Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], а саме будинком № 57-А по вул. Попова в м. Кременчуці Полтавської області . \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником домоволодіння №57-А по вул. Попова в м.Кременчуці відповідно до договору купівлі продажу від 12 серпня 2000року. В даному домоволодінні, крім позивача, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Починаючи з 2003 року , відповідач [PERSON], у будинку не проживає. На даний час місце проживання відповідача їй невідомо. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку, який фактично відсутній в ньому понад 10 років, є перешкодою позивачу в користуванні власністю та викликає інші незручності , у зв»язку з чим позивач і вимушений звернутися до суду із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, прохала суд задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився , хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , не надав до суду пояснень про причини неявки. Представник третьої особи ТОВ «Місто для людей» в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Управління ДМС у Полтавській області в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, вислухавши позивача , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Як вбачається з договору купівлі продажу від 12 серпня 2000року позивач [PERSON] є власником житлового будинку №57-А по вул..Попова в м.Кременчуці. Крім позивача зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Починаючи з 2003 року , відповідач [PERSON], у будинку не проживає, забрав свої речі та пішов з будинку. На даний час місце проживання відповідача їй невідомо. Згідно зі\~статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі у зазначеному домоволодінні не проживає з 2003 року. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~ Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 18 травня 2018 року, засвідчений громадянами [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2003 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем відділу по зверненням громадян [PERSON] \~\~\~\~ Згідно із частиною 1\~статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки підставою та предметом спору щодо зняття відповідача з реєстрації є захист права власності, а не оскарження дій органу реєстрації на який покладено лише обовязок відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрації місця проживання та перебування особи, а також зняття з реєстрації, в тому числі і на підставі остаточного рішення суду, то рішенням суду щодо захисту порушеного права власності шляхом зняття особи з реєстрації не буде порушено прав і обовязків органу реєстрації. Відповідно до вимог\~статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивачі, порушено право останніх на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає з 2003року. \~\~\~ \~ Згідно зі\~статтею 163 Житлового кодексу\~УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~статті 71 цього Кодексу. \~\~\~\~ Так, відповідно до частини 1\~статті 71 Житлового кодексу\~УРСР,\~\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач [PERSON] зареєстрований у домоволодінні 57-А по вул..Попова в м. Кременчуці , власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з 2003 року і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт не проживання відповідача [PERSON], в помешканні, власниками якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належному йому правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи таким що втратив право користування житловим приміщенням, у зв»язку з чим вони підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~

Outcome: partial