Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення коштів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 29.11.2014 року позивач з відповідачем проживають окремо. [PERSON] у добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання\~своєї дитини та на утримання [PERSON] не надає. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], кошти на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Також остання просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], за період з березня 2015 року по серпень 2015 року, а також кошти на її утримання за цей період, виходячи з щомісячного розміру аліментів, що буде встановлений судом. Уточнивши позовні вимоги позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], кошти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Також остання просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], за період з березня 2015 року по серпень 2015 року, а також кошти на її утримання за цей період, виходячи з щомісячного розміру аліментів, що буде встановлений судом Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на фіксації судового процесу не наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмове заперечення відповідно до яких зазначив, що він не ухиляється від сплати аліментів, за домовленістю із [PERSON] останній перераховував їй по 1000 грн. щомісяця на утримання дитини. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, також згодний сплачувати кошти на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку. Щодо стягнення аліментів за період з березня 2015 року по серпень 2015 року, а також коштів на утримання позивача за цей період, відповідач заперечує в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 21.08.2013 року позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І НО № 328704, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 242). Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 572826, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 175) Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 19.03.2015 року. [PERSON] потребує постійного догляду за станом здоров'я, що підтверджується випискою з амбулаторної картки, випискою з обстеження (а.с. 11-14). На утриманні [PERSON] перебуває хвора мати [PERSON], що підтверджується довідкою виданою КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування». Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~\~ Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного\~\~матеріального утримання з боку батька.\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно із\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~суд погоджується зі способом визначення аліментів, проте, не погоджується із розміром нарахування аліментів 1/3 частини від всіх видів заробітку, встановленим позивачем. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а не до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, тому суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частина є завеликим. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів та приймаючи до уваги матеріальне положення позивача, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, і відповідач\~в змозі його виплачувати. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем\~до суду 27.08.2015 року. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що її чоловік може надавати матеріальну допомогу. На утриманні [PERSON] перебуває хвора мати [PERSON], що підтверджується довідкою виданою КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування». Враховуючи те, що відповідач має на утриманні хвору мати, проте допомагає матеріально позивачу [PERSON], суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача [PERSON] щодо стягнення коштів з [PERSON] на її утримання, а саме, у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], за період з березня 2015 року по серпень 2015 року, а також коштів на утримання позивача за цей період, виходячи з щомісячного розміру аліментів, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів та коштів на її утримання з відповідача в період з березня 2015 року по серпень 2015 року. Крім того, позивачем не зазначено розмір аліментів та коштів на утримання останньої за період з березня 2015 року по серпень 2015 року, суду не зрозумілий зазначений позивачем період з березня 2015 року по серпень 2015 року, також не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач [PERSON] ухилявся від сплати зазначених коштів, а позивач в свою чергу вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: partial