Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що разом із своїми батьками: [PERSON], [PERSON], сестрою [PERSON] та її чоловіком [PERSON], до 1991 року був членом колгоспного двору, до складу майна якого входив житловий будинок із надвірними господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS]. Головою колгоспного двору був батько, а після його смерті [INFO], за згоди всіх членів двору, головою стала мати - відповідачка [PERSON] та було вирішено розділити житлові приміщення. Позивач зазначив, що відповідно до волевиявлення всіх членів колгоспного двору, рішенням виконавчого комітету Чулаківської сільської ради народних депутатів Голопристанського району Херсонської області від 14 липня 1992 року за №42 було затверджено добровільний розділ майна колишнього колгоспного двору між ним і відповідачкою з одного боку, яким залишався житловий будинок із присвоєнням особового рахунку [NUMBER], та сім'єю [PERSON] з іншого, яким було виділено приміщення літньої кухні із присвоєнням особового рахунку [NUMBER]. В 2000 році останні виїхали на проживання до іншого населеного пункту, а він продовжував проживати однією сім'єю та вести спільне господарство разом із відповідачкою у належному їм зазначеному вище житловому будинку. В 2012 році позивач одружився, а в травні 2015 року між ним та відповідачкою стався конфлікт, після якого остання перестала визнавати його право на спірну нерухомість, чинились перешкоди в користуванні нерухомим майном, в зв'язку з чим змушений звертатися до суду за захистом своїх прав співвласника. В ході розгляду справи позивачем позов підтримано та заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Чулаківську сільську раду Голопристанського району Херсонської області, а також, уточнено позовні вимоги, якими позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частку домобудівлі № 36-б по вул. Садового в селі Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, визнавши недійсним свідоцтво про право власності у ? частці на зазначене нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 24 травня 1991 року на ім'я [PERSON], та частково недійсним рішення Голопристанської районної Ради народних депутатів від 21 травня 1991 року №78, «Про оформлення документів на житлові будинки», на підставі якого було видано це свідоцтво. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позов не визнав, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності та реєстрацію його місця проживання із 1993 року в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS], успадкованому позивачем після смерті його баби, просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області Корольова С. В. позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з довідки Чулаківської сільської ради від 16.11.2016 за №02-22/769, наданих для огляду судом погосподарських книг та пояснень представника цієї сільської ради, позивач від дня свого народження постійно проживав у спірному житловому будинку [ADDRESS]. Зазначене домогосподарство станом на 15.04.1991 відносилось до категорії колгоспний двір, головою двору була відповідачка [PERSON], на ім'я якої 24.05.1991 Чулаківською сільською радою було видано свідоцтво про право власності. Рішенням виконавчого комітету Чулаківської сільської ради від 14.07.1992 за №42 затверджено розділ майна зазначеного колгоспного двору на два господарства: [PERSON] і [PERSON] із виділенням їм житлового будинку з присвоєнням йому особового рахунку [NUMBER], та [PERSON] і [PERSON] із виділенням їм приміщення літньої кухні із присвоєнням особового рахунку [NUMBER]. Номер спірного житлового будинку було змінено із [ADDRESS] на [ADDRESS]. Відповідно до ст. 13 Конституції СРСР, 1977 року колгоспний двір був сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Власність колгоспного двору - це форма особистої власності. Згідно із ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору було спільною сумісною власністю всіх членів двору незалежно від того, хто був зазначений його головою. Оскільки, чинним на час розділу нерухомого майна даного колгоспного двору законодавством не було передбачено ніякої заборони на його добровільний розділ за досягненою домовленістю усіх членів двору, а матеріали справи не містять доказів чиєїсь незгоди із проведеним розділом чи подальшого перерозподілу часток майна, позивач набув права власності, на рівні із відповідачкою [PERSON] ( по ? частці), на спірний житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, що не відповідає закону та порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та відміняється. Заперечення представника відповідачки [PERSON] проти задоволення позову є необґрунтованими, оскільки відповідно до роз'яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до введення в дію Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Матеріали справи не містять доказів втрати позивачем права на частку в майні колгоспного двору. Він не припиняв користуватися своєю власністю до травня 2015 року, а коли виникли перешкоди в користуванні звернувся до суду за захистом своїх прав. Наявність спадкового житлового будинку у позивача та реєстрація в ньому його місця проживання не впливає на його право на частку в спірному житловому будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved