Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Полтаватеплокомфорт» про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 56 642 грн. 42 коп., середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день подачі позовної заяви у сумі 22 930 грн. 30 коп., судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1 750 грн. та судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. В обґрунтування вимог позивач вказав, що у період з 18 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Полтаватеплокомфорт» на посаді заступника директора. Згідно штатного розкладу від 10 вересня 2019 року посадовий оклад заступника директора становить 17 000 грн. Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загально обов`язкового державного соціального страхування та виписки по картковому рахунку, відповідач нарахував йому оклад за березень 17 000 грн., за квітень 8 500 грн., за травень 17 000 грн., за червень 17 000 грн., за липень та компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки 22 642, 24 грн., проте фактично виплатив заробітну плату за березень та травень 2020 року. Таким чином, не нарахована без поважних причин є частина окладу за квітень та не виплачені без поважних причин оклади за квітень, червень, липень та компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки у сумі 56 642, 42 грн. Враховуючи, що вказані кошти в день звільнення відповідачем не виплачені, та виходячи з того, що його середньоденна заробітна плата становить 790 грн., то за період з дня звільнення по день звернення до суду з позовом 14.09.2020 року підлягає стягненню 22 930 грн. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17 вересня 2020 року позов залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 29 вересня2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.47-48, 53-56). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що наказом директора ТОВ «Полтаватеплокомфорт» Волкова Є.Г. від 17 лютого 2020 року № 6к [PERSON] прийнятий за основним місцем роботи на посаду заступника директора з оплатою відповідно до штатного розпису з 18 лютого 2020 року (а.с.12). Наказом директора ТОВ «Полтаватеплокомфорт» Волкова Є.Г. від 30 липня 2020 року [PERSON] , заступник директора, звільнений 31.07.2020 року за угодою сторін, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. Наказано бухгалтеру провести остаточний розрахунок з [PERSON] та виплатити компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки (а.с.13). Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки серії [NUMBER] виданої 02.08.1985 року (а.с.14-16). Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загально обов`язкового державного соціального страхування наданих Пенсійним Фондом України та виписки по картковому рахунку [PERSON] , виданої ГУ з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк», ТОВ «Полтаватеплокомфорт» нарахував [PERSON] оклад за березень 17 000 грн., за квітень 8 500 грн., за травень 17 000 грн., за червень 17 000 грн., за липень та компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки 22 642, 24 грн., проте фактично виплатив заробітну плату за березень та травень 2020 року (а.с.19-20, 26-28). Відповідно до табелів обліку за червень та липень 2020 року [PERSON] відпрацював 20 та 23 робочих днів відповідно (а.с.17-18). Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Враховуючи, що посадовий оклад [PERSON] на посаді заступника директора становим 17 000 грн., у зв`язку з чим йому нараховано за березень 17 000 грн., за квітень 8 500 грн., за травень 17 000 грн., за червень 17 000 грн., за липень та компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки 22 642, 24 грн., проте фактично виплати здійснено лише за березень та травень 2020 року, а за квітень не донараховано 8 500 грн., хоча із Відомостей із Пенсійного фонду слідує, що у квітні 2020 року він працював повний робочий місяць, суд приходиться до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у сумі 56 642, 42 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Судом встановлено, що до суду звернувся звільнений підприємством [PERSON] з позовом про стягнення на його користь невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки по день звернення до суду з позовом. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Суд, вирішуючи вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Так, відповідно до ст.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати цей порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до ст.2 абзац 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до ст.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до вищевказаних положень суд визначає розмір середньої заробітної плати позивача за період затримки розрахунку з 01.06.2020 року по 31.07.2020 року. Заробітна плата [PERSON] за останні два місяці ( червень та липень 2020 року) складає 34 000 грн. гривень, середньоденна заробітна плата складає 790, 70 ( 34 000 грн. : 43 дні), згідно наданого розрахунку позивачем (а.с.3). Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум до дня звернення до суду з позовом за період з 01.08.2020 року по 14.09.2020 року у сумі 22 930, 30 грн. (29 робочих днів х 790, 70 гривень середньоденної заробітної плати). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за весь час затримки виплати, належних працівникові при звільненні сум, в розмірі 22 930, 30 гривень за період затримки з 01.08.2020 року по 14.09.2020 року. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаватеплокомфорт» на користь [PERSON] судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1 750 грн., що підтверджено Договором про співпрацю та надання правової допомоги від 08 вересня 2020 року, Актом приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору про співпрацю та надання правової допомоги від 08 вересня 2020 року від 11 вересня 2020 року, Розрахунком витрат на правничу правову допомогу за договором від 11 вересня 2020 року та квитанцією на суму 1 750 грн.(а.с.21-25), та судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. (а.с.35), оскільки позов задоволено у повному обсязі.

Outcome: approved