Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 28 серпня 2010 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на їх спільному вихованні. Спільне життя між ними не склалося внаслідок різних поглядів на життя, відсутності спільних інтересів, втрати поваги один до одного. На теперішній час будь-яке спілкування між ними припинено, вони не пов'язані спільним побутом та проживають окремо, а тому вважає подальше збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дитини. Спору про поділ спільного майна у них на теперішній час немає та по домовленості між ними, дочка залишається проживати разом з відповідачкою. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 ч.1,3 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року, актовий запис № 640(а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] встановлено, що сторони мають на утриманні малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO](а.с.5) Спору про місце проживання та утримання малолітньої дитини між сторонами на теперішній час не існує. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами та їх окреме проживання. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved