Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 15 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 141 та стягнути з відповідача судові витрати. В подальшому позивач збільшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] починаючи з 20.02.2017 року по 07.07.2017 року у розмірі ? частини всіх видів доходів та заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, а з 08.07.2017 року у розмірі ? частини з усіх видів доходів та заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Фактичні шлюбні відносини припинені. Будь яке налагодження сімейних стосунків та збереження шлюбу на думку позивача неможливе, так як це буде суперечити тим відносинам, які склалися між ними як подружжям. [PERSON] повністю ухиляється від своїх батьківських обовязків та не вважає за необхідне здійснювати утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2014 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області було зроблено актовий запис № 141 та видане свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 246145. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Згідно зі ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, [PERSON] в позовній заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів судом встановлено, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього доньку [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 370807, виданого Старовірівською сільською радою Харківської області 09.09.2014 року батьком дитини зазначено [PERSON]. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, оскільки вказаний розмір аліментів є справедливим та відповідає вимогам ст.182 СК України. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України була викладена в такій редакції, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved