Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив суз з урахуванням збільшених позовних вимог постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 1996200 грн., а також витрати пов»язані з інфляцією в розмірі 244058 грн. 30 коп., проценти за обліковою ставкою НБУ в розмірі 198327 грн. 90 коп., 3проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 111962 грн. 64 коп. та понесені судові витрати. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що 29.07.2011 р. між ним позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно даного договору поивачем передано відповідачу 1440000 грн. що на момент укладання угоди становило 180000 доларів США, вказану суму позики відповідач зобов»язувався повернути до 29 жовтня 2012 р., однак даних коштів відповідач не повернув, тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних за несвоєчасне виконання зобов»язання відповідачем, також відповідно просив стягнути з відповідача і інфляційну складову з та проценти за обліковою ставкою НБУ. Враховуючи те, що боргові зобов»язання відповідачем не виконані, та на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, направив до суду свого представника з належним чином оформленою довіреністю, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в вказаній позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленою довіреністю, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, вказуючи на те, що відповідачем від позивача жодних коштів за договором позики від 29.07.2011 р. отримано не було, крім того наголошувала що за даним договором позики п.5 встановлено, що зобов»язання забезпечуються часткою позичальника розміром 30% у статутному фонді ТОВ «Компанія Київбудсервіс». Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Крім того, відповідно до правил ст. 533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договорм або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як видно, зі змісту укладеного сторонами у справі договору позики, сторонами визначено позику в іноземній валюті - долар США, ( 180000 доларів США), розмір процентів за користування позикою не визначений. Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2011 р. між сторонами позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено договір позики відповідно до якого позикодавець в порядку та на умовах визначених договром передав позичальнику позику в сумі 1440000 грн. що в еквіваленті становить 180000 доларів США та зобов»язувався повернути дану суму до 29.10.2012 р., як вбачається з даного договору друкописний текст даного договору написано власноручно 29.07.2011 р. позичальником. Представником відповідача в судовому засіданні не оспорювалось підпис та написання договору відповідачем, однак вказувалось що кошти за даним договром відповідачем не отримувались. Як вказує представник відповідча сам відпвідач до правоохоронних органів з приводу виникнення та вимагання виконати дане боргове зобов»язанян позивачем не звертався. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості, з зазначених у позовній заяві підстав знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з урахуванням заяви про збільшенння заявлених заявлених позовних вимог, які викладені в заяві від 08.07.2014 року. Представником позивача визначено суму боргу, що підлягає стягненню з відповідача за офіційним курсом валют на час уточнення розрахунку, збільшення заявлених позовних вимог 08.07.2014 р. становить 100 доларів США - 1109,0747 грн., а тому з відповідача слід стягнути саме 1 996 200 грн. ( 180000х11,09=1996200). За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.. А тому суд вважає що заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 198327 грн. 90 коп. процентів за обліковою ставкою НБУ та 111962 грн. 64 коп. 3% річних від простроченої суми боргу також слід задовольнити. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 255058 грн. 30 коп. інфляційних нарахувань задоволенню не підлягають з наступних підстав. За змістом ст.2 ЗУ « Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Отже, визначення в договорі грошових зобов»язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обгрунтування вимог, пов»язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Окрім того відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3654 грн. судового збору.

Outcome: partial