Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 16 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 366. Стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з зазначеним позовом та до досягнення дитиною повнолітнього віку. У обґрунтування позову позивачка посилається на те, що у 2006 році вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між ними не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Головною причиною в розпаді сім'ї є той факт, що вони втратили один до одного довіру, взаємну любов та повагу, між ними постійно виникають сварки та конфлікти з різних побутових причин, які практично весь час відбуваються в присутності їхньої доньки. Позивач неодноразово намагалася говорити з відповідачем про їх сімейні проблеми, але ніяких позитивних результатів немає. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, сімейні відносини переросли в ще більш ворожі та байдужі один до одного, що призвело до непорозуміння та не бажання підтримувати в подальшому сімейні відносини. В результаті цього вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них, так як збереження їх сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Також відповідач проживає окремо від неї та дитини, батьківських обов'язків не виконує, ніякої участі у вихованні доньки не приймає. На даний час дитини проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. З відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Інших дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, яких він за законом повинен утримувати, у відповідача немає. Тому вона звернулась з зазначеним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, просить провести розгляд справи за його відсутністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. За клопотанням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 16 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, про що зроблено актовий запис № 366, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком дитини відповідно до свідоцтва є [PERSON] (а.с.10). Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, родина фактично розпалася й існує формально, суперечки про майно не мають. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача суд залишає без змін. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільно матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини [PERSON] , [INFO] не надає. Таким чином, позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved