Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON], про стягнення у солідарному порядку з відповідачів проценти за користування позикою, 3% річних та неустойки за договором позики від 28.01.2011р., в загальній сумі, що еквівалентна 444324 дол. США за курсом НБУ на час ухвалення рішення, яка виникла за період з 26.12.2013р. по 03.02.2016р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого він надав [PERSON] грошові кошти в дол. США, а вона зобов'язалась їх повернути до 28.01.2016р. Однак [PERSON] своїх вимог не виконала, внаслідок чого за рішення суду була стягнута заборгованість за договором позики. Враховуючи, що на теперішній час сума позики не повернута, він просить стягнути з [PERSON] та [PERSON], як поручителя, на підставі ст. 1048 ЦК України - проценти за користування чужими грошовими коштами, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України - 3% річних, на підставі п.7 договору поруки - неустойку. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову не надала, повідомлялась судом за адресом місця її реєстрації. Співвідповідач - [PERSON], у судове засідання не з'явився, у поданих письмових поясненнях позов визнав. Позивач подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. 28.01.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 19500 доларів США, а [PERSON] зобов'язалася повернути вказану суму у строк не пізніше 28.01.2016 року . 28.01.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] поручився за належне виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем за договором позики від 28.11.2011р. Згідно умов вказаного договору, [PERSON] є солідарним з [PERSON] боржником перед позивачем . Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.08.2014 року у справі № 638/137/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, вирішено задовольнити позовні вимоги, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.01.2011р. в сумі 34461,38 доларів США, яка складається із заборгованості за позикою в сумі 18900 дол. США, процентів в сумі 3486,25 дол. США, 3% в сумі 882 дол.США, а також штрафу в сумі 11193,13 дол. США, які виникли станом на 25.12.2013р. Рішення набуло законної сили та видані виконавчі листи, які пред'явлені до виконавчої служби. За положеннями ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. ? Доказів виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.08.2014 року у справі № 638/137/14-ц про стягнення саме суми позики в розмір 18900 дол. США - суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що умовами договорами позики, укладеними між позивачем та [PERSON] не було встановлено розмір процентів, тому суд вважає вірним розрахунок позивача щодо розміру процентів, виходячи з рівня облікової ставки Національного банку України за період користування сумою позики в сумі 18900 дол. США з 26.12.2013р. по 03.02.2016р., що складає 7107 доларів США. Крім того, згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 549 ЦК України визначає неустойку, як грошову суму, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, п.7 укладеного між позивачем та [PERSON] договору позики за порушення виконання зобов'язання по поверненню позики позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 3 % від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення, що складає 436023 доларів США за період з 26.12.2013 року по 03.02.2016 року . (567 дол. США х 769 днів) Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив повернення суми позики, то таким чином, відповідно до приписів статті 625 ЦК України на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми у розмірі 18900 долара США, яка вираховується відповідно до періоду з 26.02.2013 року по 03.02.2016 року та складає 1194 дол. США Щодо валюти виконання зобов'язання, то це обґрунтовується наступним. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Тому суд,

Outcome: partial