Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. У своєму позові позивач [PERSON] зазначив, що 15 квітня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріальне посвідчення якого визначено було на 21 квітня 2015 року. Враховуючи, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, свідчить про дійсність укладання договору купівлі-продажу між сторонами, оскільки договір не був нотаріально посвідчений, тому він вимушений звернутися до суду та просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 квітня 2015 року укладений між ним та відповідачем [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на багатофункціональний комплексу, загальною площею 12,3 кв.м., до складу якого входить сторожка А-1, площею 12,3 кв.м., огорожі № 1, № 2, розташованих по вулиці Садова, 84а, в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є власником майна багатофункціональний комплексу, загальною площею 12,3 кв.м., до складу якого входить сторожка А-1, площею 12,3 кв.м., огорожі № 1, № 2, розташованих по вулиці Садова, 84а, в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], що також вбачається з витягу про реєстрацію прав власності та технічного паспорту. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 15 квітня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме багатофункціонального комплексу, загальною площею 12,3 кв.м., розташованого по вулиці Садова, 84а, в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, нотаріальне посвідчення якого визначено сторонами на 21 квітня 2015 року. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в іншій письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Так, до вимог ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 627 ЦК України зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В ч.2 ст. 220 ЦК України зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, судом встановлено, що 15 квітня 2015 року між сторонами фактично був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, багатофункціонального комплексу, загальною площею 12,3 кв.м. за адресою: вул.Садова, 84-а, м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, та 15 квітня 2015 року сторонами виконані усі істотні умови договору, що вбачається з наданого суду договору від 15.04.2015 року, акту приймання-передачі нерухомого майна від 15 квітня 2015 року, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, при поданні позовної заяви відповідачем були сплачені судові витрати у вигляді судового збору та враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved