Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт її постійного сумісного проживання на час відкриття спадщини понад п`яті років, разом з [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,78 га., кадастровий номер 2323082000:04:003:0008, цільове призначення «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на землях Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, в порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 2011 року разом з позивачкою [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , мешкала [PERSON] , в них були гарні стосунки, вони вели сумісне господарство та були пов`язані спільним побутом. [INFO] [PERSON] померла у м. Донецьк. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з земельної ділянки площею 3,78 га., кадастровий номер 2323082000:04:003:0008, цільове призначення «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на землях Новобогданівської сільської ради. З інших відомих претендентів на спадщину є племінник померлої, [PERSON] . З метою оформлення спадщини, позивачка звернулась до нотаріуса, яка відмовила в прийнятті заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що неможливо встановити належність позивачки до кола спадкоємців та пропущенням строку на прийняття спадщини. Крім того, втрачені всі оригінали правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, що унеможливлює подальше оформлення спадщини. У зв`язку з відсутністю можливості належним чином оформити право власності на вищезазначену земельну ділянку, позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Алексеєнко В.П. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутність, позов визнає в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлені наступні обставини. Позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , мешкала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з квітня 2011 року по травень 2017 року, що підтверджується копією довідки голови правління ОСББ Мальчевої Ю.А. за вих. 127 від 02.11.2020/а.с.6/. [INFO] [PERSON] померла у м. Донецьк, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 11.11.2020 Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 09/а.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з земельної ділянки площею 3,78 га., кадастровий номер 2323082000:04:003:0008, цільове призначення «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на землях Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №060342 від 01.06.2004/а.с.8/. З метою оформлення спадщини, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Шевченко О.В. із заявою про прийняття спадщини. 10 грудня 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко О.В. відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки із поданих документів неможливо встановити належність [PERSON] до кола спадкоємців та пропущенням строку на прийняття спадщини/а.с.9/. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко О.В. від 26 квітня 2021 року за вих. № 282/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і йото необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Відповідно ч.2\~ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено факт постійного сумісного проживання на час відкриття спадщини понад п`ять років [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті\~ [PERSON] \~в передбачений\~законодавством строк\~з заявою\~про прийняття\~спадщини до\~нотаріуса ніхто\~не звертався\~та спадкова\~справа не\~заводилась,\~але враховуючи,\~що на\~час відкриття\~спадщини позивачка\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~фактично мешкали\~разом,\~відповідно до\~ст.\~1264\~ЦК України,\~позивачка є\~спадкоємцем четвертої\~черги за\~законом,\~а відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після померлої [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом. Оригінали правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку втрачено, що також унеможливлює оформлення спадщини в загальному порядку. Таким чином, викладені позивачкою [PERSON] обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved