Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПРАТ «ШУ «Покровське») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що 12.02.2020 він був прийнятий на роботу у ПРАТ «ШУ «Покровське», де працював на різних посадах з повним робочим днем в шахті, та за наказом по підприємству № 1675 кп від 14.08.2020 був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Оскільки у порушення законодавства про оплату праці відповідач не провів з ним повний розрахунок при звільненні, 03.09.2020 та повторно 10.10.2020 він звернувся до підприємства з заявами про проведення з ним розрахунку та надання довідок, але відповіді ним не було отримано. Останнє перерахування заробітної плати було здійснено 06.10.2020 у сумі 2892 грн 57 коп., залишок заборгованості по заробітній платі йому не відомий. Враховуючи відомості з розрахункових листків за червень та липень 2020 року, він розрахував свою середньоденну заробітну плату, яка склала 816 грн 24 коп. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі разом з компенсацією за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за станом на 01.12.2020 у сумі 62034 грн 24 коп. У заяві про уточнення позовних вимог [PERSON] вказав, що згідно з довідками, наданими відповідачем після звернення ним з цим позовом до суду, за станом на 14.08.2020 йому було нараховано заробітну плату у сумі 34406 грн 53 коп. Нарахована сума у розмірі 2892 грн 57 коп. була перерахована відповідачем на його рахунок 06.10.2020. Так як було стороннє втручання у його банківський рахунок, після звільнення він його закрив, про що повідомив відповідача, а 02.10.2020 ним було відкрито новий рахунок у АТ КБ «Приватбанк», реквізити якого він надав підприємству у той же день. Тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь тільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 33731 грн 64 коп., виходячи із розрахунку його середньоденного заробітку в сумі 936 грн 99 коп. (згідно з довідкою відповідача), помноженого на 36 робочих днів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої уточнені позовні вимоги, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.08.2020 по 06.10.2020, оскільки заборгованість по заробітній платі йому остаточно сплачена 06.10.2020. Представник відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» Тришкін Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, підтримавши відзив на позовну заяву, згідно з яким вказав, що заборгованість по заробітній платі та іншим сумам, що належать [PERSON] при звільненні, відсутня. 14.08.2020 позивач звернувся до підприємства з двома заявами: від 08.08.2020 про звільнення його за власним бажанням та від 14.08.2020 з проханням про звільнення його останнім днем роботи. На підставі цих заяв було видано відповідний наказ від 14.08.2020 № 830ку, де зазначено, що останнім днем роботи позивача є 07.08.2020. [PERSON] були нараховані та 14.08.2020 виплачені всі належні йому при звільненні суми у загальному розмірі 43278 грн 65 коп. (до виплати після сплати обов`язкових утримань - 34406 грн 53 коп.). За результатами роботи дільниці ШТ-3, на якій працював позивач, у серпні 2020 року останньому була нарахована премія у розмірі 3638 грн 45 коп. Ця премія була нарахована на підставі п.5.2 Колективного договору та Положення про оплату праці на ПРАТ «ШУ «Покровське», відповідно до яких розмір премії працівників визначається згідно з виробничими показниками за підсумками роботи дільниці за повний місяць та виплачується у строки, встановлені для виплати заробітної плати. Оскільки у день звільнення позивача ця премія не могла бути нарахована, приписи ст.116 КЗпП України на неї не розповсюджуються. У зв`язку з тим, що позивач відразу після звільнення закрив належний йому картковий рахунок, на який йому перераховувалась заробітна плата та інші виплати, підприємством було направлено [PERSON] повідомлення про нарахування позивачу додаткових сум та прохання з`явитись для отримання належних йому сум або повідомити банківський рахунок. 02.10.2020 підприємство отримало від позивача реквізити рахунку. Оскільки 03.10.2020 та 04.10.2020 були не банківські дні, вказана сума була перерахована позивачу 06.10.2020. Крім того [PERSON] у день звільнення не працював, з заявою з вимогою про проведення з ним розрахунку звернувся до підприємства 13.10.2020, коли всі суми вже були виплачені. Тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач [PERSON] у відповіді на відзив вказав, що посилання відповідача на те, що ним було закрито картковий рахунок не є поважною причиною для затримки виплат при звільненні, тим паче, що на всіх документах він вказував номер свого мобільного телефону, який не помінявся. Доданий до відзиву лист не може бути належним доказом, оскільки він не зареєстрований, згідно правил діловодства, не має вихідного номера, а є просто допискою. Тому просить задовольнити його позовні вимоги відповідно до уточненої позовної заяви. Згідно з ухвалою судді від 09.12.2020 позовна заява [PERSON] була залишена без руху для усунення недоліків. Згідно з ухвалою судді від 15.12.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , у період з 12.02.2020 по 07.08.2020 знаходився у трудових стосунках з ПРАТ «ШУ «Покровське», що підтверджується записами з його трудової книжки, наказом № 830ку від 14.08.2020 про звільнення позивача за ст.38 КЗпП за власним бажанням (а.с.10-13, 38). З тексту наказу ПРАТ «ШУ «Покровське» № 830ку від 14.08.2020 вбачається, що [PERSON] було звільнено з 07.08.2020 на підставі його заяви (а.с.38). Згідно з заявою від 08.08.2020 [PERSON] просить його звільнити за власним бажанням 14.08.2020 (а.с.38). Згідно з заявою [PERSON] від 14.08.2020 позивач просить звільнити його останнім днем роботи 07.08.2020 та видати наказ про його звільнення 14.08.2020 (а.с.39). Відповідно до довідки ПРАТ «ШУ «Покровське» від 30.12.2020 при звільненні [PERSON] були нараховані такі суми; компенсація за невикористану відпустку за 30 днів - 28051 грн 20 коп., заробітна плата за 5 днів - 3146 грн 95 коп., доплата за вислугу років - 7401 грн 90 коп., доплата до середнього заробітку за червень 2020 року - 4662 грн 59 коп., компенсація за невиплачену вислугу років - 16 грн 01 коп., а всього 43278 грн 65 коп. Після утримання обов`язкових платежів сума до виплати за станом на 14.08.2020 склала 34406 грн 53 коп. Також позивачу нарахована премія за фактично відпрацьовані дні у сумі 3638 грн 45 коп., яка після утримання обов`язкових платежів склала 2892 грн 57 коп. За станом на дату видачі 07.09.2020 рахунок позивача у банку закритий (а.с.44). Згідно з довідкою відповідача від 29.12.2020 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 936 грн 99 коп. (а.с.40). Згідно з історією по картковому рахунку, виданою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 13.10.2020, розрахована до виплати при звільненні сума у розмірі 34406 грн 53 коп. сплачена позивачу 14.08.2020. Вказаний картковий рахунок було закрито 26.08.2020 (а.с.9). 10.09.2020 на адресу [PERSON] ПРАТ «ШУ «Покровське» було відправлено лист повідомлення про нарахування йому після звільнення додаткових грошових коштів у сумі 2892 грн 57 коп. за результатами роботи дільниці і шахти за серпень 2020 року та прохання з`явитись на підприємство для їх отримання або повідомити банківський рахунок, на який можливо перерахувати вказану суму, про що свідчить опис вкладення у цінний лист Укрпошти, який 25.09.2020 був повернутий назад підприємству за закінченням терміну зберігання (а.с.41-42). 02.10.2020 ПРАТ «ШУ «Покровське» отримано довідку АТ КБ «Приватбанк» від 02.10.2020 з реквізитами рахунку, відкритому [PERSON] у цьому банку (а.с.43). У судовому засіданні позивач підтвердив, що реквізити нового банківського карткового рахунку ним були подані відповідачу після того, як представники роботодавця додзвонилися до нього за телефоном, повідомили, що йому направлявся вищевказаний лист, який ним не отримано, та попросили надати реквізити банківського рахунку для перерахування належних йому грошових коштів. Нарахована у вересні 2020 року премія, сума якої до виплати склала 2892 грн 57 коп., виплачена позивачу 06.10.2020, про що свідчать довідка відповідача від 30.12.2020 та виписка по картковому рахунку позивача, відкритому в АТ КБ «Приватбанк», за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 (а.с.5, 44). Відповідно до заяви від 10.10.2020 [PERSON] звернувся до ПРАТ «ШУ «Покровське» з вимогою про погашення заборгованості по заробітній платі (а.с.14). Ця заява отримана відповідачем 13.10.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.7). Цей факт відповідач не заперечує. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, -наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач з заявою про звільнення його за власним бажанням з 07.08.2020 звернувся до роботодавця 14.08.2020. В цей же день відповідач виготовив наказ про звільнення позивача з запропонованої ним дати та в цей же день розрахувався з ним. Беручи до уваги те, що своє волевиявлення позивач доніс роботодавцю 14.08.2020, тобто у день, в який він не працював, через що підприємство не могло розрахуватися з позивачем 07.08.2020, тобто в останній день його роботи, суд приходить до висновку, що саме з 14.08.2020 у відповідача виникає обов`язок щодо повного розрахунку при звільненні. Оскільки 14.08.2020 позивач не працював, відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України настає тільки після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. До такого висновку суд прийшов з огляду на правову позицію, викладену у постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 по справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18), яку суд згідно з ч.4 ст.263 ЦПК враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Сторонами надані докази пред`явлення позивачем вимоги про проведення з ним розрахунку, яка датована 10.10.2020 та отримана підприємством 13.10.2020. Доказів звернення з такою вимогою 03.09.2020 позивачем не надано. Додана до позову квитанція про відправлення 03.09.2020 рекомендованого листа на адресу відповідача не свідчить про це звернення, враховуючи відсутність змісту цього листа, опису вкладення та заперечення відповідача в отриманні цієї вимоги. Крім того у судовому засіданні позивач пояснив, що у зверненні від 03.09.2020 він просив надати тільки довідки про його заборгованість із заробітної плати, що не може бути розцінено, як вимога про проведення розрахунку. Таким чином час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з наступного дня, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача, а саме 13.10.2020. Оскільки на момент звернення з заявою від 10.10.2020 розрахунок з позивачем було вже проведено у повному обсязі, підстав застосування відповідальності роботодавця згідно зі ст.117 КЗпП України немає. Судом також встановлено, що розрахунок по нарахованим за станом на 14.08.2020 сумам з позивачем було повністю проведено 14.08.2020, у день оформлення наказу про звільнення.Отже роботодавець вчинив дії з виплати належної працівнику при звільненні заробітної плати, виконавши свій обов`язок, передбачений ст.116 КЗпП України. За приписами п.5.2 Колективного договору нарахування заробітної плати на підприємстві здійснюється згідно з Положенням про оплату праці ПАТ «ШУ «Покровське» (а.с.47-48). Згідно з п.2.1 Положення про оплату праці ПАТ «ШУ «Покровське» розмір премії працівникам визначається у відповідності з виробничими показниками за підсумками праці дільниці за повний місяць і виплачується у строки, передбачені для виплати заробітної плати (а.с.45-46). Відповідно до пунктів 5.8-5.10 Колективного договору виплата заробітної плати проводиться з періодичністю, встановленою чинним законодавством: за першу половину місяця (аванс) - не пізніше 23 числа поточного місяця, а за другу половину - не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (а.с.44). З огляду на ці локальні правові акти премія у вищенаведеному розмірі на день звільнення позивача не могла бути нарахована. А коли ж вона була нарахована, у підприємства не було можливості виплатити її у передбачені строки, оскільки 26.08.2020 банківський рахунок позивача був закритий, а сам позивач на підприємстві вже не працював. Наступні дії роботодавця, які підтверджені наданими суду письмовими доказами, вказують на те, що підприємством було вжито всіх необхідних заходів за для найшвидшої виплати належної позивачу суми. Сукупність встановлених обставин виключає як підстави застосування відповідальності роботодавця за ст.117 КЗпП України, так і його винуватість у несвоєчасній виплаті всіх належних позивачу сум при звільненні. А тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, сплачений [PERSON] судовий збір з огляду на ст.141 ЦПК України не повертається. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: dismissed