Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна про захист прав споживача та визнання договору недійсним. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 11.10.2012 р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (далі - відповідач, лізингодавець) та [PERSON] (далі - позивач, лізингоодержувач) було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00005966 (далі - Договір), невід'ємною частиною якого є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі - Контракт, обидві частини - Договір про фінансовий лізинг. Згідно умов Договору позивач отримав на умовах фінансового лізингу від відповідача у строкове платне користування об'єкт лізингу - автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, номер кузова [NUMBER], рік випуску - 2012 р., державний реєстраційний знак [NUMBER]. 11.10.2012 р. між сторонами Договору було укладене Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) (далі - Графік покриття витрат) та Акт прийому-передачі до Договору лізингу № 00005966 предмету лізингу, згідно з яким відповідачем передано позивачу вищезазначений об'єкт лізингу вартістю 122 659,53грн. Відповідно до розділу 2 Контракту до платежів включені всі види платежів, передбачених Контрактом, а саме: Авансовий платіж, Реєстраційні платежі, Первинний реєстраційний платіж, лізингові платежі, комісії, Адміністративні платежі, Першочерговий платіж, а також інші витрати лізингодавця, пов'язані з обслуговуванням предмета лізинга. 12.10.2012 р. позивач сплатив виставлений відповідачем рахунок №00009617 від 12.10.2012 р. на загальну суму 24 035,67грн., в який ввійшов в т.ч. авансовий платіж в сумі 18 398,93грн. Обсяг фінансування (сума, що підлягає сплаті рівними частинами позивачем протягом дії Договору) складає 104 260,60 грн., яка відображена в Акті прийому-передачі від 11.10. 2012р. Згідно Додаткової угоди №1/1 до Договору від 11.12.2014р. сторони погодили Графік покриття витрат в новій редакції, яким встановлено 84 лізингових платежів рівними частинами по 251,93 долара США строком до 15.10.2019 р. Відповідно до Графіку покриття витрат здійснюється сплата лізингових платежів, які включають: 1) відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 2) проценти і комісії. Згідно преамбули Договору вартість об'єкта лізингу складає 15078,00 доларів США; авансовий платіж - 2261,70 доларів США; обсяг фінансування - 12816,30 доларів США; кількість лізингових платежів - 60. Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, відповідно до пунктів 6.3. та відповідно до пункту 6.4.2. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Зобов'язання (вказані вище еквіваленти в доларах США) лізингоодержувача на момент доставки об'єкта лізингу будуть виражені у гривнях у Акті прийому-передачі, який єневід'ємною частиною цього Договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватись лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають оплаті лізингоодержувачем Процентна ставка змінна відповідно до п. 6.4.2, Контракту /див. преамбулу Договору/.Коригування розміру лізингових платежів за відповідні лізингові періоди здійснюються за правилами пунктів 6.3, 6.4. Контракту. З моменту набрання договором чинності, визначено що умови щодо розміру Лізингових платежів, визначені в оновленому Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) застосовуватимуться на зміну відповідних умов, визначених Сторонами при укладенні Контракту. Новий розмір Лізингових платежів застосовуватиметься починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому Порше Лізинг Україна було направлено повідомлення та оновлений Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), якщо у повідомленні не буде зазначено більш пізній строк застосування. Збільшення процентної ставки за пунктом 6.4.2. може здійснюватись неодноразово протягом строку дії Контракту. У разі несплати Лізингоодержувачем Лізингових платежів відповідно до оновленого Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) Порше Лізинг Україна матиме право припинити дію цього Контракту відповідно до пункту 12.6.8. цього Контракту . Однак, відповідач не направляв йому ні відповідне повідомлення про зміну процентної ставки, ні оновленого Графіку покриття витрат, тому, відповідно до положень п. 6.4.3. Контракту не мав права застосовувати новий розмір Лізингових платежів порівняно з тим, на який погодились сторони при підписанні Графіку покриття витрат під час укладення Договору. Позивач вважає, що такими діями відповідач фактично змінив в односторонньому порядку розмір лізингових платежів, відповідно до суми яких формується купівельна ціна товару при кладенні Договору. Крім того в Контракту не визначено відповідної формули, за якою може відбуватися в односторонньому порядку зміна розміру лізингових платежів, в тому числі, комісії та відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 р. № 723/97-ВР (далі - Закон № 723/97) відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 16 Закону № 723/97 лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Умови оспорюваного Договору передбачають порядок зміни лізингових платежів, однак не визначають формул для розрахунку таких змін. Здійснення відповідачем перерахунку розміру лізингових платежів за формулами, не узгодженими з позивачем, є фактичною зміною в односторонньому порядку умов укладеного сторонами Договору фінансового лізингу без дотримання передбаченого ст. 525, 651 ЦК України, ст. 188 ГК України порядку внесення змін до договору. Відповідач щоразу при виставленні рахунків за період дії Договору не надсилав позивачу формулу розрахунку розміру лізингових платежів, в тому числі, комісії як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно та відсотків. Відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Крім того відбулось часткове виконання Договору, що підтверджуються актом звірки взаємних розрахунків між сторонами по Договору фінансового лізингу від 24.03.2015 р., а саме позивачем сплачено лізингових платежів на загальну суму 118 851,67 грн. З огляду на зазначені обставини, відповідач, періодично коригуючи лізингові платежі, якими відшкодовується частина вартості предмету лізингу, фактично змінив ціну предмету лізингу, як істотну умову договору. Умовами договору не передбачена зміна ціни предмету лізингу. Сплата вартості предмету лізингу понад визначену сторонами його ціну, суперечить правовідносинам з купівлі-продажу. Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Відповідач, крім вищезазначених обставин, допустив низку порушень прав споживачів фінансових послуг. Відповідно до преамбули Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р. № 2664-ІІІ /далі - Закон № 2664/ метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. Згідно п. 5) ч. 1 ст. 4 Закону № 2664 фінансовими вважаються такі послуги: фінансовий лізинг. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону № 2664 фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов'язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 1 Закону № 2664 учасники ринку фінансових послуг - особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України; особи, які провадять діяльність з надання посередницьких послуг на ринках фінансових послуг; об'єднання фінансових установ, включені до реєстру саморегулівних організацій, що ведеться органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг; споживачі фінансових послуг. Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 Закону № 2664 фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1)фінансову послугу, що пропонується падати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2)умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3)порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4)правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5)механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6)реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7)розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами. Зазначену інформацію про вартість фінансової відповідач не надавав. Відповідно до п. 10), п.11), п. 13) ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: -установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі, - визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; Оспорюваний Договір не містить положень про право лізингоодержувача в односторонньому порядку відмовитись або розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, на відміну від права лізингодавця на таку односторонню відмову від Договору, передбаченого п.12.6. Контракту. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч.2 ст. 18 Закону № 1023). Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону № 1023 якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціпу договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 723/972. істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів', інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень ч. 1 ст. 695 ЦКУ договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Відповідно до ч. З ст. 509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, інтим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно положень ч. 3 ст. ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена на особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 18 Закону № 1023 у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Також позивач просить суд визнати недійсними всі документи що є невід?ємною частиною договору фінансового лізингу, а саме загальні комерційні умови внутрішного фінансового лізингу, додаткову угоду до нього № 1/1 від 11.12.2014 р., графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, акт прийому передачі до Договору про фінансовий лізинг, а також зобов'язати відповідача протягом 20 днів з моменту набрання чинності судового рішення повернути йому 118851 грн. 67 коп. сплачених ним за договором про фінансовий лізинг, вимоги про що виклав у заяві про уточнення позовних вимог. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним, посилаючись на відсутність підстав для визнання недійсним укладеного договору про фінансовий лізинг всі умови якого були узгоджені з позивачем на час його укладання. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким. Що не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2012 р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» ( лізингодавець) та [PERSON] ( лізингоодержувач) було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00005966 (далі - Договір), невід'ємною частиною якого є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі - Контракт, обидві частини - Договір про фінансовий лізинг.(а.с.8,10 т.1) Згідно умов Договору позивач отримав на умовах фінансового лізингу від відповідача у строкове платне користування об'єкт лізингу - автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, номер кузова [NUMBER], рік випуску - 2012 р., державний реєстраційний знак [NUMBER]. 11.10.2012р. між сторонами Договору було укладений Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (а.с.20 т.1) та Акт прийому-передачі до Договору лізингу № 00005966 предмету лізингу, згідно з яким відповідачем передано позивачу вищезазначений об'єкт лізингу вартістю 122 659 грн. 53 коп.(а.с.24). Відповідно до ч. 1,2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановленихлізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей законодавства України про лізинг. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 632 ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. При укладанні спірного Договору про фінансовий лізинг сторони погодили, що вартість об'єкта лізингу становить еквівалент у гривні 15 078 доларів США не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 2 261,70 доларів США. Відповідно до Розділу 2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, вартість об'єкту лізингу - це погоджена сторонами вартість (ціна Обєкту лізингу на момент укладення Контракту, що зафіксовано у Контракті) і відображає його справедливу та звичайну вартість. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ч. 2 ст. 806 ЦК України відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж. поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Статтею 8 ч.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» врегульовані відносини про перехід права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача. Так, ч. 2 ст. 8 цього закону встановлює що якщо Сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. Таким чином відносини, що виникають у зв'язку із договором фінансового лізингу регулюються положеннями про купівлю-продаж у випадках: -у разі набуття майна спеціально придбаного лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов для подальшої передачі його у користування лізингоодержувача, на умовах, визначених договором про фінансовий лізинг, укладеного між сторонами; -у разі повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань відповідно до договору про фінансовий лізинг, що послідувало укладенню договору про купівлю-продаж та перехід права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача. Згідно п. 3.2. Договору фінансового лізингу укладеного між Позивачем та Відповідачем Відповідач придбаває об'єкт лізингу (отримує право власності на Обєкт лізингу) та передає Позивачу Обєкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та цього Контракту. Згідно з п. 3.3. Договору Позивач користується Обєктом лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями чинного українського законодавства та забезпечує експлуатацію об'єкта лізингу у відповідності до цього Договору. Перехід права власності на Обєкт лізингу сторонами договору погоджено у п. 3.4. Договору. Так, лише після завершення строку лізингу за Договором позивач придбаває об'єкт лізингу у відповідача за купівельною ціною, що буде визначена відповідачем з урахуванням виконання позивачем своїх зобов'язань щодо сплати лізингових платежів та інших платежів, які підлягають здійсненню за даним Договором. За умови повної сплати позивачем всіх платежів за Договором, а також виходячи з припущення, що відповідне законодавство України, що регулює відносини сторін за Договором, не зазнає змін, після остаточного погашення позивачем всіх належних до сплати платежів за Договором, купівельна ціна об'єкта лізингу буде вважатися належним чином сплаченою позивачем. У разі неповної сплати позивачем будь-яких платежів за Контрактом розмір купівельної ціни буде визначений відповідним чином. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» позивач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. У пункті 6.1 Договору Сторони погодили, що для експлуатації об'єкта лізингу позивач зобов'язаний щомісяця сплачувати лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття виплат та виплати лізингових платежів. Пунктом 6.5. укладеного сторонами Договору встановлено, що лізингові платежі перераховуються Позивачем на рахунок, зазначений Відповідачем у Плані відшкодування не пізніше дати, вказаної у даному Плані відшкодування. У Плані відшкодування встановлено, що щомісячний лізинговий платіж повинен бути сплачений до 15-го числа кожного місяця. В судовому засіданні встановлено, що ще до звернення до суду з позовом, починаючи з березня 2015 року позивач перестав виконувати взяті на себе зобов'язання щодо виплати лізингових платежів. В судовому засіданні не встановлено обставин збільшення вартості об'єкту лізінгу та одностороннього збільшення розміру сплати лізингових платежів. Вартість об'єкту лізінгу встановлена сторонами за домовленістю як гривневий еквівалент 15078 доларів США.(а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» однією із істотних умов договору лізингу, є окрім іншого, розмір лізингових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленим договором. Відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину Договору, позивач зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування. Відповідно до п. 6.5. Умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений Позивачем, не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування. Розміру лізингових платежів та порядку розрахунків Сторони врегулювали в розділі 6 Договору від 11.10.2012 р. 11.12. 2014 року сторонами договору була укладена Додаткова угода №1/1 до Договору про фінансовий лізинг від 11.10.2012 р., якою збільшена кількість лізингових платежів за договором із 60 на 84. Окрім того, відповідно до п.2. Додаткової угоди №1/1 від 11.12.2014 року Сторони погодили та підписали новий графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Відповідно до п. 6.3. сторони погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають сплаті за Договором на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна», відображають справедливу вартість о'єкта лізингу та забезпечують отримання ним очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну долара США. встановленого Національним Банком України або українським комерційним банком ПАТ «Креді Агріколь Банк» або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «Креді Агріколь Банк» або іншого банку) з купівлі та продажу долара США до української гривні (надалі - «обмінний курс»), як буде обрано за рішенням відповідача станом на дату, коли підлягає сплаті кожен платіж. З цією метою лізингові платежі та інші платежі розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У Плані відшкодування відображаються щомісячні лізингові платежі з урахуванням відсотків (процентної ставки) за використання обсягу фінансування, розмір якої узгоджений сторонами договору що відповідає ч.2 ст.524 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторонами при укладенні Договору було погоджено, що в разі зміни курсу доларів США по відношенню до національної валюти - гривні, а також у разі корегування розміру процентної ставки, розмір щомісячного лізингового платежу може коливатися як в сторону зменшення розміру щомісячного лізингового платежу, так і збільшення. У частині 1 ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, щопідлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Ця правова норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України. Положення ЦК України хоч і передбачають застосування гривні при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті. Таким чином коригування лізингових платежів, з підстав зміна курсової різниці гривні стосовно долара не суперечить чинному законодавству. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В пункті 6.4 Договору сторонами погоджено, що лізингові платежі з урахуванням відсоткової ставки за використання Обсягу фінансування встановлений у Плані відшкодування.Сторони погодили, що за використання Обсягу фінансування застосовуватиметься змінна процента ставка відповідно до п. 6.4.2. Договору. В п. 6.4.2. Договору визначено, що у разі застосування змінної процентної ставки застосовуватимуться наступні правила. План відшкодування розраховується на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки LIBOR. Тому, якщо трьохмісячна ставка LIBOR зміниться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або. відповідно, датою доставки Об'єкта лізингу більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку, після відповідного календарного кварталу. Таким чином розмір процентів, що підлягають сплаті кожного місяця, розраховано та встановлено у Плані відшкодування. Сторонами погоджено в договорі тип процентної ставки при розрахунку лізингових платежів. Уклавши договір про фінансовий лізинг Договір у п. 20.2. договору позивач [PERSON] підтвердив, що йому як споживачу було надано вичерпну інформацію щодо всіх наявних варіантів фінансування з урахування свого фінансового становища. Крім того, у п. 19.3 Договору Сторони є відповідне посилання, що на момент підписання Договору Позивач ознайомлений з положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» та підтверджує, що умови даного Договору є прийнятними для лізингоодержувача та не порушують і не обмежують жодні права лізингоодержувача як споживача. Відповідно до п.17, 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»( визначення термінів): послуга - це діяльність виконавця з надання споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Отже, з урахуванням викладеного можна зробити висновок, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з правовідносин лізингу, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання об'єкту лізингу, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають правовідносини на підставі Закону України «Про фінансовий лізинг»тому до спорів щодо виконання цього договору про фінансовий лізинг закон Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі фінансового лізингу. Безпідставними суд вважає посилання позивача на положенняЗакону України «Про захист прав споживачів» про несправедливість умов договору, коли не надано доказів примушування позивача до укладання договору фінансового лізингу з конкретним суб'єктом правовідносин ТОВ «Порше Лізинг Україна», або доказів того, що укладання договору фінансового лізингу з відповідачем було для позивача якимось чином обов'язковим чи безальтернативним. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд вважає що відсутні підстави для визнання недійсним договору про фінансовй лізинг. Посилання сторони позивача на те, що у виконавчому надпису про повернення лізингоодержувачем об'єкта фінансового лізингу значиться вартість 178563 грн., 07 коп.(а.с.141 т.2), що значно менше ніж виставляє йому позивач, та не узгоджується з актом звіряння(а.с.159 т.2) не доказом незаконності дій позивача, оскільки це є лише вартість об'єкту лізингу(автомобіля) на час здійснення виконавчого напису - 10.03.2016 року, без урахування визначених у договорі фінансового лізингу обов'язкових щомісячних платежів. Посилання позивача на недійсність Договору фінансового лізингу з відповідачем є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. А відтак не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача викладені у заяві про уточнення позовних вимог (а.с.158 т.1) щодо визнання недійсними всіх документів що є невід'ємною частиною договору фінансового лізингу: загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, додаткової угоди до нього № 1/1 від 11.12.2014 р., графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, акту прийому передачі до Договору про фінансовий лізинг, а також вимогу зобов'язати відповідача протягом 20 днів з моменту набрання чинності судовим рішенням повернути йому 118851 грн. 67 коп. сплачених позивачем під час виконання ним зобов'язань за договором про фінансовий лізинг. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Розмір заявлених відповідачем витрат 10000 грн., на оплату правової допомоги не підтверджений відповідним розрахунком та не відповідає Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тому суд залишає без розгляду вимогу відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу по справі. На підставі викладеного.

Outcome: dismissed