Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що 29 листопада 2003 року сторони уклали шлюб , який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №556. Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 жовтня 2014року, яке набрало законної сили. Проживаючи однією сім'єю сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти придбали в жовтні 2011 року житлову двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі- продажу вказаного нерухомого майна було укладено [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 27 жовтня 2011 року. Домовленості про добровільний поділ вказаного нерухомого майна між сторонами не досягнуто , внаслівдок чого позивачка просить поділити між нею та [PERSON] вказане майно, визнати за нею право власності на ? частину двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у сумі 1360 грн. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідача повертались до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі [PERSON], виходячи з вимог ч. 5 ст. 74, ст.224 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 листопада 2003 року по 01 жовтня 2014 позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с.5) На час перебування у шлюбі, а саме 27 жовтня 2011 року відповідач придбав у [PERSON] двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.10.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] , реєстр за №5502. У вказаному договорі купівлі-продажу зазначено, що покупець [PERSON] набув вказану квартиру у спільну сумісну власність подружжя . Договір укладено за згодою дружини покупця, про що нотаріусу подано відповідну заяву про згоду . Продаж квартири вчинено за 272000,00 грн. (а.с.34). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 49,8 кв. м , житловою площею 26,8 кв. м, належить на праві власності [PERSON]. (а.с.38) 01 жовтня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 7) Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. З вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України вбачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, указана вищезазначена двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], набута подружжям за час шлюбу і належить їм в рівних частках. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на ? частину двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином , з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений позивачкою судовий збір у загальній сумі 1360 грн.

Outcome: approved