Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третьої особи [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та пені. Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на його користь страхове відшкодування за невиконання умов Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4530068 від 10.11.2014р. та пеню в сумі 66 522 грн. 44 коп., з яких основного боргу 49 950 грн. та пеня в розмірі 16572 грн. 44коп., а також стягнути понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу В обґрунтування позову позивач вказує що 23 лютого 2015 року о 22 год. 10 хв., [PERSON] керуючи автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], по вул. Кудрявській Узвіз, 5-Б в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, відволікся від керування, здійснив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON] В результаті даного ДТП зазнали пошкодження обидва транспортні засоби. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2015 р. визнано винним водія [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до полісу № АІ/4530068 від 10.11.2014р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб водій автомобіля «Пежо» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПАТ«Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. 26 лютого 2015 року [PERSON] було подано до відповідача повідомлення потерпілого, про настання 23.02.2015 року страхового випадку за участі [PERSON] яке зареєстроване за вх. № 238 від 26.02.2015р., а заяву прийняв співробітник компанії [PERSON] Транспортний засіб Hyundai Tucson, д.н.з [NUMBER], власником якого є гр. [PERSON], було перевезено з місця ДТП за допомогою евакуатора для подальшого ремонту та зберігання до офіційного сервісного центру HYUNDAI Service ТОВ «Автоберег», за адресою м. Київ, вул. Бальзака, 7. За транспортні послуги евакуатора Позивачем було сплачено 450,00 грн., що підтверджується квитанція № 003626 від 24.02.2015р. Згідно п. 33.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Дану вимогу закону Позивачем було виконано та 06 березня 2015 року було здійснено огляд автомобіля, після чого складено Акт огляду транспортного засобу, експертом-оцінщиком [PERSON] який був направлений від ПАТ«Українська транспортна страхова компанія». Після технічного огляду транспортного засобу ТОВ «Автоберег», було виставлено рахунок фактуру №АБ-0002053 від 18 березня 2015р., за яким позивач сплатив на розрахунковий рахунок компанії кошти за ремонт автомобіля на загальну суму 48327,54 грн., що підтверджується такими фінансовими документами: - квитанція № ПН14025 від 19.03.2015р. на суму 14 000,00 грн.; - квитанція № ПН473 від 20.03.2015р. на суму 11 000,00 грн.; - квитанція № ПН668 від 28.03.2015р. на суму 21 545,54 грн.; - квитанція № ПН15687 від 17.04.2015р. на суму 1 782,00 грн. Крім зазначеного Позивач був вимушений придбати додатково пошкоджені деталі автомобіля, які були вже у використанні, так як ремонт позивач здійснював за власні кошти, а нові деталі є досить дорогими. Підтвердженням цього є товарний чек № 15-03/15 від 15.03.2015р., згідно якого запчастин до автомобіля було куплено за готівку на авторинку у Фізичної особи-підприємця на загальну суму 7400 грн. Таким чином,станом на квітень 2014 року Позивач витратив на ремонт власного автомобіля особисті кошти на загальну суму 55 727,44 грн. 08 квітня 2015 року [PERSON] було подано заяву з додатками, про отримання страхового відшкодування до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», де також було вказано картковий рахунок позивача в ПАТ «Прокредитбанк», на який необхідно здійснити виплату. Однак жодного страхового відшкодування сплачено не було. На адвокатський запит щодо надання інформації висновку оцінщика про вартість ремонтних робіт за замовленням страхової компанії та чому не виплачена страхова сума. 17.08.2015 відповідач надав відповідь (за вих. № 238-15к) в якому зазначає, що згідно його розрахунків виплати за страховим випадком позивачу належить лише в сумі 16827,92 грн., при тому що відновлення лакофарбного покриття коштує 19800 грн., це не враховуючи інші запчастини та робрти по відновленню автомобіля. З огляду на те, що ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» не виконало свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був укладений з власником транспортного засобу - автомобіля «Пежо» д.н.з. [NUMBER], щодо виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, а тому позивач вважає що ним заявлено позов, щодо стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь страхового відшкодування у розмірі 49950 грн. Відповідно до пп. 5, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було подано 26 лютого 2015 року, а заява про відшкодування шкоди 08 квітня 2015 року, виплата страхового відшкодування повинна була відбутися в термін 90 діб, тобто останній день виплат є 15 липня 2015 року. З 16 липня 2015 р. почалося прострочення виплати страхового відшкодування. Зважаючи на те, що відповідач мав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування позивачу, однак не здійснив жодних дій для виплати страхового відшкодування, після спливу 90 днів (які даються законом для виплати страхового відшкодування) відповідач несе цивільно-правову відповідальність за невиконання своїх зобов'язань та зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 16572 грн.44 коп., розрахунок якої позивачем здійснено з 16 липня 2015 року, що викладено окремим додатком до заяви про збільшення позовних вимог. Відповідно до п. 36.5, Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено що 23 лютого 2015 року о 22 - 10, [PERSON] керуючи автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], по вул. Кудрявській Узвіз, 5-Б в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, відволікся від керування, здійснив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON] Внаслідок даного ДТП зазнали пошкодження обидва транспортні засоби. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2015 р. водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.(а.с.15). Відповідно до полісу № АІ/4530068 від 10.11.2014 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб водій автомобіля «Пежо» д.н.з. [NUMBER] застрахований у ПАТ«Українська транспортна страхова компанія».(а.с.14). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. 26 лютого 2015 року позивачем [PERSON] було подано до відповідача повідомлення потерпілого, про настання 23.02.2015 року страхового випадку за участі застрахованої особи [PERSON].(а.с.17). Транспортний засіб Hyundai Tucson, д.н.з [NUMBER], власником якого є гр. [PERSON], було перевезено з місця ДТП за допомогою евакуатора для подальшого ремонту та зберігання до офіційного сервісного центру HYUNDAI Service ТОВ «Автоберег», за адресою м. Київ, вул. Бальзака, 7. За транспортні послуги евакуатора Позивачем було сплачено 450 грн., що підтверджується квитанція № 003626 від 24.02.2015р.(а.с.20). Згідно п. 33.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Дану вимогу закону Позивачем було виконано та 06 березня 2015 року було здійснено огляд автомобіля, після чого складено Акт огляду транспортного засобу, експертом-оцінщиком [PERSON] який був направлений від ПАТ«Українська транспортна страхова компанія».(а.с.16). Після технічного огляду транспортного засобу ТОВ «Автоберег», було виставлено рахунок фактуру №АБ-0002053 від 18 березня 2015р., за яким позивач сплатив на розрахунковий рахунок компанії кошти за ремонт автомобіля на загальну суму 48327,54 грн., що підтверджується такими фінансовими документами: - квитанція № ПН14025 від 19.03.2015р. на суму 14 000,00 грн.; - квитанція № ПН473 від 20.03.2015р. на суму 11 000,00 грн.; - квитанція № ПН668 від 28.03.2015р. на суму 21 545,54 грн.; - квитанція № ПН15687 від 17.04.2015р. на суму 1 782,00 грн.(ас.с.27-28). Крім зазначеного Позивач був вимушений придбати додатково пошкоджені деталі автомобіля, які були вже у використанні, так як ремонт позивач здійснював за власні кошти. Підтвердженням цього є товарний чек № 15-03/15 від 15.03.2015р., згідно якого запчастин до автомобіля було куплено за готівку на авторинку у Фізичної особи-підприємця на загальну суму 7400 грн. (а.с.29). Таким чином, станом на квітень 2014 року позивачем витрачено на ремонт власного автомобіля особисті кошти на загальну суму 55727грн. 44 коп. 08 квітня 2015 року [PERSON] було подано заяву з додатками, про отримання страхового відшкодування до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», де також було вказано картковий рахунок позивача в ПАТ «Прокредитбанк», на який необхідно здійснити виплату. Однак жодного страхового відшкодування сплачено не було. На адвокатський запит щодо надання інформації висновку оцінщика про вартість ремонтних робіт за замовленням страхової компанії та чому не виплачена страхова сума. 17.08.2015 відповідачем надана відповідь (за вих. № 238-15к) в якій зазначано, що згідно його розрахунків виплати за страховим випадком позивачу належить лише в сумі 16827,92 грн.(а.с.33,34). ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» не виконала свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був укладений з власником транспортного засобу - автомобіля «Пежо» д.н.з. [NUMBER], щодо виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу Відповідно до пп. 5, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення відшкодування, подані з порушенням строку, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду позивачем було подано 26.02. 2015 року, а заява про відшкодування шкоди 08.04.2015 року, виплата страхового відшкодування повинна була відбутися в термін 90 діб, тобто останній день виплат є 15.07.2015 року. З 16 липня 2015 р. почалося прострочення виплати страхового відшкодування позивачу. Зважаючи на те, що відповідач мав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування позивачу, однак не здійснив її, після спливу 90 днів відповідач несе цивільно-правову відповідальність за невиконання своїх зобов'язань та зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 16572 грн.44 коп. Суд погоджується з розрахунком пені якій позивачем здійснено з 16 липня 2015 року, що викладено окремим додатком до заяви про збільшення позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно ст. 36 вищевказаного Закону України, на Страховика покладено обов'язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до вимог ст. 22 вищевказаного Закону України України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Відповідно до п.9.1, п. 9.2, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. п. 22.1, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом були досліджені письмові заперечення відповідача на позов(а.с.64-66), але погодитись з ним суд не може, оскільки встановлено, що позивачем були придбані нові запчастини на вартість яких неможливо нараховувати коефіцієнт зносу. Сума страхового відшкодування, яку поросить стягнути позивач, відповідає наданому відповідачем рахунку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Ці витрати складають 665 грн. 22 коп. загальна сума сплаченого судового збору, та 3000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, загалом 3665 грн. 22 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved