Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС БІТ ГРУПП» матеріальну шкоду в сумі 1228080,02 гривні. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 09 листопада 2019 року о 13.18 годин на автошляху Київ-Ковель-Ягодин [PERSON] , перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.410 державний номерний знак [NUMBER] із причіпом - цистерна LAG 0339 CN державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті з вулиці Жовтнева в м. Коростень при повороті ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу HYUNDAI GRAND SANTAFE державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, під керуванням [PERSON] та скоїв зіткнення. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження . Постановою Коростенського міськрайонного суду, залишеною без змін Житомирським апеляційним судом [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 340 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав , викладених в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ТРАНС БІТ ГРУПП» адвокат Бугайов М.В. надав вкотре заяву про відкладення справи, оскільки він захворів. За заявою представника відповідача суд двічі відкладав розгляд справи, хоча даних про його хворобу він не надав. Представником відповідача було надано заяву про відвід судді, яку він отримав за декілька хвилин до початку розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис. В даній ситуації суд розцінює дії представника відповідача як бажання безпідставно відкласти розгляд справи по суті, зловживаючи своїми процесуальними правами. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомити цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача по справі про час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За змістом Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства , принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого у статті 223 ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що в свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.7,8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у зв`язку з його заявою . Представник страхової компанії «Брокбізнес» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про його виклик. Судом встановлено, що 09 листопада 2019 року о 13.18 годин на автошляху Київ-Ковель-Ягодин [PERSON] , перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «ТРАНС БІТ ГРУПП» , керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.410 державний номерний знак [NUMBER] із причіпом - цистерна LAG 0339 CN державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті з вулиці Жовтнева в м. Коростень , при повороті ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу HYUNDAI GRAND SANTAFE державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, під керуванням [PERSON] та скоїв зіткнення. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження . Постановою Коростенського міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року, залишеною без змін Житомирським апеляційним судом 10.03.2020 року , [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 340 гривень. В силу положень ст. 82 ЦПК України вина не потребує доведення у цивільному судочинстві. Цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу DAF FT XF 105.410 державний номерний знак [NUMBER] із причіпом - цистерна LAG 0339 CN державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія « Брокбізнес» (а.с.93). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 гривень. Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження №31711/19-54 від 09.12.2019 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля HYUNDAI GRAND SANTAFE державний номерний знак [NUMBER] 772 635,33 гривні. (а.с.30). Згідно з рахунком-фактурою від 12 серпня 2020 року №БА-019028 проведені ремонтні роботи щодо вказаного автомобіля на суму 1328080.02 грн. (а.с.92). Дана сума заявлена позивачем як вартість завданого майнового збитку внаслідок ДТП. ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес»» в межах лімітів відповідальності страховика 09 квітня 2020 року здійснила на користь позивача виплату страхового відшкодування у сумі 99490, 00 гривень за вирахуванням франшизи в розмірі 510,00 гривень, що підтверджується довідкою банку від 03.08.2020 (а.с.95). Отже, за доказами, які містяться у матеріалах справи, розмір завданої шкоди перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно положень ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов`язків. За правилами ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року в справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктам, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктам є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Тлумачення частини 1 ст.1172 ЦК України свідчить, що відповідальність фізичної особи-підприємця за шкоду, завдану його працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою фізичною особою-підприємцем в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається фізичною особою-підприємцем, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Таким чином, суд приходить до висновку, що майнова шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія [PERSON] , який на час ДТП перебував у трудових правовідносинах із ТОВ «ТРАНС БІТ ГРУПП», покладається на роботодавця. Доводи відповідача про те, що [PERSON] не перебував з ним у трудових відносинах повністю спростовуються матеріалами справи ( а.с.19-22). У відповідності до ст. 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 вказаного закону, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦІК України , дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved