Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок (А), загальною площею 71,2 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., сарай (Б) площею 42,1 кв.м., гараж (В) площею 29,4 кв.м., гараж (Г) площею 33,8 кв.м., сарай (Д) площею 50,7 кв.м., сарай (Е) площею 41,7 кв.м., літню кухню (Є) площею 18,9 кв.м., літню кухню (Ж) площею 14,5 кв.м., гараж (З) площею 26,2 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [PERSON] , матері позивача, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - колишній колгоспний двір, який складався із 5 (п`ятьох) членів, головою якого була [PERSON] .. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за життя заповіту не склала. Зазначає, що звернувся до державного нотаріуса для прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що питання спадкування колгоспного двору вирішується виключно в судовому порядку. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний будинок, тому просить у судовому порядку визнати його власником житлового будинку в [ADDRESS] . Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 08.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.33). 28.11.2018 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження та призначити її до судового розгляду по суті (а.с.46). 08.11.2019 року від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, згідно з якою останній просить суд визнати за ним право власності на 1/5 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , що належало матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом(а.с.68-69). У судовому засідання позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити такі в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однакчерез канцелярію суду подав відзив на позов, у якому вказав, що Геленківська сільська рада Козівського району Тернопільської області визнає змінені позовні вимоги позивача та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.73). Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, який складається з п`ятьох членів, головою якого була [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 23.04.1990 року (а.с.12). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року від 12.04.2018 року, виданої Геленківською сільською радою Козівського району Тернопільської області колгоспний двір складається з п`ятьох членів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] (а.с.15). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , то кожному із них фактично належить 1/5 частина колгоспного двору. Згідно із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.05.1994 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Згідно з довідки Козівського РБТІ від 02.02.2018 року №9 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому, кожному із зазначених осіб належить по 1/5 частини (а.с.10). За життя [PERSON] заповіту не склала. На момент смерті [PERSON] , згідно з довідки Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №68 від 12.04.2017 року, з нею проживали та були зареєстровані: син - [PERSON] , 1946 р.н., невістка - [PERSON] , 1951 р.н., внучка - [PERSON] , 1980 р.н., внук - [PERSON] , 1982 р.н. (а.с.8). Як вбачається із матеріалів справи, матір`ю позивача є [PERSON] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.1957 року (а.с.16), а відтак [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] .. 05.03.2018 року Козівська державна нотаріальна контора [PERSON] видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно з якою повідомила заявника про те, що свідоцтво про право на спадщину на майно колгоспного двору видати не може, оскільки відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства і за таких обставин потрібно звертатися до суду за оформленням своїх спадкових прав (а.с.9). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Крім того, ч.1 ст.392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що [PERSON] померла, [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмов від прийняття спадщини не заявляв, в належному порядку прийняв спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Сплачений позивачем [PERSON] судовий збір у розмірі 1421,23 грн. залишити за останнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved