Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на гараж. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.09.1993 року, згідно рішення №174 виконавчого комітету Карлівської міської ради народних депутатів він отримав дозвіл на будівництво індивідуального гаража по [ADDRESS] та йому надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,0050 га із земель держфонду. 08.10.1993 року було винесено внатурі межі виділеної земельної ділянки. У 1993-1994 роках, на виділеній земельній ділянці, було побудовано гараж розміром 4,50 х 7,33 метрів по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Карлівської міської ради №60 від 27.07.2020 року, гаражу було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . З моменту будівництва і по даний час гараж використовується, але право власності на нього не оформлене. У січні 2021 року позивач звернувся до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю апарату Карлівської міської ради про введення у експлуатацію збудованого гаража, однак йому було відмовлено, оскільки Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ №461 від 13.04.2011 року не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, а тому такі об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності у судовому порядку. У зв`язку з чим був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чолан М.В. у судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Рішенням №174 засідання виконкому Карлівської міської Ради народних депутатів від 29.09.1993 року «Про дозвіл на будівництво індивідуального гаража» [PERSON] наділено у постійне користування земельну лілянку із земель держфонду у розмірі 0,0050 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража у [ADDRESS] (а.с.24). Згідно акту виносу в натурі меж земельної ділянки від 08.10.1993 року (а.с.25), інженером бюро при головному архітекторі району , у відповідності з проектом забудови земельної ділянки встановлені в натурі межі земельних ділянок, виділених [PERSON] для будівництва. Рішенням Виконавчого комітету Карлівської міської ради №60 від 27.07.2020 року гаражу № [NUMBER] , яким користується [PERSON] присвоєно наступну поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Карлівської міської ради від 04.09.2020 року надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с.22-23). Рішенням п`ятдесят першої позачергової сесії сьомого скликання Карлівської міської ради від 18.11.2020 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5317043952020 від 02.11.2020 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , має кадастровий номер 53211610100:50:002:1249 (з додатком кадастровий план), її цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів (а.с.14-15). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №235353584 від 03.12.2020 року підтверджено, що земельна ділянка з кадастровим номером 5321610100:50:002:1249 площею 0,0049 га на праві приватної власності з 01.12.2020 року належить [PERSON] (а.с.17). Далі встановлено, що на вказаній земельній ділянці у 1993-1994 роках побудовано гараж, яким користується [PERSON] . Листом Карлівської міської ради №30 від 04.02.2021 року [PERSON] повідомлено, щоПорядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ №461 від 13.04.2011 року, не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, а тому такі об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності у судовому порядку (а.с.11-12). Частиною 1 ст.375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до 5 частини вказаної статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Оскільки, позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво гаражу, цільове призначення якої: для індивідуального гаражного будівництва, суд вважає необхідним застосувати ст.376 ЦК України. Враховуючи, викладене, суд вважає, за можливе, задовольнивши позов, визнати за позивачем право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved