Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Тернопільська міська рада, про визнання права власності на девять торгових павільйонів, що межують з ринком «Купон» і знаходяться по вул. А.Живова в м. Тернополі. В обґрунтування вимог вказує, що 02 червня 2015 року сторони уклали в простій письмовій формі договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач продав позивачу торгові павільйони в м. Тернополі по вул. А.Живова, що межують з ринком «Купон», а саме: торговий павільйон №1 площею 8,3 кв.м., торгові павільйони №2 та №3 площею 16,9 кв.м., торговий павільйон №4 площею 8,2 кв.м., торговий павільйон №5 площею 8,2 кв.м., торговий павільйон №6 площею 8,2 кв.м., торговий павільйон №7 площею 8,3 кв.м., торговий павільйон №8 площею 8,3 кв.м., торговий павільйон №9 площею 8,3 кв.м. В день підписання договору позивачем сплачено відповідачу за павільйони 100000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, передав позивачу павільйони та ключі від них. З цього часу позивач утримує ці павільйони, провів їх поточний ремонт. Договором купівлі-продажу передбачено, що право власності на торгові павільйони виникає у покупця з моменту підписання сторонами договору. Відповідач виготовив технічні паспорти на павільйони, однак, не виконав свого обовязку щодо нотаріального посвідчення вищевказаного договору. На думку позивача, відповідачем порушено його право, як власника згаданого майна, яке підлягає захисту у судовому порядку. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Підтвердив, що дійсно ним були продані позивачу торгові павільйони, що межують з ринком «Купон» по вул. А.Живова в м. Тернополі, переоформити право власності на них не мав змоги. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено, що 02 червня 2015 року між ФОП [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем,укладено договір купівлі-продажу (надалі - Договір), згідно якого продавець продає покупцю наступні нежитлові приміщення: торгові павільйони в м. Тернополі по вул. А.Живова, що межують з ринком «Купон», а саме:торговий павільйон №1 площею 8,3 кв.м., торгові павільйони №2 та №3 площею 16,9 кв.м., торговий павільйон №4 площею 8,2 кв.м., торговий павільйон №5 площею 8,2 кв.м., торговий павільйон №6 площею 8,2 кв.м., торговий павільйон №7 площею 8,3 кв.м., торговий павільйон №8 площею 8,3 кв.м., торговий павільйон №9 площею 8,3 кв.м. Згідно п. 3 Договору, вказані торгові павільйони належать продавцю, про що свідчить технічна документація на встановлення земельного сервітуту. Торгові павільйони нікому не продані, не подаровані, не закладені чи іншим шляхом не відчужені. Пунктом 5 Договору передбачено, що в момент підписання даного договору покупець проводить повну оплату в сумі 100000,00 грн. Відповідно до п. 6, 7 Договору, протягом 30 днів з моменту підписання даного договору продавець зобовязується виготовити усю необхідну документацію про право власності на торгові павільйони, що продаються, виготовити інвентарну справу (технічний паспорт) та відповідно до законодавства оформити у нотаріуса договір купівлі-продажу вищезазначених нежитлових приміщень. Продавець в день підписання договору передає покупцю ключі від приміщень та підписує акт приймання-передачі приміщень для їх повного володіння, користування і розпорядження ними. Згідно п. 9 Договору, право власності на приміщення у покупця виникає з моменту підписання сторонами даного договору. 09.02.2016р. ПП проектне бюро «Євростиль» на замовлення відповідача виготовило технічні паспорти на приміщення торгових павільйонів №1 площею 8,3 кв.м. (інвентаризаційна справа №386), №2-3 площею 2,9 кв.м. (інвентаризаційна справа №387), №4 площею 8,2 кв.м. (інвентаризаційна справа №388), №5 площею 8,2 кв.м. (інвентаризаційна справа №389), №6 площею 8,2 кв.м. (інвентаризаційна справа №390), №7 площею 8,3 кв.м. (інвентаризаційна справа №391), №8 площею 8,3 кв.м. (інвентаризаційна справа №392), №9 площею 8,3 кв.м. (інвентаризаційна справа №393). Усі торгові павільйони знаходяться по вул. А.Живова в м. Тернополі на бетонному фундаменті. Також судом встановлено, що Тернопільською міською радою надано відповідачу в сервітутне користування терміном до 26 квітня 2019 року земельну ділянку площею 36 кв.м. для розташування обєкту роздрібної торгівлі за адресою вул. Живова (біля ринку «Купон») у м. Тернополі (кадастровий план розташування земельної ділянки, додаткова угода до договору сервітуту від 18.08.2014р., схема благоустрою, план розміщення, план розташування земельної ділянки). Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із вимогами статей 526, 629 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені положення закону та встановленні обставини справи, зокрема те, що сторони 02.06.2015р. уклали між собою договір купівлі-продажу, наслідком якого є перехід права власності на торгові павільйони від відповідача до позивача, визнання відповідачем позову, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на торгові павільйони в м. Тернополі по вул. А.Живова. На підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000,00 грн. судового збору.

Outcome: approved