Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до відповідача про визначення місця проживання дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі він перебував в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2007 року по 15.02.2018 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами була оговорена участь у вихованні сина, дитина знаходилася у позивача та відповідача через день, але відповідач систематично порушувала домовленості та не забирала дитину зі школи в ті дні, коли дитина була у неї. Позивач зазначив, що він любить свого сина і спроможний забезпечити його всім необхідним, постійно слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, виховує та піклується про нього. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з його матір`ю. Проживання сина разом з ним відповідатиме інтересам дитини, оскільки він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. 03 травня 2019 року до Київського районного суду м.Харкова надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. [PERSON] позов обґрунтовує тим, що дитина на цей час не має постійного місця проживання, знайти порозуміння з відповідачем [PERSON] не надається змоги. Постійні сварки між батьками негативно впливають на психоемоційний стан дитини. Між сторонами також існує спір щодо права користування квартирою, де мешкає відповідач [PERSON] . Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити та задовольнити її позов та визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова цивільну справу за №640/8925/19 передано на розгляд до Московського районного суду м.Харкова. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.11.2019 року цивільні справи №640/8925/19 та 643/5320/19 об`єднано в одне провадження. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. В судовому засіданні [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, та, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування, просять заявлені позовні вимоги задовольнити у зв`язку з їх доведеністю, щодо позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю, просять в його задоволенні відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. [PERSON] та її представник заявлений позов підтримали у повному обсязі, просять вимоги позову задовольнити у повному обсязі, позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком не визнали, в його задоволенні просили відмовити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, та винести рішення з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Судом встановлено, що сторони з 29.06.2007 року перебували у шлюбі. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.02.2018 року шлюб між сторонами розірваний. Також з матеріалів справи слідує, що у 2019 році між сторонами виник спір щодо місця проживання їх сина [PERSON] . З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 06.05.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.06.2012 року. З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09.04.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить матері позивача [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.07.1998 року. Місце проживання дитини не зареєстровано, дитина за домовленістю між батьками, мешкає по черзі то з матір`ю то з батьком. Позивач [PERSON] є Фізичною особою підприємцем, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійний дохід. Позивач [PERSON] має дохід від підприємницької діяльності за дев`ять місяців 2018 року у розмірі - 34200 грн. 00 коп., про що зазначено у довідці Київської ОДПІ м.Харкова та за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року у розмірі - 98000 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] є Фізичною особою підприємцем, має постійний дохід. Позивач [PERSON] має дохід від підприємницької діяльності за 2018 рік у розмірі - 50000 грн. 00 коп., про що зазначено у податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, яка подається за квартальний (податковий) звітний період або з метою отримання довідки за інший період, ніж квартальний (річний) податковий (звітний) період. Позивачі на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебувають. Дитина навчається в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5, батьки контактують з учителями, щодо питань навчання та виховання дитини, батько [PERSON] входить до складу батьківської трійки. Дитина [PERSON] , за ініціативою матері в 2019 році була переведена з Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 17, де у дитини значно погіршилась успішність. В подальшому, за ініціативою батька та з урахуванням думки дитини, [PERSON] був переведений знов до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5, де у нього знов підвищилася успішність та з`явилося бажання навчатися. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що вона є подругою старшої сестри позивача [PERSON] . [PERSON] періодично проживав з матір`ю, дитина охайна, не голодна. Дитина завжди була весела, не хворіла. Мати не виявляє агресії до дитини, зазначила, що не бачила мати в стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є приятелем [PERSON] . Дитина завжди охайна. При зустрічі дитина здавалася веселою. Зазначив, що не бачив мати в стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача [PERSON] . Дитина після розлучення часто проживає разом з батьком. Між батьком та дитиною дуже гарні відносини. Вони разом гуляють, катаються на велосипедах. З матір`ю дитини були нормальні відносини, але через вживання нею алкоголю відносини зіпсувалися. Вони дають дитині гроші на особисті потреби, але мати їх забирає. У заяві, наданій [PERSON] , яка є сусідкою позивача [PERSON] , зазначила, що неодноразово чула з боку квартири позивачів гучну лайку, яка була в присутності дитини, неодноразово викликалася поліція, також зазначила, що декілька раз відчувала від [PERSON] запах алкоголю. Дитина має з батьком дуже теплі тісні зв`язки. Відповідно до висновку психолога Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Авторська школа Бойка», вбачається, що у дитини є прояви тривоги, є негативні спогади, пов`язані з обома батьками, ситуація невизначеності в сім`ї впливає на його психофізіологічний стан. Дитина захоплена віртуальним світом, має знижену самооцінку. Відчуває брак безпеки та стабільності. Має слабкі емоційні сімейні зв`язки. 15.02.2021 року ДОПСППП Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, винесено терміновий заборонний припис Серія АА № 133515 стосовно [PERSON] , яка скоїла домашнє насильство за адресою: [ADDRESS] відносно потерпілого колишнього чоловіка [PERSON] . Також, 20.02.2021 року інспектором роти №5 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП Оленченко В.В., складено терміновий заборонний припис серія АА № 133524 відносно [PERSON] , яка скоїла домашнє насильство відносно [PERSON] , які на час вирішення справи оскаржуються у суді. Між батьками дитини склались вкрай недоброзичливі та ворожі стосунки, що підтверджено відеофайлами, які надані [PERSON] та правдивість яких не оспорюється сторонами, та в яких містяться ненормативна лексика та погрози. Службою у справах дітей Харківської міської ради під час розгляду справи 18.02.2020 року надано висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . У вказаному висновку орган опіки та піклування встановив, що умови проживання за адресою [PERSON] задовільні. При цьому, також встановлено зі слів матері, що малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю. Батьки беруть участь у вихованні та лікуванні дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Обґрунтовуючи свій висновок, комісією визначено рівну участь обох батьків у вихованні дитини та не зазначено жодного аргументу чому дитині буде краще проживати з матір`ю, а не з батьком. Тому суд не приймає до уваги висновок Служби у справах дітей Харківської міської радивід 04.02.2020 року, в якому визначено доцільним місце проживання дитини з матір`ю. При цьому, суд виходить з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Суд також враховує принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенцію про права дитини, ратифіковану постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789 - ХІІ, та положення національного законодавства. Декларація, прийнята резолюцією 1386 ( XIV ) Генеральної Асамблеї ООН - міжнародний договір у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів та Закону України « Про міжнародні договори України ». Вона встановлює основні принципи в сфері забезпечення прав дитини. У свою чергу, Конвенція про права дитини є міжнародним договором, приєднавшись до якого у 1991 році, Україна взяла на себе зобов`язання щодо забезпечення прав дитини, закріплених у цьому документі. Конвенція - частина законодавства України, як міжнародний договір має пріоритет над національним законодавством, її застосування обов`язкове. Конвенція про права дитини ґрунтується на принципах, закріплених у Декларації, і розвиває її положення, встановлюючи зобов`язання для країн - учасниць. Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько ( - ки ) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. При вирішенні даного спору суд враховує, що як в батька, так і в матері дитині будуть забезпеченні всі необхідні умови для розвитку, навчання, виховання, проведення дозвілля. В умовах проживання з батьком так і матір`ю дитина будє оточена піклуванням, турботою та любов`ю з повним дотриманням його потреб та інтересів. Дитина має беззаперечний зв`язок з матір`ю, однак враховуючи його вік та чоловічу стать, суд вважає, що хлопцю потрібно чоловіче вихання та спілкування. Судом також встановлено, що дитині більше подобається мешкати разом з батьком, який утримує дитину, піклується, виховує, лікує, водить до різноманітних гуртків, проводить з дитиною вільний час. Протягом останнього року мати дитини стала менше приділяти уваги дитині, були випадки залишення дитини у школі у ненавчальний час без попередження вчителів та батька про неможливість забрати дитину. З огляду на те, що після розірвання шлюбу між сторонами існують дуже неприязнені відносини, сторони перетягують увагу дитини кожен на себе, маніпулюють ним, з урахуванням рекомендацій психолога, який вважає, що дитині потрібно врегулювати її місцезнаходження з одним із батьків, суд дійшов висновку, що проживання дитини з батьком буде відповідати найкращому забезпеченню її інтересів. Позивач не надала суду переконливих доказів, що проживання сина разом з матір`ю буде найкраще відповідати інтересам дитини. [PERSON] довів у судовому засіданні, що він спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійного піклування та розвитку, має достатній дохід та належні житлово-побутові умови, останній приділяє дитині багато уваги, опікується його духовним та інтелектуальним розвитком, а тому, належним чином відноситься до виконання своїх батьківських обов`язків, крім того, відповідач працює, забезпечений житлом, позитивно характеризується за місцем роботи. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Отже, враховуючи ставлення та участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, який має можливість утримувати малолітнього сина матеріально, відсутність належних заперечень матері щодо місця проживання дитини з батьком, міцність сімейних зв`язків, які склалися в родині позивача, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини з його батьком, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини, що має першочергового значення при вирішенні зазначеного спору. В зв`язку з вищевикладеним, суд звертає особливу увагу обох батьків на необхідність компромісу та взаємних поступок у питаннях, пов`язаних з вихованням їх спільної дитини, та націлює обидві сторони у їх відносинах на максимальне врахування інтересів дитини. Суд радить батькам приборкати прояви своєї неприязної поведінки один до одного, невиправданих амбіцій та усвідомити свою відповідальність за подальшу долю їх спільної дитини, її розвиток та психічне здоров`я. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Таким чином, вимоги позову [PERSON] задоволенню не підлягають. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved