Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття; забезпечити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача аліменти за попередні три роки. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2001 року. У шлюбі у них народилась дитина син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 2010 року. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні не менше 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ТОВ «Спецмонтаж конструкція 2005» на посаді водія та має постійний дохід. Розмір доходу позивачу не відомий. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що останній може сплачувати аліменти в зазначеному вище розмірі. Відповідачем [PERSON] 28.01.2019 року на зазначений позов надано відзив, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просить суд стягувати з нього на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, починаючи з 01.01.2019 року. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що з дня розірвання шлюбу між ним та позивачем, з 26.08.2010 року він самостійно сплачував позивачеві кошти на утримання їх спільної дитини [PERSON] та приймає по цей час участь у його вихованні. В період з 26.08.2010 року по 15.08.2016 року він сплачував позивачеві лише готівкові кошти у різних сумах. Кошти привозив особисто, а також передавав через знайомих, яких він про це просив. У середній сумі 300,00 грн. щомісячно, тобто приблизно 21600,00 грн. всього. У період з 16.08.2016 року по 27.03.2018 року, за попередньою домовленістю з позивачем, він передав їй одну зі своїх банківських карток, на яку щомісячно здійснював безготівкові перерахунки коштів на загальну суму 8087,01 грн. Крім того, у період з 15.05.2018 року по 19.12.2018 року він здійснював безготівкові перерахунки коштів на банківську картку позивача, на загальну суму 5945,00 грн. На даний час відповідач працює на посаді водія ТОВ «Спецмонтаж конструкція-2005», його місячний дохід в середньому складає до 4000,00 грн. Інших видів заробітку не має. Крім того, відповідач має на утриманні крім [PERSON], дружину [PERSON], її неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], та бабусю [PERSON], [INFO]. Як і раніше, з дати розлучення з позивачем, відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу, починаючи стягнення з 01.01.2019 року. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно\~ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2001 року /а.с. 3/. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 157188 /а.с. 5/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.08.2010 року, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 111402 /а.с. 4/. Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, від 16.11.2018 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає син [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Згідно наданих відповідачем копії квитанцій та виписки з Банку, [PERSON] сплачував періодично позивачу аліменти на утримання сина [PERSON] /а.с. 22-25/. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дитини, суд виходить з наступного. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів та розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 2 ст. 191 СК України зазначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вищевказаних вимог, позивачем не надано доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], що спростовується наданими відповідачем копіями відповідних квитанцій. Крім того, відповідач в судовому засіданні зазначав на те, що крім неповнолітнього [PERSON] має на утриманні інших осіб, у тому числі бабусю похилого віку, проте доказів на підтвердження вказаної обставини, відповідачем не надано. На підставі наведеного, враховуючи зміни щодо розміру аліментів на дитину згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні іншої частини позовних вимог, суд відмовляє. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про зміну розміру аліментів. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141. 263, 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial