Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 31.08.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва із позовом до [PERSON] в якому, згідно уточнених 08.09.2020 року вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини доходу платника аліментів; у разі укриття доходу нараховувати аліменти від визначеної середньої заробітної плати територіальним органом Державного комітету статистики України; стягнути з відповідача аліменти за минулий час з березня 2019 року по липень 2020 року включно у сумі 72128 гривень 10 копійок. В обґрунтування позову зазначено, що з 09.09.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які мешкають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не проживає з позивачкою та дітьми з березня 2019 року. Перші аліменти відповідач сплатив лише 07.07.2020 року у сумі мінімально гарантованих аліментів, які складають 50% від прожиткового мінімуму на дітей. [PERSON] працює персональним водієм неофіційно та приховує свої доходи і майно, тому аліменти необхідно нараховувати від визначеної середньої заробітної плати територіальним органом Державного комітету статистики України. Позивачка, будучи вагітною, з березня 2019 року неодноразово зверталась до відповідача з проханням про сплату аліментів, але відповідач відмовив, так як змушував її віддати дитину від попереднього шлюбу її батьку. Посилаючись на офіційні статистичні дані по Миколаївській області про рівень середньої заробітної плати, так як відповідач офіційно не працює, [PERSON] зробила розрахунок для стягнення аліментів на дітей за минулий період з березня 2019 року по липень 2020 року включно з урахуванням: 1/3 частина заробітку на двох дітей, 1/2 заробітку на трьох дітей, що складає загальну суму 75148 гривень 10 копійок. В липні 2020 року відповідач сплатив 3020 гривень, у зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період на суму 72128 гривень 10 копійок. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту пред`явленого позову. Відповідач позовні вимоги визнав частково, в частині сплати на утримання трьох неповнолітніх дітей аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, який визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий період відповідач не визнав та зазначив, що сторони до теперішнього часу перебувають у шлюбі, до липня 2020 року разом виховували та утримували дітей. Позивачка ніяким чином не підтвердила факт, що відповідач ухилявся від плати аліментів на утримання дітей за минулий період з березня 2019 року по липень 2020 року, у зв`язку з чим позов у цій частині задоволенню не підлягає. У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення та викладену в них позицію відповідача, надав пояснення, аналогічні змісту заперечень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, згідно ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного,духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 09.09.2009 року перебувають у шлюбі (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 27.03.2012 року). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13.11.2020 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 22.12.2015 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25.10.2019 року). Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мешкають з позивачкою, що підтверджено довідками про реєстрацію місця проживання особи Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. Батько дітей - відповідач [PERSON] мешкає окремо від дітей, має повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьків: мати [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою, та батька [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. На момент розгляду справи аліменти на утримання батьків та повнолітньої дитини відповідач не сплачує; відомості щодо офіційного працевлаштування відсутні. У пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див., наприклад, рішення від 27 листопада 1992 р. у справі «Олсон проти Швеції (№ 2)» (Olsson v. Sweden (№ 2)), Series A, № 250, с. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Згідно частин 2 та 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України) та найважливіших інтересів дітей, суд вважає, що відповідач зобов`язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову, тобто з 31.08.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів за минулий період задоволенню не підлягають, у зв`язку не доведеністю належними та допустимими доказами того, що позивачка [PERSON] вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача за період з березня 2019 року по липень 2020 року, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial