Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. В своїй заяві позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті її залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який він не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на будинок та підтвердження родинних відносин із померлою [PERSON] через у його свідоцтві про народження у написано прізвище «[PERSON]», а у його паспорті «[PERSON]», у зв'язку з чим державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просив суд: - встановити факт, що померла [INFO] [PERSON], [INFO], уродженка с. Середпілля Глобинського району Полтавської області доводиться йому рідною матір'ю; - визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача та третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причину своєї неявки, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представники третіх осіб -Градизької державної нотаріальної контори Полтавської області та Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що проти позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області 23 травня 1997 року (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29.06.1973 року Градизькою селищною Радою депутатів трудящих Полтавської області, [PERSON] народився [INFO] в с. Градизьк Глобинського району Полтавської області. Батьками зазначені «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с. 9). Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 21.01.1974 року Градизькою селищною радою депутатів трудящих Полтавської області, вбачається, що 21.01.1974 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб із [PERSON], [INFO], після чого остання змінила своє прізвище на «[PERSON]»( а.с. 10). 09.12.2016 року державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю підтвердження його родинних відносин із спадкодавцем, та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12). Згідно паспорту громадянина України позивача серії [NUMBER], виданого Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 19.03.2002 року, [PERSON] народився [INFO] у с. Градизьк Глобинського району Полтавської області, на 2 сторінці його прізвище зазначено російською мовою «[PERSON]»( а.с. 7). Довідками виконавчого комітету Градизької селищної ради Глобинського району №5212 та 5224 від 09.12.2016 року підтверджено, що [PERSON], яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS]. Поховання останньої здійснив її син - [PERSON], 1973 року народження. (а.с.11,14) Згідно довідки виконавчого комітету Градизької селищної ради Глобинського району №5238 від 12.12.2016 року [PERSON], 1973 року народження, проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], останні з дитинства проживають в с. Середпілля Глобинського району, тому їм достовірно відомо, що [PERSON] є сином [PERSON], саме він провів поховання матері, яка померла [INFO] (а.с. 46-47, 49-50). Таким чином, із досліджених документів, пояснень свідків, простежуються родинні стосунки померлої [PERSON] та позивача [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту родинних відносин. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачу для можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині встановлення факту родинних є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, суд встановив наступне. За померлою [PERSON] згідно записів погосподарської книги № 3 Градизької селищної ради під № 2383 значиться нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] (а.с. 15). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] [PERSON] в Градизькій державній нотаріальній конторі Полтавської області заведена спадкова справа № 204 за 1997 рік, заяву про прийняття спадщини подав [PERSON], який є спадкоємцем за законом, інші спадкоємці відсутні (а.с.39-41). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 22.11.2016 року та висновку по будівництву №1301/02-04 від 15.12.2016 року, житловий будинок літ. «А», погріб окремо збудований літ. «Г», гараж літ. «Б», сарай літ. «в», сарай - літня кухня літ. «В», сарай літ. «г», сарай літ. «г1», убиральня «Д», колонка питна літ. «К», ворота з хвірткою №1, огорожа №2 - збудовані в період з 1949 року по 1975 рік без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с. 16-19). Згідно довідки № 5213, виданої виконавчим комітетом Глобинського району Полтавської області від 09.12.2016 року, за [PERSON] рахується не приватизована земельна ділянка, загальною площею 0,31 га за адресою: [ADDRESS](а.с. 13). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На час будівництва спадкодавцем будинку (у 1949-1975 роки) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], позивач є особою, який прийняв спадщину за законом інші спадкоємці відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved