Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 67,80 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м., сарай літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Ж», вбиральню літ. «Е», каналізаційну яму літ. «З», огорожу № 1, 2, 3, 4, 4, свердловину літ. «к», розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Глибоке, вулиця Радянська, 6, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] В обґрунтування позову зазначає, що в період 1961-1980 років, на земельній ділянці, розташованій за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Глибоке, вулиця Радянська, 6, його мати [PERSON] побудувала житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 67,80 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м. Позивач зазначає, що його мати [PERSON] набула на спірний житловий будинок право власності в порядку забудови. Вказує, що вся родина мешкала в зазначеному житловому будинку, але відповідної документації оформлено не було. Посилаючись на те, що його батько [PERSON] помер 30.08.1984 року, а мати [PERSON] померла 26.12.1988 року та на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендували, позивач просить суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились надали до суду письмові заяви, в яких позовні вимоги визнали та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, які додані до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. В період 1961-1980 років матірю позивача [PERSON] було побудовано житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, село Глибоке, вулиця Радянська, 6. Зазначений житловий будинок було зареєстровано в погосподарській книзі Глибоцької сільської ради № 2 за 1986-1990 роки по селу Глибоке за особистим рахунком № 187 за [PERSON]. Викладене підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, село Глибоке, вулиця Радянська, 6 та довідкою, виданою Глибоцьким сільським головою Харківського району Харківської області (а.с. 19-22, 15). Пунктом 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, яка діяла в період побудови будинку, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Станом на 1980 рік виникнення права власності на будинок в сільської місцевості не було повязано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією. Таким чином, право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 67,80 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м., сарай літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Ж», вбиральню літ. «Е», каналізаційну яму літ. «З», огорожу № 1, 2, 3, 4, 4, свердловина літ. «к», розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Глибоке, вулиця Радянська, 6, зареєстровано не було. Викладене підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 04.12.2015 року за номером ч-659. Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього та спадкування протягом 1960-2015 років, вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 року та іншого законодавства, яке діяло на час їх виникнення та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Суд приходить до висновку про те, що відповідно до вимог ст.ст. 86, 100 ЦК України (в редакції 1963 року) [PERSON] набула на спірний житловий будинок право власності в порядку забудови за своє життя та, згідно ст. 1218 ЦК України (в редакції 2003 року) зазначений будинок є обєктом спадкування (майном померлого) після її смерті, входить до складу спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивгльних та кримшальних справ вщ 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 по обектах, що збудоваш до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ вщ 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацш заганчених будівництвом обекпв, при їх реестрацй для оформления права власносп одним із докуменнв е висновок про техшчний стан будинку (будівлі), що складаеться БТ1. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовгльно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванш або у приватній власносп. За наявносн відповідних доказ1в судами може визнаватися право власносп в порядку спадкування на сшрні будинки, збудоваш до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 331 ЦК України, у [PERSON] виникло право власності на житловий будинок. Батько позивача [PERSON] помер 30.08.1984 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії ІІІ-ВЛ № 275040 від 17.11.1984 року (а.с. 18). Мати позивача [PERSON] померла 26.12.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-ВЛ № 426537 від 03.01.1989 року (а.с. 18). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), користуючись домоволодінням, фактично прийняв спадщину. Відсутність у позивача правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає оформленню права власності. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved