Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], в якій позивач просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 03.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Позов мотивований тим, що фактично договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] був укладений між позивачем та [PERSON], оскільки він виконав обов'язки покупця товару (квартири) сплативши повну суму, а продавець передала йому ключі та технічний паспорт на квартиру, проте квартиру було незаконно оформлено на іншу особу - [PERSON], у зв'язку з чим позивач вважає, що його незаконно, обманним шляхом позбавили права власності на придбане ним житло. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити. Представник першого відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 03.02.2009 року був укладений між [PERSON] та [PERSON], та обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, є безпідставними та не доведеними. Крім того, представник першого відповідача надав суду заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Другий відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом надсилання на її адресу судових повісток рекомендованою кореспонденцією, які повернулися на адресу суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме «сплив терміну зберігання». У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, при цьому надала для огляду оригінал договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 03.02.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а також усіх документів, які були надані сторонами договору, необхідних для його укладення. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, суд встановив наступне. Згідно з договором купівлі-продажу від 03.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8, Продавець [PERSON] продала, а Покупець [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 вказаного договору, продаж, що є дійсним наміром сторін, вчинена за 75000 гривень, які Продавець отримав повністю від Покупця ще до підпису цього договору. Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує факт повного розрахунку з ним за продану квартиру і відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру (а.с. 6). Позивач, в обгрунтування своїх позовних вимог, послався на те, що покупцем за вказаним договором був він, та вказав, що його донька (перший відповідач) не була присутня під час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу від 03.02.2009 року. За твердженням позивача, в день укладення спірного договору у нотаріальній конторі була присутня [PERSON] та її чоловік, а також він із своєю дружиною [PERSON] (дружина померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.12.2013 року серії [NUMBER]). Позивач наголосив, що перед укладенням договору купівлі-продажу квартири від 03.02.2009 року, він взяв в борг у фізичної особи [PERSON] грошові кошти у сумі 44000 доларів США, уклавши з ним договір позики від 30.01.2009 року, про що також [PERSON] складено розписку від 30.01.2009 року (а.с. 9, 10). Позивач вказав, що грошові кошти він повертав [PERSON] частинами по 8800 доларів США кожного року, та останню частину повернув 30.07.2013 року, що підтверджується відповідними розписками (а.с. 10-11). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у 2009 році [PERSON] звернувся до нього з проханням надати у борг грошову суму для придбання квартири. Між ними був укладений письмовий договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав гроші, які в подальшому повернув частинами. При цьому [PERSON] вказав, що йому відомо, що [PERSON] мав намір придбати квартиру, проте йому не відомо для кого саме була придбана ця квартира. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона не пам'ятає ані позивача, ані сторін оспорюваного договору. Разом з тим, вказала, що під час укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, продавець та покупець надають нотаріусу свої документи (паспорти, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, тощо), після цього вона запитує, чи отримав продавець грошові кошти від покупця, оскільки в момент передачі грошових коштів нотаріус не присутній, після цього сторонам роз'яснюються умови договору купівлі-продажу, та сторони підписують договір. При цьому, третя особа пояснила, що у кабінеті нотаріуса під час укладення договору, присутні лише покупець та продавець. Також, третя особа надала для огляду оригінал договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 03.02.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а також усіх документів, які були надані продавцем та покупцем, необхідних для його укладення. Позивач у судовому засіданні наголосив, що він не пам'ятає обставин підписання у нотаріальній конторі договору купівлі-продажу квартири, проте вказав, що він підписував якісь документи, проте не зміг згадати які саме. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. При укладанні 03.02.2009 року договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], сторонами - [PERSON] та [PERSON] були дотримані всі вимоги, які необхідні для його дійсності, передбачені ст. 203 ЦК України. Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що вказану квартиру було незаконно оформлено на іншу особу - [PERSON], у зв'язку з чим його незаконно, обманним шляхом позбавили права власності на придбане ним житло, оскільки позивачем не надано суду доказів укладення ним, як покупцем, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], договір позики, укладений 30.01.2009 року між [PERSON] та гр. [PERSON], за яким позивач отримав 44000 доларів США, розписка про отримання вказаної суми грошових коштів, та розписки про повернення грошей, не можуть вважатись такими доказами. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням наведеного, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилалася в обґрунтування своєї позовної вимоги про визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 03.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON], та, відповідно, про визнання права власності на вказану квартиру за позивачем. Ухвалою суду від від 16 жовтня 2014 року за заявою позивача з метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належать на праві власності відповідачу [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed