Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 28 травня 2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області. Вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, а тому звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовила у видачі цього свідоцтва у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на землю, який був втрачений. В судовому засідання представник позивача [PERSON] (діє відповідно до довіреності) позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього, проти задоволення позову не заперечував (заява №02-16/161 від 01 червня 2016 року). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши позовну заяву позивача, а також письмові докази, що є в справі, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2014 року помер батько позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №379908, виданого 03 червня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про смерть №250. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON], як між донькою та батьком, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІ-ЖД №430776, виданого 21 листопада 1978 року відділом запису актів цивільного стану м.Кодима, в якому батьком позивача вказано [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON]. ввійшла земельна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.90 га., яка розташована в межах Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області та належить йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №015780, виданого 13 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Належність померлому [PERSON] вказаної земельної ділянки підтверджується і довідкою відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №31-1516-99.1-842/15-15 від 23 грудня 2015 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склав, тому відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України його спадкоємцем за законом першої черги є його донька [PERSON] - позивач у справі. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] на день відкриття спадщини разом з померлим батьком не проживала, але у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 19 листопада 2014 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таким чином, прийнявши цю спадщину (заява про прийняття спадщини від 19 листопада 2014 року, спадкова справа №51/2014). Отже, за змістом ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою, що у передбаченому законом порядку прийняла належну померлому батьку спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого батька за законом, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №015780, виданого 13 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією. Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлого батька [PERSON], що у відповідності з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття нею права власності на спірну земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved