Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», третьої особи: Мостобудівельного загону № 12 - ПАТ «Мостобуд» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 19.08.2010 року його було прийнято на роботу електромонтером у містобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд». 01.10.2013 року його було звільнено за власним бажанням. На день звільнення відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.01.2013 року по 01.10.2013 року, а також оплата відряджень в загальній сумі 26175 грн. 86 коп. Станом на день звернення до суду заборгованість не погашена, а тому позивач вважає, що на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3490 грн. 66 коп. Також позивач просив стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., оскільки він з вини відповідача не має змоги забезпечити собі навіть мінімальні потреби як для свого існування, так і для існування своєї родини, що призвело до вимушених змін у його життєвих та професійних стосунках. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, представник позивача направив заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині: - стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим обов`язковим платежам на суму 26175,86 грн., про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на суму 3490,66 грн. В решті позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії наказу від 19.08.2010 року, позивача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду електромонтера (а.с. 2). Згідно копії наказу про припинення трудового договору від 01.10.2013 року, [PERSON] було звільнено із займаної посади за ст.. 38 КЗпП України (а.с. 3). Згідно довідки від 12.11.2013 року, заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] за період з січня 2013 року по жовтень 2013 року становить 26175,86 грн. (а.с. 4). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що дійсно заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] становить 26175,86 грн., яка підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При цьому, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3490,66 за період з 01.10.2013 року по 01.01.2014 року. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки суд вважає, що позивачу така шкода завдана протиправними діями відповідача, але стягненню підлягає 500 грн., будучи співмірними обсягу спричиненої моральної шкоди позивачу. Згідно ст.. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих і професійних зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Також з відповідача слід стягнути в прибуток держави судовий збір в сумі 301,67 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial