Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за виготовлення конструкції балкону в розмірі 25 000 грн., грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., збитки у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 13 240 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 03.07.2020 між сторонами укладено договір, предметом якого є виготовлення та передача металопластикових вікон. Зазначає, що укладенню договору передували численні консультації та пропозиції з боку представників відповідача, чітка фіксація суми зобов`язань та обсягу робіт і послуг. Також було узгоджено обсяг матеріалів, фурнітури та обсяги робіт. За результатом відповідачем було надано розрахунки, згідно яких оплата мала відбутись в три етапи: спочатку 17 320 грн. при укладанні договору, наступний платіж в розмірі 8 000 грн. при зварюванні виносу балкону, третій платіж в розмірі 9 320 грн. мав бути внесений після доставки та монтажу конструкції балкону. 03.07.2020 позивачем було оплачено на користь відповідача 17 000 грн., 14.07.2020 - 6 000 грн., 17.07.2020 сплачено 2 000 грн., а всього 25 000 грн. Однак, зі спливом трьох тижнів після здійснення другої оплати, конструкції балкону не були доставлені відповідачем. За інформацією менеджера в телефонному режимі позивач дізнався, що затримка викликана несплатою коштів в розмірі більше 26 000 грн., зокрема обґрунтування підстав збільшення суми представник відповідача не надав. В подальшому, після розмов з іншими представниками відповідача розмір несплаченої за договором суми склав 29 000 грн., відтак вважає, що співпраця з відповідачем порушила його права споживача та норми чинного законодавства. У зв`язку з викладеним, позивач вважає введеним себе в оману відповідачем, вважає, що дії його призвели до нечесної підприємницької діяльності та порушення права позивача на інформацію. Вказаними діями позивачу завдана також і моральна шкода. 08.12.2020 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 16.07.2019 зі сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого з позовними вимогами не згоден, вважає їх необґрунтованими. Вказує на те, що між сторонами було укладено договір від 03.07.2020 на виготовлення та встановлення віконних конструкцій по [ADDRESS] на загальну суму 66 680 грн. Позивачем сплачено лише частину зазначеної в договорі суми, а саме 25 000 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера від 03.07.2020, 14.07.2020, 17.07.2020, які наявні в матеріалах справи. У зв`язку з невиконанням договору позивачем стосовно оплати, 29.09.2020 ФОП [PERSON] [PERSON] скеровано повідомлення про те, що віконні конструкції згідно укладеного договору виготовлені та знаходяться на складі більш ніж 45 днів та будуть утилізовані. Вказане повідомлення було направлено позивачу рекомендованим листом 01.10.2020, згідно довідки поштового відділення від 30.10.2020 вказаний лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера від 03.07.2020, 14.07.2020 та 17.07.2020 відповідачем сплачено позивачу грошову суму в розмірі 25 000, що становить 37,5 % вартості замовлення. Тобто позивач не виконав вимоги п. 3.2 договору, а зазначена обставина нічим не спростована. Відповідач виконав свої зобов`язання згідно договору, жодних доказів на підтвердження порушення умов договору саме відповідачем суду не надано, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди. В судовому засідання позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала та заперечувала щодо їх задоволення, посилаючись на викладене в відзиві. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Встановлено, що 03.07.2020 між сторонами укладено договір, у відповідності до п.1.1 Договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе доставку готової продукції - віконних систем. Доставка готової продукції здійснюється згідно додатку, який являється невід`ємною частиною даного договору. Згідно з п. 3.1 Договору, вартість Виробів/Послуг складає 66 680 грн. 00 коп. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що замовник зобов`язується оплатити завдаток у розмірі 80 % від вартості замовлення протягом 2-х банківських днів з моменту підписання діючого договору та провести повний розрахунок за 3 робочих дні перед отриманням продукції. Пунктом 3.4 Договору визначено, що виконавець зобов`язується доставити продукцію протягом 45-ти робочих днів після отримання технічного завдання при умові отримання коштів виконавцем. Згідно копії квитанцій до прибуткового касового ордера від 03.07.2020 року, від 14.07.2020 року та від 17.07.2020 року відповідачем сплачено позивачу грошову суму в розмірі 25 000 гри., що становить 37,5 % від вартості замовлення. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч.1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч.1-2 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Вбачається, що договір від 03.07.2020 містить всі істотні умови, характерні для такого типу договорів, предмет договору, обов`язки сторін, відповідальність, тощо. З огляду на вказане, вбачається, що договір між сторонами почав діяти з моменту укладення, містить всі істотні умови, підписаний сторонами, що не спростовано в судового засіданні. Згідно ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок , а кредитор прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності ст.. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін)зобов`язання уого виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Зокрема, відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Ст. 849 ЦК України передбачає випадки в яких замовник наділений правом відмовитись від договору, та наслідки такої відмови. Зокрема, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. З пояснень позивача вбачається, що він відмовився від виконання умов договору у зв`язку з тим, що після спливу певного часу відповідач не доставив конструкції балкону позивачу, а також через неточність розрахунків. Проте матеріали справи містять докази того, що відповідач звертався до позивача письмово шляхом направлення повідомлення за адресою останнього із зазначенням того, що конструкції були виготовлені і знаходяться на складі, просять виконати розрахунок згідно договору та прийняти свої конструкції. Зокрема, як вбачається з умов договору та пояснень сторін по справі, відповідач не приступив до виконання своїх обов`язків через невиконання позивачем п. 3.2 Договору. Вбачається, що відповідач виготовив товар та намагався поставити його позивачу, проте останній відмовився від його прийняття. Отже, судом не встановлено порушень умов договору з боку відповідача. Вбачається, що сторона позивача приступила до виконання вимог договору та передала відповідачу завдаток в сумі 25 000 грн., що також свідчить про його згоду з умовами договору. При цьому, іншу частину зобов`язань позивач не виконав. Згідно умов договору, укладеного між сторонами, ним, крім іншого, передбачалось внесення завдатку в розмірі 80 % від вартості замовлення протягом 2-х банківських днів з моменту підписання діючого договору та провести повний розрахунок за 3 (три) робочих дні перед отриманням продукції. У відповідності до ст. 571 ЦПК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. З огляду на вказане, вимоги позову щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 25 000 грн. задоволенню не підлягають. При цьому, враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено порушення прав позивача як споживача, суд вважає необґрунтованими вимоги позову про стягнення моральної шкоди , розмір якої позивачем не обґрунтований. Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Outcome: dismissed