Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою судді від 25.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.В зазначений строк недоліки усунуто, надано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивачі зазначали, що вони є власниками квартири [ADDRESS] . Позивачі зареєстровані та постійно проживають за вказаною адресою. Крім того, за вказаною адресою зареєстрований, зокрема, відповідач [PERSON] . Позивачі свідчать, що відповідач [PERSON] понад рік за вказаною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснив необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв`язку з викладеними обставинами, виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2021 року було відкрито провадження по справі. В судове засідання позивачі не заявивились, матеріали справи містять заяву позивача [PERSON] щодо розгляду справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не заявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи згоду позивачів, судом відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши наявні у справі\~письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 13.11.2006 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 23.10.2009 року, спадкоємицею [PERSON] , який помер [INFO] є його донька [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 року по справі № 521/8968/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до відомостей Ш1-140221-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому будинку/приміщенні від 21 липня 2020 року, наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У матеріалах справи знаходиться акт про не проживання фізичної особи за місцем реєстрації, складений сусідами будинку [ADDRESS] , посвідчений головою правління ОСББ «Весна Новоселів 53» Смагіним Г.О., відповідно до якого [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , не проживає понад року з 01.01.2017 року. [PERSON] має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.12.2018 року посвідченого Сегенюк С.Б. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 511, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2018 року, індексний номер витягу № 148997710, номер запису про право власності :29378760. Виходячи з наведеного, судом установлено що відповідач не проживає за вказаною адресою понад одного року. Як регламентує ст. 29 ч. 1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 317 ч. 1, 2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У силу ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів [PERSON] \~втратив право користування відповідним житловим приміщенням. Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 1816,00 гривень. Оскільки позивач [PERSON] при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved