Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою № 18, що знаходиться в будинку № 3 по вул. Морозенка в м. Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що дана квартира належить їй на праві приватної власності. Відповідач по справі, колишній чоловік позивача з травня 2014 року не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні квартири та не вносить плату за комунальні послуги. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 08.09.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 461, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру № 18 (вісімнадцять) в будинку № 3 (три) по вулиці Морозенка в місті Тернопіль. Право приватної власності зареєстровано за № 31382951 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) 20.10.2010р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №27712945 від 20.10.2010р. 12.05.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, за актовим записом № 434 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00016301851 від 10.02.2016 р. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Актом № 62 від 09.06.2016 р., складеного ПП «Вікторія-М», вбачається, що в будинку № 3 по вул. Морозенка, при обстеженні квартири № 18 встановлено, що за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає [PERSON] Відповідно до довідки № 233 від 16.06.2016 року, виданої ПП «Вікгорія-М» за адресою: м. Тернопіль, вул. Морозенка. 3/18 зареєстровані: [PERSON] [INFO] від 22.03.2013 р.; [PERSON] [INFO] від 13.03.2013 р.; [PERSON] [INFO] від 19.10.2012 р. Власником особового рахунку цієї житлової площі є [PERSON], [INFO] У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 18, що знаходиться в будинку № 3 по вул. Морозенка в м. Тернополі. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved