Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, в якому вказує, що 15 серпня 2014 року він передав [PERSON] 534 кг. меду. При передачі сторони погодили ціну, що склала 9078 грн., з розрахунку 17 грн. за 1 кг меду. Відповідач зобовязався оплатити зазначений мед у строк до 06 жовтня 2014 року. мед був переданий відповідачу в алюмінієвих бідонах у кількості 8 штук, які той зобовязувався повернути. Після передачі позивачем товару у відповідача виникло зобовязання оплатити куплений товар. Позивач виконав свої зобовязання належним чином передав в погоджену сторонами кількість товару. Але до цього часу відповідач не виконав свої зобовязання не оплатив вартість купленого товару у погоджений сторонами строк до 06 жовтня 2014 року, та не повернув тару. Станом на 02 червня 2015 року заборгованість відповідача за оплату товару складає 9078 гривень. Крім того, термін прострочення оплати становить 240 днів, тому з урахуванням суми інфляційних збитків та 3% річних, як це передбачено чинним законодавством, крім суми боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 4301 грн. 29 коп. інфляційних збитків, та 179 грн. 07 коп. три проценти річних. Крім цього просить суд стягнути з відповідача судові витрати та зобовязати його повернути 7 алюмінієвих бідонів. Відповідач [PERSON] позов до нього [PERSON]П не визнав, надав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що у особистій розмові з [PERSON] в серпні 2014 року він повідомив його про заготівельну фірму ПП Яблокова, які здійснюють закупівлю меду. 16 серпня 2014 року вони пообіцяли приїхати за медом до них у село, так як бажаючих здати мед у селі було 4 особи. [PERSON] попросив відповідача здати і його мед, і відповідач погодився допомогти у реалізації меду. 15 серпня 2014 року він приїхав до [PERSON], вони переважили мед, [PERSON] дав ксерокопію паспорту і коду, і відповідач повіз його в с. Понори. 16 серпня 2014 року з фірми ПП Яблокова в с. Понори приїхала машина і вони здали мед по закупівельному акту і накладним, що виписував [PERSON], на [PERSON] по копії паспорту і коду. Крім відповідача мед здавали також і мешканці с. Понори [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] пообіцяв сплатити кошти їм після проведених лабораторних досліджень мед і до 06 жовтня 2014 року провести розрахунок. Відповідач повідомив позивача про те, що [PERSON] пообіцяв до 06 жовтня 2014 року розрахуватись за мед. Але кошти не надійшли до цього часу. Особи, які здавали мед ПП Яблокову звертались в правоохоронні органи, але до цього часу кошти не повернуті всім,хто здавав мед. Тому відповідач [PERSON] просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав і просив задовольнити, так як він повірив відповідачу [PERSON] на чесне слово, ніяких договорів він з ним не укладав, не знав, куди він буде далі здавати мед. Між ними було погоджено тільки ціну меду 17 гривень за кілограм, та кількість меду 534 кг, яка була встановлена шляхом зважування разом з тарою, яку позивач також просить суд зобовязати повернути відповідача. Крім того, сторонами було погоджена загальну суму коштів, на яку [PERSON] здав мед 9078 гривень, яку відповідач до цього часу не повернув позивачу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов до нього не визнав, поскільки даний мед він здав Приватному підприємцю [PERSON] із Дніпропетровської області за проханням [PERSON], той знав, куди він мед здає і погодився на це, сам дав йому копію свого паспорту і коду. Крім нього ще інші мешканці села Понори здали мед цьому приватному підприємцю і їм до цього часу він не заплатив грошей за зданий мед також. Сам відповідач також здавав свій мед цьому підприємцю, і гроші йому не повернули. Із даного приводу вони звертались в правоохоронні органи. Так що його вини в тому, що сталося, немає, йому також не повернуто гроші, він просто допоміг позивачу [PERSON] реалізувати його мед і все, ніяких договорів з ним він не заключав, ні усних ні письмових. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він мешкає в с. Понори і займається більше 20 років бджільництвом і часто здає мед. У 2014 році він через мережу Інтернет знайшов приватного підприємця із Дніпропетровської області [PERSON], який займається заготівлею меду і з яким домовився про здачу меду. Крім нього ще інші мешканці села Понори погодились здати мед цьому приватному підприємцю і вони домовились, що 16 серпня 2014 року він приїде в село Понори і забере мед. Свідку було відомо, що [PERSON] взяв у [PERSON] мед, щоб здати його [PERSON]. Мед [PERSON] був у різній тарі бідони, каструлі, і був різного виду, як свіжий, так і дво- і трирічної давності, закристалізований, навіть був один мішок з медом. Сам свідок також здав у той день ПП Яблокову 2,5 тони меду на загальну суму 58 000 гривень, які йому до цього часу не повернуто. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає в с. Грицівка по сусідству з [PERSON] Минулого літа вона бачила, як до нього підїхала велика машина і купляла мед. Вона підійшла до неї, і бачила, що мед був у різній тарі, бачила білий пластмасовий бідон і мішок з медом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він проживає в с. Понори і займається бджільництвом. Влітку 2014 року він здав приватному підприємцю [PERSON] 700 кг меду на суму 17 000 гривень, які він до цього часу не заплатив. Крім нього ще інші жителі села здавали мед, до цього часу нікому гроші не повернули. З цього приводу він особисто звертався в прокуратуру Чернігівської області, але до цього часу питання не вирішено. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він проживає в с. Понори і займається бджільництвом. У серпні 2014 року він разом з іншими здав приватному підприємцю [PERSON] 1,5 тони меду на суму 30 00 гривень. До цього часу йому особисто, так само як і іншим, гроші за мед не повернуто. Йому відомо, що [PERSON] попросив [PERSON], щоб той здав його мед. Він бачив, який був мед [PERSON] там було трохи свіжого меду, а то був мед уже затвердівший, не свіжого врожаю, тому [PERSON] забрав його разом з тарою, та як що не можна було його звідти вибрать. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він проживає в с. Грицівка по сусідству із [PERSON] У серпні минулого року він бачив, як до [PERSON] підїхала велика фура, він підійшов запитати про те, що вони купляють, виявилось, що вони купляли у [PERSON] мед, на яких умовах він продавав мед, свідку невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає в с. Грицівка по сусідству із [PERSON] У серпні минулого року вона бачила, як до його під двір підїхала велика машина і в неї грузили мед він був у бідонах, у каструлях. На яких умовах здійснювалась закупівля меду, свідку невідомо. Суд, заслухавши сторони, свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, згідно закупівельного акту від 16.08.2014 року ФОП [PERSON] та [PERSON] склали цей акт про те, що «Стороною 2 ([PERSON]П.) передано, а стороною 1 (ФОП [PERSON]В.) прийнято наступні матеріальні цінності мед бджолиний брутто 509,4 x 18, мед бджолиний брутто 132,7 х 23 грн., та тару 2 штуки пласт. відро та 2 шт. мал. бідони» (а.с.19). Даний акт підписаний сторонами ФОП [PERSON] та [PERSON], але як встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами по справі, від імені [PERSON] підпис на даному акті зроблено [PERSON] Згідно накладної № 56 від 16.08.2014 року ФОП [PERSON] зобовязувався сплатити [PERSON] кошти за куплений мед в кількості 509,4 кг по 18 грн. за 1 кг (разом з тарою), та 132,7 кг по 23 грн. за 1 кг (разом з тарою). (а.с.20). Висновком Талалаївського РВ УМВС від 31.10.2014 року по матеріалах ЄО № 617 від 10.10.2014 року за зверненням [PERSON] проведеною перевіркою було встановлено, що 15.08.2014 року [PERSON] домовився із [PERSON] про допомогу йому в продажу меду ПП Яблокову, наступного дня вони зважили мед та [PERSON] віддав його [PERSON], який пообіцяв віддати гроші після розрахунку з ним до 06.10.2014 року. З пояснень [PERSON] отриманий ним мед 16.08.2014 року він здав ПП [PERSON], який приїздив в с. Понори згідно закупівельного акту та накладної. Поскільки в діях качури Я.В. були відсутні ознаки злочину. Передбаченого ст. 190 КК України, то перевірка по даному факту була завершена, про що заявник повідомлений належним чином (а.с.4 4зв.). Дана інформація міститься також і в матеріалах висновку № 420 Талалаївського РВ УМВС, який було судом витребувано за клопотанням позивача та який був досліджений в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що між ним та відповідачем фактично було укладено договір купівлі продажу, внаслідок чого між ними виникли взаємні зобовязання, які відповідач належним чином не виконує. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Але в судовому засіданні самим позивачем було спростовано даний факт, так як він зазначив, що ніякого договору з відповідачем не укладав. Частинами 1 та 2 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, договір купівлі-продажу є двостороннім правочином, оскільки правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Вимогами п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України передбачена необхідність вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Як було встановлено в ході судового розгляду, сторони усно обумовили ціну за мед, на яку погодився позивач, а саме 9078 гривень, але у відповідності до вимог закону письмового договору між ними не було укладено. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлені в судовому засіданні обставини справи не дають суду підстав вважати, що між сторонами було укладено договір купівлі продажу меду. Зважаючи на викладене, а також на те, що відповідач категорично заперечував факт укладення договору купівлі-продажу між ним та відповідачем, посилаючись на те, що між ними була усна домовленість, але поскільки в судовому засіданні було встановлено, що вини відповідача у тому, що позивач не отримав гроші за зданий мед, немає, то підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на виконання вимог договору купівлі-продажу відсутні. Оскільки суд відповідно до положень ст.11 ЦПК України розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих ними доказів, і самостійно не вправі змінювати предмет і підстави позову, а також враховуючи, що підставами позову є обставини, на які особа посилається в обгрунтування своїх вимог, виходячи з того, що позивач просив вирішити спір щодо повернення суми боргу за договором купівлі продажу, такі вимоги не знайшли свого підтвердження дослідженими судом доказами, у суду немає законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed