Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду у вересні 2013 р. з даним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача розрахункові кошти при звільненні по оплаті лікарняних листів в сумі 56907,28 грн., моральної шкоди в розмірі 5500 грн. та компенсації за затримку розрахунків із розрахунку 758,45 грн. за кожен день затримки. В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача кошти при звільненні по оплаті лікарняних в сумі 42007,04 грн., моральну шкоду в розмірі 5500 грн., компенсацію за затримку розрахунків при звільненні 118096,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.. На обґрунтування вказаних вимог позивач вказав, що працював на посаді начальника ДП «ЖЕТЦ Держгірпромнагляду України» з 18.05.2011 р., згідно наказу № 52-к від 18.05.11 р., та з 01.07.2011 р. призначений на дану посаду відповідно до контракту, згідно наказу № 194-к від 14.07.11 р.. 01.02.2013 р. він був звільнений з вказаної посади у зв'язку із закінченням терміну дії контракту за п.2 ст.36 КЗпП України, згідно наказу №27-к від 01.02.2013 р.. Проте, в день звільнення позивач не працював, оскільки припинення вказаних трудових відносин припало на період втрати його працездатності, а саме з 31.01.2013 р. по 16.05.2013 р.. Для проведення остаточних розрахунків при звільненні, позивачем були надіслані відповідачу оригінали листів непрацездатності: АВЯ №722105 від 31.01.13 р., АВЯ №722269 від 07.04.13 р. та АВЯ №722169 від 02.03.13 р. та вимога про проведення розрахунків по ним від 23.05.2013 р.. Оплату по яким відповідач провів частково лише по лікарняному листу АВЯ № 722105 від 31.01.13 р.. Вважає, що за відповідачем рахується заборгованість по лікарняним АВЯ №722269 від 07.04.13 р. та АВЯ №722169 від 02.03.13 р., які являються продовженням листа АВЯ № 722105 від 31.01.13 р. в сумі 42007,04 грн.. Строк настання оплати по вказаним лікарняним позивач вважає 26.05.2013 р. та пов'язує його з датою отримання відповідачем вимоги про їх оплату 25.05.2013 р.. Оскільки кошти по оплаті лікарняних позивач вважає розрахунковими коштами при звільненні, просить стягнути з відповідача компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, кошти на оплату правової допомоги та відшкодувати моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача з даним позовом не погодився, надав суду письмові заперечення у яких зазначив, що позивач дійсно перебував в трудових відносинах з підприємством і наказом голови Держгірпромнагляду України № 27-к від 01.02.2013 р. його було звільнено з займаної посади у зв'язку із закінченням терміну дії контракту. Розрахункові кошти при звільненні в т.ч. за лікарняним листком АВЯ №722105 від 31.01.13 р. позивачу виплачені в повному обсязі. Інших листків непрацездатності та вимог про їх оплату підприємство від позивача не отримувало. Листок непрацездатності АВЯ №722105 від 31.01.13 р. вважає закритим згідно листа Департаменту охорони здоров'я ЖОДА від 05.08.13 р. за №4567/01-1 та акта перевірки Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 20.08.2013 р.. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Представники третіх осіб проти задоволення позову заперечували у зв'язку відсутністю правових підстав оплати лікарняних листків АВЯ №722269 від 07.04.13 р. та АВЯ 722169 від 02.03.13 р.. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка лікар [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивач дійсно звернувся до нього у зв'язку із поганим самопочуттям викликаним підвищенням тиску. Внаслідок чого 31.01.2013 р. був відкритий листок непрацездатності АВЯ №722105, який був продовжений листками непрацездатності АВЯ №722269 від 07.04.13р. та АВЯ №722169 від 02.03.13 р. у зв'язку з продовженням лікування. Підтвердив недостовірність інформації в листі від 04.07.2013 р., щодо закриття лікарняного листка АВЯ №722105 від 31.01.2013 р., у зв'язку з помилковістю у її наданні. В решті своїх показів плутався. Позивач [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні за клопотанням у якості свідка показав, що з 31.01.13 р. по 16.05.2013 р. він перебував на лікарняному. Так, 31.01.13 р. внаслідок стресової ситуації він звернувся до Обласного медичного центру здоров'я та спортивної медицини Житомирської обласної ради за допомогою у зв'язку із поганим самопочуттям - підвищеним тиском та болями у серці, де йому був відкритий лікарняний лист АВЯ №722105. Оскільки лікування було тривалим, то лікарняний лист АВЯ №722105 від 31.01.2013 р. був відповідно ще двічі продовжений. При цьому, симптоми захворювання протягом усього часу лікування та саме захворювання не змінювались. Лікарняні листи АВЯ №722269 від 07.04.13р. та АВЯ №722169 від 02.03.13 р. позивач особисто відправив 23.05.13 р. через поштове відділення на адресу відповідача разом з вимогою про їх оплату, які відповідач отримав через секретаря [PERSON], при цьому підтвердив відсутність оплати по відправленим лікарняним до даного часу. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено при розгляді справи та не заперечується сторонами, позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем з 01.02.12 р. по 01.02.13 р. та був звільнений з посади начальника підприємства відповідача у зв'язку із закінченням терміну дії контракту. Судом встановлено, що з 31.01.2013 р. по 16.05.2013 р. позивач хворів («перебував на лікарняному»), що підтверджується листками непрацездатності АВЯ №722105 від 31.01.13 р., АВЯ №722169 від 02.03.13 р. та АВЯ №722269 від 07.04.13 р.. Листи непрацездатності АВЯ №722169 від 02.03.13 р. та АВЯ №722269 від 07.04.13 р. є продовженням листка непрацездатності АВЯ №722105 від 31.01.13 р., що вбачається з їх змісту, а саме: у листі непрацездатності АВЯ №722105 від 31.01.13 р. зазначено, що [PERSON] продовжує хворіти; в листі непрацездатності АВЯ №722169 від 02.03.13 р. зазначено, що він є продовженням листка №722105 та зазначено, що пацієнт продовжує хворіти; в листі непрацездатності АВЯ №722269 від 07.04.13 р. зазначено, що він є продовженням листка № 722169, в графі «звільнення від роботи» «до якого числа включно» в останньому записі зазначено дату «16.03.2013 р.», та вказано, що [PERSON] повинен стати до роботи 17.05.2013 р.. Тобто, з даного моменту відкритий лікарняний за листком непрацездатності АВЯ №722105 від 31.01.13 р. вважається закритим. Видача вказаних листів непрацездатності підтверджується записами в журналі реєстрації листків непрацездатності ОМЦЗСМ (Обласного медичного центру здоров'я та спортивної медицини Житомирської обласної ради) від 13.06.2012р., оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні. Матеріальне забезпечення згідно листка непрацездатності АВЯ №722105 від 31.01.13 р. відповідачем було виплачене у повному обсязі. Відповідно до поштової квитанції № 1000211603945 від 23.05.2013 р. та листа ЖД УДППЗ «Укрпошта» від 26.08.2013 р., відповідачу були направлені листи непрацездатності АВЯ №722169 від 02.03.13 р. та АВЯ №722269 від 07.04.13 р. разом з вимогою про їх оплату та вручені 24.05.2013 р. через уповноваженого на одержання пошти працівника відповідача - [PERSON]. Лікарняні листи непрацездатності АВЯ № 722169 від 02.03.2013 р. та АВЯ № 722269 від 07.04.2013 р. до даного часу оплачені відповідачем не були. Листи непрацездатності АВЯ №722169 від 02.03.13 р. та АВЯ №722269 від 07.04.13 р. на час слухання справи в суді в установленому порядку анульовані або визнані недійсними не були. Вимог про їх скасування чи визнання недійсними заявлено не було. Наведені фактичні обставини справи підтверджені документально і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів. Заперечення відповідача щодо ненадходження жодних документів та лікарняних листів від позивача не знайшли своїх підтверджень під час слухання справи, доказів протилежного до суду надано не було. При цьому, вказані у запереченні обставини спростовуються наявними в справі доказами та показами [PERSON] як свідка. Крім того, у відповідача, як роботодавця, не було жодних перепон в отриманні дублікатів зазначених лікарняних листів для вирішення питання по їх оплаті. При цьому, бездіяльність відповідача підтверджує його умисне усунення від обов'язку забезпечення виплат по лікарняним листам. Оцінюючи законність вимог позивача при прийнятті даного рішення суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Підлягають оплаті листки непрацездатності за весь період хвороби незалежно від перерваних під час хвороби трудових відносин у порядку і розмірах, встановлених чинним законодавством, якщо їх видано з одного і того ж захворювання і між ними немає перерви, а тому всі наступні листи, видані після первинного, є його продовженням. Відповідно до ст. 50 вказаного Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, застрахованим особам призначаються та надаються за основним місцем роботи. За приписами ст. 51 цього ж Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за N 1005/6196, встановлено, що документом, який посвідчує непрацездатність особи є листок непрацездатності. Таким чином, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості з оплати лікарняних в розмірі 42007,04 грн., згідно довідкового розрахунку лікарняних виданих бухгалтерією ДП «ЖЕТЦ Держгірпромнагляду України». Згідно ст. 116 КЗпП України відповідач зобов'язаний в день звільнення виплатити всі належні працівнику від підприємства кошти. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні в день фактичного розрахунку. Середній заробіток визначається за правилами, що викладені у постанові КМУ від 08.02.1995 р. № 100, тобто за два останні календарні місяці роботи. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня зарплата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. У даному випадку слід брати до уваги заробітну плату позивача за грудень 2012 року та січень 2013 року. Згідно довідки № 1018/01-11/13 від 11.11.2013 року, про середньоденну заробітну плату [PERSON] видану бухгалтерією ДП «ЖЕТЦ Держгірпромнагляду України» розміри заробітку по нарахуванню становить 15789,00 грн. в грудні 2012 р. і 16066,00 грн. у січні 2013 р.. Проте, замість календарних днів, необхідно при розрахунку брати кількість відпрацьованих днів в даний період, що становлять 41 день. Середньоденна зарплата відповідно становить (15789 + 16066) / 41 = 776,95 грн./день. Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2013 р. по день винесення рішення у справі - 29.01.2014 р., складає 152 дні. Таким чином, сума компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку відповідно до вимог постанови КМУ № 100 складає до виплати 118096,40 грн. : 152 дні х 776,95 грн./день. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позов в частині відшкодування моральної шкоди піддягає частковому задоволенню, оскільки відповідач дійсно порушив трудові права позивача внаслідок не проведення повного розрахунку при звільненні, тим самим позбавивши позивача засобів до існування, що вплинуло на моральний стан позивача, на організацію його життєвих зв'язків та спричинили йому необхідність у докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, проте виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що сума 500 грн. буде достатньою для задоволення вимог позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди. За ст. 84 ЦПК України задоволенню підлягають і вимоги щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: partial