Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що 09.08.2021, отримавши заробітну плату, розмір якої був значно меншим, він дізнався, що 11.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» у виконавчому провадженні №63983406 за виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №61303 від 05.10.2020 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості в сумі 47965,89 грн. Звернувшись до приватного виконавця, він отримав копію виконавчого напису та документи, на підставі яких його було видано: копію заяви ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про примусове виконання рішення №20041016 від 21.12.2020 та копію кредитного договору № R53113211230B від 21.03.2012, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ним. Приватний нотаріус Горай О.С. його вимогу про надання копій документів нотаріальної справи, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис, проігнорував. Вказуючи на те, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням вимог закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, так як не пересвідчився у безспірності заборгованості, у направленні йому письмової вимоги кредитора про усунення порушень основного зобов`язання, проігнорував нову редакцію Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не взяв до уваги, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Справа розглядається у спрощеному провадженні без виклику сторін, про що повідомлені сторони. Клопотань про розгляд справи з викликом сторін сторони не надали, правом відзиву на позов відповідач не скористався, у зв`язку з чим розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 21.03.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір №R53113211230B, згідно з яким позивач отримав кредитні кошти в сумі 50000 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (картковий рахунок). За умовами договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі 21.03.2015 або достроково у випадках, передбачених цим Договором. Проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою в розмірі 27% (а.с.17-20). 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за заявою ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд», якому відповідно до договору № 11/08/2020-ФА про відступлення права вимоги за кредитним договорами від 11.08.2020 року перейшло право вимоги за фінансовими зобов`язаннями від ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», якому відповідно до договору № 140314 про відступлення права вимоги за кредитним договорами від 14.03.2014 року перейшло право вимоги за фінансовими зобов`язаннями від АТ «ВТБ Банк», вчинено виконавчий напис за реєстровим №61303 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № R53113211230B від 21.03.2012 року за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року в розмірі 47465,89 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 39417,97 грн і простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 8047,92 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн (а.с.15). 23.12.2020 року за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №63983406, а 11.06.2021 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.21, 29). За загальним правилом ст.ст.15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, що випливає з ч.1 ст.39 цього Закону. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, правове регулювання якої визначається гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87 Закону «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до приписів ст.88 цього Закону, якою визначені умови вчинення виконавчих написів, нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника відповідно до ст.88 Закону «Про нотаріат» є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» суд у такому спорі повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. У зв`язку з тим, що постанова КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» втратила чинність з моменту її прийняття, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року (Висновок ВП ВС від 15.04.2020 року № 554/6777/17 (61-19494св18)). При цьому колегія суддів відступила від висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/5226/17, та вказала, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач не погоджується з заборгованістю, зазначаючи, що подані відповідачем нотаріусу документи її безспірності не підтверджують та звертає увагу, що заборгованість за виконавчим написом стягнута після спливу 3 років після закінчення дії договору. Будь-яких доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача та наявності у відповідача права вимоги ні відповідачем, ні іншими учасниками справи суду не надано, а існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса (правова позиція ВС у справі № 759/6167/18 від 17 вересня 2020 року) . Отже, доводи позивача на обґрунтування позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є слушними і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання процесуальних витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 454 грн, сплачений ним при подачі позову і на користь держави 908 грн.

Outcome: approved