Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення пені за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2015 року у цивільній справі № 2-159/12 вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON], [INFO], мешканця с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької області аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісяця на кожну дитину окремо, до досягнення кожною з них повноліття, починаючи стягувати з 26 березня 2012 року. На виконання рішення суду 11 червня 2015 року був виданий виконавчий лист та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Герцаївського районного управління юстиції Гаіна В.Д. того самого дня було відкрите виконавче провадження на виконання вищезазначеного рішення суду . Починаючи з березня місяця 2012 року відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, в зв'язку з чим станом на 01.09.2015р. виникла заборгованість в розмірі 40793 грн., що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Герцаївського районного управління юстиції. В зв'язку з допущенням відровідачем заборгованості по сплаті аліментів, йому нарахована пеня в розмірі 12355,65 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь нараховану ним пеню та понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON]. в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що його довіритель не знала про те ,що судом було винесено заочне рішення про стягнення з неї аліментів у 2012 році, оскільки перебувала за кордоном та надсилала грошові кошти відповідачу на утримання дітей, а коли приїхала до дому дізнавшись про рішення написала заяву про перегляд заочного рішення. Рішення було переглянуто судом та 30 березня 2015 року було винесено судом нове рішення про стягнення з неї аліментів , тому вона визнає позов лише в частині нарахування пені за період з 1 квітня 2015 року , в решта позовних вимог просить відмовити. Суд вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони заочним рішенням Герцаївського районного суду від 28 травня 2012 року вирішено стягувати аліменти з відповідача [PERSON].на користь позивача [PERSON].на утримання двох неповнолітніх дітей починаючи з 26 березня 2012 року до їх повноліття. Ухвалою суду від 18 лютого 2015 року зазначене заочне рішення за заявою відповідача [PERSON] було скасовано, та 30 березня 2015 року постановлено нове рішення , яким позов [PERSON] було задоволено частково та вирішено стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісяця на кожну дитину. Аліменти стягувати з 26 березня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. 11 червня 2015 року судом був виписаний виконавчий лист на виконання цього рішення, та постановою державного виконавця того самого дня було відкрито виконавче провадження. Дані обставини вбачаються з відповідних копій рішень та ухвали, виконавчого листа Герцаївського районного суду та постанови державного виконавця. Через несплату присуджених аліментів в повному обсязі, як вбачається з копії довідки № 1957/02-14-04 від 02.09.2015 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Герцаївського районного управління юстиції станом на 01.09.2015 року був нарахований борг по аліментів для відповідача в розмірі 40793грн. Відповідно до нарахованого боргу за кожний місяць прострочки позивачем була нарахована пеня за весь період по 31 серпня 2015 року в сумі 12355грн. 65 коп. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином законодавець передбачив право одержувача аліментівна стягнення неустойки лише , якщо заборгованість виникла з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи рішення про стягнення аліментів було винесено заочно, а з тексту ухвали суду від 18.02.2015 року вбачається, що підставою для його скасування була заява відповідача в який та зазначає що сама перебувала за кордоном та дізналась про рішення лише в січні 2015 року. Те, що до перегляду рішення суду відповідач надсилала позивачу грошові коти підтверджується відповідними квитанціями про перерахування коштів у 2012 та 2014 роки. Таким чином суд вважає, що заборгованість по аліментів до постановлення нового рішення у справі виникла не з вини відповідача , тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Разом з тим як вбачається з довідки про заборгованість по аліментів від 02.09.2015 року відповідач після постановлення рішення суду 30 березня 2015 року та станом на 01.09.2015 року сплатила лише в липні місяці 300грн. та в серпні 100 грн., таким чином відповідач не навела жодної поважної причини несплати нею аліментів у зазначений період та у позивача були достатні підстави для нарахування пені по аліментам, які відповідно до розрахунку відповідають одному відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення та складають 1406 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в частині задоволених вимог. На підставі ст.ст. 180, 196 СК України та

Outcome: partial