Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві з врахуванням заяви про виправлення описки в позовній заяві посилалась на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27 грудня 2012 року [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожен прийняли у власність 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться в [ADDRESS] . На момент укладення й реєстрації договору купівлі-продажу від 27 грудня 2012 року [PERSON] знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 01 квітня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться в [ADDRESS] , заповідала [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Але постановою приватного нотаріуса\~Полтавського міського\~нотаріального округу\~Полтавської області\~Панченкової Олени\~Леонідівни від\~24\~вересня 2019\~року [PERSON] \~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності па спадкове майно на ім`я спадкодавця. Тому позивач\~просила суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/10 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21 січня 2020 року за клопотанням представника позивача [PERSON] у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Панченкової Олени Леонідівни витребувано докази, а саме: копію спадкової справи, відкритої до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.40) . Інші заяви та клопотання учасниками справи суду не подавалися. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, уповноваживши адвокатів Сенкевича В.І. та Сенкевич Д.В. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. При цьому посилався на те, що [PERSON] заповіт склала під впливом та на прохання позивача. В подальшому вона хотіла скасувати свій заповіт, але не встигла. Також посилався на те, що позивач не доглядала за спадкодавцем та не надавала їй допомоги. Крім того, в даний час позивачем йому чиняться перешкоди у користуванні спільним майном. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову також заперечила, в його задоволенні просила відмовити. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін та відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27 грудня 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., [PERSON] та [PERSON] придбали (прийняли у власність) в рівних частках 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). На підставі вказаного договору за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на 1/5 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за кожним, що підтверджується даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 березня 2020 року №202950258 (а.с.81-85). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що на час набуття відповідачем права власності на частину вказаного житлового будинку відповдіач перебував у шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим набута ним 1/5 частина жилого будинку була об`єктом права спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Докази перебування відповідача у шлюбі з [PERSON] на час придбання спірного нерухомого майна в матеріалах справи відсутні, але відповідач даний факт визнав. Тому в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, вказана обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Підстави для відходження від рівності часток подружжя у праві спільної власності судом не встановлено. Тому суд приходить до висновку, що частка кожного з подружжя [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на жилий будинок з господарськими побудовами за адресою: [ADDRESS] становить 1/10. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 2017 року Подільським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у області повторно (а.с.10). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, який 01 квітня 2013 року посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. (а.с. 9). Згідно вказаного заповіту належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться у [ADDRESS] [PERSON] заповідала [PERSON] . Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 25 вересня 2017 року №49221305 (а.с.55). 25 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Панченкової О.Л. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.50). Як вбачається з даних постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Панченкової Олени Леонідівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 вересня 2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.69). Як підставу для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено відсутність документів, які посвідчують право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця, державної реєстрації права власності на це майно, а також відсутності можливості документально визначити частку у спільному сумісному майні подружжя. На підставі викладеного судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцем за заповітом, який прийняв після неї спадщину, є позивач [PERSON] . Але нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином встановлено, що позивач була позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину позасудовим порядком. Як вбачається з копії спадкової справи №26/2017 після померлої [INFO] [PERSON] , що надана суду нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів, [PERSON] чи інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались. Докази того, що відповідач, який як непрацездатний чоловік спадкодавця має право на обов`язкову частку у спадщині, фактично прийняв спадщину після [PERSON] , до матеріалів справи сторонами також надано не було. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на час смерті [PERSON] її місце проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-17). Зареєстроване місце проживання відповідача [ADDRESS] (а.с.91). Таким чином в матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після [PERSON] відповідачем. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Однак позивачем позовні вимоги до Територіальної громади м.Полтави не пред`явлені. Замість цього позовні вимоги нею пред`явлені до [PERSON] , який спадщину не прийняв, а тому є неналежним відповідачем в даній справі. Інтереси позивача в даній цивільній справі представляють два професійні адвокати Сенкевич В.І. та Сенкевич Д.В., але ні від них, ні від позивача клопотання щодо залучення Територіальної громади м.Полтави до участі у справі в якості належного відповідача або співвідповідача, не надходили. Згідно ст. 51 ЦПК України суд за власною ініціативою позбавлений можливості залучати до участі у справі співвідповідача чи замінювати неналежного відповідача належним. За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України також передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , понесені нею судові витрати відшкодуванню не підлягають та в силу вимог ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на неї.

Outcome: dismissed