Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просив усунути перешкоди у спілкуванні із дитиною [PERSON], [INFO], яка проживає окремо з матірю [PERSON] за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Постишева, буд 37 кв.№ 49; крім того просив визначити спосіб його участі як батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] шляхом встановлення побачень три рази на тиждень, з ночівлею за місцем мешкання батька; спільного відпочинку першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком [PERSON]; а також надання можливості необмеженого спілкування з донькою [PERSON] особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу, звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньки; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з донькою або цей день передує дню побаченню або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; в день побачення з донькою, надати право забирати доньку з дому / дитячого садку/ школи особисто. Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі, за клопотанням сторін ухвалами суду від 01.12.2017 та 17.01.2018 року відкладено розгляд справи. 19.02.2018 року ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу - Виконавчий комітет Металургійної районної в місті [PERSON], розгляд справи відкладено. 21.03.2019 року, 10.04.2019 року, 20.06.2019 року ухвалами суду відкладено розгляд справи у звязку з неявкою всіх учасників справи. На підставі розпорядження керівника апарату суду №99 від 07.11.2018 року у звязку із закінченням повноважень головуючого судді у справі та згідно «Протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями» від 08.11.2018 року визначеного новий склад суду, справу призначено до судового розгляду. 09.11.2018 року за заявою представника відповідача відкладено розгляд справи. 27.11.2018 року ухвалою суду залучено третю особу Виконавчий комітет Центрально-міської районної в місті [PERSON], надано час для обстеження умов проживання позивача. 27.12.2018 року за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи, 29.01.2019 року в ході судового розгляду оголошено перерву для виклику свідків. Ухвалою суду від 01 лютого 2019 року провадження у справі зупинене до вирішення питання про відвід судді, 19 березня 2019 року відновлено провадження у справі, продовжено розгляд. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у заяві та просили їх задовольнити. Позивач пояснив, що бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, але у звязку з неприязними стосунками з відповідачкою бажає, щоб це питання було врегульоване у законний спосіб рішенням суду, тому після подачі позову до суду самостійно не звертався до відповідачки для можливості спілкування з дитиною. Вказав також, що має досвід догляду за своєю малолітньою донькою, оскільки залишався з нею на тривали час у віці до одного року, коли мати дитина виїздила на відпочинок за кордон. Після припинення спільного проживання намагався надавати допомогу дитині, передав матері дитяче харчування та підгузки, аліменти сплачує частково. Останній раз провів з дитиною близько 5 годин поспіль в листопаді 2018 року, до цього також влітку провів декілька днів разом з дитиною та відповідачкою на морі. Погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо запропонованого графіку спілкування з дитиною три рази на тиждень в присутності матері поки дитина ще маленька. Відповідач та її представник в судовому засіданні\~просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка пояснила, що ніколи не чинила перешкод батьку у спілкуванні та вихованні дитини, навпаки намагалась всіляко отримати від нього допомогу, але позивач уникає спілкування, не відповідає на телефонні дзвінки, не надає матеріальну допомогу дитині. Влітку 2017 року позивач дійсно залишався з дитиною, якій ще не виповнилось одного року на 7 днів наодинці, поки відповідачка перебувала на відпочинку за кордоном. Після цього ще один раз вона запрошувала його на спільний відпочинок з дитиною на морі. В останній раз восени 2018 року вони разом возили дитину до лікарів у м. Дніпро, позивачу як батьку відомий діагноз, що встановлений дитині та необхідність лікуванні і реабілітації, але позивач як батько не цікавиться станом здоровя дитини, матеріальну допомогу надавати не бажає, має заборгованість по аліментам. Крім того, між ними склались неприязні стосунки, в січні 2019 року коли вона з дитиною приїхала до позивача у гості вони посварились, позивач в присутності дитини застосував до неї фізичне насильство, налякавши дитину, та спричинивши легкі тілесні ушкодження і вона звернулась до поліції. Вказала, що на теперішній час категорично відмовляється надавати можливість спілкування та побачень батьку з дитиною, оскільки їй не відомий психічний стан позивача, вона вважає, що таке спілкування негативно вплине на емоційний розвиток дитини. Представники третіх\~осіб \~служб у\~справах дітей Металургійної районної в місті ради та виконкому Центрально-міської районної в місті [PERSON] до суду не зявились, повідомлені належним чином, у звязку з чим з урахуванням думки учасників процесу судом проведено розгляд справи за їх відсутністю. Представники третьої особи служби у справах дітей Покровської районної в місті ради [PERSON] просила провести розгляд справи за її відсутністю, врахувавши висновок виконавчого комітету\~Покровської районної\~в місті\~ради яким\~визначено спосіб\~участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, три дня на тиждень по дві години у присутності матері [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо пояснили, що відповідачка ніколи не чинила перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною, навпаки, позивач як батько дитини з моменту як припинив спільне проживання з відповідачкою, влітку 2017 року не проявляв активної участі у вихованні своєї доньки. На прохання знайомих та подруг відповідачки надати матеріальну допомогу дитині також відмовлявся, на дні народження дитини не приходив. Декілька разів за весь цей час проводив спільно з дитиною відпочинок. Вказали, що на теперішній час між батьками дитини склались неприязні стосунки, тому спілкування батька з дитиною може негативно вплинути на її емоційний стан. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] народилась [INFO], батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 7). Висновком виконавчого комітету\~Металургійної районної\~в місті\~ради від\~20.04.2018\~року,\~що був\~складений на\~момент проживання\~матері та\~дитини у\~вказаному районі,\~визначено спосіб\~участі батька\~[PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, а саме: три рази на тиждень, з ночівлею за місцем мешкання батька, у день побачень дозволити батьку забирати дитину з дитячого дошкільного закладу (школи); необмежено спілкуватись з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку; відпочинок з батьком у першій половині літніх канікул (а.с.106). У звязку зі зміною місця проживанні відповідачки та дитини, органом опіки та піклування Виконкому\~Покровської районної\~в місті\~ради на\~виконання ухвали\~Жовтневого районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~від 19.10.2017\~року складено\~висновок від\~05.11.2018\~року,\~яким визначено\~спосіб участі\~[PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, наступним чином: три дня на тиждень по дві години у присутності матері [PERSON] (а.с.153). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 21.12.2018 року, складеного представниками служби у справах дітей Виконкому Центрально-міської районної у місті ради за останньою актуальною адресою місця проживання позивача у справі м. Кривий Ріг, вул. Багратіона, буд.29: позивач мешкає у приватному двоповерховому будинку, який орендує відповідно до наданого договору оренди. Будинок з усіма комунальними зручностями, складається з пяти кімнат з усіма необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини створені належні умови для проживання та виховання. (а.с.204). Посилання відповідача та його представника на недоведеність позивачем законних підстав для проживання у вказаному будинку, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на право батько приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно довідки Металургійного ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 24.01.2019 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] на користь її матері [PERSON] за період з 31.10.2017 року по 31.12.2018 року складає110391,58 грн. (а.с.206). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, наданого відповідачкою, 02.01.2019 року внесені відомості за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України у звязку із завданням [PERSON] легких тілксних ушкоджень [PERSON] (а.с.203). Оцінюючи досліджені письмові докази та поясненні сторін і свідків у справі, суд виходить з наступних вимог закону. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7,\~141,\~ 159 СК України\~слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, а також бажання приймати участь у цьому і відповідачкою в судовому засіданні підтверджено, що перешкоди у спілкуванні з дитиною нею не чиняться, суд приходить до висновку про\~необхідність задовольнити позов частково і визначити [PERSON], як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою [PERSON]. Суд відхиляє твердження відповідачки щодо можливого негативного впливу батька на дитину під час їх спілкування, оскільки вказані обставини є субєктивною думкою відповідачки, що ґрунтується на особистих неприязних стосунках з батьком дитини. Суд також не приймає до уваги висновок виконкому Металургійної районної в місті ради від 20.04.2018 року щодо визначеного способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною без участі матері, оскільки виходячи з віку дитини таке спілкування не є доцільним, не відповідає інтересам дитини, що може негативно відобразитись на її емоційному стані. Наявність у позивача заборгованості по аліментам на утримання дитини та наявність відомостей у ЄРДР щодо спричинення відповідачу легких тілесних ушкоджень суд також вважає обставинами, що не позбавляють батька основоположного права на участь у спілкуванні з дитиною. Виходячи з встановлених судом обставин справи, віку дитини, приймаючи до уваги висновок Виконкому Покровської районної у місті ради як найбільш інформативний та складений за останнім місцем мешкання дитини, враховуючи час, протягом якого батько не мав спілкування з дитиною, суд вважає за необхідне частково відійти від запропонованого у висновку органу опіку щодо способу участі батька з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, а також з метою забезпечення психологічного та емоційного комфорту малолітньої дитини, яка у віці двох з половиною років фізіологічно та психологічно потребує постійної присутності матері. Враховуючи неприязні стосунки, які склались між батьками, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з малолітньою дочкою, але в обмежений час та в чітко визначені дні з метою запобігання подальших непорозумінь між батьками. Водночас, суд звертає увагу, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною, в тому числі й у присутності матері. Виходячи з результату вирішення спору, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: partial