Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного товариства «Дельта Банк» про стягнення неповернутого банківського вкладу, в обґрунтування якого зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 002-20703-041214 (Депозит Delta Premier (без поповнення) від 04 грудня 2014 року на суму 12000,00 доларів США , терміном до 04 березня 2015 року. По закінченню строку дії договору він звернувся до відповідача з вимогою повернути йому внесені на рахунок 12000,00 доларів США та нараховані проценти, але відповідач відмовив в поверненні коштів посилаючись на те, що кошти в цей день відсутні, в наступні дні позивач також не отримав ні коштів, ні нарахованих процентів. В ході розгляду справи позовні вимоги позивачем були змінені з урахуванням виплаченої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми. Таким чином, посилаючись на вказані обстави, позивач просить стягнути з ПАТ «Дельта Банк» 2894,92 доларів США, нараховані проценти за час дії договору 336,49, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 13,81 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала та пояснила, що згідно Постанови Національного банку України, відповідача було віднесено до категорії неплатоспроможних та було запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.03.2015р по 02.09.2015 р., також було призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому позовні вимоги позивача просила залишити без задоволення, так як позивачу в майбутньому буде виплачена компенсація з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає зав можливе розглянути справу за відсутністю представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору банківського вкладу № 002-20703-041214 (Депозит Delta Premier (без поповнення)від 04 грудня 2014 р. між сторонами по справі було укладено договір банківського вкладу у сумі 12000,00 доларів США з датою повернення коштів 04 березня 2015 року ( а.с.5). Статтею 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.2 ст. 1066 ЦК України, Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено та не оспорюється представником відповідача, що Банк не виконав свої зобов»язання щодо повернення на вимогу позивача приналежної йому суми вкладу. У процесі розгляду справи представником відповідача було заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. прийнято рішення № 51 про введення з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації, та відповідно до ч.5 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Ухвалою суду від 03.07.2015 року до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ( а.с.73-74). Протягом розгляду справи від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, на підставі того, що відповідач частково видав грошові кошти за Договором банківського вкладу № 002-20703-041214 (Депозит Delta Premier (без поповнення) від 04.12.2014 р. на загальну суму 200\~000,00 грн., що є еквівалентом 9105,08 дол. США, на момент виплати, таким чином невиконаною є частина депозиту в розмірі 2894,92 дол. США , та проценти в сумі 336,49 доларів США ( а.с. 117). Згідно п. 1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони(вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або доходів в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.4. Договір банківського вкладу № 002-20703-041214 (Депозит Delta Premier (без поповнення)від 04 грудня 2014 р., відповідач нараховує і виплачує позивачу проценти за ставкою 5,5% річних. Згідно п. 1.4.1. договору, розмір процентної ставки збільшився додатково на 6 % річних, та склав 11,5 % річних. Дія договору закінчується з виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками відповідно до умов договору 04 березня 2015р. Відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача за банківським вкладом: за договором банківського вкладу № 002-20703-041214 («Депозит Delta Premier (без поповнення) від 04.12.2014 року 2894,92 доларів США; проценти в сумі 336,49 доларів США; відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України 3% річних в сумі 13,81 доларів США. Стосовно вимог моральної шкоди суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Так, позивач вказав, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що він позбавлений права на отримання своїх коштів та можливості отримання прибутку. Проте позивач не довів чому саме таку суму він вимагає як компенсацію моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивач не надав належних доказів, які б свідчили про спричинення йому моральної шкоди, тому в задоволенні позову в цій частині суд відмовляє. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial