Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на теперішній час працює на посаді начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Дрогобицької міської ради. Нещодавно на просторах мережі Facebook була поширена недостовірна інформація, що носить відкрито провокативний характер, з метою дискредитації посадовців органу місцевого самоврядування, а саме 20.12.2020 р. [PERSON] , на публічній сторінці «Громадська спілка «АНТИКОРУПЦ1ЙНА СПІЛЬНОТА УКРАЇНИ» поширив пост про незаконну діяльність посадових осіб органу місцевого самоврядування у сфері будівельних робіт та дублював дану інформацію на сторінці [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, було вказано « [INFO] , бо ми маємо дуже лояльного до забудовників, начальника відділу Державного архітектурно- будівельного контролю [PERSON] який завжди прийде на допомогу. Схема дуже проста, хочете облаштувати окремий вхід з вікна, добудувати сходи в недозволеному місці: - з вас 300$ до початку робіт:, з вас 300$ після виконання робіт. ...забудовник крім усіх офіційних проплат, має зробити так званий «добровільний внесок» в кишеню контролюючого органу в розмірі 5-7$ за м2, до речі в Дрогобичі цей внесок становить 7$.... Схема дуже проста, коли забудовник добудував і хоче ввести експлуатацію багатоквартирний житловий будинок площею 3500 м2 то: S=- 3500 м2 *7$= 24 500$. Це той добровільний внесок який отримують.... заступник начальника відділу Державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] ». Вказує на те, що Facebook найбільша у світі соціальна мережа, яка користується великою популярністю і в Україні. Охопність аудиторії посту створеного [PERSON] , на публічних сторінках Facebook дорівнює приблизно 6000 учасників. Відтак, вважає, що так звана «інформація» Відповідача є негативною, недостовірною та порушує його особисті немайнові права, ганьбить його честь, гідність й завдала шкоди його діловій репутації, оскільки в його рідних, товаришів, та мешканців м. Дрогобича складається враження, що я він вчиняє неправомірні дії, як начальник Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Дрогобицької міської ради, та зловживає наданими йому повноваженнями. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Додав, що йому неприємно після цих дописів як на роботі так і вдома. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав його неявку неповажною, провівши заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що в соціальній мережі «Facebook» [INFO] [PERSON] , на публічній сторінці «Громадська спілка «АНТИКОРУПЦ1ЙНА СПІЛЬНОТА УКРАЇНИ» розповсюдив вказану позивачем інформацію. Дана обставина підтверджується роздруківками з соціальної мережі «Facebook». Будь-яких доказів цієї інформації наведено не було. Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. А згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно із ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За змістом ч. 1- 3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.1,2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Згідно п. 15 зазначеної постанови, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Пунктом 18 зазначеної постанови передбачено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. З цього випливає, що тягар доказування достовірності негативної інформації про позивачів покладається на відповідача, а на позивачів покладено лише обов`язок доказування факту поширення такої інформації відповідачами. Цей висновок узгоджується з приписом абзацу першого частини другої статті 302 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Крім цього, суд бере до уваги висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 742/1159/18, який зазначив, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Аналізуючи інформацію, поширену відповідачем у соціальній мережі, суд дійшов висновку, що така містить фактичні дані та викладена у категоричній стверджувальній формі, у формі констатації конкретних фактів (обставин), а отже, може бути перевірена на предмет її відповідності та дійсності. Суд дійшов висновку, що вказана інформація є недостовірною, оскільки така не спростована відповідачем, а також негативною, оскільки [PERSON] у ній стверджує про вчинення [PERSON] відповідних дій, зокрема, незаконну діяльність посадових осіб органу місцевого самоврядування у сфері будівельних робіт, і така порушує право позивача на повагу до гідності, честі і, в тому числі, ділової репутації, зважаючи на те, що останній працює на посаді начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Дрогобицької міської ради. У частині 4 статті 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Стаття 23\~ЦК України\~вказує,\~що моральна\~шкода,\~зокрема,\~полягає у приниженні честі\~та гідності\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи,\~що і\~має місце\~у даному\~спорі. При визначенні розміру стягнення суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що заявлена до стягнення сума є символічною для обох сторін. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання судових витрат. Позовна заява містить три позовні вимоги: дві немайнового характеру, які згідно зі ставками судового збору на 2021 рік становлять 1816 гривень (908грн. х 2) та одну вимогу про стягнення моральної шкоди, яка згідно ставок, передбачених Законом України «Про судовий збір» складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та становить 2270 гривень; в сукупності 4086, 00 грн (908 грн +908 грн +2270 грн) підлягає стягненню з відповідача. Також, суд зазначає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки частина вимоги про зобов`язання відповідача припинити подальше поширення інформації… до задоволення не підлягає, з огляду спрямування її дії на майбутнє, бо згідно ч.6 ст.265 ЦПК України, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). Вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не заявлялась.

Outcome: approved