Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь позивача індексацію аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] за період з липня 2018 року по січень 2020 (включно) в розмірі 2374,38 грн., стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] за період з липня 2018 року по січень 2020 (включно) в розмірі 37290,32 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн., та витрати пов`язані з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) в розмірі 2950 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.10.2017 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 року справа № 641/9438/19. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] . З дня народження сина та до теперішнього часу [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Також зазначила, що після реєстрації дитини в органах РАЦС відповідач більше не спілкувався з нею, не цікавився дитиною, її здоров`ям, та жодного разу не бачив дитину. Крім того, позивач зазначила, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 року за її позовом з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини та дружини, яке належним чином не виконується, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 15.05.2020 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. До судового засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. У судове засідання представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківський прав не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У наданих до суду поясненнях представник третьої особи Департаменту управління служб у справах дітей Харківської міської ради - Малько О.П., вказав, що підтримує позовні вимоги [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я сина. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.06.2018 року (а.с. 13). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 24.01.2019 року № 03-04546-2019 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована проживаючою: [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 14-15). Крім того, заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 року по цивільній справі № 641/1572/19 було задоволено позовні вимоги [PERSON] та визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом і з матір`ю [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5425 грн., стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь [PERSON] у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1400 грн, всього на суму 2 168 грн. 40 коп., стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно до відмітки суду рішення набрало законної сили 20.06.2019 року. Також, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 року по цивільній справі № 641/4670/18 було задоволено частково позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн., щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2018 року та до повноліття дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 12.07.2018 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 1800 грн. 00 коп., стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до висновку Департаменту управління служб у справах дітей Харківської міської ради № 344 від 07.07.2020 року, виходячи з інтересів дитини Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями частин 1,4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав відповідача буде підставою для визначення статусу дитини та надання їй державних гарантій соціального захисту, виходячи з інтересів дитини та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON] на користь позивача індексацію аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] за період з липня 2018 року по січень 2020 (включно) в розмірі 2374,38 грн., стягнення з [PERSON] на користь позивача неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] за період з липня 2018 року по січень 2020 (включно) в розмірі 37290,32 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн., та витрати пов`язані з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) в розмірі 2950 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до частини 2 статті 184 СК України (в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018) розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об`єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-113цс13 зазначив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Так, своїм висновком у постанові від 12 вересня 2018 року Верховний суд України встановив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?р=(А 1 х 1 %Q1 )+(А2х 1 %Q2)+ (Аnх 1 %Qn), де: ?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Аn - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14- 37цс18). Позивачем виконано розрахунок пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2018 року по січень 2020 рік, що складає 104891,10 грн., з яким суд погоджується частково - у розмірі 102 240,78 грн. Однак, у своїй позовній заяві позивач у відповідності до положень ст. 196 СК України просить стягнути пеню (неустойку) в розмірі 37290,32 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах позовних вимог та у відповідності до положень ст. 196 СК України, та з відповідача підлягає стягненню індексація аліментів за період з липня 2018 року по січень 2020 (включно) в розмірі 2374,38 грн., неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з липня 2018 року по січень 2020 (включно) в розмірі 37290,32 грн. на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В частині вимог про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин позивачем суду надано належні та допустимі докази, що підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої (правової) допомоги від 06.02.2020 року, акт приймання-передачі наданих юридичних послуг та правничої допомоги № 1 від 06.02.2020 року, квитанції прибуткового касового ордеру № 8, №4 на загальну суму 2950 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2950 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved