Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] , який у подальшому уточнив, про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 36687,87 грн , моральної шкоди у сумі 5000 грн, та понесених судових витрат. Позивач посилається на те, що 29 січня 2013 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля марки FORD TRANSIT , реєстраційний номер [NUMBER] під його керуванням та автомобіля марки ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали пошкодження. У відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідач [PERSON] до адміністративної відповідальності не був притягнутий, проте згідно висновку судової авто технічної експертизи водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України. Внаслідок чого , порушення вимог п.16.12 ПДР України водієм [PERSON] та вимог п.10.1 ПДР України водієм [PERSON] перебувають у причинному зв'язку з ДТП. Оскільки внаслідок ДТП автомобілю завдано технічних пошкоджень, автомобіль деякий час перебував на ремонтних роботах, що позбавило позивача користування та розпорядження своєю власністю, крім цього погіршився стан здоров`я, у зв'язку з чим змушений був звертатись до медичних закладів для отримання допомоги , тому вважає що йому також заподіяна моральна шкода. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти позовних вимог [PERSON], звернувся з зустрічною позовною заявою , наполягаючи на стягненні з останнього матеріальної шкоди у сумі 36250,62 грн, моральної шкоди у сумі 5000 грн, та понесених судових витрат. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги вказав, згідно з постановою суду , яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП , у зв'язку з чим він повинен нести відповідальність за завдану матеріальну та моральну шкоду. При цьому щодо [PERSON] адміністративний протокол не було складено працівниками ДАІ , його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не доведена, відсутні правові підстави вимагати з нього відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вважає, що невідповідність дій [PERSON] вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху відповідає ступеню вини 20%, у зв'язку з чим завданий йому матеріальний збиток складає 36 250,62 грн. Допитаний у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. У задоволенні зустрічних вимог просили відмовити у зв'язку з недоведеністю, надавши письмові заперечення. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали у повному обсязі, просили у позові відмовити. Наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог, зазначаючи, що на даний час транспортний засіб [PERSON] відновлено, проте він наполягає на стягненні завданого матеріального збитку у сумі 36250 грн, який визначений експертним товарознавчим дослідженням. Відповідач ПАТ «СК «УНІКА» допитаний за окремим судовим дорученням , позовні вимоги [PERSON] вважають необґрунтованими. Треті особи [PERSON] , страхова компанія КФ ЧАО «УАСК АСКА» у судовому засіданні не були присутні , заперечень не надавали. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. 29 січня 2013 року о 12.20 год на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг з вул. Грибоєдова в Жовтневому районі м. Кривого Рогу сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля марки FORD TRANSIT , реєстраційний номер [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля марки ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали пошкодження. Як убачається з матеріалів справи , у відношенні водія [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП , за результатом розгляду якої 24.07.2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] закрито, у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності ( а.с. 11). Згідно висновку судової авто технічної експертизи №962 -13 від 05.06.2013 року водій [PERSON] , наближаючись до перехрестя рівнозначних доріг для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п.16.12 ПДР України . При цьому, водій [PERSON] - відповідач по справі, мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України. Внаслідок чого , порушення вимог п.16.12 ПДР України водієм [PERSON] та вимог п.10.1 ПДР України водієм [PERSON] перебувають у причинному зв'язку з ДТП (а.с. 12-20). Згідно висновку експерта №Д17/06/13 від 13 червня 2013 року ( а.с. 21-29) сума матеріальної шкоди , нанесеної власнику пошкодженого автомобіля FORD TRANSIT , реєстраційний номер [NUMBER] складає 73375,74 грн. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження №35/13 від 04.02.2013 року власнику автомобіля ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП завдана майнова шкода у сумі 45313,20 грн, при цьому вартість відновлюваного ремонту складає 56516,33 грн ( а.с. 109-115). Автомобіль марки ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER] застрахований в страховій компанії ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом АВ 7015372 ( а.с. 48). Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, і також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України за №6 від 27.03.92 (Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відповідальність за шкоду, заподіяну джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців, вирішується за правилами: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 (Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв 'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 2. ст. 1193 ЦК України зазначено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується , якщо інше не встановлено законом. Визначаючи ступінь вини водіїв в 50% суд враховує матеріалами справи , в тому числі експертизу №962-13 від 05.06.2013 року, відповідно до висновків якої водій [PERSON] - відповідач по справі, мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України. Внаслідок чого , порушення вимог п.16.12 ПДР України водієм [PERSON] та вимог п.10.1 ПДР України водієм [PERSON] перебувають у причинному зв'язку з ДТП. Відповідно до п. 6,11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має свідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). У п.13. постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). У зв'язку з наведеним позовні вимоги [PERSON] на відшкодування завданої майнової шкоди є обґрунтованими. Згідно до висновку авто товарознавчого дослідження № Д17/06/13 від 13.06.2013 року сума матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля, яким керував [PERSON] і , пошкоджений при ДТП складає 73 375,74 грн, у зв'язку з чим сума майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню останньому складає 36 687,87грн, яка підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» виходячи з наступного. Як встановлено матеріалами справи, забезпечений автомобіль марки ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER] застрахований в страховій компанії ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом АВ 7015372 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів. Згідно ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для проїзного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою. Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. В полісі № АВ/ 7015372 зазначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, при цьому розмір франшизи становить 0,00 грн. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та законодавством. Статтею 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду , а саме: ч.1 - моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди із змінами , внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності , нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, форми вини заподіювача шкоди, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи , в результаті дорожньо - транспортної пригоди , було пошкоджено автомобіль позивача. На думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди повинен відповідати моральним стражданням з урахуванням ступені і тривалості фізичних страждань , порушення нормального укладу життя та наданих доказів, тому позов у частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково у сумі 1000 грн, оскільки, суд вважає, що ця сума є достатньою і реальною компенсацією за перенесені позивачем переживання, пов`язані з ДТП, у зв`язку з якою був порушений звичайний спосіб його життя, він переніс душевні хвилювання у зв`язку з відмовою відповідача відшкодувати шкоду, був вимушений витрачати час на оформлення відповідних документів, поїздок до юристів та суду у зв`язку з поданням позовної заяви, був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль за призначенням. В іншій частині вимог позивачем не надано доказів і не доведено в суді вимоги, якими підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру на суму 5000 грн. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом суд дійшов висновку , що вони є недоведеними у судовому засіданні, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. З матеріалів справи убачається, що згідно висновку авто товарознавчого дослідження №35/13 від 04.02.2013 року власнику автомобіля ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП завдана майнова шкода у сумі 45313,20 грн, при цьому вартість відновлюваного ремонту складає 56516,33 грн ( а.с. 109-115). Відповідач наполягаючи на задоволенні зустрічних позовних вимог суду не надав доказів щодо відновлення транспортного засобу ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому не надано висновку авто товарознавчої експертизи по визначенню кінцевої вартості автомобіля ROVER 620 , реєстраційний номер [NUMBER], яка повинна враховуватись при визначенні майнової шкоди. При цьому, суд не погоджується з доводами представника [PERSON] адвоката [PERSON] щодо відсутності підстав для стягнення шкоди з [PERSON] , оскільки у відношенні нього не було складено протокол та не було відповідного рішення про притягнення до Адміністративної відповідальності, оскільки не є перешкодою покладення цивільно-правової відповідальності на особу у справах , де внаслідок винних дій обох водіїв завдано шкоди їх транспортним засобам , те , що лише один із водіїв притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. Слід мати на увазі , що у випадку встановлення вини особи у ДТП постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і причинний зв'язок цієї протиправності із завданою шкодою. Відповідно до ст. 57 ЦПК України , доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, письмових доказів, висновків експертів. Крім цього, п.16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 передбачено, що при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо - транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність , що є джерелом підвищеної небезпеки , непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі. При відшкодуванні страховиком шкоди , завданої особою, цивільна - правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Оскільки ПрАТ « УАСК «АСКА» є відповідальним за відшкодування шкоди , яка завдану [PERSON] , тому відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди [PERSON] Обговорюючи питання щодо судових витрат , суд приймає до уваги ті обставини, що позивач при зверненні до суду сплатив суму судового збору щодо майнових вимог, тому згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню суми сплати судового збору щодо майнових , немайнових вимог, та витрат понесених у зв'язку з наданням правової допомоги.

Outcome: partial