Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування та захист прав споживача. В обгрунтування позову вказала, що 02 жовтня 2016 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю її автомобіля та автомобіля під керуванням [PERSON] Винним у ДТП вважається [PERSON], його цивільно-правова відповідальність застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ № 8607037 від 03.03.2016р. Франшиза згідно договору становить 0%. Вказує, що нею проведено ремонт автомобіля Range Rover Evogue номерний знак AC0080FC на загальну суму 7133грн. 50 коп. У звязку з чим, вона подала заяву про страхове відшкодування від 22.08.2016 року на загальну суму 7133 грн. 50 коп.. Під час подання заяви страхова не мала жодної претензії, щодо заявленої суми страхової виплати, однак виплатила тільки частину від заявлено суми, а саме 3432грн. 73коп., без надання будь-яких пояснень. Вказує, що внаслідок неповної виплати страхового відшкодування, їй була завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що призвела до порушення нормальних (звичних) умов повсякденного способу життя. Внаслідок того, що вона була вимушена витрачати свій вільний час на організацію усунення наслідків затримки з виплатою страхового відшкодування, вона була обмежена в можливості проводити свій вільний час іншим чином, ніж звичайно. Також, внаслідок невчасної виплати страхового платежу, вона зазнала негативних емоційних хвилювань, які виявились у переживаннях з приводу пошкодження власного авто. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив суд відмовити в задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Це означає, що за володільця відповідних джерел підвищеної небезпеки обовязок відшкодування завданої шкоди потерпілому несе страховик в межах суми страхової виплати. В судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2016 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Range Rover Evogue номерний знак AC0080FC та автомобіля Chevrolet Lacetti номерний знак АС 2829АР, під керуванням [PERSON] Винним у ДТП вважається [PERSON], його цивільно-правова відповідальність застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ № 8607037 від 03.03.2016р. Франшиза згідно договору становить 0%. [PERSON] проведено ремонт автомобіля Range Rover Evogue номерний знак AC0080FC на загальну суму 7133грн. 50 коп. У звязку з чим, вона подала заяву про страхове відшкодування від 22.08.2016 року на загальну суму 7133 грн. 50 коп., що підтверджується актом виконаних робіт № АК00026533 від 05.08.2016р., рахунком-фактурою № АК00029163 від 19.08.2016р. від 19.08.2016р. та касовим чеком від 22.08.2016р. № 0002. [PERSON] подала заяву про страхове відшкодування від 22.08.2016р. на загальну суму 7 133грн. 50коп. до якого було додано докази, що підтверджують розмір заподіяної шкоди. Однак, страхова компанія виплатила тільки частину від заявленої суми, а саме 3432грн. 73 коп. Згідно абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про загально обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. В силу п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про загально обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» у відповідача не було підстав для зменшення розміру страхової виплати. За тиках підстав суд приходить до висновку про можливість задоволенняпозовної вимоги простягнення майнової шкоди в сумі 3700,77 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. \~Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами\~статті 23 ЦК України, п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат. Позивачем не надано доказів про наявність причинного звязку з діями відповідача та моральними стражданнями позивача. З цих підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Згідно п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 10.02.2014р. зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.З ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку про можливість задоволення позовної вимоги про стягнення понесенеих судових витрат на правову допомогу. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~підлягає до стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial