Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на її утримання, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитини трьох років, тобто до 24.12.2017 р. На обґрунтування позову зазначила, що з 23.08.2014 року вона та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розпався, дитина проживає разом із позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у вихованні дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач змушена звернутися до суду. Також, позивач стверджує, що відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права. На даний час, позивач перебуває у тяжкому матеріальному становищі, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на виховання їхньої спільної дитини з квітня 2015 року, на утриманні більше дітей не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі. Відповідач про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23.08.2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 406, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). 24.12.2014 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). З доводів позовної заяви вбачається, сімейне життя сторін не склалося, і з квітня 2015 року шлюбні відносини між ними були припинені. З того часу сторони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, та не мають спільного бюджету. Дитина зареєстрована та проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ТОВ «Інфо-Ком» (а.с.3). Відповідач не надає дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку, як того потребує закон. Розмір отримуваного ним заробітку їй не відомий. По іншим виконавчим листам стягнень з відповідача немає, непрацездатних осіб на його утриманні немає. На теперішній час між сторонами не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку утримання дружини на період догляду за дитиною, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом. Згідно зі\~ст.77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.\~ Згідно до ч.1 ст.79 СК України,\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч.1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в зв'язку з тим, що позивач є непрацездатною у звязку із знаходженням у відпустці по догляду за дитиною до трьох років тому потребує матеріальної допомоги. Розмір аліментів який просить стягнути позивач, суд вважає обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно до п.6 ч.2 ст. 79 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягають судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 930,00 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved