Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позов про стягнення моральної шкоди, в звязку з втратою працездатності. В обґрунтування позовних вимог, Позивач зсилається на те, що сумлінно та добросовісно працював на підприємстві - Відповідача в період з 04.08.1989 по 28.09.1992 р.р. в дробильній фабриці по професії машиністом конвеєра, з 05.12.2002 року дробильником, механіком дільниці по ремонту устаткування, слюсарем ремонтником 6 розряду, 09.12.2014 року працює - підсобним робітником, в звязку з встановленням інвалідності. 08.07.2014 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 988) мені було встановлено професійне захворювання за діагнозом: сидеросилікоз другої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії. Висновком медико соціально експертною комісією (серія 12 ААА № 000741) первинно 21.10.2014 року йому встановлено 30% втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи. Наступне переосвідчення 01.09.2015 року. Вказує, що саме з вини підприємства Відповідача, він втратив здоровя, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, зазначає, що почав хворіти хронічним бронхітом з 2009 року, був взятий на диспансерний облік з приводу бронхіту, загострення відбувались 2 3 рази на рік, в результаті регулярно одержував амбулаторне та стаціонарне лікування, в звязку з погіршенням стану здоровя, весь час сподівався, що це короткочасне погіршення і лікування дасть можливість йому видужати, але на теперішній час його турбують приступи задухи, гострі болі в грудній клітці, виникають сухоти, непокоять хрипи, вказані приступи загострюються в холодну та сиру погоду, особливо при зміні погоди, виникає задишка при ходьбі. Від постійного кашлю виникає біль в грудній клітці. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з Відповідача - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на його користь 243 000,00 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовну заяву підтримав з мотивів викладених у позові, просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 243000,00 грн. Представник відповідача [PERSON]В проти позову заперечувала, та зазначала, що заявлений розмір моральної шкоди є не обґрунтованим. Крім того, посилання Позивача на те, що ним щоденно переноситься моральні страждання та переживання не підтверджені належними доказами. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, оцінивши у сукупності докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач пропрацював пропрацював в КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл [PERSON] Ріг», ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» правонаступником являється ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в період з 04.08.1989 по 28.09.1992 р.р. в дробильній фабриці по професії машиністом конвеєра, з 05.12.2002 року дробильником, механіком дільниці по ремонту устаткування, слюсарем ремонтником 6 розряду, з 1992 по 2002 р.р. працював в ПАТ «Південний гірничо збагачувальний комбінат», з 09.12.2014 року працює - підсобним робітником, в звязку з встановленням інвалідності /а.с. 7-12/. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.07.2014р. (акт за формою П-4), в пункті 17 встановлено причину отримання професійного захворювання запиленість повітря робочої зони, в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: 4,8-13,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (кристалічного від 10 до 70%). На інших підприємствах зазначених в пункті 16: 12,2-58,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (кристалічного від 10 до 70%) (а.с.15-16). В пункті 19 зазначено, що враховуючи термін роботи [PERSON], впродовж 11 років 2 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», та неодноразову зміну керівництва цеху визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. /а.с. 16/. Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 21.10.2014 року серії 12ААА №000741 позивачу [PERSON] первинно встановлено втрату первинної працездатності 30 % (профзахворювання) з 29 вересня до 1 жовтня 2015р. /а.с. 17/. Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємствах ПАТ АрселорМіттал [PERSON] Ріг йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ АрселорМіттал [PERSON] Ріг є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходила стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування, тощо /а.с. 18-33/. Крім того, слід зазначити, що Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 23.07.2014 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України громадянам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ПАТ АрселорМіттал [PERSON] Ріг, як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 23.07.2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 30%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації з урахуванням вимог та заперечень. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ АрселорМіттал [PERSON] Ріг Позивачеві шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботу в умовах фізичного перевантаження на підприємстві - Відповідача у порівнянні з іншими роботодавцями, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з ПАТ АрселорМіттал [PERSON] Ріг - 20000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити.. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди без урахування податку слід зазначити наступне. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета, підстав та обсягу позовних вимог. Відповідно до п. 164.2.14. ч. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема дохiд у виглядi неустойки (штрафiв, пенi), вiдшкодування матерiальної або немайнової (моральної) шкоди, крiм: а) сум, що за рiшенням суду спрямовуються на вiдшкодування збиткiв, завданих платнику податку внаслiдок заподiяння йому матерiальної шкоди, а також шкоди життю та здоровю. Суми відшкодування моральної шкоди, які відшкодовуються громадянину внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю громадянина чи його майну, не включаються до переліку доходів, які звільняються від оподаткування податком на доходи фізичних осіб, передбаченого ст. 165 Податкового кодексу. Таким чином, зазначені суми є доходом громадянина і підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу. Відповідно до ст. 168 зазначеного Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою із каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Суб'єкт господарювання, який відшкодовує громадянину моральну шкоду, є податковим агентом щодо нарахованих доходів і зобов'язаний утримати й перерахувати податок до бюджету згідно з положеннями Податкового кодексу. Таким чином, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди без урахування податку з доходів фізичних осіб є обґрунтованими та такими, що не суперечать чинному законодавству. Згідно ст. 5 Закону України Про судовий збір Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial