Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 6,32 га, яка розташована на території Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач вказав, що йому стало відомо нібито 20 жовтня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі № 177. Позивач зазначив, що ні він, ні інші особи за його дорученням договір оренди не підписували, підпис, відображений у договорі оренди, візуально не схожий на його підпис, тому вважає, що його земельна ділянка неправомірно перебуває у користуванні відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача не визнав пред'явлений позов, посилаючись на те, що господарство належним чином виконувало умови укладеного договору, позивач отримував орендну плату, тому вважає, що суд повинен застосувати позовну давність до вимог про визнання недійсним договору, який укладено в 2009 році. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно позивач є власниками земельної ділянки [NUMBER] площею 6,32 га, яка розташована на території Якимівської сільської ради, що підтверджується копією Державного акту серії ІІ-КР № 034254 (а.с. 9). 1 грудня 2009 року у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» під № 0409.374.0002 зареєстровано договір оренди землі № 177 від 20 жовтня 2009 року, орендодавцем в якому зазначено громадянина [PERSON], а орендарем - Асоціацію селянських фермерських господарств «Подільське» (а.с. 3-6). Позивач [PERSON] не підписував договір оренди землі № 177 від 20 жовтня 2009 року, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1574 від 25.09.2014 року, відповідно якому підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 20.10.2009 року виконаний не самим [PERSON], а іншою особою (а.с. 45-47). Належними і допустимими доказами в судовому засіданні не встановлено, що позивач [PERSON] уповноважував на підписання цього договору іншу особу. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до висновку експерта є всі підстави вважати про те, що позивач [PERSON], як орендодавець, не підписував договір оренди землі від 20 жовтня 2009 року. Оскільки позивач особисто договір оренди не підписував та не надавав повноважень на це іншій особі, суд дійшов висновку про необхідність визнання договору оренди землі недійсним. Доводи представника відповідача про те, що позивач на підставі договору оренди землі отримував орендну плату, а тому безумовно знав про його зміст - є безпідставними. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності. Вчинення стороною дії (отримання орендної плати) без отримання нею пропозиції укласти цей договір (оферти) не може підтверджувати її згоду на укладення цього договору (ст.ст. 641, 642 ЦК України). Оскільки позивач зі змістом договору ознайомився у вересні 2013 року, що підтверджується його заявою на ім'я керівника Асоціації селянських фермерських господарств «Подільське», суд не має підстав вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved