Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення інфляційних витрат на 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. В позові постилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 березня 2014 року задоволено його позов та стягнуто з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 11 лютого 2013 року в розмірі 199825 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1998,25 грн. Рішення набрало законної сили 31 березня 2014 року. Відповідач у добровільному порядку відмовляється виконати рішення суду, тому воно виконується у примусовому порядку Шевченківським відділом ДВС Чернівецького МУЮ. Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявності судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. На момент звернення з даним позовом до суду сума основного боргу [PERSON] перед ним не змінилася та становить 199 825 грн. Прийняття судового рішення по цивільній справі про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання інфляційних витрат на 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідач не виконав взяті на себе обов'язки своєчасного повернення грошового зобов'язання з 01 січня 2014 року по червень 2014 року включно, цим самим порушив його права та охоронювані законом інтереси як кредитора. Просив стягнути з [PERSON] на його користь інфляційні витрати розраховані на прострочену суму основного боргу у розмірі 22 180,58 грн. (Х х Z1/100 - Х = розмір втрат від інфляції), 3% річних, розраховані на прострочену суму основного боргу у розмірі 2 972,73 грн. (199825,00 грн. х 3% : 356 х 181 днів = 2 972,73 грн.) та стягнути судовий збір у розмірі 251,53 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові та в заяві про зменшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повісткою, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 березня 2014 року задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 199 825 грн.; рішення набрало законної сили 31 березня 2014 року, що підтверджується копією даного рішення (а.с. 5). Відповідач у добровільному порядку не виконав рішення суду у зв'язку з чим позивач звернувся до Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції для примусового виконання рішення суду. 14 липня 2014 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції Громовою Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 12). Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На момент звернення позивача до суду з даним позовом рішення суду від 20 березня 2014 року залишається невиконаним та борг відповідача перед позивачем становить 199 8256 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржнику не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не виконав взяті на себе обов'язки своєчасного повернення грошового зобов'язання з 01 січня 2014 року по червень 2014 року включно. За вказаний період інфляційні витрати розраховані на прострочену суму основного боргу становлять 22 180,58 грн., 3% річних, розраховані на прострочену суму основного боргу становлять 2 972,73 грн. 04.09.2014 року по даній справі постановлено заочне рішення та задоволено позов [PERSON] (а.с.47). 06.10.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування заочного рішення суду, в якому посилався на те, що йому не було відомо про розгляд справи, про існування рішення суду він дізнався лише 21.09.2014 року. Ухвалою суду від 13.10.2014 року заочне рішення скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.47). Після скасування заочного рішення відповідач знову двічі не з'явився в судове засідання без поважних причин, тому суд розцінює такі дії як спосіб затягування розгляду справи. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем, тому з нього необхідно стягнути на користь позивача інфляційні витрати розраховані на прострочену суму основного боргу за період часу з 01 січня 2014 року по червень 2014 року у розмірі 22 180,58 грн., 3% річних, розраховані на прострочену суму основного боргу за період часу з 01 січня 2014 року по червень 2014 року у розмірі 2 972,73 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 251,53 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved