Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП у сумі 21005 грн. 89 коп. та 515 грн. 00 коп., сплачених за проведення незалежної оцінки для визначення розміру майнових збитків, а всього 21520 грн. 89 коп. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 05 січня 2015 року близько 13-00 год. в с.Кулаженці, Гребінківського району, Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить йому, та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою районного суду. Внаслідок даної пригоди був пошкоджений автомобіль позивача. Відповідно до незалежної оцінки для визначення розміру майнових збитків, матеріальні збитки склали 21005 гривень 89 копійок. Крім того, позивачем було сплачено 515 грн. 00 коп. за проведення незалежної оцінки для визначення розміру майнових збитків. Оскільки відповідачами до цього часу матеріальна шкода позивачу не виплачена, він просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі достовірно знали про час та місце судового розгляду справи, але до суду не з'явились, письмових заяв та клопотань суду не надали. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, його представника, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 січня 2015 року близько 13-00 год. в с.Кулаженці, Гребінківського району, Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить йому, та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 7). ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою Святошинського районного суду м.Києва від 16 лютого 2015 року, згідно якої [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 62). Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із Звітом № 1102 від 15.02.2015 року про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля марки ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER], вартість матеріального збитку складає суму 21005 гривень 89 копійок. (а.с.18-38). Вартість огляду автомобіля відповідно на квітанцій склала 515 грн. (а.с. 16-17). 01 березня 2014 року між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією полісу № АС/8639596, відповідно до якого строк його дії до 28.02.2015 року, а страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну до п'ятидесяти тисяч гривень (а.с. 70). 17 січня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» із повідомленням страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 134-138). 16 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України для вирішення питань щодо отримання страхового відшкодування (а.с. 14). Відповідно до повідомлення в.о. начальника департаменту врегулювання Моторного (транспортного) страхового бюро України за № 7353 від 12 березня 2015р., на даний час вони не можуть застосувати до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено, а тому, відповідно до ст. 52 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, членство якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеним ним договором. МТСБУ виконує забов'язання страховика у разі недостатності коштів та майна страховика, о визнаний банкрутом та/або ліквідований (а.с. 15). Відповідно до повідомлення начальника управління врегулювання страхових подій та контролю виплат за № 752/в від 31.03.2015р., ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не може виконати взятих на себе зобов'язань у зв'язку з відсутністю матеріально-технічного забезпечення та відсутністю керівництва та по порадив звертатись до суду або до Моторного (транспортного) страхового бюро України для вирішення питань щодо отримання страхового відшкодування (а.с. 13). 01 квітня 2015 року позивач звернувся до ВАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою по страхове відшкодування відповідно до вищевказаного полісу (а.с. 12). На даний час відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не ліквідоване (а.с. 139-170, 180-184). Крім того, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» отримала матеріали стосовно страхового відшкодування позивачу, що підтверджується копіями документів із зазначенням дати їх отримання страховиком (а.с. 185-190). Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач [PERSON] виконав передбачені обов'язки щодо письмового надання страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, та відповідно до надісланих заперечень не погодився на відшкодування ним завданої матеріальної шкоди. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Outcome: partial