Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукла» про стягнення (повернення) безпідставно набутого майна. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 квітня 2013 року він подав заяву про звільнення з 04 квітня 2013 року з посади головного інженера ТОВ «Дукла» у зв'язку з переходом на іншу роботу та зміною місця проживання. Однак керівництво відповідача заявило, що для задоволення його заяви слід внести на рахунок товариства 15000 грн. в рахунок погашення нестачі запасних частин до сільськогосподарської техніки, які утворилися на складі. Оскільки йому необхідно було терміново працевлаштуватись на роботу в іншій місцевості, він погодився та перерахував на рахунок товариства грошових коштів в сумі 14991 грн. 70 коп. нібито за купівлю матеріальних цінностей. На даний час він звільнений з роботи. Вважає, що ніяких збитків відповідачу не заподіяв, матеріальні цінності, за які ним перераховано грошові кошти, не отримував та не мав наміру їх отримувати, а тому відповідач повинен йому повернути безпідставно отримані від нього грошові кошти. Також зазначив, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в тому, що він більше місяця перебував на лікарняному з діагнозом «гіпертонічна хвороба другого ступеню у періоді кризу». Його захворювання сталося внаслідок втрати душевного спокою, постійного психічного напруження, перебуванні у роздратованому стані, які були викликані незаконним звільненням, потім вимогою про оплату 15000 грн. за нібито нестачу та послідуючою відмовою у звільненні. Крім того, його моральні страждання посилюються тим, що з вини відповідача він втратив високооплачувану роботу в іншій місцевості, оскільки йому не повернули трудову книжку та в даний час знаходиться без засобів для існування. Представники служби безпеки відповідача здійснюють на нього постійний психологічний тиск, погрожують відкриттям кримінального провадження щодо нього. Враховуючи вказане, просив стягнути з ТОВ «Дукла» на його користь безпідставне набуте майно, а саме належні йому грошові кошти у сумі 15141 грн. 62 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] також просив позовні вимоги задовольнити, оскільки вони доведені в судовому засіданні. Під час розгляду справи представник відповідача Денисенко Я.В. позов не визнала та пояснила, що позивач безпідставно вимагає повернення грошових коштів, які ним сплачені ТОВ «Дукла» за придбані та отримані ним матеріальні цінності. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до наступного. 03 квітня 2013 року [PERSON] звернувся із заявою до керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукла», в якій він просив йому відпустити матеріальні цінності відповідно до рахунку на оплату №36 від 03 квітня 2013 року на загальну суму 14991 грн. 70 коп. (а.с.6, 7). Грошові кошти за вказані матеріальні цінності в сумі 14991 грн. 70 коп. [PERSON] були перераховані на рахунок ТОВ «Дукла», що підтверджується заявою про перевід готівки 4481.99.1 від 03 квітня 2013 року. За перевід грошових коштів [PERSON] сплатив комісію в сумі 149 грн. 92 коп. (а.с.7). Надходження грошових коштів на підприємство у вказаній сумі не заперечується представником відповідача. Після перерахування вказаних грошових коштів підприємству [PERSON] був звільнений, отже їх перерахування не носило договірний характер та таких доказів сторонами суду не надано. До того ж, під час розгляду справи не надано докази щодо доцільності придбання позивачем частин для техніки, оскільки він мав намір переїхати у іншу місцевість, де влаштуватись на роботу. Таким чином, позивачем доведено, що грошові кошти ним перераховані відповідачу без будь-якого наміру придбати на підприємці матеріальні цінності, а тільки з метою вирішення питання щодо звільнення з роботи. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла майно у себе без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Згідно до ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Застосовуючи до спірних правовідносин положення ст.ст.1212, 1213 ЦК України суд враховує, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними нормами цивільного права. Оскільки факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 14991 грн. 70 коп. в судовому засіданні доведено, а відпуск позивачу матеріальних цінностей на перераховані ним грошові кошти не відбувся, оскільки між сторонами фактично з вказаного приводу не існувало договірних відносин, є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення 14991 грн. 70 коп. з відповідача. З врахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 14991 грн. 70 коп., як безпідставно отримані. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 149 грн. 92 коп., оскільки вказані грошові кошти не були отримані відповідачем, а є комісією за перевід готівки. Позивачем суду не було надано жодних доказів, що підтверджують факт завдання йому моральної шкоди та її розмір внаслідок неповернення саме 14991 грн. 70 коп., у зв'язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. має бути відмовлено. Не підлягає відшкодуванню позивачу понесені ним витрати на правову допомогу, оскільки суду не надано докази щодо сплати вказаних коштів. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.19) - судового збору, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial