Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , у якій просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , призначити йому час для спілкування з донькою без присутності відповідачки, а саме: перший і третій тиждень місяця в суботу з 15 год 00 хв до 17 год 00 хв та у другий і четвертий тиждень місяця в неділю з 15 год 00 хв до 17 год 00 хв з правом забирання дитини на прогулянку поза місцем її постійного проживання, відвідування дочкою [PERSON] спільно з ним його місця проживання за адресою: [ADDRESS] та з обов`язковим поверненням доньки до постійного місця проживання. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28.12.2013 позивач та відповідачка зареєстрували шлюбу. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] [INFO] . Рішенням Жидачівським районним судом Львівської області від 19.10.2017 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з матір`ю, відповідачкою [PERSON] , з якою у нього склалися неприязні відносини, через що виникли труднощі у спілкуванні із дочкою. Відтак просить встановити його участь у вихованні та спілкуванні з донькою у судовому порядку. Відповідачка не скористалася своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву. Процесуальні дії у справі. 10.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 11.03.2019 о 11 год 15 хв. 11.03.2019 підготовче судове засідання відкладено на 01.04.2019 на 10 год 00 хв, у зв`язку з поданою заявою відповідачки. 01.04.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.04. 2019 о 09 год 00 хв. 19.04.2019 суд постановив відкласти судове засідання на 12.06.2019 на 14 год 00 хв , у зв`язку з неявкою учасників справи. 12.06.2019 справа знята з розгляду у зв`язку з тим, що суддя перебувала у нарадчій кімнаті по іншій справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Равлінка Р.Г. Ухвалою від 28.08.2020 справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 22.10.2020 о 16 год 00 хв. 22.10.2020 розгляд справи було відкладено на 11.12.2020 у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою суду від 11.12.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21.01.2021. 21.01.2021 суд розгляд справи відкладено на 16.02.2021 у зв`язку з неявкою відповідачки. Розгляд справи по суті відбувся 16.02.2021. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.12.2013, який розірвано рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 19.10.2017. /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 12.08.2014 виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області /а.с.7/. Після припинення відносин між сторонами дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . З наданих доказів вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу. Розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації, від 03.04.2018 № 311 визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] та спілкуванні з нею у вигляді щотижневих систематичних побачень з дочкою в перший і третій тиждень місяця в суботу з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. та другий і четвертий тиждень місяця в неділю з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з правом забирання дитини на прогулянку та з обов`язковим поверненням її до постійного місця проживання. Громадянці, [PERSON] не чинити перешкод у зустрічах [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] та її вихованні. /а.с.6/ Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.ст.150, 151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правих норм, суд приходить до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, а також беручи до увагу згоду між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку. Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини, суд керується виключно інтересами дитини. Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому, слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох з батьків. Враховуючи те, що між сторонами склалися неприязні стосунки та розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , суд вважає, необхідним встановити позивачу наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з його дитиною без присутності матері [PERSON] , а саме: в перший і третій тиждень місяця в суботу з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. та другий і четвертий тиждень місяця в неділю з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.з правом забирання дитини на прогулянку поза місцем її постійного проживання, відвідування дочкою [PERSON] , [INFO] , спільно з ним його місця проживання за адресою: [ADDRESS] та з обов`язковим поверненням доньки до постійного місця проживання за адресою: [ADDRESS] , оскільки, постійна присутність матері не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей. Окрім того відповідачку [PERSON] слід зобов`язати, не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] та її вихованні. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду викладеною в постанові від 06.05.2020 у справі № 487/2621/17-ц Окрмі того, з відповідачки в користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved