Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт. Віньківці вул. Годованого, 9, Віньковецького району Хмельницької області, в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON], яка померла 08 січня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.01.2017 року померла його бабуся [PERSON], яка була власником домоволодіння в смт. Віньківці вул. Годованого, 9, Віньковецького району. Позивач є спадкоємцем прав померлої за законом, як онук в силу ст. 1258 ЦК України. За його заявою відкрито спадкову справу № 197-2017р., зареєстровану під № 791 від 16.08.2017 року. Його брат [PERSON] відмовився від спадщини на його користь. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, державним нотаріусом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно. А тому в позасудовому порядку реалізувати своє право [PERSON] не може. У судове засідання 30.10.2017 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області [PERSON] також надав до суду письмову заяву, у якій визнає позовні вимоги [PERSON] та просить справу розглянути без участі представника сільської ради. За відсутності сторін справа 130.10.2017 року розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що 08.01.2017 року в смт. Віньківці померла бабуся позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 294230, свідоцтво про народження позивача серії ІІ-БВ № 293078 від 26.08.1981 року, свідоцтво про народження матері позивача [PERSON] серії ІІ-ЯР № 979325 від 07.03.1962 року, свідоцтво про шлюб [PERSON] серії ІІ-АБ № 006327 від 09.12.1980 року), яка була власником домоволодіння № 9 по вул. Годованого (колишня вул. Гоголя) в смт. Віньківці, відповідно до особового рахунку 1502 та облікової картки за 2016 2023 роки являлась головою домогосподарства. Онук [PERSON] 16.08.2017 року отримав нотаріально посвідчене свідоцтво про право власності за законом на частину спадкового майна, як спадкоємець померлої за законом, який вступив у спадкові права в силу ст. 1268 ЦПК України як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем до його смерті (довідка Віньковецької селищної ради № 4212 від 27.09.2017 року). Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи, та зокрема копією спадкової справи № 197-2017 заведеної 16.08.2017 року Віньковецькою районною державною нотаріальною конторою. Згідно технічного паспорту до складу домоволодіння розташованого в смт. Віньківці по вул.. Годованого, 9, Віньковецького району входить житловий будинок з добудовою, сарай , підвал. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Нотаріусом 01.09.2017 року обґрунтовано відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, тому виник цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Член сімї спадкодавця - [PERSON] надав заяву нотаріусу, в якій відмовляється від претензій на спадкову масу. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької районної державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2017 року, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння в смт. Віньківці по вул. .Годованого,9, через те, спадкодавець не узаконив реєстрацію домоволодіння. При вирішенні спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право особистої власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Із особового рахунку № 1502 та облікової картки за 2016 2023 роки слідує, що спадкодавець була власником вказаного домоволодіння № 9. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, тому його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved