Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно до якого входить: -земельна ділянка площею 1,66 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,84 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 1,66 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,75 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла тітка позивача -[PERSON], після чого відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Вказану спадщину прийняла рідна сестра померлої [INFO] [PERSON] - [PERSON], яка є матір'ю позивача по справі. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] Позивач зазначає, що після смерті матері спадщину до якої входять вищезазначені земельні ділянки прийняла, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та оформлення документів на спадкове майно, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що її мати - [PERSON] не оформила свідоцтво про право на спадщину після смерті її рідної сестри - [PERSON] Крім того, існують розбіжності у правовстановлюючих документах, зокрема у державних актах на право приватної власності на землю № [NUMBER] та № [NUMBER], невірно зазначено ім'я по батькові власника - замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Позивач, представник позивача у судове засідання не з'явились, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі, просять суд його задовольнити. Представник відповідача Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 74 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Ковалівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області від [INFO], актовий запис №11 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить: земельна ділянка площею 1,66 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; земельна ділянка площею 0,84 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; земельна ділянка площею 1,66 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; земельна ділянка площею 0,75 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Вищевказані земельні ділянки належали померлій [INFO] [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 грудня 2002 року та копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 грудня 2002 року. Вказану спадщину після смерті [PERSON], шляхом подачі заяви до нотаріальної контори прийняла її рідна сестра - [PERSON], що підтверджується довідкою Монастириської державної нотаріальної контори №457/01-16 від 03 липня 2015 року (а.с. 21). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції серії [NUMBER], що [INFO] у віці 67 років померла [PERSON] (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на майно до якого входить: земельна ділянка площею 1,66 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER]; земельна ділянка площею 0,84 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER]; земельна ділянка площею 1,66 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER]; земельна ділянка площею 0,75 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на Території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому у положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом встановленого законом терміну звертався в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - [PERSON], однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що в державних актах на право приватної власності серії [NUMBER] та [NUMBER] від 02 грудня 2002 року, невірно зазначено ім'я по батькові власника, зокрема в графі власника зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення такого факту необхідно заявникові для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, який потрібно встановити заявнику має юридичне значення. Судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право так як позивач просить визнати право власності на земельні ділянки, а тому даний спір підлягає розгляду в позовному провадженні. Так, при складанні правовстановлюючих документів, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], органом, який його видав, було допущено помилку при записі імені по батькові власника - замість «[PERSON]» в даних документах зазначено «[PERSON]». Факт допущення вищевказаної помилки при зазначенні імені по батькові власника земельних ділянок підтверджується записом в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 1970 року (а.с. 8) та довідками про нормативну грошову оцінку земельних ділянок виданих відділом держземагенства у Монастириському районі Тернопільської області від 25 червня 2015 року № 19-1912-0.61-1195/2-15 (а.с. 16, 17, 18, 19), згідно яких, власником земельних ділянок площею 1,65 га; 1,75 га.; 1,65 га.; 0,83 га. які розташовані на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області є [PERSON]. А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «[PERSON]» та «[PERSON]», це одна і та ж особа. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив та батьки. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Родинні відносини між померлою [INFO] - [PERSON] та позивачем - [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Монастириським районним відділом ЗАГС від 10 лютого 1979 року, згідно якого [PERSON] є матір'ю позивача по справі [PERSON], яка у зв'язку із реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Суд також бере до уваги заяву [PERSON] від 28 січня 2015 року, яка також є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], згідно якої [PERSON] від усієї належної їй частки спадщини яка залишилась після смерті [PERSON] відмовляється на користь позивача - [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А тому, беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO], як дочка померлої та спадкоємець першої черги. Крім того, суд бере до уваги те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за законом першої черги має право на спадкове майно. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали, жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було надано, а факт прийняття спадщини підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку про наявність підстав визнати за позивачем право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно. На підставі викладеного

Outcome: approved