Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним в частині та захист прав споживачів, в якому просить: визнати недійсним кредитний договір № 50010167 від 22.08. 2013 року в частині пунктів 1.3.1., 1.3.2., 1.3.3 Загальних умов кредитування ; пункту 2.4. Загальних умов кредитування в частині «… проценти нараховуються на еквівалент суми Кредиту відповідно до Графіка погашення Кредиту…»; визнати недійсним додаток до кредитного договору, а сааме -Графік погашення кредиту; зобов'язати ТОВ «Порше Мобіліті» провести перерахунок станом на 31.05.2015р. залишку для погашення кредиту і процентів з урахуванням недійсних положень кредитного договору; створити новий графік погашення кредиту кредитного договору, з урахуванням проведеного перерахунку станом на 01.06.2015р. Позивач посилається на те, що 22.08.2013 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 50010167, згідно якого відповідач надав йому кредит в сумі 147 578, 20 грн. на придбання автомобіля. У вказаному кредитному договорі відповідач зазначив суму кредиту, яка була видана в гривнях, в еквіваленті до доллара США. Згідно умов договору, кредитні кошти були перераховані відповідачем продавцю транспортного засобу - ТОВ «Атлант-М Дніпровська Набережна» . До кредитного договору сторони також підписали додаток - Графік погашення кредиту, відповідно до якого, місячний платіж повинен бути сплачений щомісяця до 15 числа, і становить - 384, 32 дол. США та Загальні умови кредитування. Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, відповідач (Компанія) зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі в українських гривнях. У Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін. Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту , визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому, розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. З огляду на те, що ТОВ «Порше Мобіліті» визначило в Графіку погашення кредиту суму платежу за розрахунковий період в дол. США та в Загальних умовах кредитування суму кредиту еквіваленту до долара США, фактично відповідачем здійснене кредитування в іноземній валюті. Оскільки предметом Кредитного договору є валютні операції, для яких є свій порядок регулювання, відповідач мав мати ліцензію НБУ на валютні операції відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», виконати обов'язок попередити позивальника про валютні ризики тощо. Ні генеральної, ні індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операції відповідач не має. Крім того, як зазначає позивач, відбулася істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, оскільки з підвищенням курсу іноземної валюти, сума, що зазначається в рахунках, які виставляються йому до сплати, зросла понад три рази, що вже перевищує вартість придбаного ним автомобіля і при отриманні кредиту він не розраховував на такий значний стрибок вартості іноземної валюти, а володіючи інформацією про такі ризики, не уклав би договір на таких умовах. Підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, представники позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала зпідстав, викладених у письмових запереченнях, пояснивши, що відповідач має статус фінансової установи, яка зареєстрована відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. При укладенні кредитного договору позивачу надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до Кредитного договору. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановлює обов'язковість зазначення валюти у детальному розписі сукупної вартості кредиту, а встановлює обов'язок кредитодавця розписати сукупну вартість кредиту у процентному та грошовому виразі. Графік погашення кредиту до Кредитного договору містить детальний розпис сукупної вартості кредиту за весь період дії Кредитного договору відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначила, що згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи умови Кредитного договору та положення ЦК України, просить критично оцінити доводи позивача про те, що законодавством заборонено використовувати розрахунок розміру платежів шляхом застосування еквівалентів у іноземній валюті При вирішенні даного спору представник відповідача просила врахувати правову позицію Верховного Суду України від 02.07.2014 р., викладену у справі 6-79цс14, на підставі ст. 360-7 ЦПК України і відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторнами докази, судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно частини 6 статті 19 Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. З матеріалів справи убачається, що 22.08.2013 року між [PERSON] та ТО «Порше Мобіліті» було укладено Кредитний договір № 50010167, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 147 578, 20 грн. на придбання автомобіля. У вказаному Кредитному договорі відповідач зазначив суму кредиту, яка була видана в гривнях, в еквіваленті до долара США. Згідно умов договору, кредитні кошти були перераховані відповідачем продавцю транспортного засобу - ТОВ «Атлант-М Дніпровська Набережна» . До Кредитного договору сторони підписали Додаток - Графік погашення кредиту, відповідно до якого місячний платіж повинен бути сплачений щомісяця до 15 числа, і становить еквівалент у доларах США - 384, 32 дол. США щомісячно, та Загальні умови кредитування. Позивач і його представник не заперечують те, що позивач ознайомився і підписав Креитний договір, Графік погашення кредиту та Загальні умови кредитування, до квітня 2015 року оплачував всі рахунки відповідача, виконуючи належним чином умови Кредитного договору. Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, Компанія зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі в українських гривнях. В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін. Пунктом 1.3.1 визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування встановлено, що нарахування процентів: щомісячно 15 поточного числа місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Про цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання кредиту і до першого календарного дня наступного місяця. Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 р. (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 р. за № 541/13808) «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» передбачено, що ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. Даною Постановою (п. 2) встановлені вимоги щодо надання споживачу попередньої інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту,зокрема, банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в)орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством; (п. 3.1.) Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Посилання позивача на істотну зміну становища щодо виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти, може бути підставою для направлення пропозиції (оферти) про зміну умов договору, проте, не можуть бути підставою для визнання умов договору недійсними. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Як було зазначено , згідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, визначення еквіваленту в іноземній валюті, суми, що підлягає сплаті у гривнях, не суперечить чинному законодавству України. Статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» дано визначення поняттям «валюта України», «іноземна валюта» і «валютні операції», зокрема: «валюта України» розуміється як власне валюта України, так і платіжні документи та інші цінні папери, виражені у валюті України; «іноземна валюта» розуміється як власне іноземна валюта, так і банківські метали, платіжні документи та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті або банківських металах; 2) «валютні операції»: операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. Представники позивача в судовому засіданні підтвердили факт отримання кредиту в гривнях, проведення розрахунків за виставленими рахунками у гривнях. Отже, не заслуговують на увагу твердження позивача про отримання ним валютного кредиту та про необхідність отримання відповідачем індивідуальної чи генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.. Умови Кредитного договору відповідають вимогам ст.ст. 524, 533 ЦК України, Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, встановленим Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 р. за № 541/13808, не порушують вимог статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На думку суду, позивач не представив належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем його прав, як споживача фінансових послуг, а також доказів на підтвердження правових підстав для визнання недійсними положень Кредитного договору. Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed