Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» , в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис ,вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] №1501 від 30.03.2015 року про стягнення з нього коштів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN114KS37700472 від 24.06.2006 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 24.06.2006 уклав кредитний договір з відповідачем. Кошти сплачував не в повному обємі згідно договору, в квітні 2018 року він дізнався про накладення арешту на майно на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вважає , що нотаріус [PERSON] при вчиненні вказаної нотаріальної дії не дотрималася вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальної дії, а саме наявна заборгованість не є безспірною; він не отримав вимоги про усунення порушень. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі , позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Приватний нотаріус [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вчинення виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості боржника. Представник відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції в засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Перевіривши докази по справі та давши їм належну оцінку , суд приходить до наступного . 24 червня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DN114KS37700472 (а.с.31), згідно якого банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 18600 гривень на строк 36 місяців при умові сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць , на суму залишку заборгованості . Оскільки позивач [PERSON] належним чином умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконував, то створилася заборгованість в сумі 116395,69 гривень. Відповідно до вимог ст.ст.15,16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити це право в один із способів , визначених ч.1ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією. Так, відповідно до статті 87 Закону України « Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій , зокрема, мають бути зазначені : відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав та обовязків учасників правовідносин , не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу ) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з врахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує до того часу, поки суд не встановить зворотного. Тобто оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З наявних в матеріалах справи письмових пояснень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.57) вбачається, що стягувачем було надано документи, за умови надання яких може бути вчинений виконавчий напис, а саме : оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 30\~ березня\~2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис №1501 (а.с.3) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 114695,69 гривень, з яких : залишок заборгованості за кредитом 14451,33 гривні; сума заборгованості за відсотками 38877,43 гривні; пеня 55905,23 гривні; штраф 5461,70 гривень, а також витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 гривень. Строк, за який провадиться стягнення, - вісім років вісім місяців два дні, а саме з 24.06.2006 року по 26.02.2015 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ 13\~березня 2015\~року (а.с.60) [PERSON] було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за вказаним кредитним договором і було запропоновано сплатити в повному обсязі протягом 10 календарних днів з дати відправлення письмової вимоги. Крім того, позичальника попереджено, що у випадку невиконання цієї вимоги стосовно боргових зобовязань банк має право стягнути витрати за оплату послуг нотаріуса за вчинення виконавчого напису. На думку суду, наданий такий короткий термін обєктивно унеможливлює виконання такої вимоги . Разом з тим, до матеріалів справи докладено квитанцію про відправлення вимоги, але відсутні будь-які відомості про отримання цієї вимоги позивачем. Про існування вказаного виконавчого напису [PERSON] довідався лише у квітні 2018 року. При зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису банком було надано розрахунок заборгованості з червня 2006 року (а.с.32) , тобто поза межами трирічного (річного по пені) строку. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.п.б)ч.2п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу,який розраховано поза межами трирічного (річного по пені) строку) та підлягають стягненню за виконавчим написом , безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та підпункту б)ч.2п.1 Переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року №1172 , а тому позовні вимоги [PERSON] задовольняє. На підставі викладеного та

Outcome: approved