Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться в с.Веренчанка, Заставнівського району Чернівецької області по вул. І.Богуна, 115 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 15.03.2017 року. Посилається на те, що 15.03.2017 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Богуна, 115 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, яку вона відповідно до заповіту від 09.03.2017 року, який зареєстрований в реєстрі під №41 та посвідчений секретарем Веренчанської сільської ради та на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла йому. Спадкоємці, котрі б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] він прийняв вчасно, з метою її оформлення, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згаданий будинок, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, у звязку з тим, що ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 15.03.2017 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити.. Представник відповідача територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.03.2017 року в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №175521 від 16.03.2017 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Богуна, 115 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту від 09.03.2017 року, який зареєстрований в реєстрі під №41 та посвідчений секретарем Веренчанської сільської ради заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку спадкового майна померлої [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживав із спадкодавцем [PERSON] і вважається таким, що прийняв спадщину, що вбачається із довідки виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №2352 від 23.10.2017 року (а.с. 9) та матеріалів спадкової справи №130/2017, заведеної до майна померлої 15.03.2017 року [PERSON], яка перебуває в провадженні приватного нотаріуса Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], витребувана судом та досліджена в судовому засіданні. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згаданий житловий будинок позивач звернувся із заявою до нотаріуса (а.с. 2 спадкової справи), проте у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] Вказане вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.10.2017 року (а.с. 24). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Богуна, 115 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлою [PERSON], що підтверджується довідками Веренчанської сільської ради №2356, №2357 від 23.10.2017 року, в яких зазначається, що згідно запису погосподарської книги Веренчанської сільської ради Заставнівського району за №7 за особовим рахунком №1110-1 значиться житловий будинок із по господарськими спорудами по вул. І.Богуна, 115 в с. Веренчанка, який належав [PERSON] Остання була належним землекористувачем земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва й обслуговування житлового будинку по вул. І.Богуна, 115 в с. Веренчанка, копією по господарської книги, копією облікової картки обєкта по господарського обліку на 2016-2020 роки (а.с. 15-19). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що спадкодавцеві [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що вона набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 10), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 10 зворот), довідки характеристики Заставнівського РБТІ №287 від 06.09.2017 року (а.с. 14), житловий будинок з господарському спорудами та будівлями, розташований по вул. І.Богуна, 115 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1972 році, їх вартість становить 79159 (сімдесят девять тисяч сто пятдесят девять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved