Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] про виселення, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в селі Скобелка Горохівського району Волинської області по вулиці Річній, 80. У вищевказаному будинку зареєстрований та проживає разом з позивачем його дружина, його син [PERSON], тобто відповідач, та співмешканка останнього [PERSON] Відповідач разом зі своєю співмешканкою постійно зловживають алкогольними напоями, часто влаштовують скандали та бійки, що завдає шкоди психічному здоровю позивача та його дружини. У звязку з цим позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів. Однак, відповідач на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти протиправні дії, а тому позивач просить виселити [PERSON] з належного йому житлового будинку, а також зобовязати Горохівський районний сектор Управління державної міграційної служби у Волинській області зняти відповідача з реєстрації у цьому житловому будинку. Позивач в судовому засіданні позов свій підтримав повністю із наведених в позовній заяві підстав, просив його задовольнити, виселити відповідача з будинку та зняти його з реєстрації. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що дійсно проживає разом з батьком, матірю та зі своєю співмешканкою [PERSON] в житловому будинку, який належить позивачу і який розташований в селі Скобелка по вулиці Річній, 80 Горохівського району Волинської області. На протязі тривалого часу він разом з [PERSON] постійно зловживають спиртними напоями та вчиняють за місцем свого поживання протиправні дії відносно позивача та його дружини. За вказані дії він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Позов визнає повністю, на виселення з будинку згідний. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.405 ЦК члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює дільничним інспектором Горохівського РВ УМВС України у Волинській області. Позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] на протязі останніх двох років неодноразово зверталися в Горохівський РВ УМВС України з заявами щодо протиправних дій відповідача та його співмешканки [PERSON] В ході проведення перевірок за даними заявами було встановлено, що відповідач [PERSON] та його співмешканка [PERSON] проживають в житловому будинку, який належить позивачу. Останні постійно зловживають алкогольними напоями, вчиняють протиправні дії відносно позивача та його дружини, ображають їх нецензурними словами, принижують перед сусідами. З відповідачем [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні бесіди, однак бажаного результату вони не дали. Як наслідок, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КпАП України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює на посаді голови Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області. На території сільської ради, зокрема, в селі Скобелка по вулиці Річній, 80 Горохівського району проживає позивач [PERSON] Вказаний будинок належить на праві приватної власності останньому. Разом з позивачем в даному будинку також проживає його дружина [PERSON], його син [PERSON], тобто відповідач, та співмешканка сина [PERSON] Відповідач [PERSON] та його співмешканка [PERSON] протягом тривалого часу зловживають алкогольними напоями, дебоширять, вчиняють за місцем свого проживання скандали. З приводу їхньої поведінки позивач та його дружина неодноразово зверталися як в сільську раду так і в міліцію. В 2014 році поведінка [PERSON] розглядалася на засіданні виконавчого комітету сільської ради. Також, свідок [PERSON] показав, що він особисто ініціював питання проходження відповідачем та його співмешканкою примусового лікування від алкоголізму. Відповідач [PERSON] відмовився проходити лікування, а [PERSON] його пройшла. Однак, на даний час вона й надалі продовжує зловживати алкогольними напоями. Такі показання свідків підтверджуються і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в селі Скобелка Горохівського району Волинської області по вулиці Річній, 80, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17076437, сформованим 17 грудня 2007 року комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 5). Як вбачається із довідки про склад сімї №630, виданої 25 травня 2015 року Скобелківською сільською радою Горохівського району Волинської області, в житловому будинку, який знаходиться в селі Скобелка Горохівського району Волинської області по вулиці Річній, 80, проживають позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення є крайнім заходом і може застосовуватися судом лише за наявності одночасно кількох умов, зокрема, систематичного порушення правил співжиття; як наслідок цього - неможливість для інших спільного проживання з таким громадянином; вживання до нього заходів запобігання і громадського впливу та їх безрезультатність. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України (п.17 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України), при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Йдеться, зокрема, про заходи попередження, які застосовують суди, прокурори, органи внутрішніх справ, адміністративні комісії виконкомів, а також заходи громадського впливу, яких вживають збори жильців будинку чи члени житлово-будівельних кооперативів, трудові колективи, товариські суди й інші громадські організації за місцем роботи або проживання відповідача. Як вбачається із характеристики, виданої 25 травня 2015 року Скобелківською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с. 7), [PERSON] за час проживання на території вищевказаної сільської ради зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями та на цьому ґрунті влаштовує сімейні скандали. З [PERSON] неодноразово проводились індивідуальні бесіди на виховні теми дільничним інспектором та сільським головою. Поведінка [PERSON] розглядалась на засіданні виконавчого комітету сільської ради в 2014 році. Виходячи з офіційного характеру заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню, на підставі вищенаведеної правової норми і відповідно до правил ст.59 ЦПК України про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання уповноваженими на те державними органами, а заходів громадського впливу органами самоорганізації населення повинен підтверджуватися письмовими доказами. Як встановлено судом, за зверненнями позивача [PERSON] в органи внутрішніх справ за вчинення насильства в сімї відносно нього та його дружини відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 09 січня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, постановами судді Горохівського районного суду Волинської області від 17 липня 2014 року та 30 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КупАП. Наведене свідчить про застосування до відповідача заходів запобігання правопорушень. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття, що унеможливлює для його батька та матері спільне проживання з ним, а раніше вжиті відносно нього заходи попередження не дали позитивних результатів. А тому, на думку суду, наявність обставин, зазначених у ст.116 ЖК України, є підставою для виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним по справі судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved