Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] борг по розписці в сумі 4300 грн. та сплачений ним судовий збір в розмірі 243,60 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., посилаючись на те, що 13 травня 2013 року відповідач взяв у нього в борг 4300 грн., які зобов'язався повернути у строк до 16 грудня 2013 року. На підтвердження одержання вказаної суми [PERSON] надав позивачу власноручно написану розписку. До теперішнього часу борг по розписці не повернутий, зобов'язання відповідачем не виконано. До суду представником позивача була надана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити, заперечень проти прийняття заочного рішення не мав. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був сповіщений, що підтверджується поштовими повідомленнями і розпискою, але до суду він не з'явився, причину неявки не повідомив, а також заяви про перенесення слухання справи чи заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши позицію представника позивача і вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.57-60 того ж Кодексу. По матеріалам справи встановлено, що 13 травня 2013 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, був укладений договір позики, згідно з умовами якого позивач передав відповідачу гроші в сумі 4300 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути цю суму коштів у строк до 16 грудня 2013 року. Відповідачем [PERSON] була складена і підписана розписка, яка свідчить про передачу йому грошей в сумі 4300 грн.. Ця розписка не була ним оспорювана та вона перебувала у позивача [PERSON], що свідчить про невиконання відповідачем зобов'язання по поверненню боргу (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа - незалежно від сум ( ч.1 ст. 1047 ЦК України). Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Згідно із ч.4 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, яке проведено належним чином. Як виходить із змісту ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач [PERSON] надав до суду оригінал боргового документу ( а.с.4), який підтверджує той факт, що борг [PERSON] не повернув, оскільки при поверненні боргу або його частини про це повинно бути зазначено у цьому документі, або ж цей документ у кредитора повинен бути витребуваний. Наявність у позивача боргового документу підтверджує невиконання свого зобов'язання відповідачем. У даному випадку, обставини виникнення між сторонами боргового зобов'язання, які наведені позивачем [PERSON] в обґрунтування своїх вимог, іншою стороною будь-яким чином не спростовані. Будь-яких доказів виконання зобов'язання суду не надано. Правочин, що фактично мав місце між сторонами спору, приводить суд до висновку про наявність між ними спору позикових зобов'язань, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборговану грошову суму, виходячи із правил, що регулюють правовідносини за договором позики. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, підтверджені судові витрати, понесені позивачем, складають 243,60 грн. судового збору (а.с.1) та 1500 грн. за надання правової допомоги ( а.с. 8), які належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved