Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 19 квітня 2012 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейне відносини. Між ними фактично припинилися шлюбні стосунки, останні два роки проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Посилаючись на наведене, просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року було вжито заходів щодо примирення сторін та надано їм строк для примирення до 19 листопада 2018 року, у зв'язку з чим зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що у строк, наданий судом для примирення сторони не примирилися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив розірвати шлюб. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 квітня 2012 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 квітня 2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №258. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2538. Тривалий час між подружжям склалися неприязні відносини, між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння один до одного, сторони проживають окремо та не підтримують подружніх взаємовідносин. Судом було вжито заходів щодо збереження сім'ї та надано строк для примирення, однак сторони не примирилися. Позивач категорично не бажає продовжувати спільне сімейне життя з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні сторони не заперечили щодо розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини фактично припинені. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №258.

Outcome: approved