Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій зазначила про те, що 26 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на подружнє життя. Шлюбні відносини фактично припинилися з 29.10.2021, спору про майно не мають, за спільною домовленістю між ними, дитина залишиться проживати разом з позивачкою, спору про місце проживання дитини немає, тому просить суд їх розлучити. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26.11.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані міськрайонного управління юстиції в Черкаській області, актовий запис № 697. Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.11.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Станом на день розгляду справи відповідач [PERSON] відзив або зустрічну позовну заяву не подав, але направив на адресу суду заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач [PERSON] також направила на адресу суду заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що сторони подали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, а також, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані міськрайонного управління юстиції в Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року, актовий запис №697. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . На цей час сторони у справі протягом тривалого часу не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, що підтверджується обставинами, викладеними у позові, та не спростовано відповідачем. У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 СК України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, тому у вказаному випадку суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Також суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved