Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила надати дозвіл на тимчасовим виїзд неповнолітньому [PERSON], [INFO], уродженцю смт. Гаспра м. Ялта Автономної Республіки Крим, за кордон, виїзд на тимчасово окуповану територію АР Крим та виїзд з тимчасово окупованої території АР Крим без згоди батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 17.11.2007 року по 20.10.2013 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони у справі жодних стосунків не підтримують, малолітній [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] у м. Білгород-Дністровський. Однак, на тимчасово окупованій території - АР Крим, залишись проживати батьки позивача, а також залишилось належне позивачу нерухоме майно. Крім того, відповідач у справі постійно проживає на території АР Крим, виїжджати за межі якої відмовляється. До весни 2015 року позивач разом із сином могли вільно в'їжджати та виїжджати на територію АР Крим з метою, однак з вказаного часу на пунктах пропуску вимагається пред'явлення дозволу батька на в'їзд та виїзд дитини, який повинен бути посвідчений на території материкової України нотаріусом. Оскільки відповідач відмовляється виїжджати за межі АР Крим для посвідчення відповідної згоди, позивач разом з сином не мають можливості в'їжджати на територію АР Крим, відвідувати батьків позивача та доглядати за майном. Позивач зазначає, що у зв'язку із відмовою відповідача виїхати за межі АР Крим та посвідчити у нотаріальному порядку згоду на в'їзд та виїзд дитини, порушуються права малолітнього [PERSON], зокрема, вказана обставина унеможливлює спілкування дитини з бабусею та дідусем. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.12.2015 року підсудність даного спору визначено Голосіївському районному суду м. Києва. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просив суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за письмовою згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] народився [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.08.2008 року виконкомом Гаспринської селищної ради м. Ялта Автономної Республіки Крим. Відповідно до даних свідоцтва батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 21.10.2013 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.11.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис 811, розірвано. Відповідно доданих довідки № 5111/1551, виданої 02.12.2015 року Управлінням соціального захисту населення Білгороддністровської міської ради, [PERSON] разом з сином - [PERSON], [INFO], з 01.12.2015 року взята на облік як така, що перемістилась з тимчасово окупованої території ([ADDRESS]) в [ADDRESS]. 15.07.2015 року малолітньому [PERSON], [INFO], оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] постійно проживає на території Автономної Республіки Крим за адресою: [ADDRESS]. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відмова відповідача у справі надати згоду на виїзд дитини за кордон, порушує права малолітнього сина, зокрема, унеможливлює спілкування дитини з бабусею та дідусем. Так, в обґрунтування тієї обставини, що позивач позбавлена можливості без згоди батька в'їжджати та виїжджати з малолітньою дитиною на територію Автономної Республіки Крим, свідчить копія рішення, прийнятого 23.07.2015 року начальником 4-го відділення ІПС ВПС «Чонгар» Бердянського прикз капітоном [PERSON] про відмову у в'їзді на тимчасово окуповану територію України АР Крим громадянину [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог частини третьої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями. Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, також регламентується Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року, відповідно до п. 3 якої в'їзд на територію Автономної Республіки Крим та виїзд з неї громадянам України, які не досягли 16-ти річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року. Згідно частини другої статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Положеннями пункту третього Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, визначено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до положень статей 3,6 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально мірі здоровий розвиток дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які визначені Конституцією України та Конвенцією України про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Разом з тим, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Оцінюючи наведені вище обставини, враховуючи те, що позивач [PERSON] у зв'язку із об'єктивними обставинами не має можливості отримати згоду батька - [PERSON] на виїзд дитини - [PERSON], [INFO], за кордон, оскільки відповідач відмовляється залишити територію Автономної Республіки Крим, прибути та посвідчити у нотаріальному порядку таку згоду, а також приймаючи до уваги те, що додержання інтересів дітей, забезпечення їх гармонійного, духовного, морального розвитку, оздоровлення та спілкування з рідними дідусем та бабусею є пріоритетним, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, як обґрунтовані. На підставі викладеного,

Outcome: approved