Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування майном. В обґрунтування вимог вказує, що він є власником будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2007 року, виданого держвним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори, право власності на який зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У вказаному будинку зареєстровані окрім позивача [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак дружина з сином з серпня 2018 року в будинку не проживають, не несуть жодних витрат на утримання будинку, їх особистих речей в будинку не має. На підставі наведеного, позивач вважає, що [PERSON] втратила право на користування житлом, в якому тривалий період не проживає, тому просить останню визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Старосинявського районного суду від 29 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишено без розгляду. Ухвалою Старосинявського районного суду від 29 червня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, при цьому зазначив, що шлюб з відповідачем розірвано Старосинявським районним судом в липні 2021 року. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку, який розташований по [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕЕ №473181 від 01.03.2007 року, видане державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори та зареєстрованими у реєстрі за № 537. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14294097 від 19.04.2007 року, право приватної власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Згідно довідки №15 від 05.03.2021 року виданої Старосинявською селищною радою відповідно запису в погосподарській книзі смт. Стара Синява №3, номер об`єкта погосподарського обліку 450219/1 за 2016-2020 роки [PERSON] , [INFO] є головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані, [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - син. Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] , у вказаному житлі з 19.03.2008 року зареєстрована відповідач [PERSON] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.02.2008 року, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.03.2021), даний шлюб розірвано рішенням Старосинявського районного суду від 20.07.2021 року. Як вбачається з листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Старосинявської селищної ради № 86 від 05.03.2021 року, позивачу повідомлено, що зняття з реєстрації [PERSON] можливе лише за рішенням суду або за самостійного зняття особи з реєстрації. Актом встановлення факту відсутності особи за місцем проживання від 11.03.2021 року, складеним комісією в складі: депутата Старосинявської селищної ради Стасюк С.О., Савінської К. , Семенова М. , Навроцького С встановлено, що дійсно за адресою [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з серпня 2018 року [PERSON] . Факт не проживання та відсутності відповідача в будинку по [ADDRESS] підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача [PERSON] ,зазначили, що останній раз за зазначеною адресою бачили відповідача біля 3-х років назад, вона поїхала із даного житла добровільно та жодних перешкод у користуванні будинком за місцем реєстрації їй ніхто не чинив. Реєстрація відповідача [PERSON] , [INFO] у належному позивачу на праві власності житловому будинку по [ADDRESS] порушує права позивача як власника на безперешкодне користування будинком, оскільки виникають проблеми із отриманням довідки про зареєстрованих осіб та оформленням субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, може бути рішення суду про втрату нею права користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. В силу вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] будучи зареєстрована в будинку [ADDRESS] , не проживає там без поважних на те причин більше одного року, також встановлено, що відповідач залишила спірне помешкання добровільно та перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації їй ніхто не чинив,в добровільному порядку з реєстрації не знята, що створює перешкоди позивачу у користуванні своїм житлом та обмежує його у здійсненні права власності на вказаний будинок. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом. На підставі наведеного,

Outcome: approved