Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 04.06.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 843. Як члени сім`ї разом з ним за адресою будинку зареєстровані дружина [PERSON] та син [PERSON] . Проте, починаючи з 2019 року, останні без поважних на те причин не проживають і відповідно не користуються житлом, не оплачують комунальних послуг та не беруть участі в утриманні будинку. В зв`язку з тим, що відповідачі тривалий час в належному йому домоволодінні не проживають, їх реєстрація за вказаною адресою спричиняє для нього своєрідні незручності, так як він має намір розпорядитися належним йому житловим будинком на власний розсуд. Знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідачі відмовляються. Оскільки відповідачі не проживають у даному будинку тривалий час, то на підставі рішення суду вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житлом. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та за відсутності позивача, при цьому наполягають на позовних вимогах. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином - шляхом опублікування оголошення про їх виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомили. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Третя особа - Мирівська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа - Служба у справах дітей Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка була залучена судом в якості третьої особи на стороні відповідача враховуючи положення ст. 19 СК України, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, будь-яких пояснень щодо позовних вимог не надала. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку адресою: [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 04.06.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 843 (а.с.6). За вищевказаною адресою є зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами у даній справі. Факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою № 973 від 21.10.2021 року, наданою виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.(а.с.7). Проте, починаючи з 2019 року, відповідачі без поважних на те причин не проживають і відповідно не користуються житлом, не оплачують комунальних послуг та не беруть участі в утриманні будинку. Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за адресою домоволодіння, складеним депутатом сільської ради (а.с.8) та довідкою за № 972 від 12.10.2021 року, наданою виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.(а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню. Згідно з ч .ч. 1, 4 та 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. На підставі частини 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності громадянина за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідачі не проживають вже більше вказаного строку (більше трьох років). Відповідно до положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для задоволення даних позовних вимог. Представник позивача просить не стягувати з відповідача на користь позивача судовий збір, а зарахувати на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved