Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства, визначення місця мешкання дитини та стягнення аліментів. У своїм позові зазначає, що він з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі з 1993 року в 1999 рік шлюб розірвано, але в 2003 році він з відповідачем примирився та вони почали разом проживати до 2009 року, проживали вони в квартирі відповідача. В 2004 році у них народилась дитина [PERSON]. Дитина в 2011 році пішла до школи № 23, де працювала відповідач, але в 2013 році вона перейшла працювати вчителем продовженого дня, робочий час у неї починався з 12 години. Відповідач з того часу попросила його, як батька дитини, забрати дитину до себе, відправляти сина до школи та забирати його, а вона буде спілкуватись з сином по вихідним дням. У січня 2017 року йому стало відомо, що дитина ніде не зареєстрована, відповідач в своїй квартирі дитину не зареєструвала, так як необхідно сплачувати за дитину комунальні послуги. Відомості про батька відповідач записала відповідно до ст. 135 СК про це йому стало відомо в 2017 році. На даний час він вважає себе батьком дитини [PERSON]. З 2013 по теперішній час дитина проживає разом з ним. В 2016 році він уклав шлюб з [PERSON] та у них народилась дитина [PERSON]. Тому, з урахуванням уточнень просить суд, визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO]; зобовязати Заводський районний у місті Кам?янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни в актовий запис за № 523 від 26 серпня 2004 року про народження [PERSON], 05 серпня 2004 народження, зазначивши відомості про батька на підставі рішення суду; визначити місце проживання дитини [PERSON], 05 серпня 2004 народження, за місцем проживання батька [PERSON]; стягувати аліменти з [PERSON] на його користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 1280 грн. та витрати на проведення ДНК аналізу в сумі 5350 грн. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує розглядати справу в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Заводського районного у місті Кам?янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради не зявились, надали заяву про розгляд справи за відсутністю представника. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 20 грудня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання, 12 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду 27 березня 2018 року витребувано з Заводського районного у місті Кам?янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області належним чином завірену копію актового запису від 26 серпня 2004 року № 523 про народження [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] з 1993 року по 17 березня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі,\~ що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу( а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу сторони проживали разом, від шлюбних відносин народилась дитина, що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області дитина [PERSON], народився 05 серпня 2004 року (а.с.6), батьком дитини зазначено [PERSON]. Згідно до висновку генотипоскопічного дослідження № 17928 від 31 травня 2018 року вірогідність батьківства [PERSON] щодо дитини\~ [PERSON] 99,998% , тобто позивач є батьком дитини [PERSON]. Батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду, відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України. В свою чергу положеннями ч. 2,3 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексуУкраїни при розглядісправ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають вирішуватися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пункт 9 вищевказаної постанови розяснює,що відповідно до статей 213, 215 ЦПК ( 1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодекс, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позовні вимоги щодо визначення батьком дитини [PERSON], [INFO], [PERSON]\~ зобовязавши Заводський районний у місті Кам?янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни в актовий запис за № 523 від 26 серпня 2004 року про народження [PERSON], 05 серпня 2004 народження підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з матеріалів справи, дитина [PERSON] проживає разом з позивачем його батьком -\~ [PERSON], що\~ підтверджується актом про проживання від 22 вересня 2017 року\~ (а.с.11). Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що на даний час дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивача [PERSON], та те, що відповідач [PERSON] Іванвна на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги шодо стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що неповнолітня дитина [PERSON] виповнилось 14 років, вона має право визначити своє місце проживання з матір'ю або з батьком самостійно, а тому в цій частині позовні вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини з батьком не підлягають задоволенню. У звязку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1280,00 грн. та витрати на проведення ДНК аналізу в розмірі 5350,00 грн. з відповідача, що документально підтверджено.

Outcome: partial