Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері залишилось спадкове майно - 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Цей будинок належав його батькові на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.12.1992 року виконуючим обов`язки державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2778, зареєстрованого Красноармійським Бюро технічної інвентаризації 06.01.1993 року за реєстровим № 5446. Його батько [PERSON] помер [INFO] . Його мати [PERSON] проживала разом з померлим батьком на момент його смерті, і як дружина померлого є його спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ст.529 Української РСР, який діяв на той час, вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. Відповідно до ст.548, 549 Української РСР вона фактично прийняла спадщину після чоловіка. З січня 2011 року і по день смерті матері [INFO] він постійно проживав разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Він проживав з нею за вказаною адресою без реєстрації, будучи зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 21.03.2019 року встановлено факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Він звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Мирноградської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 64259148. Проте свідоцтва про право на спадщину за законом він не отримав, оскільки в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Оригінал договору купівлі-продажу був втрачений, отримати його дублікат він не може. В постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 638/02-31 від 05.06.2019 року зазначено, що всі документи, які зберігались в архіві державної нотаріальної контори до 01.01.2002 року були передані до Донецького обласного нотаріального архіву, до якого немає доступу, оскільки він розташований на тимчасово окупованій території в м. Донецьку. Тому він змушений звернутися до суду. Просить суд визнати за ними право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] . Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Мирноградської міської ради до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] та [INFO] померла [PERSON] (а.с.8, 12). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). На підставі договору купівлі-продажу від 03.12.1992 року, посвідченого 03.12.1992 року виконуючим обов`язки державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2778, зареєстрованого Красноармійським Бюро технічної інвентаризації 06.01.1993 року за реєстровим № 5446, [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13,14). Згідно довідок Відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради та довідок Координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирнограда, [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали по день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.16, 17, 18, 19). Згідно довідки Координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирнограда від 29.01.2019 [PERSON] , 1962 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та згідно довідки Відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради від 06.06.2019 проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.18, 20). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №т 56357098 від 30.05.2019 року, Мирноградською державної нотаріальною конторою після смерті спадкодавця [PERSON] заведено спадкову справу у спадковому реєстрі за № 64259148 (а.с.21). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 21.03.2019 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-24). Згідно інформації Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради від 10.06.2019, за реєстраційними даними БТІ Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] Мирнограда належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Димитровською державною нотаріальною конторою 03.12.1992, реєстр № 2778 (а.с. 14). Згідно інформації від 06.06.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо жилого будинку [ADDRESS] відсутні (а.с.15). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2019 року, державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано оригіналу документа, який підтверджує право власності на Ѕ частку житлового будинку, а саме договору купівлі-продажу, посвідченого 03.12.1992 року Димитровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2778 та всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01 січня 2002 року, були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву на зберігання до 31.12.2014 року і залишилися на непідконтрольній владі України території, а саме в м. Донецьку (а.с.22). Згідно інформації Мирноградської державної нотаріальної контори від 13.08.2019 року, на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена спадкова справа 20.07.2001 року № 235/2000. Але у зв`язку з тим, що справи Мирноградської державної нотаріальної контори за 1990-2001 роки передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до якого тимчасово неможливий, так як знаходиться на непідконтрольній Україні території, надати інформацію стосовно кола спадкоємців, заяв про прийняття або відмови від прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON] не виявляється можливим. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. На майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 30.05.2019 року відкрита спадкова справа від імені сина померлої [PERSON] , інших заяв не було, заповіти від її імені не посвідчувалися (а.с.54-58). Відповідно до ч.1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року № 7 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином 31.08.2000 після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були - його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Спадщину після чоловіка прийняла його дружина [PERSON] , яка постійно проживала на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем в будинку, що є спадковим майном. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, 12.08.2011 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок та на даний час отримати його дублікат і зареєструвати право власності на підставі дублікату правовстановлюючого документу на спадковий будинок не можливо у зв`язку зі смертю спадкодавця, а також оскільки всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01 січня 2002 року, були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву на зберігання до 31.12.2014 року і залишилися на непідконтрольній владі України території, тому спадкоємцеві не можливо оформити право на спадщину у нотаріуса. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за позивачем має бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст.ст.529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст.1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved