Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу до відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2010 року він звільнився з попереднього місця роботи з наміром на подальше працевлаштування на іншу роботу, але знайти роботу не міг. При цьому, позивач познайомився з [PERSON] і повідомив йому, що шукає роботу. [PERSON] сказав, що він за відповідну плату може допомогти позивачу у працевлаштуванні робітником на Львівській залізниці. На пропозицію відповідача позивач погодився. Оскільки [PERSON] був уродженцем с. Рудники Снятинського району Івано-Франківської області вони домовились про зустріч у м. Снятині Івано-Франківської області де відповідач мав назвати суму, яку позивач повинен заплатити йому за працевлаштування. 27 листопада 2013 р. сторони як і домовлялись, зустрілись у м. Снятині Івано-Франківської області де позивач особисто передав відповідачу гроші в сумі 650 євро, що дорівнювало 7038,27 грн. по встановленому Національним банком України курсу євро до гривні на цю дату. [PERSON], в свою чергу, власноруч написав позивачу розписку про отримання від нього суми грошей, зобов»язавшись при цьому працевлаштувати позивача на роботу на Львівській залізниці в строк до 04 грудня 2013р. На підставі ч.1 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні хоча частиною другою згаданої статті цього Кодексу передбачена можливість визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті. У разі невиконання взятого відповідачем зобов'язання щодо працевлаштування позивача, останній зобов'язався повернути йому отримані гроші до 04 грудня 2013р. про що зазначено в згаданій вище розписці. Отже між позивачем та відповідачем виникли правовідносини в яких одна сторона (боржник), в даному випадку відповід, зобов»язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Однак після закінчення вказаного в розписці строку відповідач порушив взяті на себе зобов'язання. Разом з тим в ч.1 ст.526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що сказано в ч.1 ст.530 ЦК України. Таким чином через невиконання відповідачем взятого на себе зобов'язання щодо працевлаштування позивача у нього виник борг перед позивачем в сумі 7038,27 гривень. Як вказано в позовній заяві, з метою повернення боргу позивач неодноразово телефонував відповідачу та відвідував його за місцем проживання, де просив його повернути позивачу борг, але останній посилався на фінансові труднощі, черговий раз обіцяючи, що при першій можливості погасить заборгованість, яку не погасив по даний час, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. На основі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 7038,27 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, проте до початку судового засідання від нього надійшло клопотання про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте від нього до початку судового засідання надійшло клопотання про розгляд даної справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 27.11.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 650 євро для передачі третій особі за працевлаштування його на Львівській залізниці. В разі не передачі отриманих ним грошей третій особі, зобов'язався їх повернути до 04.12.2013 року, що підтверджується розпискою від 27.11.2013 року (а.с. 18). Отже між позивачем та відповідачем виникли правовідносини в яких одна сторона (боржник), в даному випадку, відповідач зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Однак після закінчення вказаного в розписці строку відповідач не працевлаштував позивача, що підтверджується, заявою відповідача про визнання позовних вимог. Разом з тим в ч.1 ст.526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього - кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 530, 526 ЦК України не виконує покладений на нього обов'язок повернути грошові кошти, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення суми боргу підлягають до задоволення. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 7038, 27 грн. та суму судового збору. Задовольняючи позовні вимоги, суд також бере до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Outcome: approved