Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу до відповідача [PERSON] Зазначив, що 27.03.2010 року [PERSON] позичив у нього під розписку 8200,00 доларів США та 1300,00 Євро, які зобовязався повернути на протязі шести місяців. По закінченні зазначеного строку [PERSON] суми позики не повернув, просив перенести термін повернення на 03.12.2011 року. По розписці залишено під заставу автобус Мерседес-Бенц 311, д/н [NUMBER], який [PERSON] віддав за погашення боргу перед іншими особами. На даний час, [PERSON] переховується та ухиляється від повернення боргу, на неодноразові його звернення повернути борг не реагує, шукає різні причини для того щоб відтягнути час. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за розпискою у сумі 8200,00 доларів США та 1300,00 Євро, що станом на 19.11.2014 року еквівалентно 149366,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов в повному обємі, дав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив стягнути з відповідача борг в сумі 8200,00 доларів США та 1300,00 Євро станом на 08.12.2014 року. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Судом встановлено, що 27 березня 2010 року відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] суму в розмірі 8200,00 доларів США та 1300,00 Євро та зобовязався повернути на протязі шести місяців, у присутності двох свідків написав розписку, де зазначив, що генеральне доручення та ключі від автомобіля [NUMBER] залишає [PERSON], як гарантію виконання боргових зобовязань, що підтверджується копією розписки від 27.03.2010 року. Крім того, 14.11.2014 року [PERSON] написав ще одну розписку, де зазначив, що на даний час не має можливості повернути борг, зобовязався повернути суму в розмірі 8200,00 доларів США та 1300,00 Євро до 03.12.2011 року, що підтверджується копією розписки від 14.11.2011 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобовязань. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі якщо він підписаний стороною або сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи з вимог ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 625 ЦК України, відповідальність за порушення грошового зобовязання боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 610 ЦК України, зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку із цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу станом на 08.12.2014 року в розмірі 8200,00 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.12.2014 року за курсом 100 доларів США 1541,5499 грн. становить 126407,09 грн. та в розмірі 1300,00 Євро, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.12.2014 року за курсом 100 Євро 1897,8021 грн. становить 24671,43 грн., а всього борг в сумі 151078,52 грн. Крім того з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 1493,66 грн. На підставі ст.ст. 11, 16, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved