Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайоннго суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 16 липня 2005 рок між [PERSON] до [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований, виконкомом Федорівської сільської ради, Великобурлуцького району, Харківської області про що зроблено актовий запис № 2 від 16 липня 2005 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON] [INFO] свідоцтво серії [NUMBER], які проживають з матір'ю. Позивач стверджує, що спільне життя між ним та відповідачкою не склалося, шлюб існує формально. Подальше їх спільне життя стало не можливим, та суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. З огляду на вказане [PERSON] просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань до суду не подавав, про причини неявки не повідомляв. На адресу суду надійшла заява, про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач не з'явився, до початку судового засідання на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечуває проти задоволення позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], місце реєстрації: виконкомом Федорівської сільської ради, Великобурлуцького району, Харківської області, актовий запис № 2 від 16 липня 2005 року. Від шлюбу у позивача та відповідача народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON] [INFO], свідоцтво серії [NUMBER], які проживають разом із матір'ю, перебувають на її вихованні та утриманні. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] до [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тривалий час проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач в судовому засіданні визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] до [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved