Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1» про стягнення моральної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження здоров`я. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з березня 1995 року по червень 2007 року працював прохідником підземним з повним робочим днем у шахті на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Позивач працював у шахті, що являє собою джерело підвищеної небезпеки, робота пов`язана з особливими природними, географічними умовами, підвищеним ризиком для здоров`я, яка пов`язана з шкідливими тяжкими та небезпечними умовами праці. Починаючи з 2004 року позивач став відчувати погіршення стану свого здоров`я, у зв`язку з чим у період з 2004 по 2006 року неодноразово проходив стаціонарне лікування. За результатами обстеження 11 серпня 2006 року [PERSON] встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, ІІ стадія, помірний перебіг; периферична ангиодистанія верхніх кінцівок. Причиною виникнення у позивача захворювання є: порушення режиму експлуатації технологічного обладнання, наявність пилу в робочій зоні з діоксидом кремнію менше 10%, загазованість повітря, високі та низькі температури повітря, перевищення допустимого рівня: шуму, загальної та локальної вібрації, інфразвукового коливання, фізичне перевантаження, інші виробничі фактори. Обласною медико-соціальною експертною комісією м. Донецьк 05 вересня 2006 року позивачу встановлено ступінь втрати працездатності в розмірі 40% у зв`язку з професійним захворюванням - хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології та встановлено третю групу інвалідності. За результатами обстеження [PERSON] 27 квітня 2007 року останньому встановлено діагноз: вібраційне захворювання І-ІІ ступеню вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими нейротрофічними змінами, функціональною перестройкою кістної структури кистей рук у вигляді еностазов в дистанційних епіфізах лучової кістки, деформуючого остеоартроза правого ліктьового суглобу першої стадії. Причиною виникнення даного захворювання є вібрація та наявність пилу в робочій зоні. Обласною медико-соціальною експертною комісією м. Донецьк [PERSON] 15 травня 2007 року встановлено ступінь втрати працездатності в розмірі 20% у зв`язку з професійним захворюванням - вібраційне захворювання. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивачу рекомендоване в подальшому лікування, а наявні у останнього наслідки професійних захворювань приводять його до тяжких фізичних і моральних страждань, порушились нормальні життєві зв`язки, його життєва діяльність обмежена. На теперішній час [PERSON] має достатньо серйозні порушення здоров`я у зв`язку з ушкодженням здоров`я, змінився його звичайний образ життя, його постійно переслідує біль у грудях, голові та руках, що спричиняє дискомфорт при звичайному образі життя, все це призводить до фізичних, моральних страждань та дискомфорту. По теперішній час внаслідок погіршення здоров`я, [PERSON] вимушений значний час витрачати на відвідування лікувальних закладів, проходження лікування, систематичні обстеження та консультації спеціалістів, що в свою чергу завдає йому неподобства, обмеження спілкування з сім`єю та порушення нормальних життєвих зв`язків Враховуючи вказані обставини позивач просить стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1» на його користь 100000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди спричиненої пошкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Ухвалю Вугледарського міського суду Донецької області від 16 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 16 вересня 2020 року (а.с. 31). Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1» просить суд розглянути справу за відсутності їх представника у відповідності до норм чинного законодавства. Зауважили, що згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 27 березня 1995 року по 01 червня 2007 року працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1» на посаді прохідника та гірничого робітника (а.с. 7-9). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотка, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН-04 від 017875 від 05 вересня 2006 року [PERSON] встановлено 40 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням та визначено третю групу інвалідності (а.с. 10). Як вбачається з висновку лікарсько-експертної комісії №1547 від 11 серпня 2006 року [PERSON] встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, ІІ стадія, помірний перебіг; легенева недостатність І-ІІ ступенів (а.с. 11). Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 22 серпня 2006 року професійне захворювання [PERSON] , а саме: хронічне обструктивне захворювання легень, виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, неефективності засобів боротьби з пилом, пил з діоксидом кремнію менше 10% (а.с. 12). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН-04 №043106 від 15 травня 2007 року [PERSON] первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - вібраційна хвороба, та повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - бронхіт, а за сукупністю встановлено 60 % відсотків втрати професійної працездатності. Визначена третя група інвалідності (а.с. 13). Відповідно до висновку лікарсько-експертної комісії №1453 від 27 квітня 2007 року [PERSON] встановлено діагноз: вібраційна хвороба І-ІІ ступенів (а.с. 14). Згідно акту розслідування професійного захворювання від 08 травня 2007 року професійне захворювання [PERSON] , а саме: вібраційна хвороба, виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, незабезпеченість працівників віброзахисними засобами (а.с. 15). Відповідно до виписок з історії хвороби [PERSON] у періоди: з 01 жовтня 2007 року по 12 жовтня 2007 року, з 13 січня 2010 року по 29 січня 2010 року, з 04 грудня 2013 року по 17 грудня 2013 року, з 14 січня 2015 року по 26 січня 2015 року проходив лікування у медичних закладах (а.с. 16-28). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок нещасних випадків пов`язаних з виробництвом, а також недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих зв`язків. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 30000,00 (тридцять тисяч) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, а останній у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 252,24 гривень (30000,00 грн.*840,80 / 100000,00 = 252,24 грн). Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial