Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про стягнення моральної шкоди, в звязку з ушкодженням здоровя. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що пропрацював в ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 26.08.1981р. по 11.05.1984р. за посадами учень слюсаря по ремонту автомобілів, слюсар по ремонту автомобілів, водій; з 25.03.1992р. по 23.07.1995р. учень дробильника, дробильник, водій автотранспортних засобів; з 18.12.2002р. по 29.03.2015р. водій автотранспортних засобів. 29.03.2015 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини 07.06.2016 року встановлено діагноз: вібраційна хвороба другої ст. від дії загальної вібрації з синдромом церебрально периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією, в поєднанні з синдромом полірадикулоневропатії з вираженими статико динамічними порушеннями на шийному та попереково крижовому рівнях, стійкий больовим та м`язово тонічним компонентами та вазомоторними порушеннями на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). Зазначає, що висновком МСЕК йому первинно 09.08.2016 року встановлено 65% втрати професійної працездатності, із яких 55% - по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ. Наступний переогляд йому призначили на 01.07.2017 рік. Вказує, що саме з вини підприємства відповідача, він втратив здоровя, працездатність, отримав інвалідність 3 групи, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання. Скаржиться, що його непокоїть задишка при незначному фізичному навантаженні, постійний кашель, постійний біль при тривалій ході, болі в попереково-крижовому та шийному відділі хребта, що посилюється при фізичному навантаженні, періодичне оніміння кінцівок, судоми в мязах кінцівок. В звязку з болями в попереку не має змоги ходити, сидіти відчуває гострі болі в тазовому відділі. Перебуваючи тривалий час на лікуванні (систематично по декілька разів в рік знаходився на стаціонарному лікуванні в міській поліклініці м. Кривого Рогу та в Інституті промислової медицини), втратив домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки. Все це призводить до вимушених змін і порушень в його життєвих, особистих, побутових і виробничих відносинах. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на його користь 275 600 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 05.09.2016р., підтримав заявлені позовні вимоги до відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», при цьому посилався на обставини, вказані в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначає, що у звязку з професійними захворюваннями, втратою працездатності, його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] в розмірі 275 600 гривень. Представник відповідача - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позовні вимоги не визнала. Просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» посилається на ті обставини, що укладаючи з відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Вважає, що в отримані позивачем професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Відповідач ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» вважає, що положення ст. 237-1 КЗпП України, не поширюються на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форми власності та господарювання, і, які підлягають загальнообов'язковому державному страхуванню, пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які призвели до втрати працездатності. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [PERSON], вказано роботу в період з 26.08.1981р. по 11.05.1984р. за посадами учень слюсаря по ремонту автомобілів, слюсар по ремонту автомобілів, водій; з 25.03.1992р. по 23.07.1995р. учень дробильника, дробильник, водій автотранспортних засобів; з 18.12.2002р. по 29.03.2015р. водій автотранспортних засобів. 29.03.2015 року позивач [PERSON] був звільнений з підприємства за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Відповідно до [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складеного 12.07.2016 року, комісією в складі представників: директора з охорони праці промислової безпеки ПАТ «[PERSON] [PERSON] Ріг», експерта з ФСС, в пункті 17 Акту…встановлено причину отримання професійного захворювання Позивачем, а саме: робота на протязі 18 років 2 місяців в умовах пилу та вібрації. Рівень загальної вібрації: 111 117 дБ при ГДР 107 дБ; 69 дБ при ГДР 65 дБ. Запиленість повітря робочої зони, в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: 4,2 10,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (SiO2 від 10% до 70%). В пункті 19 вказано, що конкретних винних осіб встановити не можливо, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», в звязку з тривалою роботою більше 18 років 2 місяців. Відповідно до висновку МСЕК [PERSON] первинно 09.08.2016 року встановлено 65% втрати професійної працездатності, із яких 55% по вібраційній хворобі та 10% - по ХОЗЛ також йому була встановлена 3 група інвалідності. Наступний переогляд йому призначено на 01.07.2017 рік. Протипоказання: важка фізична праця, робота в умовах дії вібрації виробничого середовища. Відповідно до медичних довідок [PERSON], в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в амбулаторії №5. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 07.06.2016 року йому встановлено діагноз: вібраційна хвороба другої ст. від дії загальної вібрації з синдромом церебрально периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією, в поєднанні з синдромом полірадикулоневропатії з вираженими статико динамічними порушеннями на шийному та попереково крижовому рівнях, стійкий з больовим та м`язово тонічним компонентами та вазомоторними порушеннями на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: постійний нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом медикаментів групи НПЗП, вітамінні комплекси, препарати, що поліпшують трофіку та проведення імпульсів в нервово м`язових сінапсах, уникати переохолодження, оздоровлення в санаторії профілакторії, санаторно курортне лікування ([PERSON], Приморськ, Бердянськ, Одеса, Хмільник). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що стали причиною отримання професійних захворювань позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників пилу та фізичного навантаження нормативам та показники напруженості трудового процесу перевищували нормативно встановлені, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання від 12.07.2016 року не оскаржено підприємством відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України\~суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є таким, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, він отримав професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 65% та отримав інвалідність 3 групи. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 65 відсотків та встановлення 3 групи інвалідності. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, відсоток втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу [PERSON], моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 50 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial