Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» (далі - ПАТ «Чернівцігаз») про зобов'язання безоплатно встановити індивідуальний квартирний газовий лічильник, в якій зазначив, що є власником квартири [ADDRESS]. Водночас позивач [PERSON] зазначив, що 09.06.2015 року звертався до ПАТ «Чернівцігаз» із відповідною заявою про встановлення газового лічильника, яка зареєстрована відповідачем 09.06.2015 року під обліковим №1. Водночас позивач зазначив, що як вбачається із листів відповідача від 02.03.2017 року, 05.04.2017 року, 23.05.2017 року, в листопаді 2016 року встановлено будинковий газовий лічильник за адресою: [ADDRESS], а у встановленні індивідуального газового лічильника йому відмовлено. Крім того, позивач повідомив, що будь-яких газових приладів немає, так як користується водонагрівачем, що працює постійно, вода на газовій плиті не нагрівається і не використовується для побутових цілей. Таким чином, позивач вважає дії відповідача незаконними, протиправними та такими, що порушують його права. Поряд з цим, позивач [PERSON] просив суд зобов'язати відповідача встановити йому індивідуальний квартирний газовий лічильник в квартирі [ADDRESS]. Від представника відповідача до суду надійшли заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позовні вимоги підтримав та пояснив, що до відповідача звертався як дитина війни та ветеран праці. Водночас зазначив, що ним використовується дуже мало газу, так як в даній квартирі встановлено бойлер. Вважає, що не використовує за місяць газу більше ніж 3-4 куби. Звертався з відповідною заявою до відповідача, на що в усній формі отримав відмову, що була мотивована відсутністю колонки. Будинковий лічильник було встановлено через два роки після його письмового звернення до відповідача. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Попов В.Д., позовні вимоги не визнав та пояснив, що у Законі України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зазначено, що газові лічильники мають бути встановлені до 01.01.2018 року. ПАТ «Чернівцігаз» встановлено загальнобудинковий лічильник в 5-ти поверховому будинку позивача. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], та має посвідчення ветерана праці (а.с. 4-6). З заяв позивача [PERSON] від 09.06.2015 року, 21.02.2017 року, 16.03.2017 року та 19.04.2017 року вбачається, що він дійсно звертався до ПАТ «Чернівцігаз» з проханням встановити безоплатно газовий лічильник та надати інформацію про його обліковий номер в черзі (а.с. 7-8, 10, 13). Відповідач, у своїх листах від 02.03.2017 року, 05.04.2017 року та 23.05.2017 року, зазначав, що заяву позивача на встановлення газового лічильника зареєстровано 09.06.2015 року під № 1. Водночас вказав, що на встановлення індивідуальних побутових лічильників газу по [ADDRESS] кошти в бюджеті ПАТ «Чернівцігаз» на 2017 рік не передбачено. Пільги на встановлення побутового лічильника газу за рахунок оператора ГРМ для пенсіонерів, ветеранів праці кодексом ГРМ також не передбачено. Позивачу запропоновано встановити побутовий лічильник газу за власний рахунок, звернувшись до організацій, що діють на підставі ліцензії та здійснюють монтажні роботи з встановлення газових приладів в Чернівецькій області. Крім того, ПАТ «Чернівцігаз» зазначено, що враховуючи лист НКРЕП № 4130/161-1/7-16 від 26.04.2016 року щодо забезпечення обліку природного газу у населення, ПАТ «Чернівцігаз» має проводити роботи відносно встановлення будинкових лічильників газу. Крім того, повідомив про відсутність можливості встановити позивачу [PERSON] індивідуальний газовий лічильник за інвестиційною програмою, мотивуючи свою відмову проведенням відповідних робіт у вищевказаному будинку по встановленню будинкового лічильника газу за державний кошт та здачею в експлуатацією (а.с. 9, 11, 12). Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 5 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено, що лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам'ятовування та відображення об'єму газу, що проходить через нього. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено, що у разі відмови населення від встановлення суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України; б) для інших споживачів - до 1 липня 2011 року; 2) припинити розподіл природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку, у разі відмови таких споживачів від встановлення лічильників газу, а саме: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; б) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] суд виходив з того, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ПАТ «Чернівцігаз» зобов'язано забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі до 01.01.2018 року. Таким чином, враховуючи вищевказане, позивач звернувся до суду передчасно. З наведеного суд приходить до висновку, що в позовних вимогах позивача потрібно відмовити, так як позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили його позовні вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що підстав для задоволення позовних вимог немає, суд не стягує з відповідача судові витрати. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed