Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3 100,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 13.03.2014 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір, згідно якого ПП [PERSON] зобов?язаний виконати роботи по виготовленню та установці вікон на поставленою ПВХ конструкції згідно розцінок виконавця. Позивач вказує, що згідно за п.п.1.2, п.2, п.3.1 вищезазначеного договору сплатила відповідачу договірну частину вартості виробів, в розмірі 3 100,00 грн. За п. 3.2 зазначеного договору, після виконання п. 3.1 відповідач зобов?язався виготовити вироби у перебігу 21 робочих днів. На всі неодноразові нагадування [PERSON] відповідач не виконав свої зобов?язання згідно договору від 13.03.2014 року. Також відповідач не повертає гроші, які позивач сплатила ПП [PERSON] в розмірі 3 100, грн. Позивач вважає, що неправомірними дії відповідача їй було завдано шкоду, тому була вимушена звернутися до Артемівського МВ ГУ МВД України в Донецькій області з заявою, на що її було рекомендовано звернутися з позовною заявою до суду. Посилаючись на вказані обставини та на положення ст.ст. 626-631,651 ЦК України, позивач просить суд розірвати договір, укладений 13.03.2014 року, стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на її користь сплачені нею за договором кошти в сумі 3 100,00 гривень, судові витрати (судовий збір в сумі - 243,60 грн. та 200 грн. витрат на правову допомогу). В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі, про що надала письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його проживання поштовими повідомленнями, які було повернуто з поштовою поміткою «за даною адресою не проживає». Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Судом встановлено, що 13.03.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір на виконання робіт. Відповідно до п.п.1.1. п.1 договору Заказник (позивач), а виконавець (відповідач) зобов'язався виконати роботи із установки вікон на поставленою ПВХ конструкції згідно розцінок виконавця. За п.1.2 заказник зобов?язується заплатити і прийняти готові вироби і роботу згідно з умовами цього договору. Договором передбачено, що після виконання п.п.3.1 п.3 даного договору виконавець зобов?язаний виготовити та доставити вироби протягом 21 робочого дня; вартість виробу за договором узгоджена та складає 3 896,00 грн. Судом встановлено, що фактично між сторонами був укладений договір на виконання робіт із установки вікон на поставленою ПВХ конструкції за адресою: [ADDRESS] До укладення договору ПП [PERSON] були отримані грошові кошти у вигляді авансу в сумі 3 100,00 грн. для оплати виконання робіт із установки вікон на поставленою ПВХ конструкції за вищезазначеною адресою. Статтею204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності угоди, якщо її недійсність прямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною. Тому, оскільки спірний договір є чинним, відповідачем у судовому порядку не оспорений, недійсним судом не визнаний, він підлягає виконанню, а в разі його невиконання наступають наслідки, передбачені законом. Згідно розписки та підпису [PERSON] на Договорі від 13.03.2014 року, позивачем (замовником) внесено а відповідачем отримано передоплату у розмірі 3 100,00 грн. (арк.с.3). Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав. Доказів виконання робіт за договором суду не надано. Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Із положень статей 610, 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частинами 3, 5 ст. 651 ЦК України, передбачено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Суд на підставі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що зобов'язання за договором позивачем виконані, відповідач отримав кошти на виконання умов договору але взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, невиконання відповідачем своїх зобов'язань у визначений строк є істотним порушенням договору, оскільки позивач позбавлений можливості отримати у прийнятний для нього строк виконання зобов'язання за договором, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання договору, стягнення грошових коштів - 3 100 грн. переданих позивачем коштів за договором, є законними та підлягають задоволенню. Згідно за ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача. При вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу, а саме за послуги адвоката, в сумі 200 грн. суд виходить з наступного. Згідно довідки від 29.05.2014 року, підписаної адвокатом [PERSON] позивачу була надана юридична допомога щодо складання позовної заяви до суду, за що [PERSON] внесено 200 грн. Проте, до матеріалів справи не надано документів, оформлених у встановленому законом порядку - квитанцій до прибуткового касового ордера або платіжного доручення з відміткою банку, касових чеків тощо. Враховуючи, що сума витрат на правову допомогу в розмірі 200 грн. не підтверджена належними доказами, вона не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial