Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельну ділянку площею 3,01 га на території Липівської сільської ради, в тому числі 2,30 га рілля (кадастровий номер 7425384000:05:001:0414) та 0, 71 га кормові угіддя (кадастровий номер 7425384000:05:001:0950) згідно Державного акту серії ЯГ № 389432 від 28.07.2006 року. 22 листопада 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] 21 липня 2016 року [PERSON] померла. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але не може належним чином оформити свої спадкові права, так як у нього відсутній оригінал державного акту на спадкові земельні ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площею № 3,5000 га ріллі (кадастровий номер 7425384000:05:001:0414) та площею 0,71 га сіножаті (кадастровий номер 7425384000:05:001:0950), цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради згідно Державних актів серії ЯГ № 386078 та серії ЯГ № 389432 від 28 липня 2006 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 21 липня 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Липівської сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 21 липня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 280057 від 22.07.2016 року (а.с.8). Згідно копії заповіту від 22 листопада 2012 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.9). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 386078 та серії ЯГ № 389432 від 28 липня 2006 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельних ділянок площею 2, 30 га - рілля та площею 0,7 га пасовища для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради (а.с.10-11). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 31.10.2017 року [PERSON][PERSON] повідомлений про те, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], поскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки (а.с.12). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 27 жовтня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачені Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 386078 та серії ЯГ № 389432 від 28 липня 2006 року на імя [PERSON] вважати недійсними (а.с.13). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.11.2017 року, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 386078 площею 2,3 га рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради станом на 21.07.2016 року становила 63 236,78 грн., вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 389432 площею 0,71 га кормових угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради станом на 21.07.2016 року становила 2386, 62 грн. (а.с.24). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 08.11.2017 року (а.с.23). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належними правовстановлюючими документами, оригінали яких було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, і дане майнове право залишається неуспадкованим як спадкоємцем за заповітом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved