Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що він має магазин,який розташований по [ADDRESS]. Біля його магазину було заплановано будівництво літнього майданчика з перекриттям, власноруч своїми силами позивач не міг цього зробити та для такої роботи необхідні певні спеціалізовані звання, тому позивач звернувся до спеціаліста - будівельника, відповідача по справі [PERSON], йому радили його як гарного фахівця,що виконує необхідну роботу вчасно та за прийнятну оплату. 12 серпня 2014 року позивач [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] домовились про те, що [PERSON] буде займатись перекриттям літнього майданчика поруч з магазином, домовившись про ціну за виконану роботу, відповідач отримав від позивача аванс за роботу в розмірі 10000 гривень, чим гарантував виконання робіт, цього ж дня відповідачем [PERSON] власноруч була складена розписка, в якій вказано, що [PERSON] взяв грошову передоплату у позивача [PERSON] за виготовлення літнього павільйону у розмірі 10000 гривень. Між ними в усному порядку обговорювались строки виконання робіт,які не могли перевищувати трьох місяців,покупку будівельних матеріалів повинен був здійснювати відповідач [PERSON] Фактично між позивачем та відповідачем був укладений договір підряду,умови якого обговорювались в усній формі,результатом якого стало написання розписки. Через декілька днів після отримання коштів відповідач [PERSON] зник та не з'являвся на об'єкті будівництва взагалі. На звернення позивача, відповідач не реагував,гроші повертати відмовився,а роботу, яку мав зробити, не виконав взагалі. Позивач був вимушений звернутись з цього приводу до міліції,проте в міліції йому порадили звернутись до суду, оскільки між ними виникли цивільно-правові відносини. В зв'язку з цим, у позивача виникла необхідність у зверненні до суду для врегулювання питання щодо примусового стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів у сумі 10000 гривень,які йому надавались як аванс за виконання робіт по договору підряду. Позивач [PERSON] просив суд встановити факт укладення договору підряду між [PERSON] та [PERSON] на виконання робіт по виготовленню літнього павільйону за адресою [ADDRESS], розірвати договір підряду між [PERSON] та [PERSON] на виконання робіт по виготовленню літнього павільйону за адресою [ADDRESS], стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 гривень,як передоплату за невиконану роботу за договором підряду, стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 246 гривень. В судовому засіданні від 23 березня 2015 року позивач [PERSON] змінив позовні вимоги, просив суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 гривень,як наданий аванс за виконання будівельних робіт відповідно до розписки,що не були виконані, просив стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 246 гривень, стягнути з [PERSON] на його користь витрати за правову допомогу в сумі 1000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали змінені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки він дійсно отримав від позивача 10000 гривень для виготовлення покриття з ПВХ матеріалу над літнім павільйоном перед магазином, який розташований по [ADDRESS], виготовив це покриття, яке знаходиться в нього в цеху, а також виготовив додаткове покриття та здійснив його монтаж над входом в житловий будинок за замовленням позивача за отримані згідно розписки кошти. На даний час він не заперечує, щоб позивач забрав виготовлене покриття для літнього павільйону з його цеху. З розписки, що надана позивачем до позовної заяви, він не вбачає умови, строки та зобов'язання сторін, а тому він не вважає, що він не виконав взяті на себе зобов'язання. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була присутня при усному договорі позивача та відповідача, раніше відповідач надавав їм послуги за своєю спеціальністю і тому вони знову вирішили звернутись до нього за послугами,щоб він накрив літній павільйон біля їхнього магазину, на що відповідач погодився та одразу попросив передоплату в розмірі 10000 гривень,позивач та свідок [PERSON] погодились і дали йому кошти в розмірі 10000 гривень під розписку відповідача. Суть договору полягала в тому, що відповідач повинен був виготовити та встановити літній павільйон, отримавши передоплату приблизно через тиждень відповідач прийшов до свідка [PERSON] і знову попросив додаткову суму в розмірі 5000 гривень для виконання робіт, на що вона йому відповіла,що він їх не отримає, оскільки нічого ще не зробив, його вимога суперечила їхньому попередньому усному договору. Коли вони попросили у відповідача показати їм ціни на матеріал та роботу, яку він виконує, відповідач обурився і сказав, що вони йому не вірять. Порадившись зі своїм сином позивачем [PERSON], вони разом вирішили найняти іншого майстра, оскільки їм не сподобалось відношення відповідача [PERSON] та спосіб його підходу до роботи,який порушує правила попереднього усного договору. Роботу,яку не закінчив відповідач [PERSON] доробив інший майстер. [PERSON] була присутня при передачі коштів відповідачу [PERSON],особисто відраховувала кошти і дала їх відповідачу [PERSON] [PERSON] стверджує, що вони намагалися з відповідачем домовитися мирним шляхом,але відповідач ігнорував спроби домовитись і став погрожувати їм та нецензурно висловлюватись. Домовленість була між позивачем та відповідачем, відповідач повинен був зробити зварювальні роботи,монтажні роботи та покриття. Коли відповідач сказав доплатити ще 5000 гривень, то вони вирішили від зварювальних робіт відмовитись,на сьогоднішній день відповідач роботу за яку отримав передоплату(аванс) не виконав. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він бачив,як робили металевий каркас,відповідач його не робив,також знав,що відповідач має робити накриття на каркас,на даний час каркас стоїть без накриття,при договорі він присутній не був, йому відомо від позивача та свідка [PERSON] про те, що відповідач має накрити каркас біля магазину позивача покриттям. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення на підставі наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 12.08.2014 року відповідач [PERSON] взяв передоплату у [PERSON] за виготовлення літнього павільйону в розмірі 10000 гривень (а.с.7). Відповідно до фототаблиць зображено вхід до магазину,що розташований за адресою [ADDRESS] разом з цілою територією, де мав бути літній павільйон, з металевим каркасом під накриття, але саме накриття відсутнє(а.с.10-11). Згідно договору оренди торгівельної площі приміщення від 16.06.2013 року,свідок [PERSON] та позивач по справі [PERSON] уклали договір оренди торгівельної площі торгового павільйону за адресою: [ADDRESS],загальною площею 21 кв.м.,термін орендного користування з 16.06.2013 року до 16.06.2023 року(а.с.12). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.11.2004 року серія ЯБ № 156909,свідок [PERSON] рішенням Доброводівської сільської ради є власником земельної ділянки площею 0,0127 га.,[ADDRESS],цільове призначення земельної ділянки для використання в комерційних цілях(а.с.15) Згідно рішення про погодження місця розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 16.12.2014 року №36-4/VІ, виданого Доброводівською сільською радою Уманського району Черкаської області, сільська рада погодила [PERSON] розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності площею забудови 30кв.м. в [ADDRESS](а.с.26) . Судом достовірно встановлено і це підтверджується сторонами, що 12 серпня 2014 року відповідач по справі [PERSON] отримав у позивача по справі 10000 гривень за виготовлення літнього павільйону перед магазином, який розташований по [ADDRESS]. В подальшому відповідач [PERSON] виготовив покриття з ПВХ та здійснив його монтаж над входом в житловий будинок позивача за замовленням позивача, частково використавши при цьому вказані кошти, що також визнається позивачем по справі. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що розписка, що міститься в матеріалах справи (а.с.7), є доказом отримання відповідачем коштів від позивача, але не є доказом про умови, об'єм робіт, строки виконання робіт, укладених між сторонами договору підряду в порядку ст.ст.837,843,846 ЦК України. Згідно вимог ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. У відповідності до ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. За змістом ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач мотивував свої доводи тим, що між ним та відповідачем в усній формі були досягнуті істотні умови договору. При цьому в чому полягає істотність вказаних договірних зобов'язань і які конкретно зобов'язання відповідачем не виконані позивач не зазначив. Згідно до пункту 5 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р. N668, передбачено, що істотними умовами договору підряду є, зокрема, порядок забезпечення робіт проектною документацією, ресурсами та послугами; вимоги до організації робіт; порядок здійснення Замовником Контролю за якістю ресурсів; джерела та порядок фінансування робіт (будівництва об'єкта); порядок розрахунків за виконані роботи; порядок здачі-приймання закінчених робіт (об'єкта будівництва); гарантійні строки якості закінчених робіт (експлуатації об'єкта будівництва), порядок усунення недоліків; відповідальність сторін за порушення умов договору підряду; порядок врегулювання спорів; порядок внесення змін до договору підряду та його розірвання. Пунктом 12 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р. N668, передбачено, що договір підряду вважається неукладеним (таким, що не відбувся) у разі, коли сторони не досягли згоди з усіх істотних умов. Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються відповідно до Цивільного кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи сторони, укладаючи договір підряду на виконання робіт по облаштуванню покриття над літнім павільйоном біля магазину позивача, не визначали істотних умов вказаного об'єкту будівництва (ширини, довжини накриття), не визначали строки виконання робіт, і виду відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов договору. Відповідач же у справі посилався на те, що ним вказані роботи були виконані в обсягах згідно усних домовленостей. Позивачем доказів на спростування вказаних пояснень відповідача не подано. Суд вважає, що сторонами фактично не було укладено договір підряду, адже сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати в даному випадку на підставі договору підряду. Оскільки договір підряду, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами в справі не був укладений, а сторони лише домовилися про предмет будівельних робіт (покриття над літнім павільйоном біля магазину), без зазначення повної вартості виконаних робіт, строків виконання робіт, не визначали істотних умов вказаного об'єкту будівництва ( його ширини, довжини), не визначали і виду відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов договору, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, оскільки у відповідності до вимог ст.10,60 ЦПК України на позивача покладений обов'язок довести в суді ті обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві із врахуванням підстав і предмету позову і відповідно, що є підстави для застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України, тощо. Тобто, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України - позивач [PERSON] та його представник повинні були довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ними обставини. Однак таких доказів позивач [PERSON] та його представник по вказаним позовним вимогам суду не надали і не ставили питання в судовому засіданні про їх витребування. Крім того доказів про те, що між сторонами існують інші цивільно-правові відносини, на виконання яких позивачем відповідачу було передано відповідну суму коштів, вказаних в розписці(а.с.7), позивачем [PERSON] та його представником суду не надано і питання про їх витребування вони перед судом не ставили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed