Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Державного підприємства\~«Вугільна компанія\~«Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 15 листопада 2004 року по 09 серпня 2021 року він працював у Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», після чого звільнився на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, заборгованість підприємства з грудня 2019 року по серпень 2021 року складає 122600,33 грн. Посилаючись на порушення відповідачем вимог трудового законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 122600,33 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.08.2021 по день винесення рішення суду, та покласти на відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 908 грн., сплаченого при зверненні до суду та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 29.09.2021 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду відзив в якому із позовними вимогами не погодився повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності. Свою позицію у цій справі представник відповідача обґрунтував тим, що звільнення позивача та розрахунок з ним при припиненні трудових відносин здійснені у повній відповідності до норм чинного законодавства України про працю. Так, позивач звільнений 09.08.2021 року згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Днем звільнення позивача є 09.08.2021 року, у який він працював у 3 зміну. В день звільнення позивачу відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України видана трудова книжка, при цьому, позивач з вимогою про виплату заборгованості не звертався. Станом на 14.09.2021 року заборгованість ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» перед [PERSON] складає 122600,33 гривень, для найшвидшого погашення якої вчиняються всі можливі дії. Враховуючи фактичні обставини справи, відповідачу вкрай важко виконувати, в повному обсязі, вимоги ст.116,117 КЗпП України, і вважає ці обставини, як форс - мажорні (не з вини підприємства). Враховуючи вищевикладене, усяке явище, яке перешкоджає підприємству належно виконати свої обов`язки перед працівником, якщо підприємство проявляло належну дбайливість щодо цього, виключає вину підприємства. Таким чином, звільнення позивача здійснене у повній відповідності до норм чинного законодавства України про працю. Виходячи з викладеного, на думку представника відповідача, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки при звільненні є безпідставними та не підлягають задоволенню. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 15 листопада 2004 року по 09 серпня 2021 року перебував у трудових відносинах з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська». 09.08.2021 року на підставі ч.1 ст.38 КЗпП його було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 7-11). Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі № 917 від 24.09.2021 року, загальна сума заборгованості по заробітній платі станом на дату надання довідки становить 122600,33 грн, в тому числі за грудень 2019 року 232,98 грн, січень 2020 року 12337,49 грн, лютий 2020 року 12358,95 грн, березень 2020 року 11694,36 грн, квітень 2020 року 13138,04 грн, квітень 2021 року 12280,17 грн, травень 2021 року 11560,80 грн, червень 2021 року 241,15 грн, липень 2021 року 5468,04 грн, серпень 2021 року 43288,35 грн. Суми заборгованості з виплати заробітної плати вказані після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.15). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 773,89 грн (а.с. 14). Заперечень щодо визначеного відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача, від сторін не надходило. Згідно довідки про відмітки таб.№ 2345 [PERSON] , в день звільнення 09.08.2021 року працював у третій зміні (а.с. 34). За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої йому заборгованості по заробітній платі в сумі 122600,33 грн та середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем належних сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача до дати розгляду справи по суті. Згідно роз`яснень у пункті 25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Тому суд не приймає позицію представника відповідача з приводу того, що позивач мав можливість у день звільнення при отриманні трудової книжки, наказу про звільнення, звернутися до бухгалтерії і отримати розрахунок, але такого не зробив, у зв`язку з чим, на думку представника відповідача, у підприємства відсутня правова відповідальність у цьому позові. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 773,89 гривень. Кількість робочих днів з дати звільнення позивача 10 серпня 2021 року до розгляду судом справи по суті становить 66 дні, у тому числі у серпні 2021 року 15 днів, у вересні 2021 року 22 дні, у жовтні 2021 року 20 днів, у листопаді 2021 року 9 днів. Сума середнього заробітку складає 51076,74 гривень з розрахунку: (66х773,89). Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені ним судові витрати судовий збір\~в сумі\~908\~грн. Інших документально підтверджених судових витрат понесених позивачем суду не надано. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved