Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати інформацію, поширену [PERSON] 02.04.2019р. на своїй сторінці в соціальній мережі Фейсбук неправдивою та такою, що завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації, а також зобов`язати відповідача публічно вибачитись перед позивачем шляхом розміщення на своїй сторінці в соціальній мережі Фейсбук допису такого змісту «Я, [PERSON] , визнаю, що поширена мною інформація на моїй сторінці в соціальній мережі Фейсбук, у дописі від 02.04.2019р., яка стосується юрисконсульта ПП «МеДіС» [PERSON] є неправдивою та образливою. Прошу вибачення за таку свою поведінку». Окрім цього позивач просить стягнути з відповідача 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди. В обгрунтування вимог позивач покликається на те, що 02.04.2019р. на своїй інтернет сторінці в соціальній мережі Фейсбук (https://www.facebook.com/profile.php?id=l00004734557474) [PERSON] розмістив допис, в якому було розміщено фото позивача, а також містилися образливі слова та неправдива інформація, стосовно останнього наступного змісту: «Хлопці та дівчата! Пам`ятаєте тітуханів, що трощили плакати на акції протесту? Так от, двоє з них виявилися працівники лабораторії Медіс, і обох я зустрів сьогодні у незаконно розміщеної лабораторії Медіса. Звідціля висновок - лабораторія Медіс набирає на роботу людей, які здатні на протиправні дії і готові заради грошей йти на будь що, про що попросить керівництво» «Ганьба вам пане, який відрекомендувався «начальником служби безпеки Медіса» і вам пане, який відрекомендувався «юристом Медіса». Ваші обличчя має знати вся країна!» Позивач вважає, що зазначена інформація є неправдивою, образливою, такою, що завдає шкоди його діловій репутації як юриста, а також значної моральної шкоди. Позивач дійсно був присутнім на так званій «акції протесту» 29.03.2019р. у м. Львові на пл. Ринок, 1, біля входу у Львівську міську Раду, яка була організована [PERSON] з метою поширення неправдивої інформації та дискредитації ПП «МеДіС» де, [PERSON] працює на посаді юрисконсульта. Присутність позивача на цій акції мала на меті виключно захист в межах правового поля репутації підприємства, де він працює, від неправдивої інформації. З цією метою [PERSON] викликав поліцію, жодним чином не торкався плакатів, які були розміщені відповідачем, нічого там не трощив. Тому вислів [PERSON] , у якому його обізвано «тітуханом», як осіб, які під час Революції Гідності за плату вчиняли кримінально карані діяння, вважає образливим та таким, що порушує його особисті немайнові права такі як честь, гідність, а також ділову репутацію, як правника. Також вважає образливими висловлювання [PERSON] про позивача як людину, яка «здатна на протиправні дії і готова заради грошей йти на будь що, про що попросить керівництво» і такими, що очорнюють його репутацію, як юриста і члена Асоціації правників України в суспільстві та в середовищі правників. Образливим для себе позивач вважає і розміщення його фотографії з місця проведення акції, оскільки дозволу на таке розміщення він не давав. [PERSON] вважає, що такими діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює у 20000 грн., оскільки після оспорюваної публікації він змушений був вживати додаткові зусилля для організації свого життя, через те, що не міг нормально працювати і відпочивати, оскільки постійно змушений виправдовуватись щодо своєї невинуватості перед знайомими та незнайомими людьми. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, посилаючись на мотиви, викладені у відзиві на позов. Заслухавши доводи, дослідивши фактичні обставини справи, об`єктивні докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. У відповідності до вимог ст.277 ЦК України фізична особа особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. П. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності - неповні або перекручені. У судовому засіданні встановлено, що 29.03.2019 р. біля будівлі Львівської міської ради [PERSON] проводив акцію протесту проти протиправної, на його думку, діяльності ПП «МеДіС», з розміщенням плакатів відповідного змісту. Під час проведення акції, як це вбачається із пояснень сторін та переглянутої відеозйомки, наданої обома сторонами, до [PERSON] підходили різні особи, які цікавились змістом акції, у тому числі і відповідач [PERSON] , який працює юрисконсультом ПП «МеДіС». Невідома особа, як це вбачається із відеозйомки, перекинула на землю виставлені плакати і теж перебувала на місці акції та спілкувалась із присутніми громадянами, у тому числі і з позивачем. 02.04.2019р. відповідач [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Фейсбук виклав повідомлення такого змісту : «Хлопці та дівчата! Пам`ятаєте тітуханів, що трощили плакати на акції протесту? Так от, двоє з них виявилися працівники лабораторії Медіс, і обох я зустрів сьогодні у незаконно розміщеної лабораторії Медіса. Звідціля висновок - лабораторія Медіс набирає на роботу людей, які здатні на протиправні дії і готові заради грошей йти на будь що, про що попросить керівництво» «Ганьба вам пане, який відрекомендувався «начальником служби безпеки Медіса» і вам пане, який відрекомендувався «юристом Медіса». Ваші обличчя має знати вся країна!» Під вказаним повідомленням виклав фотографії з місця проведення акції, на якій маються фото різних осіб, у тому числі і фото позивача. Виходячи із змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та судової практики по розгляду справ про захист честі і гідності, фізична особа, права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування такої інформації. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь яких інших дій \\наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо\\ і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі, ділової репутації. Пунктом 15 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволенні позову, є сукупність таких обставин: -поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, -поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, -поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, -поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства ,кожному гарантується право на свободу вираження поглядів, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. У законодавстві при цьому робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню \\ ст.471 ЗУ «Про інформацію»\\. Виходячи із змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та судової практики по розгляду справ про захист честі і гідності, власні висловлювання особи щодо певних обставин, які ,хоча і принижують честь особи, не можуть оцінюватись з погляду достовірності, а отже і спростовуватись не можуть. Суд вважає наведені позивачем висловлювання, які вона вважає образливими, оціночними судженнями. Право висловлювати судження ,оцінку, думки, закріплено у ст.. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства і гарантована ст.. 34 Конституції України. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст.10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються із схваленням чи розглядаються як необразливі і нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства \\ Справа «Каспрук та ін. проти України. Рішення ЄСПЛ від 06.10.2015 р.\\ Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна \\ Справа «Лінгенс протии Австрії. Рішення ЄСПЛ від 08.07.1986 р.\\. Позивач [PERSON] , знаючи про проведення акції проти ПП «МеДіС», у якому він працює, свідомо перебував на місці проведення акції з метою, як він пояснював, захисту прав цього підприємства він несправедливих нападок, в силу займаної ним у цьому підприємстві посади. Зміст проведення такого роду протестних акцій - це привернення уваги до діяльності певного суб`єкта, яким у даному випадку було ПП «МеДіС», яке дії організатора протесту не оспорювало. Позивач [PERSON] , 29.03..2019 р. перебуваючи на пл.Ринок у м.Львові біля осіб, які проводили акцію протесту, не виконував свої безпосередні функціональні обов`язки ,покладені на нього трудовим договором, а фактично діяв на добровільних засадах, і повинен був розуміти, що ,свідомо стаючи опонентом такої акції, він буде піддаватись нападкам зі сторони протестуючих, може попасти в об`єктиви камер, якими ця акція фіксується. Зміст акції позивач міг висвітлювати в аналогічний відповідачу спосіб зі своїми зауваженнями, фото та коментарями. Обидві сторони - і протестувальник і його опонент у даному випадку потенційно можуть зазнавати гострої громадської критики чи критики окремих осіб, і не повинні мати більшого захисту своєї репутації порівняно з іншими особами. Вислови, застосовані до позивача та інших осіб з його оточення, чи незнайомих осіб, які мали претензії до проведення акції, на думку суду, є оціночними, порівняльними, і фактично узагальнюють емоційне ставлення протестувальника до дій його опонентів, які озвучили свою причетність до ПП «МеДіС». Не завжди коректні вирази осіб, які беруть участь у акціях протесту з обох боків, притаманні на даний час для більшості таких акцій, передвиборних процесів, включаючи і вибори до найвищих органів влади, та відображають рівень соціальної напруги в суспільстві. Відтак, враховуючи наведені обставини, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed