Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , і стягнути з останньої судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що шлюб з відповідачкою було зареєстровано 16 лютого 1995 року Седлищенською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 3. Від шлюбу є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося із-за несумісності характерів, внаслідок чого між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, що кожному із них та дітям спричиняють душевні страждання. Відповідачка на зауваження не реагує та не хоче змінювати своє відношення до нього. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у нього, так і у відповідачки на ґрунті сімейно-побутових проблем, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, а тому вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. З 26 грудня 2018 року вони проживають окремо, і відповідачка визнає той факт, що сім`я фактично розпалася. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав і просив шлюб розірвати, понесені ним судові витрати залишити за ним. Відповідачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю і не заперечила проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 лютого 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16 лютого 1995 року Седлищенською сільською радою, Любешівського району, Волинської області (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнала, і таке визнання нею позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором [PERSON] шлюб залишає їй шлюбне прізвище. За згодою позивача суд не стягує понесенні останнім судові витрати з відповідачки.

Outcome: approved