Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання довідки-розрахунку про розмір заборгованості по сплаті аліментів такою, що не підлягає виконанню, до відповідачки\~[PERSON],\~де третьою особою виступає Хотинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.01.2015 року по цивільній справі №727/9196/14-ц стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, починаючи з 29.10.2014 року до досягнення ними повноліття. Зазначає, що 16.01.2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист, однак відповідачка [PERSON] не предявляла його до 24.01.2018 року для примусового виконання. Позивач вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано, однак вони з відповідачкою продовжували проживати спільно як чоловік і дружина без реєстрації. Стверджує, що після чергової сварки 27.12.2017 року, їх сімя остаточно розпалась і відповідачка 24.01.2018 року звернулась до Хотинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області із заявою про примусове виконання виконавчого листа про стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Також відповідачка звернулась із заявою до державного виконавця здійснити нарахування аліментів за три минулих роки. 24.01.2018 року головним державним виконавцем Хотинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55621455, а відповідно до розрахунку по сплаті аліментів за три минулих роки, починаючи з січня 2015 року по січень 2018 року, встановлено заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 24.01.2018 року становить 74000,00 грн. Позивач зазначає, що головним державним виконавцем Хотинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області 23.03.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу [PERSON] у звязку із наявними у виконавчому листі суттєвих розбіжностей паспортних даних і ідентифікаційного номеру. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2018 року по справі №727/9196/14-ц виправлено описку та внесено зміни до виконавчого листа. Вказує, що відповідачка [PERSON] 17.05.2018 року вдруге звернулась до Хотинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області із заявою про примусове стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та про видачу довідки-розрахунку боргу зі сплати аліментів за три минулих роки. 17.05.2018 року державним виконавцем Хотинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №564183232. Стверджує, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.06.2018 року встановлено факт спільного проживання його та відповідачки [PERSON] однією сімєю, як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу в період з 01 липня 2015 року по 27 грудня 2017 року. Рішення суду набрало законної сили 07.07.2018 року. Зазначає, що в розрахунок про розмір заборгованості по виплаті аліментів за минулий час, починаючи з 01 січня 2015 року по січень 2018 року включно, державний виконавець включив період, коли він з відповідачкою проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, однак кошти, які були отримані ним від підприємницької діяльності витрачались подружжям виключно в інтересах сімї. \~ \~ \~ \~На основі наведеного, позивач просить суд визнати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів №17599 від 26.11.2018 року, яким встановлений борг зі сплати аліментів за минулий період та в який включено період з 01.07.2015 року по 25.12.2017 року, коли він та відповідачка [PERSON] спільно проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу таким, що не підлягає виконанню в частині нарахування боргу зі сплати аліментів, починаючи з 01.07.2015 року по 25.12.2017 року в розмірі 59625,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді\~від 22\~грудня 2018\~року\~ провадження\~у справі\~за позовом[PERSON] до [PERSON], де третьою особою виступає Хотинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про визнання довідки-розрахунку про розмір заборгованості по сплаті аліментів такою, що не підлягає виконанню, - відкрито. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Доповнив, що після розірвання шлюбу, вони з відповідачкою продовжували проживати спільно як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. В 2017 році він побудував будинок, в який переїхали проживати він, відповідачка та діти. Влітку 2017 року вони з сімєю їхали відпочивати на море. Зазначив, що фактично вони з відповідачкою вирішили розійтися 25.12.2017 року. Відповідачка в січні 2015 року подала на аліменти, однак про рішення суду він дізнався в січні 2018 року. Ствердив, що з січня 2018 року він оплачує аліменти. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.06.2018 року встановлено факт проживання його та відповідачки однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 01.07.2015 року по 27.12.2017 року, а тому вказаний період не може включатися до заборгованості по аліментам. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідачка доповнила, що після розірвання шлюбу вона намагалась зберегти сімю, однак всі витрати, а саме: продукти, потреби дітей, оплата за садок та школу, несла вона, оскільки позивач свої кошти вкладав в житло свого батька. Комунальні послуги оплачували батьки позивача. Виконавчий лист про стягнення аліментів з позивача вона подала на виконання 16.04.2018 року. Представник відповідачки доповнила, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту, оскільки він міг би оскаржувати дії державного виконавця. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в судове засідання не зявився, надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу в його відсутності, вважав, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів винесений без порушень вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки, представника відповідачки, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що позивач\~[PERSON]\~та відповідачка\~[PERSON]\~перебували в\~зареєстрованому шлюбі,\~який було\~розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.06.2015 року (а.с.48). Під час шлюбу у сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11-12). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.01.2015 року по цивільній справі №727/9196/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, починаючи з 29.10.2014 року до досягнення ними повноліття (а.с.52-53). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] 24.01.2018 року зверталась до Хотинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області із заявою про примусове виконання виконавчого листа про стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, а також здійснення нарахування аліментів за три минулих роки. 24.01.2018 року головним державним виконавцем Хотинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55621455. Відповідно до розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів №2105 від 06.02.2018 року (а.с.17-18), починаючи з січня 2015 року по січень 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 74000,00 грн. 23.03.2018 року головним державним виконавцем Хотинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу [PERSON] на підставі п.6 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із наявними у виконавчому листі розбіжностей паспортних даних і ідентифікаційного номеру, що підтверджується відміткою у виконавчому листі (а.с.10). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2018 року по справі №727/9196/14-ц виправлено описку у виконавчому листі із зазначенням вірного ідентифікаційного номеру боржника (а.с.8). Як вбачається із копії заяви від 11.05.2018 року (а.с.13) відповідачка [PERSON] вдруге звернулась до Хотинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області із заявою про примусове стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, а також просила видати їй довідку-розрахунок про нараховані аліменти, що підтверджується копією заяви від 22.05.2018 року (а.с.15). 17.05.2018 року державним виконавцем Хотинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №564183232. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №17599 від 26.11.2018 року (а.с.30), заборгованість становила суму 74051,00 грн. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.06.2018 року (а.с.28-29) встановлено факт спільного проживання позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] однією сімєю, як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу в період з 01 липня 2015 року по 27 грудня 2017 року. Рішення суду набрало законної сили 07.07.2018 року. Відповідно до ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.194 СК України в редакції, яка діяла до 03.07.2018 року, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відносно даних вимог, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин надання матеріальної допомоги на утримання дітей, починаючи з 01 липня 2015 року по 25 грудня 2017 року включно та сплати ним аліментів на утримання дітей. Крім того, надання іншої матеріальної допомоги дітям є правом платника аліментів і не звільняє його від обовязку по сплаті аліментів на утримання дітей, оскільки відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, наявність зазначеного рішення Хотинського районного суду Чернівецької області, на думку суду, не спростовує вищенаведених висновків суду. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] не надано суду жодних доказів, якими б підтверджувалися заявлені позовні вимоги. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість\~ кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed