Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до Дроздівської сільської ради про визнання права власності, мотивуючи тим, що 28 березня 2011 року померла його мати [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами в с. Мазепинці по пров. Набережному, 8. Спадкоємцем за заповітом являється позивач, який вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на зазначений будинок, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого 2018 року. Постанова державного нотаріуса Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON] мотивована тим, що спадкоємець має право на зазначене спадкове майно, однак правовстановлюючі документи на житловий будинок не надав. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлої 28 березня 2011 року [PERSON] на спадкове майно у вигляді житлового будинку №8 з господарськими спорудами по провулку Набережному в селі Мазепинці Білоцерківського району Київської області. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, подали заяву в якій просили слухати справу без участі їхнього представника, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 березня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №212066, яка до дня смерті проживала в [INFO]. Позивач є сином спадкодавиці, що підтверджується серії ЯК №787432. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами в с. Мазепинці по пров. Набережному, 8., що підтверджується витягом з погосподарської книги №8 за 1971-1973 роки Дроздівської сільської ради. Згідно ст.120 ЦК УРСР 1963 р.\\ до внесення змін згідно Закону України « Про власність» від 06.01.1994р.\\ колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок. продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Спадкоємцем за заповітом являється позивач [PERSON], що підтверджується заповітом від 12 червня 1996 року. Позивач який вчасно звернувся до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується його заявою від 11.09.2011 року наявною в матеріалах спадкової справи №363/2011.Позивач успадкував частину спадкового майна, отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину, однак щодо спадкування житлового будинку з відповідними господарськими спорудами в с. Мазепинці по пров. Набережному, 8 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого 2018 року. Постанова державного нотаріуса Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON] мотивована тим, що спадкоємець має право на зазначене спадкове майно, однак правовстановлюючі документи на житловий будинок не надав. Оскільки позивач не має можливості оформити свої спадкові права через органи нотаріату, він звернувся до суду з вказаним позовом. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частки). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Такі ж норми знайшли своє відображення у ЦК УРСР\\ в редакції 1963 р.\\, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно ст.537 ЦК Української РСР в ред.1963 р. частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. Статтею 529 ЦК Української РСР в ред..1963 р. було визначено коло спадкоємців за законом першої черги діти, дружина і батьки померлого. Згідно ст.548 ЦК Української РСР в ред..1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. А відповідно до ст.549 ЦК Української РСР в ред..1963 р. дії , що свідчать про прийняття спадщини : 1\\ якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2\\ якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Оскільки позивач [PERSON] надав нотаріусу всі наявні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дружиниматері [PERSON] серед яких не має правовстановллючих документів на домовлодіння, суд вважає, що права [PERSON] на реалізацію спадкових прав підлягають судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved