Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 02 червня 2006 р., про що було зроблено актовий запис № 170 Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що спільне життя не склалося у зв*язку з несумісністю характерів та різними поглядами на життя. Рішення про розірвання шлюбу вони прийняли в серпні 2013 року. На теперішній час не ведуть спільного господарства, шлюбні сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Стосунки, які склалися між ним та відповідачем перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб. Спору про розподіл майна немає, діти залишаються проживати за його місцем мешкання, перебувають на його утриманні та вихованні. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та пояснили про обставини викладені вище. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, оскільки подальше сімейне життя подружжя із збереженням сімї не можливе. Після розірвання шлюбу відповідач бажає, щоб діти проживали з нею. Зараз вони мешкають в одному будинку, але у майбутньому вона разом з дітьми бажають переїхати у інше місці. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб «02» червня 2006 р., про що було зроблено актовий запис за № 170 Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова (свідоцтво серія 1-ВЛ № 034880). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на життя,на виховання дітей, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Позивач втратив до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з нею однією сімєю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з серпня 2013 р., не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, строк на примирення не просили. Суд не розглядав питання щодо місця проживання дітей, так як від сторін не надходили таки вимоги. Якщо сторони не домоляться в визначенні місця проживання дітей, вони не позбавлені можливості звернутися до суду з цим питанням. З'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved