Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Українського бюро кредитних історій, акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.03.2012 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача та підписав заяву б/н від 19 березня 2012 року, за якою отримав кредит у розмірі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Таким чином було укладено кредитний договір №SAMDN520000074828535 від 22.01.2013 року (кредитний договір № 26205300474112 - унікальний номер кредитного договору в УБКІ згідно номеру рахунку на яких надходять кошти на погашення боргу). Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року по вищевказаній справі - у задоволенні позову відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі N2707/2316/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у задоволенні позову відмовлено, з підстав повного погашення заборгованості за договором №б/н від 19.03.2012 року. Крім того, у постанові суду вказано, що також не підлягають стягненню вимоги щодо заборгованості за кредитом, оскільки з наданого представником- позивача розрахунку вбачається, що відповідачем починаючи з 25 січня 2013 року по 31 липня 2019 року було сплачено на користь позивача грошові кошти в розмірі 27 576 гривень 16 копійок - сума погашення за наданим кредитом. Тобто, відповідачем було витрачено 25000 гривень запозичених коштів, а сплачено 27 576 гривень 16 копійок в погашення за наданим кредитом (тілом кредиту), що свідчить про відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк. Вказана постанова Черкаського апеляційного суду набрала законної сили - 16 січня 2020 року. Позивач вказує, що станом на 04.10.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» не відобразив інформацію в обліковій системі банку, щодо відсутності заборгованості за кредитним договром №SAMDN520000074828535 від 22.01.2013 року (унікальний номер кредитного договороу в УБКІ [NUMBER]) встановлену постановою Черкаського апеляційного суду. Більш того. Банк продовжує нараховувати відсотки за прострочення виконання зобов`язання по даному кредитному договору, а тому станом на момент направлення досудової вимоги заборгованість по даному активу складала - 633870.50 грн. У зв`язку з порушенням своїх немайнових прав, 02.10.2020 року Представником [PERSON] було направлено досудову вимогу до АТ КБ «Приватбанк» про усунення вищезазначених порушень. Дана вимога в установленому законом порядку була частково проігнорована. Зокрема, Банком було списано заборгованість у розмірі 598810.84 грн. Але заборгованість не була списана в повному обсязі, оскільки все ще складає - 35059,66 грн. Беручи до уваги той факт, що станом на сьогодні, заборгованість за кредитним договором за кредитним договором № №SAMDN520000074828535 від 22.01.2013 року (Кредитний договір [NUMBER] - унікальний номер кредитного договору в УБКІ згідно номеру рахунку на яких надходять кошти на погашення боргу) в обліковій системі Банку не анульована, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав., що поновлення порушених прав Позивача можливе лише в судовому порядку. Також позивач вказує, що згідно даних з особистого кабінету Позивача в АТ КБ «ПриватБанк», у [PERSON] наявна заборгованість перед відповідачем за умовами договору № SAMDN86000742412663 від 21.07.2014 р. Згідно виписки за даним договором вбачається, що заборгованість складається з наступних необхідних платежів: сплата державного мита, договір №SAMDN52000074828535 - 4 106,57 UAH; сплата штрафу від суми позовної заяви, договір SAMDN52000074828535 - 13012,93 UAH; фіксований штраф, договір SAMDN52000074828535 - 500,00UAH; списання коштів - 500,00 UAH; штраф за прострочку більше 30 днів за №SAMDN52000074828535 - 1182,16 UAH. Тобто, дана угода повністю відображає операції, які пов`язані з кредитним договором № SAMDN52000074828535, який згідно рішення суду є погашеним, а будь-які нараховані штрафні санкції за ним є неправомірними. А тому така заборгованість також підлягає списанню в обліковій системі банку. Позивач зауважує, що звертався до відповідачів із вимогою усунути вказані порушення, однак отримав повідомлення від відповідача Українського бюро кредитних історій, що АТ КБ «Приватбанк» вказав, що інформація щодо кредитних договорів є коректною, а тому позивач позбавлений можливості врегулювати даний спір у позасудовому порядку. Враховуючи вказані обставини позивач вказує що порушено права встановлені законом України «Про захист прав споживачів» звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» списати в обліковій системі Банку суму заборгованості за кредитним договором №SAMDN52000074828535від 22.01.2013 року; заборонити АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати відсотки за кредитним договором № SAMDN52000074828535 від 22.01.2013 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» списати в обліковій системі Банку суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN86000742412663 від 21.07.2014 року; заборонити АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати відсотки за кредитним договором № SAMDN86000742412663 від 21.07.2014 року; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії [PERSON] вилучивши з неї недостовірну інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором [NUMBER] від 22.01.2013 року. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 06.11.2020 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачі повідомлялися про розгляд справи у встановленому законом порядку, про що є підтвердження у матеріалах справи. Від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Назаренко С.М. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] . Згідно даного відзиву позовні вимоги [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» не визнає та заперечує проти їх задоволення із підстав вказаних у відзиві. Від відповідача Українського бюро кредитних історій відзив на позовну заяву [PERSON] та будь які клопотання при розгляді даної справи, до суду не надходили. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що у 19.03.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано заяву № б/н від 19.03.2012 року, згідно якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.11.2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.03.2012 року відмовлено, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності. Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20.11.2019 року змінено, та у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] відмовлено, з підстав повного погашення заборгованості за кредитним договором від 19.03.2012 року (кредитний договір №CSXRFM22231027). Рішення суду набрало законної сили 16.01.2020 року. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] у особі свого представника [PERSON] звертався до відповідачів з досудовою вимогою від 02.10.2020 року, щодо списання заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.03.2012 року (в системі обліку банку договір № SAMDN52000074828535 від 22.01.2013 року та/або за № [NUMBER] за номером рахунку). Дані щодо звернення позивача із досудовою вимогою до відповідачів щодо списання заборгованості за кредитним договором № SAMDN86000742412663 від 21.07.2014 року, який є також предметом позову. Згідно даних Українського бюро кредитних історій станом на 02.11.2020 року поточна заборгованість, зокрема, за договором [NUMBER] від 22.01.2013 року становить 35059,66грн. Крім того вбачається що договір (РВ.UAH.ХХЗRBW.10343900) від 19.03.2012 року, зі строком дії до 19.03.2111 закрито 18.03.2013. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.82 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Суд вивчивши, надані позивачем доказів, не знайшов підтвердження, того що кредитний договір №SAMDN52000074828535 від 22.01.2013 року та кредитний договір № SAMDN86000742412663 від 21.07.2014 року є взаємопов`язаними з договором від 19.02.2012 року (№CSXRFM22231027). Судом встановлено що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.11.2019 року та постановою Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року встановлені обставини відносно відсутності заборгованості за кредитним договором від 19.03.2012 року. Даними рішеннями судів, на які вказує позивач, не було встановлено відсутність заборгованості за кредитними договорами №SAMDN52000074828535 від 22.01.2013 року та кредитний договір № SAMDN86000742412663 від 21.07.2014 року та дані кредитні договори взагалі не були предметом розгляду, а тому суд не вбачає порушення відповідачами вимог закону та законних інтересів позивача, щодо не списання заборгованості за кредитними договорами №SAMDN52000074828535 від 22.01.2013 року та кредитний договір № SAMDN86000742412663 від 21.07.2014 року. Відповідно до п. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням тих обставин, що позивач та його представник не надав належних та допустимих доказів порушення відповідачами його законних прав та інтересів, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Питання щодо судових витрат, суд вирішуює відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed