Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного Вищого Навчального Закладу « Донецький Національний Технічний Університет» про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що в період з 2016 -2017 року він навчався у Донецькому національному технічному університеті на заочній формі навчання за контрактом. 06.02.2017 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив направити йому довідку про кількість місяців навчання у 2016 році та копію договору на навчання за спеціальністю гірництво для отримання податкової знижки, передбаченої ст. 166 Податкового Кодексу України. Листом № 1-2/144 відповідач повідомив йому про те, що йому особисто необхідно звернутися до свого деканату. Не погодившись із вказаним листом, він подав заяву від 17.02.2017 року в якій просив розглянути його заяву від 06.02.2017 року належним чином. В задоволенні його заяви йому було відмовлено. Вважає бездіяльність відповідача щодо направлення йому довідки про навчання та копії договору про навчання протиправною. Просить зобовязати Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» направити йому довідку про кількість місяців навчання у 2016 році, розмір сплачених за навчання ним коштів за 2016 рік, копію договору на навчання за спеціальністю гірництво. [PERSON] відповідача ДВНЗ ДонНТУ надали заперечення, в яких зазначили, що відповідно до Закону України «Про звернення громадян» заява позивача була розглянута та розяснено про необхідність звернутися до деканату факультету з метою персоніфікації особи та отримання відповідних документів. В подальшому, 17.02.2017 року позивач повторно звернувся із заявою з проханням видати йому довідку для отримання податкової пільги та копії договору про навчання. Заявнику було повторно повідомлено про те, що його первісне письмове звернення від 06.02.2017 року щодо надання довідки про кількість місяців навчання та копії договору розглянуто по суті та листом № 1-2/144 від 10.02.2017 року розяснено порядок отримання запитуємих документів. [PERSON] на університет покладено обовязок щодо забезпечення належного захисту персональних даних, на обробку яких надано згоду особою. Оскільки позивач не зявився особисто, надав всі звернення поштою, була відсутня можливість ідентифікувати особу, яка звернулась із запитом. Адміністрація університету не відмовляється від надання відповіді на запит про персональні дані та видачу копії договору, але лише при ідентифікації особи, яка звертається із запитом. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, в подальшому просив закінчити справу слуханням у його відсутність ( а. с. 74-75). [PERSON] відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, підтримав надані суду заперечення. В подальшому просив справу закінчити слуханням у його відсутність ( а.с. 76-77). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. [PERSON] диплому спеціаліста С17 № 090845 [PERSON] закінчив у 2017 році Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» здобув кваліфікацію ступінь вищої освіти спеціаліст за спеціальністю «гірництво» ( а. с. 14-16). Судом встановлено, що 06.02.2017 року позивач звернувся до ДВНЗ ДонНТУ із заявою про направлення йому довідки про кількість місяців навчання у 2016 році, розмір сплачених за навчання коштів за 2016 рік та копії договору на навчання за спеціальністю гірництво ( а. с. 5). Листом № 1-2/144 від 10.02.2017 року відповідач надав позивачу відповідь, в якій зазначив про необхідність особисто звернутися за вказаними документами до деканату факультету ( а. с. 6). Позивач 17.02.2017 року повторно звертається до відповідача із заявою з проханням розгляду його заяви від 06.02.2017 року належним чином ( а. с. 7). Листом ДВНЗ ДонНТУ за № 1-2/332 від 22.03.2017 року відповідач повідомив позивача про те, що первісне письмове звернення від 06.02.2017 року щодо надання довідки про кількість місяців навчання та копії договору розглянуто по суті та листом № 1-2/144 від 10.02.2017 року та розяснено порядок отримання запитуємих документів ( а.с. 8). На звернення позивача [PERSON] Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надано відповідь, згідно якої позивачу розяснена необхідність подання останнім реквізитів документів відповідно до ст. 16 Закону України « Про захист персональних даних» з метою отримання запитуємих ним документів ( а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи 24.06.2017 року [PERSON] повторно звернувся до відповідача із заявою про направлення йому довідки та договору про навчання , зазначивши свої реквізити: паспорт, адресу проживання ( а. с. 10-11). Листом № 1-2/1316 від 02.11.2017 року ДВНЗ ДонНТУ надано розяснення позивачу про те, що саме на університет покладено обовязок щодо забезпечення належного захисту персональних даних, на обробку яких надано згоду особою. Оскільки всі звернення від імені позивача надіслані поштою, відсутня можливість ідентифікувати особу, яка звернулась із запитом, що робить неможливим упевнитися, що запит надіслано саме [PERSON] ДВНЗ ДонНТУ може сприяти реалізації права заявника на податкову пільгу лише після ідентифікації особи та отримання відповідної згоди на обробку персональних даних заявника, у звязку з чим запропоновано [PERSON] зявитися до деканату та отримати необхідні документи. ( а. с. 13). В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 26.12.2017 року, відповідно до якої останній просить направити йому довідку та копію договору про навчання. Вказана копія заяви була подана ним особисто. Вказана обставина підтверджена відеозаписом, який був оглянуто в судовому засіданні, та з якого вбачається, що дійсно 26.12.2017 року позивач особисто звернувся до відповідача із вказаною заявою. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису також вбачається, що позивачу в деканаті повідомили про можливість забрати зазначені документи з моменту їх виготовлення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не дочекався виготовлення вказаних документів. [PERSON] про втрату документів від 17.01.2018 року у період перенесення архівних документів з аудиторії 2.203 в аудиторію 2.201 були втрачені договори про навчання студентів, у тому числі [PERSON], та прийняти заходи щодо виготовлення дублікатів вказаних документів ( а. с. 62). [PERSON] акту фіксації відмови від отримання документів, що запитуються від 22.01.2018 року 22.01.2018 року [PERSON] було запропоновано отримати довідку про оплату навчання від 22.01.2018 року № 12, довідку про період навчання від 22.01.2018 року № 1196; договір про навчання у ДВНЗ ДонНТУ від 01.09.2016 року № ГФ -14а/16, на що [PERSON] з незрозумілих причин відмовився від отримання зазначених документів ( а. с. 63). Відповідно до заяви [PERSON] від 25.01.2018 року останній звернувся до ДВНЗ ДонНТУ, вказавши про не надання згоди на обробку його персональних даних ( а. с. 61). Відповідно до ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускається, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 11 Закону України № 2657 «Про інформацію» інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована . Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Міністерство фінансів України під час здійснення повноважень з контролю за дотриманням бюджетного законодавства в частині моніторингу пенсій, допомог, пільг, субсидій, інших соціальних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних. За порядком доступу, передбаченому у наведеному законі, інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом . Відповідно до ст. 20 Закону № 2657 відкритою є будь-яка інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом . Зокрема, відкритою є публічна інформація, крім випадків, встановлених законом, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом (частина перша\~статті 1 Закону N 2939). Відповідно до ст. 21 Закону № 2657 інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом Відповідно до ст. 11 Закону № 2657 до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Конституційним Судом України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року N 5-зп віднесено до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що позивачем запрошено інформацію з обмеженим доступом, яка за ступенем захисту віднесена до конфіденційної. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, визначені\~частиною першою статті 13\~цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію. Відповідно до ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Відповідно до ст. 22 Закону «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку , якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до\~частини другої статті 6\~цього Закону. Відповідно до ст.. 2 Закону «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця; обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем; Ідентифікація особи\~- встановлення на підставі документа, що посвідчує особу власника, та фіксація у письмовій формі прізвища та імені, дати народження та адреси особи, яка здійснює угоду, а також найменування, номера і дати видачі пред'явленого документа, найменування установи, що його видала. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України « Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Як встановлено в судовому засіданні між сторонами виник спір з приводу способу надання інформації: позивач наполягав, щоб йому направили документи поштою на його адресу, відповідач, з метою ідентифікації особи, наполягав на особистому зверненні позивача і отриманні такого документу, посилаючись на Закону України « Про захист персональних даних». Згода субєкта персональних даних-добровільне волевиявлення фізичної особи-добровільне волевиявлення фізичної особи ( за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про її надання. [PERSON] із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом. Як встановлено в судовому засіданні, на звернення позивачу було відмовлено у звязку з неможливістю ідентифікувати особу, яка звертається, та ненадання ним згоди на обробку персональних даних. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважає, що дії відповідача з приводу відмови у наданні інформації без ідентифікації особи, та його згоди на обробку персональних даних, тобто відмови у направленні поштою вказаних документів, є протиправною, та просить зобовязати відповідача надати ці документи. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу було роз»яснено вимоги Закону «Про захист персональних даних», в подальшому він звертався безпосередньо до адміністрації інституту з питання отримання зазначених ним в письмовій заяві документів. Однак, не дочекавшись, надання таких документів, які готувались до видачі працівниками інституту, відмовився їх приймати, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 63). При цьому, своє звернення до відповідача фіксував зо допомогою відеокамери. Враховуючи вищезазначені норми права , обставини справи? зокрема той факт? що інформація ? що запитувалась у відповідача позивачем, відноситься до конфіденційної, з обмеженим доступом,включає до себе відомості про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована , приймаючи до уваги той факт, що відмова відповідача від 10.02.2017 року та від 22.03.2017 року у наданні довідок пов»язана з необхідністю ідентифікувати особу та отриманням згоди на обробку персональних даних, що відповідає вимогам Закону України « Про захист персональних даних», після роз»яснення цих норм позивач без будь яких на то причин відмовився від прийняття документів, що ним запитувались, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, в подальшому взагалі відмовився на обробку своїх персональних даних, суд приходить до висновку про те, що дії ДВНЗ «Донецький Національний технічний університет» у вигляді відмови від 10.02.2017 року та від 22.03.2017 року в наданні інформації з метою виконання вищезазначених норм закону щодо ідентифікації особи, є правомірними та відповідають вимогам закону. Окрім того, в судовому засіданні представником відповідача пояснено, що ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» не відмовляє позивачу у наданні довідок, але при дотриманні порядку, встановленому вищезазначеними нормами права. Отже, аналізуючи обставини справи, зокрема той факт, що вимоги позивача пов»язані саме з відмовою відповідача у направленні витребуваних документів поштою, без ідентифікації особи, від 10.02.2017 року та від 22.03.2017 року, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, які б підвереджували, що діями відповідача порушено його права, за захистом яких він звернувся до суду. Вимоги про стягнення судових витрат є похідними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed