Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в якості відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю [PERSON], [INFO] 10000 грн.; позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та внести в актовий запис про народження [PERSON] № 32 від 10.02.2009 р. відповідні зміни, а також змінити прізвище [PERSON] з прізвища «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та розвитку дитини, не підтримує відносин з сином, не цікавиться станом його здоров'я, не надає допомоги у лікуванні дитини, який є інвалідом, усі витрати пов'язані з вихованням та лікуванням дитини позивач несе самотужки. Відповідач після розірвання шлюбу та прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів поїхав у невідомому напрямку. Після цього стан здоров'я дитини став погіршуватись, в зв'язку з чим позивач вважає, що саме небажання відповідача виконувати належним чином свої батьківські обов'язки спричинило шкоду здоров'ю їх сина. Крім того, відповідач має заборгованість за аліментами. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій позов підтримала, просила розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином через оголошення в газеті «Слобідський край», подав заперечення проти позову, в якому вказав, що він не ухиляється від сплати аліментів, а заборгованість виникла в зв'язку з надмірною тривалістю судового провадження в судах першої та апеляційної інстанції з дати подання позову до дати видачі виконавчого листа. Стосовно зміни місця проживання та роботи відповідач зазначив, що це не є протизаконним. Крім того, відповідач заперечує, що шкода здоров'ю дитини була спричинена саме його діями. Представник третьої особи, відділ опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області, подав заяву, в якій поданий позов підтримав, проти його задоволення не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2008р. по 05.06.2013р. В період шлюбу у сторін народилась дитини - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Дитина постійно проживає разом із матір'ю, позивачем по справі, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/472 від 20.02.2014р. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 10.07.2013р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини доходу з 19.03.2013р. до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати на дитину у розмірі 200 грн. щомісячно з 19.03.2013р. до 01.02.2025р. 05 лютого 2014 року позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом [NUMBER] від 05.02.2014р. Син сторін [PERSON] має захворювання: мукополісахарідоз другого типу (синдром Хантера), Х-зчеплений тип успадкування, дефіцит ферменту MTHFR, гіпергомоцистинурія, гомоцистинурія другого типу, феномен синтропії (конгломерат хвороб), епігенетична хвороба (порушення метилювання) (а.с.37-41). Міопіческий астигматизм, кіфосколіоз нижнього грудного та поясничного відділу позвоночного стовпа 2 ступеню, люмбалізація поперечного відділу позвоночного стовпа, пола стопа з переднім приводом, контрактури передпліч, лучезапястного суглоба, ліктьової косорукості, гепатоспленомегалия, затримка психомовного розвитку, параумбілікальна кила, гіпертрофія піднебінних мигдаликів 2-3 ступеню, лінійні невуси, вторинна кардіоміопатія (а.са. 36). В зв'язку з вказаними захворюваннями [PERSON] знаходиться на обліку: в Люботинській КЗОЗ «ПМСД», в метаболічному центрі спеціалізованої лікарні «ОХМАДИТ» м. Києва, в Харківському спеціалізованому медико-генетичному центрі, в Харківській обласній клінічній дитячій лікарні. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в Полтавській області та з 01.11.2013р. працює у ВП «Вагонне депо Кременчук» (а.с. 133). Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи суд вбачає, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідно до висновку виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-40/3240 від 02.12.2014р. (а.с. 139-140) позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON] можливе, оскільки батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям сина, не спілкується із ним, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям, підготовкою до самостійного життя. У висновку також зазначено, що [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, направив лист від 27.05.2014р., в якому заперечував проти позбавлення його батьківських прав, оскільки для цього, на його думку, не має підстав. В подальшому він має намір підтримувати дитину. Разом із тим, відповідачем не надано доказів того, що ним, у т.ч. після 27.05.2014р., вчинено будь-які дії, направлені на належне виконання батьківських обов'язків відносно свого сина. Відповідно до Характеристики [PERSON], наданої КЗ «Спеціальний навчально-виховний комплекс І-ІІ ступенів № 2» Харківської обласної ради (а.с. 124), дитина відвідує дошкільну групу даного закладу з вересня 2014 року. Мама приділяє належну увагу вихованню сина. За два місяці, які дитина відвідувала дитячий садок, батько дитиною не цікавився, за дитиною не приходив. Згідно довідки КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради Харківської області від 11.11.2014р. (а.с. 125), на обліку у даному закладі перебуває дитина [PERSON] На протязі періоду спостереження з моменту встановлення діагнозу догляд за дитиною здійснює мати, батько дитину не відвідує, лікуванням та реабілітацією не займається. З інформації КЗОЗ «Харківський обласний спеціалізований будинок дитини № 1», викладеної в листі № 331 від 30.10.2014р. (а.с. 126), [PERSON] двічі знаходився на курсі медико-соціальної реабілітації у 2013 році: з 28.01.2013р. по 22.02.2013р. та з 16.09.2013р. по 11.10.2013р., а також знаходиться на такому курсі з 29.09.2014р. За весь час лікування на базі ХОСБД № 1 дитину постійно супроводжує мати, [PERSON] Батько дитину не відвідував, станом здоров'я не цікавився. Крім того, суд зазначає, що відповідач має заборгованість за аліментами, яка станом на 22.04.2014р. складала 15847,70 грн., що підтверджується розрахунком відділу ДВС Люботинського міського управління юстиції Харківської області № 492 від 22.04.2014р. (а.с. 28). Відповідачем не надано доказів, що ним заборгованість за аліментами погашена та він належним чином їх сплачує. Суд відхиляє посилання відповідача на розрахунок заборгованості по аліментами, який доданий до заперечень проти позову та згідно якого розмір заборгованості складає 5088,09 грн., оскільки цей розрахунок здійснено при примусовому виконанні виконавчого листа № 630/553/13-ц від 20.09.2013р., в той час як наведена вище заборгованість виникла при виконанні виконавчого листа № 630/1000-13-ц від 23.12.2013р. (а.с. 25, 26, 27). Відповідачем не надано доказів того, що ним вчиняються будь-які дії, направлені на піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON] в зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 148 Сімейного кодексу України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Враховуючи викладені вище обставини, які свідчать про те, що забезпеченням, фізичним та духовним розвитком, навчанням дитини займається його мати, а батько не виконує своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку, що зміна прізвища дитини на прізвище матері цілком відповідає його інтересам, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача 10000 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої здоров'ю дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналізуючи викладену норму законодавства, з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, суд вважає, що позивач має довести, що мали місце неправомірні дії відповідача, в зв'язку з чим мала місце реальна матеріальна шкода, а також у чому вона полягає, та довести наявність безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями та фактом заподіяння шкоди. Разом із тим, позивачем не надано доказів того, що захворювання [PERSON], які у нього діагностовано після того, як відповідач залишив дитину, виникли саме в зв'язку з цим фактом, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних оголошення у пресі (а.с. 142-143), та які здійснені позивачем, пропорційно до задоволеної та відхиленої частини вимог.

Outcome: partial