Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ГУЮ у Донецькій області, ГУДКС України у Донецькій області, третя особа УПФУ у Київському районі м. Донецька, про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступне. 14.03.2011року відповідачем по справі було відкрито виконавче провадження (ВП № 25195611) за виконавчим листом № 2а-4008/10, виданим 03.03.2011 року Київським районним судом м. Донецька на підставі постанови від 06.10.2010 року, яким зобов'язано Управління ПФУ в Київському районі м. Донецька перерахувати позивачеві надбавку до пенсії як інваліду ВВВ у розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність за період з 01.07.2010 року з виплатою недоотриманих сум. Минуло 17 місяців з дня відкриття виконавчого провадження, але нічого не було зроблено з примусового виконання постанови суду. 07.09.2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повідомлення результатів примусового виконання постанови Київського районного суду м. Донецька від 05.10.2010 року, яка залишилася без відповіді. Згідно до поштового повідомлення про направлення відповідачу рекомендованого листа позивача, його було вручено 10.09.2012 року. Замість виконання своїх посадових обов'язків, закону про виконавче провадження і виконання постанови суду відповідач порушив їх. Бездіяльності відповідача, невиконання своїх посадових обов'язків, що свідчить про умисне невиконання закону, завдавали позивачеві душевних страждань, заподіяних протиправним порушенням прав впродовж 3 місяців. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 2000 гривень. Просить суд стягнути з відповідачів відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідач ГУДКС України у Донецькій області надав суду заперечення проти позовну, в яких позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 14.03.2011року ВПВР УДВС ГУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження (ВП № 25195611) за виконавчим листом № 2а-4008/10, виданим 03.03.2011 року Київським районним судом м. Донецька на підставі постанови від 06.10.2010 року, яким зобов'язано Управління ПФУ в Київському районі м. Донецька перерахувати позивачеві надбавку до пенсії як інваліду ВВВ у розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність за період з 01.07.2010 року з виплатою недоотриманих сум (а.с. 2). 07.09.2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повідомлення результатів примусового виконання постанови Київського районного суду м. Донецька від 05.10.2010 року, на яку відповіді не отримав. Згідно до поштового повідомлення про направлення відповідачу рекомендованого листа позивача, його було вручено 10.09.2012 року (а.с. 2). Згідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд приходить до висновку, що працівники ДВС неналежно виконували свої посадові обов'язки з виконання постанови суду, в тому числі, не прийняли всіх належних мір до виконання вищевказаної постанови, у зв'язку з чим позивачу завдана моральна шкода, так як він, не отримавши присуджених йому коштів, не міг своєчасно ними розпорядитися, а тому з врахуванням характеру та ступеню страждань, втрати нормального способу життя, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, з урахуванням принципу розумності та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 1167 ЦК України, підлягає частковому задоволенню на суму 500 гривень. Суд приймає до уваги, що моральна шкода, завдана позивачеві, є наслідком неправомірних дій державного виконавця ВПВР ГУЮ у Донецькій області, який не є юридичною особою відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» регламентовано відшкодування шкоди, заподіяної державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення за рахунком держави. Згідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 114,70 гривень. На підставі Конституції України, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1167, 1173 ЦК України, та

Outcome: partial