Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення понесених додаткових витратна розвиток музичних здібностей [PERSON] в розмірі 11 731 грн. та пов`язаних із цим супутніх витрат в розмірі 15 198 грн., а саме: 1 700 грн. - вартість музичного інструменту; 430 грн. - вартість участі у музичному конкурсі; 13 068 грн. - транспортні витрати; просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] передбачувані додаткові витрати на розвиток музичних здібностей сина [PERSON] в розмірі вартості навчання в сумі 69 600 грн. до закінчення навчання в МКЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. О. Гончара». В позовній заяві, позивач [PERSON] зазначила, що з 27.06.2000 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2011 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] . За рішенням суду, відповідач на її користь сплачує аліменти на утримання сина та заборгованості зі сплати аліментів не має. Наголошувала, що навчання сина з розвитку його музикальних здібностей повністю оплачує вона, а батько участі в цьому не приймає. За вказане навчання сина вона вже сплатила 23 462 грн., Також, вона одноособово несе додаткові витрати, що пов`язані із навчанням, зокрема: транспортні витрати, придбання музичних інструментів, придбання зошитів для нот та іншого канцелярського приладдя, оплата участі в музичних конкурсах, тощо. Так, протягом 2017-2020 років на проїзд від місця проживання до МКЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. О.Гончара» нею було сплачено 26 136 грн.; вона придбала сину музичний інструмент - класичну гітару вартістю 1700 грн.; 23.01.2020 року вона сплатила 430,00 грн. за участь сина у конкурсі «Чарівний камертон», що підтверджується квитанцією №19 від 23.01.2020. Звертала увагу суду, що ці потреби дитини не покриваються аліментами на її утримання. З урахуванням довідки МКЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. О.Гончара» [PERSON] має навчатись на відділах: гри на гітарі до 2025 року і за 4 роки навчання, що залишилось, сплатити у майбутньому 19 656 грн. (4 роки х 4914 грн.); хореографії до 2025 року і за 4 років навчатись та відповідно сплатити у майбутньому 5160 грн. (4 роки х 1290 грн.); сольного (естрадного) співу до 2026 року і за 6 років, що залишились сплатити у майбутньому 44784 грн. (6 років х 7464 грн.). З огляду на вказане залишок вартості навчання на у майбутньому складе 69 600 гри., що частково має бути стягнуто з відповідача, у т.ч. з урахуванням додаткових витрат, пов`язаних із розвитком музичних здібностей дитини. В середньому щомісячні витрати [PERSON] становлять 2 021 грн., з яких: 1 522 грн. - на розвиток здібностей неповнолітнього сина [PERSON] ; 499 грн. - транспортні витрати на проїзд від місця їх проживання до місця навчання у музичній школі та у зворотному напрямку. Окрім зазначеного посилалася на незадовільний стан свого здоров`я та на можливість батька сплачувати додаткові витрати на розвиток здібностей сина внаслідок карантинних обмежень. [PERSON] надав відзив на позов в якому зазначив, що він не має можливості сплачувати додаткові витрати на навчання сина через своє неналежне матеріальне забезпечення, оскільки на даний час він не працює та не отримує пенсію. Також, посилався на незадовільний стан здоров`я та відсутність майна. Наголошував, що позивач не надала доказів понесених витрат на проїзд та заперечував щодо вимог про стягнення грошових коштів на навчання у майбутньому, оскільки навчальні заклади можуть бути закриті. [PERSON] надала відповідь на відзив в якій зазначила, що відповідач не надав достовірні дані щодо свого матеріального стану, а посилання відповідача на відсутність у нього майна не відповідає дійсності. Наголошувала, що причиною її звернення до суду про стягнення додаткових витрат на дитину став її стан здоров`я. Відповідач надав відомості про стан свого здоров`я з 2011 року які не заважали йому продовжувати працювати до 2021 року та займати посаду, в лютому 2021 року він звільнився з посади за вислугою років, але стан його здоров`я не перешкоджає йому працювати й надалі. [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх. [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.2010 року, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 18.05.2010 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] та сина [PERSON] починаючи з 13.12.2010 року та до повноліття сина [PERSON] , а потім аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до довідки № 41 від 30.11.2020 року [PERSON] навчається в МЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. О. Гончара» на відділах: «Гітара» 2 клас, батьківська плата на місяць складає - 546 грн.; «Сольного співу (естрадний)» 4 клас, батьківська плата на місяць складає - 546 грн.; «Хореографії» 5 клас, батьківська плата на місяць складає - 430 грн. Термін навчання згідно з навчальною програмою складає на відділі: «Гітара» - 6 років; «Сольного співу (естрадний)» - 8 років; «Хореографії» - 8 років. Оплата за навчання у 2020-2021 навчальному році складає 1 522 грн. на місяць. Згідно квитанцій за період з 2017 року по 2020 рік позивач понесла витрати на навчання дитини - [PERSON] в МЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. О. Гончара» у сумі 23 262 грн. 23.01.2020 року позивач сплатила 430 грн. за участь [PERSON] у конкурсі «Чарівний камертон», що підтверджується квитанцією №19 від 23.01.2020 року. Також, [PERSON] придбала сину музичний інструмент - класичну гітару вартістю 1 700 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1812202 від 13.01.2020 року. Таким чином, позивачем було понесені додаткові витрати, що підтверджені належними доказами, у загальному розмірі 25 392 грн. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] не надала суду належних доказів на підтвердження понесених нею транспортних витрат, що пов`язані з розвитком музичних здібностей дитини, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, позивач може просити суд стягнути з відповідача лише частину понесених нею додаткових витрат, в даному випадку 12 696 грн. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Відповідно до наданих позивачем виписок від 05.11.2020 року, від 04.12.2020 року, від 22.12.2020 року, від 28.12.2020 року, від 24.03.2021 року позивач [PERSON] після захворювання в вересні-жовтні на COVID, який ускладнився на пневмонію, проходила тривале лікування в КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології та хірургії» ДОР. Згідно виписки № 3616/455 від 25.05.2011 року відповідач втратив свідомість та має діагноз: вестибулярний нейроніт; згідно виписки від 07.09.2012 року, від 09.10.2012 року відповідач має діагноз пневмонія; згідно виписки № 6383/845 від 31.10.2013 року, відповідач має діагноз хронічний панкреатит. Відповідно до довідки від 11.12.2020 року [PERSON] працює в Дніпровському базовому медичному коледжі на посаді викладач та загальна сума доходу за період з 01.01.2020 року по 31.10.2020 року становить 104 459, 88 грн. Згідно довідки про доходи № 2037 від 17.12.2020 року [PERSON] працював у Головному управління Національної поліції в Дніпропетровській області та загальна сума доходу за період з січня 2020 року по листопад 2020 року за винятком аліментів склала 126 359, 85 грн. Відповідач є працездатною особою, доказів того, що він не має можливості працевлаштуватися за станом здоров`я відповідачем не надано. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати додаткові витрати на дитину. Враховуючи встановлені по справі обставини, стан здоров`я позивача та відповідача, рівень їхнього доходу, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягненню додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 12 696 грн. За частиною другою статті 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи відомості довідки № 41 від 30.11.2020 року, а саме вартість навчання у 2020-2021 навчальному році [PERSON] 1 522 грн. на місяць, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення передбачуваних додаткових витрат на розвиток музичних здібностей дитини в сумі 761 грн. на місяць до кінця 2020-2021 навчального року. Відомостей про вартість навчання [PERSON] у 2021-2022 навчальному році, у 2022-2023 навчальному році, у 2023-2024 навчальному році, у 2024-2025 навчальному році, у 2025-2026 навчальному році позивачем не надано, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial