Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Камянське в особі Виконавчого комітету Камянської міської ради, Третя особа. Яка не заявляє самостійних вимог ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про визнання права власності на житловий будинок та інше нерухоме майно. В обґрунтування позову вказує, що йому на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 26.03.2010 року належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,1000 га. За адресою: 2-й пров. Некрасова 5 в м. Камянське. Право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №967635 від 27.01.2012 року. На території належної йому земельної ділянки в період 2014-2017 роках позивачем були збудовані житловий будинок та вбиральня. 9 червня 2017 року позивач звернувся до управління містобудування та архітектури Камянської міської ради із заявою щодо надання будівельного паспорту забудови належної йому земельної ділянки. Йому було відмовлено, оскільки наміри забудови подаються перед початком будування., а не після його завершення. Позивач просить визнати за ним право власності на новостворене майно. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви і доданих до неї документів /а.с. 59/, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОКП «Дніпродзержинське БТІ» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви і доданих до неї документів /а.с. 60/, заперечень проти позову суду не надано. Судом досліджені докази по справі: - копія паспорту позивача /а.с. 5/, згідно якого підтверджується особа позивача та його місце проживання; - витяг з рішення місцевої ради, державний акт на право власності на земельну ділянку /а.с. 8, 9/, згідно якого підтверджується належність земельної ділянки на якій розташоване новостворене майно позивачу; - ескіз намірів забудови земельної ділянки, лист управління містобудування та архітектури Камянської міської ради /а.с. 9-17, 18/, згідно яких підтверджується звернення позивача до управління містобудування та архітектури Камянської міської ради та відмова у наданні будівельного паспорту; - звіт про проведення технічного обстеження /а.с. 19-34/, згідно якого підтверджується, що встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації спірного будинку; - звіт з незалежної оцінки /а.с. 35-55/, згідно якого підтверджується вартість спірного майна; В судовому засіданні встановлено: Позивачу [PERSON] на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 26.03.2010 року належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,1000 га. за адресою: 2-й пров. Некрасова 5 в м. Камянське. Право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №967635 від 27.01.2012 року. На території належної йому земельної ділянки в період 2014-2017 роках позивачем були самовільно збудовані житловий будинок та вбиральня. 9 червня 2017 року позивач звернувся до управління містобудування та архітектури Камянської міської ради із заявою щодо надання будівельного паспорту забудови належної йому земельної ділянки. Йому було відмовлено, оскільки наміри забудови подаються перед початком будування., а не після його завершення. Речове право чи право власності на спірний будинок не зареєстровані. Будь-яких правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно суду не представлено; клопотань про витребування таких доказів позивачем не заявлено. Вивчивши письмові докази по справі надані суду, проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій». Отже, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Як розяснено в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України, право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI. У пункті 9 вказаного вище Пленуму зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~ У відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи доводи позивача про те, що він здійснив будівництво без належного дозволу, без належно затвердженого проекту; враховуючи, що факту незаконної відмови в прийнятті спірного нерухомого майна в експлуатацію не встановлено, - судя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги\~\~\~про визнання права власності на спірне нерухоме майно, як побудоване самочинно. \~\~\~\~\~ \~\~\~\~ Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 91, 94, 277, 297, 299 ЦК України,

Outcome: dismissed