Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду з позовною завою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 05.12.2006 року було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області зроблено відповідний актовий запис за № 144 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-ЕГ № 010360. За час подружнього життя у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.03.2006 року стягнуто з [PERSON] аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час син [PERSON] є студентом Володимир-Волинського ВПУ та навчається на денній формі навчання в зв'язку з чим не має змоги влаштуватись на роботу та отримувати заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги. Позивач несе усі витрати по утриманню сина пов'язаних з його навчанням. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, хоча має стабільний дохід, оскільки працює та має постійний заробіток, відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини\~сина [PERSON], [INFO] на час навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Ухвалою судді від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 30.03.2018 року. 26.03.2018 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Соснівським районним судом м. Черкаси. 06.04.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач позов не визнав. У своєму відзиві покликається на те, що позивач мотивуючи свої вимоги вказує, що син навчається на денній формі навчання і тому не має змоги влаштуватись на роботу та отримувати заробіток, однак дане твердження жодними доказами не підтверджено. Син, окрім стипендії в розмірі 400 гривень, постійно їздить в Польщу на роботу, а тому спроможний утримувати себе. Окрім того, навчання закінчується в червні 2018 року і, як йому відомо, не має наміру продовжувати навчатись. Зазначає, що в нього на утриманні перебувають інші неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Окрім того, на його утриманні також перебуває дочка дружини від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та його непрацездатна матір [PERSON]. Також зазначив, що з нього із заробітної плати стягується 50% заробітної плати як заборгованість по сплаті аліментів, що становить 41946,20 гривень. Враховуючи наведені обставини та його фінансове становище він не взмозі надавати утримання своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Просить відмовити у задоволенні позову. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності. В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача [PERSON]\~ позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що на даний час він виплачує позивачу аліменти в розмірі 50 відсотків свого грошового утримання, має іншу сім'ю в якій двоє неповнолітніх дітей та орендує житло. Сім'я позивача також користується пільгами, які надані йому як учаснику бойових дій, в разі потреби він, на прохання дітей, надає їм одноразові виплати. Позивач, крім аліментів, отримує інші соціальні пільги. Стверджує, що можливості надавати утримання сину який навчається на державній формі навчання та отримує стипендію немає можливості. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05.12.2006 року було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 144 та відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-ЕГ № 010360 Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що стверджується відповідними свідоцтвами про народження. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.03.2006 року стягнуто з [PERSON] аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Син [PERSON], досяг повноліття, однак продовжує навчання\~ у Володимир-Волинському ВПУ на денній формі навчання за спеціальністю : електроенергетика, електротехніка та електромеханіка. Закінчує навчання 29.06. 2018 року, що підтверджується довідкою № 555 від 19.02.2018 року. Згідно довідки про зареєстрованих № 1179 від 19.02.2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], з матірю [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов'язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач на даний час проходить військову службу за контрактом в Черкаському зональному відділі військової служби правопорядку та сплачує в користь позивача аліменти в розмірі 50 % грошового утримання, в зв'язку з наявністю заборгованості, яка виникла в результаті виплати йому, як військовослужбовцю, польового забезпечення, з якого були відраховані аліменти. Наведене підтверджується постановою державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 29.09.2017 року по виконавчому провадженню № 20723949 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-201, виданого 03.03.2006 року Володимир-Волинським міським судом про стягнення з [PERSON] аліментів в користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], Лонюк І,В., 20.06.200 р.н., в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, яка станом на 01.10.2017 року становить 41946, 20 гривень. Згідно довідки про доходи, починаючи з листопада 2017 року по березень 2018 року відповідачем сплачено в корись позивачки аліменти в сумі 22353, 02 гривні. Матеріалами справи стверджується, що дійсно повнолітній син сторін навчається на державній формі навчання, отримує стипендію близько 400 гривень, проживає разом з позивачем. За твердженням відповідача їхній син забезпечується за місцем навчання безкоштовним харчуванням та іншими пільгами. Разом з тим, суд вважає, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення аліментів на навчання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) жодними доказами не обґрунтована. Зокрема позивачем не зазначено, які саме витрати нею здійснюються на утримання повнолітнього сина. Позивач отримує державну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім'я, в сумі 2757, 86 гривень, інші соціальні виплати в сумі 176, 20 гривень щомісячно. З врахуванням отримуваних від відповідача аліментів сума щомісячного доходу позивача на трьох членів її сім'ї становить в межах 7679, 83 гривні. Крім того, позивач є працездатною особою. При визначенні спроможності відповідача надавати утримання дитині, яка навчається, судом враховуються наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб відповідач з 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка має неповнолітню дочку та подружжя має спільну дочку [PERSON], 14.01.20011 року народження. Згідно договору найму відповідач орендує двохкімнатну квартиру з щомісячною орендною платою 2000 гривень та здійснює оплату комунальних послуг. З врахуванням вищенаведених обставин, сум відрахувань аліментних зобов'язань, суд вважає, що відповідач не спроможний надавати утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання. Суд також враховує ту обставину, що термін навчання дитини закінчується 29.06.2018 року. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1\~4\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову. Відповідно до 141\~ЦПК України\~судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed