Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача борг за договором позики відповідно до усного договору позики, що підтверджено письмовою розпискою, від 18 лютого 2019 року в розмірі 20000 гривень та судові витрати по справі. Посилається на те, що 18 лютого 2019 року він надав відповідачу в борг на невизначений строк 20000 гривень, які останній зобов`язувався повернути. 14 травня 2019 року відповідачу була направлена вимога про повернення коштів до 31 травня 2019 року, однак і станом на 04 червня 2019 року борг не повернуто. Позивачем до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 25.06.2019 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином, відзиву на позов чи будь-яких клопотань до суду не направила. Разом з тим, до суду була подана копія розписки відповідача. Відсутність оригіналу позбавляв суд можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі, тому сторони були викликані в судове засідання з вимогою до позивача надати оригінал розписки. До суду позивач не з`явився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Направив до суду оригінал розписки. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце і час слухання справи повідомлена належним чином, відзив чи заперечень на позовні вимоги суду не надав. Судом встановлено наступне. Відповідно до оригіналу Гарантії виконання зобов`язання, 18 лютого 2019 року відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути позивачу [PERSON] кошти в сумі 20000 грн. 14 травня 2019 року позивач направив відповідачу претензію із вимогою повернути кошти до 31 травня 2019 року, яка була отримана 16 травня 2019 року. 04 червня 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 3 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Отже, оригінал зобов`язання надано суду позивачем; в зобов`язанні зазначена сума позики - 20000 гривень та обов`язок повернути дані кошти; даних про оспорювання в судовому порядку такої розписки суду не надано. Вимога про повернення коштів була пред`явлена відповідачу та отримана нею. Станом на день винесення рішення пройшло більше тридцяти днів. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] коштів в сумі 20000 гривень підлягають задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується виданою позивачем розпискою, встановлений законом строк для повернення боргу закінчився, а наявність в позивача оригіналу боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань, що в свою чергу свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача. Разом з тим вимога позивача про стягнення боргу та судових витрат шляхом перерахування коштів на певний рахунок може бути реалізована ним в процесі виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.530, 1046 - 1051 ЦК України,

Outcome: approved