Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просила суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати просила покласти на відповідача; рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач з відповідачем проживали однією сімєю до травня 2012 року, шлюб між сторонами не зареєстрований. 29.06.2000 року народилась донька [PERSON]. Відповідач з березня 2014 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, донька перебуває на повному утриманні позивача [PERSON], у звязку з чим остання була змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. На підставі пояснень позивача [PERSON], досліджених та оцінених письмових доказів, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 052203, виданим 31 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області. Як вбачається зі свідоцтва про встановлення батьківства серії 1-КЕ №106901, виданого 30 серпня 2001 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, а також не заперечується сторонами, дитина, [PERSON], проживає з позивачем, допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, [PERSON] за власною ініціативою аліменти виплачувати не згоден. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статей 78, 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. На підставі викладеного, враховуючи думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], повинен бути встановлений в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Як вбачається зі ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивач [PERSON] на підтвердження того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, не надала жодних доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення аліментів 01 квітня 2014 року по дату предявлення позову 06 травня 2015 року. Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Outcome: partial