Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова після уточнення позовних вимогам остаточно просив визнати право спільної сумісної власності на легковий автомобіль марки Mitsubishi Colt, 2008 року випуску, номер шасі (кузову,рами) [NUMBER] за [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір комісії між [PERSON] та ТОВ «ВМІКОМ» про реалізацію автомобілю марки MITSUBISHI COLT, 2008 року випуску від 15.05.2013 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI COLT, 2008 року випуску від 15.05.2013 року між [PERSON] та ТОВ «ВМІКОМ», який підтверджено довідкою-рахунком серії [NUMBER] від 15.03.2013 року; застосувати наслідки недійсного правочину, зобов'язавши [PERSON] повернути автомобіль марки MITSUBISHI COLT, 2008 року випуску [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що автомобіль марки MITSUBISHI COLT, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний 17.11.2012 року під час перебування його у шлюбі з [PERSON] За згодою сторін, вказаний автомобіль було оформлено на ім'я відповідача, а йому було забезпечено право керування вказаним автомобілем, про що зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.11.2012р. Факт купівлі автомобіля подружжям саме за грошові кошти, а не на підставі інших правочинів - дарування, спадщини, підтверджується довідкою-рахунком серії [NUMBER] від 17.11.2012 року, виданою ТВ «Полюс ГШ». Оскільки вказаний транспортний засіб був придбаний під час перебування його та [PERSON] у шлюбі, то згідно з вимогами статті 60 Сімейного кодексу України, він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, відповідач [PERSON] з метою уникнення поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, 15.05.2013 року зняла з реєстрації в УДАІ ГУ МВС України в Харківській області автомобіль Mitsubishi Colt, реєстраційний номер [NUMBER] та шляхом укладання договору комісії з ТОВ «ВМІКОМ» продала його [PERSON], який в подальшому зареєстрував вказаний автомобіль в органах ДАІ на своє ім'я за реєстраційний номером [NUMBER]. Зазначає, що як співвласник вказаного автомобілю, згоди на його відчуження відповідачу [PERSON] він не давав. Внаслідок продажу автомобілю Mitsubishi Colt, який є спільною сумісною власністю подружжя, вчиненого 15.05.2013 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON], шляхом комісії за участю ТОВ «ВМІКОМ», порушені його майнові права, як співвласника об'єкту спільної сумісної власності. Договір комісії між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ВМІКОМ» цінного майна - вищевказаного автомобілю Mitsubishi Colt, який є спільною сумісною власністю подружжя, є недійсним, оскільки у відповідача [PERSON] відсутні відповідні повноваження у вигляді його письмової згоди на здійснення цього правочину. Як наслідок ТОВ «ВМІКОМ» теж не мало права укладати договір купівлі - продажу цього автомобілю з громадянином [PERSON] у зв'язку з вищенаведеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судовому засіданні представник позивача[PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги, просив уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовні заяві. В судове засідання представник відповідачів [PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреностей, заперечували проти заявлених позовних вимог, які не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю. В судове засіданні представник ТОВ «ВМІКОМ» не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, у зв'язку з чим суд вважає за можливими розглянути за справу за його відсутністю, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням пояснень, наданих в судовому засіданні представників сторін. Суд, заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009 року та 08.11.2013 року рішенням суду Київського району м.Харкова їх шлюб було розірвано. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.03.2014 року апеляційну скаргу [PERSON], в якій вона вимагала визначити час припинення сімейних відносин з [PERSON] з листопада 2011року було відхилено і рішення Київського районного суду залишено без змін. Відповідно до свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу [PERSON] 17.11.2012р. придбала автомобіль MITSUBISHI COLT легковий комві-в, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. Відповідно до довідки-рахунку ТОВ «ВМІКОМ» від 15.05.2013 року, автомобіль марки MITSUBISHI COLT було продано [PERSON] [PERSON] за суму 78390 грн. Вказані обставини відповідачами у справі [PERSON] та [PERSON] не спростовуються. [PERSON] не заперечує того факту, що дозволу він [PERSON] на відчуження автомобіля вона не отримувала. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2014 року визнано право спільної сумісної власності на легковий автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2008 року випуску за [PERSON] та [PERSON]; визнано недійсним в ? частині договір комісії від 15 травня 2013 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «ВМІКОМ» щодо реалізації автомобіля марки «Mitsubishi Colt», 2008 року випуску; визнано недійсним в ? частині договір купівлі-продажу автомобіля марки «Mitsubishi Colt», 2008 року випуску від 15 травня 2013 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «ВМІКОМ»; в порядку поділу спільного майна подружжя виділено в користування [PERSON] майна згідно переліку вартістю 13 689,45 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію ? частини вартості спільного сумісного майна подружжя в розмірі 6 844,72 грн. Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.03. 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат. Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2015 року уточнена резолютивна частина рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2014 року. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.08.2015 року рішення суду першої інстанції (в редакції резолютивної частини, зазначеної у додатковому рішенні цього суду від 20.05.2015 року) в частині позовних вимог [PERSON] про поділ спільного майна подружжя і вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року частково задоволено касаційну скаргу [PERSON], скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 19.08.2015 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON], до [PERSON], [PERSON], ТОВ «ВМІКОМ» про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль та визнання недійсним в ? частині договір комісії та договір купівлі-продажу, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на правіспільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна , що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно статті 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року вбачається встановлення за результатами розгляду касаційної скарги з урахуванням встановлених фактичних обставин у справі, які підтверджені належними доказами, висновку, що спірний автомобіль маркиMitsubishi Colt, 2008 року випуску, номер шасі (кузову,рами) [NUMBER], відповідно до положень статей 61, 69, 70 Сімейного кодексу України, є спільним майном подружжя. Відповідно до ч.1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про достатність правових підстав для задоволення уточнених позовних вимог, які направленні ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року на новий розгляд в цій частині, у зв'язку з чим вбачається підстави для застосування правових наслідків недійсності правочину, як того вимагають положення ч.1 статті 216 Цивільного кодексу України. Згідно зі статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, оскільки підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів щодо розповсюдження на спірний автомобіль особистої приватної власної одного подружжя, оскільки вказане спростовується належними та достовірними письмовими доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні за участю представників сторін, які узгоджуються між собою. Враховуючи підтвердження доводів, викладених позивачем в уточненій позовній заяві, які не було спростовано відповідачем в ході судового розгляду вбачаються правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. З урахуванням вищенаведеного,

Outcome: approved