Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №4/131-2000 від 18.01.2000 року. З відповідачкою [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.01.2015 року було розірвано. Позивач зазначив, що в період шлюбу відповідачка була зареєстрована з 07.10.2010 року у квартирі [ADDRESS], однак після розірвання шлюбу відповідачка добровільно виселилась та переїхала до іншого місця проживання, з 06.10.2014 року в спірній квартирі не проживає, її особисті речі відсутні, за комунальні послуги не сплачує, про її фактичне місце перебування позивачу невідомо, тому просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та її вселення, посилаючись на те, що вона є колишньою дружиною позивача за основним позовом [PERSON], який після розірвання шлюбу постійно чинить перешкоди у користуванні спірною квартирою [ADDRESS], позбавивши її можливості користуватися особистими речами, відібравши ключі від дверей та у подальшому змінивши замки на вхідних дверях квартири. [PERSON] зазначила, що вона заселилася в дану квартиру на правах члена сім'Ї, оскільки перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, та зі згоди власника 07.10.2010 року була зареєстрована в квартирі, яка на теперішній час є її єдиним житлом. [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житлом - спірною квартирою [ADDRESS], примусово позбавив її житла, забрав ключі від квартири та позбавив можливості доступу до особистих речей, що знаходились в квартирі [ADDRESS], у зв'язку з чим 07.10.2014 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності, однак від покарання був звільнений через малозначність скоєного ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним попередженням за неправомірну поведінку у вигляді вчинення насильства у сім'ї по відношенню до [PERSON]. Також [PERSON] зазначила, що під час перебування у шлюбних відносинах із [PERSON] вона продала власну квартиру [ADDRESS], кошти за яку були використані на ведення спільного сімейного господарства, зокрема на будівництво дачі позивача [PERSON], проведення ремонту у квартирі [ADDRESS], придбання речей для сім'ї та на інші їхні спільні потреби. Позивачка за зустрічним позовом вважає, що через вчинення перешкод з боку [PERSON] у проживанні в спірній квартирі [ADDRESS], вона була неправомірно позбавлена можливості користування зазначеним житловим приміщенням та особистими речами, тому просила суд усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою [ADDRESS] та вселити її в дане житлове приміщення. Позивач за основним позовом [PERSON] позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував та просив суд у позові відмовити повністю, додатково зазначивши, що вони є чужими людьми, на теперішній час він має іншу дружину та їх спільне проживання у квартирі є неможливим. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги основного позову підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти зустрічних позовних вимог заперечував, просив суд у їх задоволенні відмовити повністю. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги основного позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] не визнала, у їх задоволенні просила суд відмовити, зустрічний позов підтримала, просила суд усунути їй перешкоди в користуванні спірною квартирою [ADDRESS] та вселити її в дану квартиру, оскільки іншого житла вона не має. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги основного позову не визнав, просив суд відмовити повністю, зустрічні позовні вимоги підтримав, просив суд усунути перешкоди [PERSON] в користуванні спірною квартирою [ADDRESS] та вселити її. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №4/131-2000 від 18.01.2000 року. Сторони [PERSON] та [PERSON] з 28.07.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.01.2015 року було розірвано. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.ст. 58-60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, обставини, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вимогами ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши спірні правовідносини в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог позивача [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки посилання позивача на добровільність залишення нею спірної квартири [ADDRESS], спростовується наданими доказами з боку відповідачки [PERSON], зокрема постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 20.10.2014 року по адміністративній справі у відношенні [PERSON] за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, якою встановлено, що [PERSON] 07.10.2014 року перебуваючи за адресою: в квартирі [ADDRESS] вчинив насильство у сім'ї, відносно [PERSON], позбавивши її житла за даною адресою, одягу речей, на які [PERSON] має законне право, чим заподіяв шкоду її психічному здоров'ю. Визнавши свою провину та через малозначність скоєного правопорушення [PERSON] було позбавлено покарання та звільнено від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням. На підтвердження подіям 07.10.2014 року та вчиненню перешкод [PERSON] у проживанні [PERSON] у спірній квартирі [ADDRESS] було складено акт передачі особистих речей [PERSON] у присутності свідка [PERSON], за яким було передано одяг - дублянки, куртки, шапка, пальто, нижня та постільна білизна, консервація, що належали [PERSON]. Також актом від 01.08.2016 року КП «Жилсервис - 9», складеним майстром ОО Екосфера» [PERSON] у присутності свідків [PERSON], [PERSON], яким встановлено факт непроживання відповідачки [PERSON] з 08.08.2014 року у спірній квартирі [ADDRESS] через відібрання у неї колишнім чоловіком [PERSON] ключів від квартири та встановленням нових дверей в тамбурі, що вказує на вчинення перешкод у проживанні відповідачці з боку позивача [PERSON]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є приятелями «колишньої сім'ї [PERSON]» зазначили, що знайомі зі сторонами понад 10 років, через неприязні стосунки, що склались між [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу, колишній чоловік [PERSON] позбавляє можливості [PERSON] добровільно користуватись спірною квартирою [ADDRESS], чинить перешкоди шляхом зміни замків та відібрання ключів від вхідних дверей. Свідок [PERSON] вказала на випадки, коли [PERSON] була вимушена у неї ночувати, оскільки [PERSON] позбавляв її можливості безперешкодно користуватись квартирою [ADDRESS], яка її є єдиним житлом. Разом з [PERSON] вона приходила до квартири, однак відповідач не відчинив дверей та відповів лайкою. Таким чином, посилання позивача [PERSON] на те, що відповідачка [PERSON] без поважних причин не проживає за зареєстрованим місцем проживання з жовтня 2014 року, не знайшло свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи та показаннями свідків, тому суд вважає [PERSON] в позові до [PERSON], третя особа Амур-Нижньодніпровський РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити. Відповідно до вимог ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно вимог ст. 3 ЦК України, цивільне законодавство здійснюється на засадах судового захисту цивільного права та інтересу та на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів судового захисту є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи вимоги права кожного громадянина України на житло, який не може бути примусово позбавлений його не інакше як на підставі закону за рішенням суду, враховуючи, що [PERSON] іншого житла не має, квартира [ADDRESS] є її єдиним житлом та останнім місцем проживання, куди вона заселилася на правах члена сім'ї, будучи дружиною власника, та зважаючи на те, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт вчинення перешкод [PERSON] з боку [PERSON] у користуванні житловим приміщенням, тому суд, застосовуючи один із способів судового захисту шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, вважає усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зобов'язавши [PERSON] надати [PERSON] доступ до квартири та ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS], та вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved