Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши який просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальна площа якої, після проведення реконструкції складає 140,3 кв.м., у тому числі самовільно розширений балкон, площею 3,7 кв.м. В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що зареєстрований та є власником реконструйованої дворівневої квартири [ADDRESS], загальною площею 140,3 кв.м., яка розташована на другому поверсі та мансарді двохповерхового будинку та складається з 4 житлових кімнат, холу, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, веранди, підвалу та двох балконів. В березні 2013 року самовільно розширив один з балконів, вхід якого проходить з кухні. В результаті проведеної реконструкції, площа балкону становить 14,20 кв.м. Стверджує, що проведене розширення не порушує прав третіх осіб, не обмежує можливості використання за призначенням даного будинку іншими співвласниками, мешканцями інших квартир та відповідає будівельним нормам, санітарно-технічним та протипожежним нормам, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій від 28.05.2013 року. Вважає, що самовільно розширений балкон не є самочинним будівництвом, оскільки не відповідає ознакам встановленим ст.376 ЦК України. Зважаючи на те, що оформити право власності на самочинно розширений балкон іншим чином не може, просить позов задовольнити. Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась в суд з позовом, в якому просить зобов'язати [PERSON] - власника квартири [ADDRESS], за власні кошти демонтувати самовільно влаштоване розширення балкону до квартири та стягнути суму судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що будинок [ADDRESS] перебуває у віданні Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Власником квартири є [PERSON] Стверджує, що з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №534, виданої 25.02.2014 року ЛКП «Старий Львів» вбачається, що загальна площа даної квартири становить саме 138,2 кв.м., а житлова - 61,1 кв.м. 22.03.2013 року ЛКП «Старий Львів» відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП, оскільки без погодження органу місцевого самоврядування, самовільно, розпочав роботи по розширенню площі індивідуального балкону. Надалі, постановою адміністративної комісії Галицької районної адіністрації Львівської міської ради від 11.04.2013 року, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, на [PERSON] накладено штраф у розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн., який сплатив повністю. Вважають, що цією дією [PERSON] визнав факт адміністративного правопорушення. Згодом, 16.01.2014 року, ЛКП «Старий Львів» складено акт про те, що у кв.[ADDRESS] самовільно розширений балкон площею 14,2 кв.м. Наступного дня, 17.01.2014 року, [PERSON] скеровано письмову вимогу про демонтування самовільно розширеного балкону. Вдруге і втретє - 21.02.2014 року, 22.04.2012 року [PERSON] повторно скеровані аналогічні письмові вимоги. Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №38 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району, яким зобов'язано [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] за власні кошти демонтувати самовільно влаштоване розширення балкону до квартири. Оскільки станом на 25.02.2014 року, згідно з складеним ЛКП «Старий Львів» актом обстеження квартири, самовільно розширений балкон не демонтовано, відповідного на те дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів не надано, затвердженої проектної документації не виготовлено, відтак просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради заперечив та просить у задоволенні такого відмовити повністю. Представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради свій позов підтримав, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Позов [PERSON] заперечив та просить відмовити у задоволенні його позову. Представник Департаменту містобудування Львівської міської ради, Львівської міської ради та Виконавчого комітету Львівської міської ради позов [PERSON] заперечив. Пояснив, що дійсно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 138,2 кв.м., яка складається з двох рівнів, розташованої на другому поверсі та мансарді двохповерхового будинку. Вірним є й те, що в березні 2013 року [PERSON] самовільно здійснив будівельні роботи по розширенню площі балкону. Стверджує, що виконанню цих робіт повинно було передувати отримання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Оскільки [PERSON] самовільно проведено реконструкцію з розширенням балкону, відтак вважає, що таке розширення балкону належить демонтувати. Просить позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити, а в задоволенні позову [PERSON] - відмовити за безпідставністю вимог. В судовому засіданні представник третьої особи ЛКП «Старий Львів» позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради підтримав, з мотивів, викладених у позовній заяві. Позов [PERSON] заперечив та просить залишити такий без задоволення. Представники третіх осіб - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області та Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що об'єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 46, 59, 71, 93, 148, 149). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до переконання, що позов [PERSON] належить задовольнити, а в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - відмовити за безпідставністю вимог, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник майна може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирного житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За правилом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований та є власником дворівневої квартири [ADDRESS], яка розташована на другому поверсі та мансарді двохповерхового будинку та складається з 4 житлових кімнат, холу, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, веранди, підвалу та двох балконів, загальною площею 138,2 кв.м., з коморою у підвалі - 10,5 кв.м. (а.с. 15, зворот; а.с.16-17). Після проведеної [PERSON] у березні 2013 року самовільної реконструкції, зумовленої розширенням площі балкону, загальна площа квартири збільшилась до 140,3 кв.м. (а.с. 96-99). 22 березня 2012 року майстром по експлуатації житлового фонду ЛКП «Старий Львів» [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №16, згідно з яким, [PERSON] самовільно, без погодження МВК розпочато будівельні роботи по розширенню свого індивідуального балкону, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 КУпАП (а.с. 122). За результатами розгляду зазначеного протоколу, 11.04.2013 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ухвалено постанову №65, якою на [PERSON] накладено штраф у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн. (а.с. 123). На виконання вимог постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 11.04.2013 року, [PERSON] 26.04.2013 року сплатив накладений на нього штраф. (а.с. 124). Актом, складеним 17.01.2014 року комісією ЛКП «Старий Львів» встановлено, що розширений балкон, площею 14,2 кв.м., не демонтовано. Цього ж дня, 17.01.2014 року в адресу [PERSON] скеровано попередження з вимогою демонтувати самовільно влаштований балкон та привести його до попереднього стану в термін до 23.01.2014 року. (а.с. 116). Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №38 від 06.02.2014 року затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району, яким зобов'язано [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] за власні кошти демонтувати самовільно влаштоване розширення балкону до квартири. (а.с. 128). Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об'єкта - квартири [ADDRESS], виконаного 28.05.2013 року експертом Кархутом І.І., судом встановлено, що реконструкція балкону квартири [ADDRESS] відповідає будівельним, санітарно-технічним та протипожежним нормам, зокрема: п.2.32, 3.3, 3.6, ДБН В.2.21-5-2205 «Житлові будинки. Основні положення», п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Розширення балкону квартири [ADDRESS] не обмежує можливість використаня за призначенням даного будинку іншими співвласниками, в зв'язку з тим, що балкон влаштований до стіни будинку, яка примикає до квартири і не порушує прав інших співвласників житлового будинку в користуванні і можливості проведення ремонто-будівельних робіт у разі необхідності, що відповідає п.4 ст. 357 ЦК України. Суд приймає до уваги даний звіт (будівельно-технічну експертизу), оскільки такий виконаний експертом Кархутом І.І., котрий має вищу освіту за спеціальністю інженер-будівельник, ліцензію серії АВ №?591153, виданою 10.08.2011 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на право ведення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури серії АЕ, №000546, виданий 31.07.2012 року атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на право виконання робіт з технічного обстеження будівель і споруд. Приймається до уваги судом й те, що у відповідності до вимог ч.2 ст. 53 ЦПК України експерт Кархут І.І. внесений 31.07.2012 року до Державного реєстру атестованих осіб за №525, а сам висновок відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу», відтак у суду відсутні жодні сумніви щодо об'єктивності даного висновку. Заслуговують на увагу суду й твердження представника позивача [PERSON] про те, що розширений балкон не є самочинним будівництвом, оскільки за змістом ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або і істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом встановлено, що позивач, тобто власник квартири [ADDRESS] здійснивши реконструкцію балкону, земельної ділянки не займав. Згідно висновку експерта балкон влаштований до стіни будинку, яка примикає до квартири на другому поверсі, і не порушує прав інших співвласників житлового будинку. Встановлено судом й те, що позивач в установленому законом порядку 17.09.2013 року звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області та Управління архітектури Львівської міської ради про надання дозволу на проведення розширення, проте позитивної відповіді не отримав. До того ж, встановлено, що дана реконструкція балкону відповідає вимогам будівельних норм та правил. Натомість, демонтаж цього реконструйованого балкону може призвести до руйнування конструктивних елементів основного будинку. (а.с. 9). Представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради підтримуючи свій позов та заперечуючи позов [PERSON], в основу своїх доводів покликається на те, що оскільки [PERSON] сплатив накладений на нього постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради штраф у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн., відтак фактично визнав вчинене адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП. Суд критично відноситься до таких тверджень, оскільки сплата штрафу сама по собі не може свідчити про законність та обгрунтованість притягнення до відповідальності, і більше того, визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Не заслуговують на увагу суду й доводи представника Галицької районної адміністратиції Львівської міської ради, котрий покликаючись на вимоги ст. 152 ЖК УРСР стверджує, що [PERSON] без відповідного дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів самовільно здійснив розширення балкону, з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 152 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Однак, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №76, під поняттями перепланування та переобладнання слід розуміти: - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків, - переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Оскільки [PERSON] виконав розширення балкону саме на другому поверсі, не займаючи земельної ділянки, що учасниками процесу не оспорюється, відтак, зважаючи на вимоги ст. 152 ЖК УРСР, [PERSON] ні переобладнання ні перепланування, з порушенням вимог цієї норми статті, не допустив. До того, ж представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради підтримуючи свій позов про демонтаж самовільно влаштованого розширення балкону не навів суду доводів про те, чи є це розширення переплануванням чи переобладнанням у розумінні вимог ст. 152 ЖК УРСР. З огляду на те, що доводи представника позивача [PERSON] знайшли своє повне ствердження у судовому засіданні, а доводи представника позивача Галицької районної адміністрації Львівської міської ради спростовані матеріалами справи в повному обсязі, відтак, на переконання суду, позов [PERSON] належить задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - відмовити повністю за безпідставністю вимог. Враховуючи те, що суд дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, то з урахуванням положень статті 88 ЦПК України, відшкодування судового збору, не підлягає.

Outcome: approved