Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про здійснення поділу спільного майна подружжя, придбаного у період шлюбу, визнавши за позивачкою [PERSON] право власності на Ѕ автомобіля PENAULT, моделі TRAFIC, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER] державний номерний знак № [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору у сумі 1259, 20 грн. У 2019 році шлюбні відносини фактично припинено, позивачем подано заяву до суду про розірвання шлюбу. Під час шлюбу, подружжям було придбано автомобіль RENAULT, моделі TRAFIC, 2005 року випуску, номер кузова[NUMBER] , державний номерний знак № [NUMBER] , право власності на який зареєстровано з [PERSON] .. Відповідно до оголошення, розміщеного 22.07.2019 року на інтернет-сайті «РST.ua» про прожаж транспортного засобу: автомобіль RENAULT, моделі TRAFIC, 2005 року випуску, номер кузова[NUMBER], державний номерний знак № [NUMBER] , вартість вказаного автомобіля складає 251840,00 грн. Таким чином, враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому необхідним є поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Ухвалою судді від 07.10.2019 року відкрито провадження, по справі призначено підготовче судове засідання та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.03.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. 11.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що не визнає позовні вимоги, заявлені позивачем, в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача: адвокат Кушнеренко Т.В.(діє згідно довіреності від 19.09.2019 року(копія); доручення для надання безоплатної правової допомоги від 19.09.2019 року № 182-2019 року( копія); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 497 від 11.10.2010 року (копія)) підтримала заявлені вимоги позивачем та просила їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представники: [PERSON] (діє згідно довіреності від 10.12.2019 року); адвокат Юріна А. Р. (діє згідно ордеру серія ХС № 134458 від 20.11.2020 року) в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили. Представником відповідача: адвокатом Юріною А.Р. до Каланчацького районного суду Херсонської області 23.11.2020 року та 24.02.2021 року було надіслано заяви про зупинення провадження по справі, однак суд не приймає до уваги зазначеної заяви та залишив їх без розгляду, оскільки згідно протоколу судового засідання від 23.06.2020 року, зазначена заява подана представником на стадії судових дебатів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 06 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, актовий запис №27 ( свідоцтво про шлюб від 06.08.2011 року серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області) У 2019 році шлюбні відносини фактично припинено, позивачем подано заяву до суду про розірвання шлюбу - на даний час шлюб розірвано згідно рішення Каланчацького районного суду Херсонської області Під час шлюбу, подружжям було придбано автомобіль RENAULT, моделі TRAFIC, 2005 року випуску, номер [NUMBER] , державний номерний знак № [NUMBER] , право власності на який зареєстровано з [PERSON] .. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частина 2 статті 60 СК України передбачає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. В судовому засіданні було встановлено, що сторони на час придбання спірного транспортного засобу перебували у шлюбі (як юридично, так і фактично), відповідач підтвердив ту обставину, що автомобіль було придбано за спільні кошти сімейного бюджету. Суду не було представлено жодних доказів, які б вказували на протилежне. З урахуванням наведеного, суд вважає, що транспортний засіб (автомобіль) марки автомобіль RENAULT, моделі TRAFIC, 2005 року випуску, номер [NUMBER] , державний номерний знак № [NUMBER] , є спільним майном подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі (частина 1 статті 71 СК України), а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки (частини 4,5 СК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлено вимогу про поділ майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на1/2 частину транспортного засобу. У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 вказується, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частину автомобіля RENAULT, моделі TRAFIC, 2005 року випуску, номер кузова[NUMBER] , державний номерний знак № [NUMBER] . Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved