Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2019 року передано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. В обґрунтування\~позовних вимог,\~позивач зазначила,\~що 16\~травня 2019\~року приватним\~нотаріусом Ірпінського\~міського нотаріального\~округу Кондратюком\~В.С.\~було вчинено\~виконавчий напис\~№ 752\~про стягнення\~з мене\~грошових коштів\~на користь\~Відповідача у\~розмірі 11973,\~77\~грн.\~за кредитним\~договором та\~950\~грн.\~за вчинення\~виконавчого напису. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, виходячи з наступних підстав. Так, виконавчий напис здійснено з пропущенням строку для вчинення виконавчого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Так, відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 0277/08/03-Anewv від 15 вересня 2008 року, кредитні кошти надаються строком до 14 вересня 2015 року. При цьому, пред`явивши вимогу в 2010 році первісний кредитор змінив строк кредитування та відповідно і можливість для вчинення виконавчого напису розпочалася в 2010 році, а тому вчинивши напис в 2019 році було пропущено трирічний строк. Також, незаконним було і вчинення виконавчого напису про стягнення пені і штрафних санкцій, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти і неустойку за кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а стягнення витрат пов`язаних із вчиненням оскаржуваного виконавчого напису у розмірі 950 гри. суперечить діючому законодавству України. Крім того, Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано не чинною в частині переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами. Таким чином, вчиняти виконавчий напис на кредитний договір взагалі не передбачено законодавством, оскільки рішення суду касаційної інстанції було проголошено 01 листопада 2017 року, а оспорюваний виконавчий напис було вчинено в 2019 році. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року цивільну справу прийнято до спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 06 лютого 2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а тому сам по собі цих факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна і це право існує, поки суд не встановить зворотного. Так, Договір на яком вчинено виконавчий напис, не містить заборони, або будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу стягнення заборгованості: вчинення виконавчого напису, що цілком підтверджує правомірність вчинених відповідачем і нотаріусом дій, та в повній мірі спростовує позовні вимоги позивача. Враховуючи наведене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що нотаріусом здійснено виконавчий напис на стягнення грошових коштів у розмірі 11973,77 гривень, який на думку представника позивача є незаконним, оскільки рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2010 року стягнуто зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 177714,53 року, а тому закінчився строк позовної давності. Крім того, враховуючи позицію Великої Палати Верховного суду, вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення заборгованості за кредитним договором взагалі є незаконним, а тому просив задовольнити позов. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що зобов`язання за кредитним договором не виконано, а тому були всі підстави для звернення до нотаріусу для вчинення ним виконавчого напису. В подальшому представником відповідача було подано заяву про розгляд справи без його участі. Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій останній просить проводити розгляд справи за його відсутністю та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій останній просить здійснювати розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши думку учасників, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Під час судового розгляду встановлено, що 15 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] укладено кредитним договір № 0277/08/03-Anewv, відповідно до якого Банк на умовах, викладених у договорі, надав Позичальнику 22\~500 доларів США для придбання автомобіля. 17 березня 2009 року АКБ «Форум» направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором № 0277/08/03-Anewv від 15.09.2008 року, яка отримана [PERSON] 24.03.2009 року. 28 квітня 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська розглянуто справу № 2-1696/2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредиту в сумі 177714,53 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 гривень. На підставі даного рішення суду, 28 вересня 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судомм. Дніпропетровська видано виконавчий лист. Відповідно до виконавчого напису від 16.05.2019 року який зареєстровано в реєстрі за № 752, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С., на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі законодавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 запропоновано звернути стягнення зі [PERSON] , [INFO] , яка є боржним за кредитним договором № 0277/08/03-Anewv від 15 вересня 2008 року, укладеним нею із Акціонерним комерційним банком «Форум», перейменованим на Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», правонаступником якого, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 1050-Ф від 14.03.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева». Строк платежу за Кредитним договором № 0277/08/03-Anewv від 15 вересня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17 травня 2016 року по 03 травня 2019 року та сума заборгованості складає 11973,77 гривень, в тому числі: 3% річних в розмірі 2472,00 гривень; пеня за період з 17 травня 2018 року по 03 травня 2019 року 9501,77 гривень, а також 950 гривень витрати, пов`зані із вчиненням виконавчого напису. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 18 ЦК України, а також статтями\~87,\~88Закону України «Про нотаріат»\~вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України\~(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.05.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 16.05.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,88Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не сплив строк давності для вчинення виконавчого напису за вимогами. Також приймаючи до уваги, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.\~12\~та ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без дотримання вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено факту безспірності заборгованості та не отримано всіх передбачених законом для цього підтверджуючих документів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1152,65 гривень, з яких: 768,40 гривень за подання позовної заяви у розмірі та 384,20 гривень за подання зави про забезпечення позову.

Outcome: approved