Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 07 жовтня 2012 року відповідачу [PERSON], згідно договору позики, були передані кошти у розмірі 5000 доларів США. Стверджує, що при укладенні зазначеного договору, відповідач надав письмову розписку про те, що він дійсно отримав кошти у зазначеному розмірі і зобов'язується повернути такі до 07.12.2012 року позикодавцю, тобто [PERSON] Однак відповідачем не виконано умов договору, на прохання про добровільну сплату боргу відповідач відмовляється, не надаючи жодних пояснень. Стверджує, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30.05.2013 року його позов про стягнення заборгованості за договором позики задоволено та постановлено стягувати з [PERSON] в користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 39965 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 453,30 грн. Зазначає, що на підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист та в подальшому державним виконавцем ВДВС Мостиського РУЮ Кіршем В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що станом на 17.03.2013 року рішення суду від 30.05.2013 року не виконано, що змушує його (позивача [PERSON]) звернутись до суду із вказаним позовом про стягнення індексу інфляції за період з квітня місяця 2013 року по березень 2014 року та 3% річних за період з 23.04.2013 року по 17.03.2014 року. Покликається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] був порушений його нормальний життєвий ритм, оскільки він (позивач [PERSON]) змушений був шукати відповідача, який постійно ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Так, порушився його емоційний стан, внаслідок душевних переживань погіршилось загальне самопочуття, що змусило його звернутись в медичний заклад для проходження лікування. З огляду на наведені обставини, позивач [PERSON] просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] в його користь індекс інфляції за договором позики у сумі 519,55 грн., три проценти річних в сумі 1077,41 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також витрати пов'язані із сплатою судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення та просить суд слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій позов визнав частково. Заперечує в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вважає виписку з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] видуманою. Просив вказану справу слухати у його відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.10.2012 року [PERSON] відповідно до розписки позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, яку відповідач зобов'язувався повернути до 07.12.2012 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що рішенням Мостиського районного суду від 11.07.2013 року, яке набрало законної сили, встановлено факт невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики та стягнуто з останнього в користь позивача [PERSON] вищевказану суму боргу в національній валюті в розмірі 39965 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 453 грн. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Із метеріалів справи відомо, що 22.07.2013 року Мостиським районним судом Львівської області було видано [PERSON] виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання у ВДВС Мостиського РУЮ та 29.10.2013 року державним виконавцем Кірш В.М. відкрито виконавче провадження. На час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] не виконав рішення Мостиського районного суду від 30.05.2013 року, що підтверджується матеріалами справи. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] індексу інфляції за договором позики від 07.10.2012 року в період з квітня місяця 2013 року по березень місяць 2014 року в сумі 519 гривень 55 коп. та три проценти річних в період з 23.04.2013 року по 17.03.2014 року в сумі 1077 гривень 41 коп. підставні. Суд погоджується з проведеними позивачем [PERSON] розрахунками в повному обсязі. Так, індекс інфляції згідно даних Державної служби статистики за 2013 рік становить 100,5 та за 2014 рік - 100,8. З урахуванням індексу інфляції сума боргу за 2013 рік складає 40164, 83 грн. (39965х100,5/100). Таким чином, відшкодування з урахуванням індексу інфляції за 2013 рік становить 199, 83 грн. (40164,83-39965). З урахування індексу інфляції сума боргу за 2014 рік становить 40284,72 грн. (39965х100,8/100). Таким чином відшкодування з урахуванням індексу інфляції за 2014 рік складає 319,72 грн. (40284,72-39965). Отже, індекс інфляції за договором позики від 07.10.2012 року в період з квітня місяця 2013 року по березень місяць 2014 року буде складати 519 гривень 55 коп. (319,72+199,83). Сума заборгованості у розмірі 5000 доларів США за курсом НБУ (100 доларів США становить 799,30 грн.), еквівалентна 39965 грн. Розрахунок трьох процентів річних в період з 23.04.2013 року по 17.03.2014 року становить 1077,41 грн. (сума санкцій = Сх3хД/365/100= 39965х3х328/365/100), де С - сума заборгованості, Д - кількість прострочених днів. Щодо заявлених позивачем [PERSON] вимог про стягнення з відповідача 5000 грн. заподіяної моральної шкоди, яка була заподіяна йому внаслідок порушення відповідачем [PERSON] договірних зобов'язань, то суд приходить до наступного. В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995р. зазначається про необхідність у кожному конкретному випадку з'ясовувати характер правовідносин і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, належать до договірних. Стаття 611 ЦК України визначає правовим наслідком порушення зобов'язання відшкодування моральної шкоди, але якщо це встановлено законом чи договором. Так, договором, укладеним між сторонами, не передбачено відшкодування моральної шкоди. Чинним законодавством відшкодування моральної шкоди за невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань за договором позики також не передбачено. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Як відомо із ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України до відшкодування позивачу [PERSON] підлягають понесені ним судові витрати, а саме сплачений ним судовий збір, однак в межах задоволених позовних вимог, які, як вважає суд, становлять 24,2 % (1596,96 грн. : 6596,96 грн.) від зазначеної ним суми, зокрема у розмірі 58,95 грн. (243,6грн.х24,2 %).

Outcome: partial