Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому просила виділити в натурі та визнати за нею право власності на веранду 1-1, площею 3,8 кв.м., кухню 1-2, площею 12,4 кв.м., житлову кімнату 1-3, площею 6,8 кв.м., житлову кімнату 1-4, площею 10,4 кв.м., домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON]та [PERSON], в якому просили виділити в натурі і визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на кухню 2-2, площею 3,8 кв.м., житлову кімнату 2-1, площею 16,6кв.м., домоволодіння [ADDRESS]. 15.09.2016 року, ухвалою суду було закрито провадження в частині вимог до [PERSON] за первісним та за зустрічним позовом внаслідок його смерті. У судовому засіданні сторони підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовних заявах. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступне. Позивач за первісним позовом, [PERSON], є власником 1/3 частини житлового [ADDRESS], згідно договору дарування [NUMBER] від 24.08.1983 року, посвідченого Першою київською державною нотаріальною конторою. Згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою № Р № 5ДН-441 від 11.01.1985 позивачам за зустрічним позовом, [PERSON] та [PERSON]. належить на праві власності 1/3 частина [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], останній являє собою одноповерховий будинок, площа якого розподілена на відокремлені квартири, кожна з яких є ізольованою та має власний вихід. Згідно письмових пояснень, між сторонами, на протязі тривалого часу, склався порядок користування житловим будинком, за яким [PERSON] користується квартирою [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] - квартирою [NUMBER]. Зазначені приміщення відповідають часткам у праві власності та сторонами такі обставини не заперечуються. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. У ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, житловий будинок розподілено на окремі ізольовані квартири, які технічно відокремлені в самостійні об'єкти. Сторони користуються окремими квартирами протягом тривалого часу. Спору щодо розподілу будинку між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, виділ у натурі частки із майна, що є об`єктом спільної часткової власності, може мати місце лише у випадку, якщо частка, яка підлягає виділу, після цього не втратить своїх властивостей і основного призначення. Статтею 183 ЦК України передбачено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось у судовому засіданні [PERSON] користується наступними приміщеннями: 1-1 площею 3,8 кв.м. (веранда), 1-2 площею 12,4 кв.м. (кухня), 1-3 площею 6,8 кв.м. (житлова кімната), 1-4 площею 10,4 кв.м. (житлова кімната) домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] користуються приміщеннями: 2-1 площею 16,6 кв.м. (житлова кімната) та 2-2 площею 3,8 кв.м. (кухня) домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується відповідачем за зустрічним позовом. Враховуючи, що будинок [ADDRESS] має ізольовані квартири, кожна з яких обладнана окремим виходом, що підтверджується технічним паспортом, будинок протягом тривалого часу фактично розподілений між сторонами на частини, а виділ часток в натурі не суперечить правам на інтересам співвласників, є технічно можливим та відповідає фактичному користуванню, суд приходить до висновку про можливість виділу в натурі часток житлового будинку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про виділ в натурі та визнання права власності на частину домоволодіння у житловому [ADDRESS], що складається з веранди 1-1 площею 3,8 кв.м., кухні 1-2 площею 12,4 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 6,8 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 10,4 кв.м. Також, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] про виділ в натурі та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на кухню 2-2, площею 3,8 кв.м., житлову кімнату 2-1, площею 16,6 кв.м., домоволодіння [ADDRESS].

Outcome: approved