Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого на підставі її заяви приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвичем В.С. заведена спадкова справа. [INFO] померла її матір [PERSON] . Після смерті її матері приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвичем В.С. заведена спадкова справа. [INFO] помер її брат [PERSON] , після смерті якого вона також звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що після смерті її батька, матері та брата відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем [PERSON] був його онук [PERSON] , який прийняв спадщину, однак не оформив належним чином своїх спадкових прав. На випадок своєї смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заповітів не залишили, а тому, в цьому випадку, спадкування здійснюється за законом. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті її батька, матері та брата. 19 травня 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвича В.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою нотаріуса від 15 липня 2020 року їй було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме: на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином вона позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, заявою від 20 листопада 2020 року просить розгляд справи здійснити без участі представника відповідача, оскільки сільська рада не заперечує щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що відповідно до витягу з погосподарської книги № 5 за 2020 рік Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами рахується за [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рік побудови будинку - 1973 (а.с. 16). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , вид. 05 травня 1994 року Радомишльською сільською радою Луцького району Волинської області (а.с. 13). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з довідкою №265, виданою 18 травня 2020 року Радомишльською сільською радою Луцького району Волинської області, спадкодавець [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з онуком [PERSON] (а.с.22-23). Заповіт від імені [PERSON] в Радомишльській сільській раді Луцького району Волинської області не посвідчувався. Наведене дає підстави для висновку, що єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] був його онук [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, однак належним чином не оформив свої спадкові права. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 15 вересня 2010 року Радомишльською сільською радою Луцького району Волинської області (а.с. 10). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив, а тому, в цьому випадку, спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , вид. 02 грудня 2015 року Радомишльською сільською радою Луцького району Волинської області) (а.с.11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , вид. 29 травня 2018 року виконавчим комітетом Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.12). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є позивач [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцями підтверджується: -копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11 квітня 1989 року, з якого встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14); -копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 січня 2010 року, з якого вбачається, що [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 15). В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи також встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавців та отримала в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавців. Також встановлено, що 19 травня 2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвича В.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою нотаріуса від 15 липня 2020 року їй було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме: на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в зв`язку з тим, що в неї немає правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне рухоме майно. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка бажає отримати спадщину, належним чином прийняла спадщину після батька, матері та брата, але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності на нього, то суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved