Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на жилий будинок, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] померла його жінка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 17.02.1999 на регіональній товарній біржі «Юго-Восток», реєстраційний номер 253. Право власності на цей будинок за [PERSON] 02.04.1999 було зареєстровано у БТІ. [PERSON] заповіт на все своє майно не складала. Він та їх донька [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Він прийняв спадщину згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав разом зі спадкодавцем. [PERSON] заяв про прийняття спадщини не подавала, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала. В отриманні свідоцтва про право на спадщину нотаріус своєю постановою від 27.01.2021 йому відмовила через відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу, так як наданий ним договір купівлі-продажу будинку, зареєстрований на регіональній товарній біржі, не посвідчений нотаріально. До оформлення вказаного договору [PERSON] та відповідачі узгодили всі суттєві питання купівлі-продажу будинку, була сплачена обумовлена вартість будинку, відповідачі у свою чергу звільнили будинок та передали від нього ключі. Вважаючи, що оформлений на товарній біржі договір є дійсним і подальшого нотаріального посвідчення не вимагає, а також, беручи до уваги те, що право власності покупця було визнано у БТІ, і в самому договорі було визначено, що згідно зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, до нотаріуса вони не звертались. На теперішній час він не може оформити у позасудовому порядку свої спадкові права, тому просить суд визнати за ним право власності на жилий будинок загальною площею 46,6 кв.м, у тому числі жилою 21,5 кв.м, та господарські споруди: Б-1 літня кухня, В-1 уборна, Г-1 сарай, Д-1 сарай, І водопровід, ІІ замощення, № 1-2 паркан, Е-1 сарай, Ж-1 сарай, З-1 сарай, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Малькевич Є.А. до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи двічі сповіщеними про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явились без повідомлення причин, відзиву на позов не подали. Третя особа [PERSON] також до суду не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, заяв по суті справи не надала. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ухвалою суду від 08.04.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання та за клопотанням позивача витребувано у державного нотаріуса письмові докази. Згідно з ухвалою суду від 07.05.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] , в цьому шлюбі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження, про шлюб та про смерть (а.с.8-11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу будинку від 17.02.1999, згідно з яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбала жилий будинок загальною площею 46,6 кв.м, в тому числі жилою 21,5 кв.м, з відповідними надвірними спорудами та побудовами, позначеними літерами: Б-1 літня кухня, В-1 уборна, Г-1 сарай, Д-1 сарай, І водопровід, ІІ замощення, № 1-2 паркан, Е-1 сарай, Ж-1 сарай, З-1 сарай, за триста гривень. Вказаний жилий будинок належав відповідачам на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Довгалем С.В. 09.02.1999 за реєстровим № 174, зареєстрованим у БТІ м.Димитрова у реєстровій книзі № 27 від 15.02.1999. Укладена між сторонами угода була оформлена і зареєстрована на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» 17.02.1999 за реєстраційним № 253, що підтверджується копіями договору, технічного паспорту на домоволодіння (12, 16-20). Відповідно до реєстраційного посвідчення Бюро технічної інвентаризації м.Димитров (далі БТІ) право власності на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , 02.04.1999 було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, зареєстрованого регіональною товарною біржею «Юго-Восток» 17.02.1999 (а.с.11). Відповідно до відомостей КП «БТІ» Мирноградської міської ради від 15.03.2021 жилий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, зареєстрованого на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» 17.02.1999, реєстраційний номер 253. Договір купівлі-продажу будинку зареєстровано в БТІ м.Димитров 02.04.1999, реєстровий № 4065 в реєстровій книзі № 27 (а.с.15). Згідно з Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.03.2021 відомості про право власності на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у вказаному реєстрі відсутні (а.с.20). Відповідно до постанови про відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2021 державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридовою А.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки позивачем на підтвердження права власності на жилий будинок було надано документ, не посвідчений нотаріально (а.с.13). Згідно з відомостями Мирноградської державної нотаріальної контори від 14.04.2021 на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно даних інформаційних довідок зі Спадкового реєстру 12.01.2021 відкрита спадкова справа № 3/2021 за заявою про прийняття спадщини від імені чоловіка померлої [PERSON] , інших заяв не було. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися (а.с.46-48). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON] , який прийняв спадщину. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно зі ст.224 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст.128 ЦК УРСР). Відповідно до ч.1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Реєстрація бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на лютий 1999 року не суперечила чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 № 121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 № 399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. За приписами п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-1У право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін. Згідно зі ст.392 ЦК України якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права. На підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу будинку, сплатила за придбане майно 300 грн, договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований у БТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) набула право власності на будинок і правомірно володіла ним. Оскільки позивач позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права на вказаний будинок як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї дружини, та судом встановлені обставини щодо правомірного володіння спадкодавцем цим майном, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст.392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,

Outcome: approved