Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив зобов`язати АТ «Лисичанськвугілля» нарахувати та виплатити йому середній заробіток за період знаходження на медичному обстеженні у клініці професійних захворювань інституту медицині ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України в період з 02 січня 2019 року по 22 січня 2019 року. О Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 09 січня 1985 року працював підземним гірником на шахтах, 06 березня 2019 року був звільнений за ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я. Шкідливі та небезпечні умови праці призвели до нещасного випадку на виробництві, з вини посадових осіб відповідача, що підтверджено актом розслідування причин виникнення професійного захворювання від 05 лютого 2019 року, медичним висновком ЦЛЕК від 15 січня 2019 року № 1/16, довідкою МСЕК № 033119 встановлено що на даний час втрата працездатності складає 40 %. В період з 2 січня 2019 року по 22 січня 2019 року позивач знаходився на обстеженні у клініці професійних захворювань інституту медицині ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України. Отримавши довідку про заборгованість з заробітної плати від 10 липня 2019 року № 213 та відповіді від №158 довідався, що йому не був виплачений середній заробіток за час знаходження на медичному обстеженні. Посилаючись на положення Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року зареєстровану в Міністерстві праці та соціальної політики України від 07 липня 2001 року N 71 та ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» звернувся до суду Ухвалою суду від 05 березня 2020 року справу прийнято до провадження та ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час а місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 11 червня 2020 року через канцелярію надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - АТ «Лисичанськвугілля» 22 липня 2020 року через канцелярію суду надала заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступне. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно довідки № 4 від 21 січня 2019 року виданої головним лікарем ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» [PERSON] перебував на обстеженні в клініці інституту з 02 січня 2019 року по 22 січня 2019 року для уточнення характеру наявності патології у зв`язку з умовами праці. На підставі наказу Н № 79к від 07 березня 2019 року позивач звільнений згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я (а.с. 4). Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 033119 ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] у відсотках складає: 40 % з 14 березня 2019 року до 01 квітня 2021 року в тому числі 25 % по хронічному бронхіту II, 15 % по хронічній двобічній сенсоневральної приглухуватості (а.с. 6). Статтею 169 КЗпП України та статтею 17 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 р. № 2694-XII встановлено обов`язок роботодавця за свої кошти організовувати та забезпечувати фінансування проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний також забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників: 1) за заявою працівника, якщо той вважає, що погіршення стану його здоров`я пов`язане з умовами праці; 2)за своєю ініціативою, якщо стан здоров`я не дозволяє працівникові виконувати трудові обов`язки. Процедуру проведення попереднього, періодичних та позачергових медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічному обов`язковому медичному огляді осіб віком до 21 року, визначено Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року № 246 (далі - Порядок № 246). Згідно з пунктом 2.5 Порядку № 246 роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує, зокрема, організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та зумовлені виробничими факторами захворювання і відповідну медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань. Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 Порядку № 246 Заклади державної санітарно епідеміологічної служби щорічно за заявкою роботодавця (його представника), за участю представника первинної профспілкової організації або уповноваженої працівниками особи визначають категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та до 1 грудня складають Акт визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду за формою, зазначеною у додатку 1. На підставі Акта визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду, роботодавець складає протягом місяця у чотирьох примірниках поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам (п. 2.3) Пунктом 2.5 Порядку № 246 роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та виробничо зумовлені захворювання та їх медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань. Відповідно до п. 2.21 Порядку № 246 роботодавець зберігає за працівником на період проходження медогляду місце роботи (посаду) і середній заробіток та за результатами медичного огляду інформує працівника про можливість (неможливість) продовжувати роботу за професією. Пунктом 2.17 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 р. № 455 (далі - Інструкція № 455), особам, які проходять обстеження з приводу встановлення причинного зв`язку захворювання з умовами праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, видається довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря і печаткою лікувально-профілактичного закладу. Відповідно до п. 2.19 особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації. Законодавство надає окремі гарантії працівникам, що направляються на обстеження до медичного закладу. Відповідно до ст. 123 КЗпП за час перебування в медичному закладі на обстеженні за працівниками, зобов`язаними проходити такі обстеження (ст. 169, 191 КЗпП), зберігається середній заробіток за місцем роботи. Те саме передбачено пунктом 2.21 Порядку № 246. Розрахунок середньомісячної заробітної плати, яка зберігається за працівником під час медичного обстеження, здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Підставою для виплати середнього заробітку є довідка, засвідчена підписом головного лікаря та печаткою лікувально-профілактичного закладу. Отже враховуючи викладене, відповідач на підставі довідки ДУ «Інституту медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національна академія медичних наук України» має оплатити період перебування працівника на медичному обстеженні (з розрахунку середнього заробітку), але за умови, що працівника було направлено на обстеження до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу з приводу встановлення причинного захворювання з умовами праці в порядку проходження періодичного або позачергового медичного огляду і він зобов`язаний його пройти. 16 липня 2020 року представник відповідача надав суду відзив, в якому зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, та пояснив, що 02 січня 2019 року позивач не вийшов на роботу. Зі слів, діючого начальника дільниці [PERSON] позивач захворів, у табелі виходжаємості зроблений відповідний запис. Відповідач зазначає, що [PERSON] самостійно, за своєю ініціативою, без подання заяви, покинув робоче місце, при цьому ввів в оману начальника дільниці та поставив під загрозу нормальний хід роботи підприємства. Факт направлення позивача на обстеження оспорюється сторонами. Наразі, в матеріалах справи відсутні докази направлення [PERSON] на медичне обстеження за заявою позивача або за ініціативою відповідача. Зважаючи на положення ст. 123 КЗпП України останній не був зобов`язаний проходити таке обстеження, та з власної ініціативи поїхав до медичного закладу. Враховуючи викладене, суд не вбачає, підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed