміння в сімейних відносинах через несумісність характерів. З відповідачем позивач не проживає з 2017 року, між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини, спільне господарство не ведеться, відсутній спільний бюджет. Позивач збереження шлюбу вважає неможливим та просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, однак, у дане судове засідання вони не з`явилися. У той же час, позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, на позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві та за адресою, підтвердженою відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, викликалась у судові засідання на 03 серпня 2020 року та 22 вересня 2020 року судовими повістками, поштові відправлення отримала, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. Окрім того, суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судові засідання на 03 серпня 2020 року та 22 вересня 2020 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] після оприлюднення оголошення про її виклик у судові засідання двічі не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, і заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась, відзив на позов не подала. Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони з 19 листопада 1994 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією повторно виданого 06 березня 2019 року свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, ненадання відповідачем відзиву на позов, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заявила суду про свою позицію у справі. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяви позивача вбачається, що сторони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивача, який наполягає на задоволенні позову, є його свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Відповідач же свою позицію у справі не виявила бажання висловити. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved