Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КДНВП «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01 липня 1998 року по 29 жовтня 2014 року він працював у відповідача на посаді головного енергетика енергетичної дільниці. У день звільнення відповідачем не був проведений з ним повний розрахунок, заборгованість по заробітній платі у розмірі 12405 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь: заборгованість по заробітній платі у розмірі 12405 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 22079,61 грн. та збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 10890 грн. Під час розгляду справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з КДНВП «Кварсит» на його користь: заборгованість по заробітній платі у розмірі 12406,20 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з часу звільнення по день винесення судом рішення. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року за заявою [PERSON] залишено без розгляду його позов в частині вимоги щодо стягнення з КДНВП «Кварсит» на його користь збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 10890 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини. Також повідомив, що КДНВП «Кварсит» працює по три дні на тиждень. Представник відповідача КДНВП «Кварсит» Ляховський О.П. в частині стягнення заборгованості по заробітній платі проти позову не заперечував, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку заперечував, пояснивши, що заборгованість виникла через фактичне припинення роботи підприємства у зв'язку з проведенням антитерористичної операції та на підставі листа Державного концерну «Укроборонпром», що визнано форс-мажорними обставинами. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 01 липня 1998 року по 29 жовтня 2014 року працював у КДНВП «Кварсит» на посаді головного енергетика енергетичної дільниці, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та наказами (а.с. 4, 5, 6-10). Згідно довідки відповідача № 1-813 від 29 грудня 2014 року, відповідачем нарахована, але не виплачена позивачу станом заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2014 року по жовтень 2014 року включно у загальному розмірі 12406,20 грн. (а.с. 29). На час винесення рішення розрахунок з позивачем відповідачем не проведений. Згідно ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, оскільки позивачка звільнилася 29 жовтня 2014 року, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, повинна була бути проведена цього ж дня, проте, остаточний розрахунок з позивачем не проведений до теперішнього часу. У відповідності зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є підставою для стягнення з відповідача вказаного середнього заробітку. Розрахунок середнього заробітку провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року з відповідними змінами та доповненнями. Згідно п. 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно довідки відповідача № 1-32 від 20 січня 2015 року, середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] складає 350,48 грн. (а.с. 59). Весь час затримки розрахунку за період з 30 жовтня 2014 року по 28 січня 2015 року становить 36 робочих днів, з урахуванням того, що з серпня 2014 року КДНВП «Кварсит» працює по три дні на тиждень, а в січні 2015 року почав працювати з 12 січня (а.с. 58, 60-61). З урахуванням наведеного сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 12617,28 грн. (350,48 грн. х 36 днів). Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Будь-яких об'єктивних доказів поважності причин несвоєчасного розрахунку відповідач не надав, а заперечення його представника щодо підстав для звільнення від відповідальності за ст. 117 КЗпП зводяться до скрутного фінансового стану підприємства через форс-мажорні обставини виключно за зовнішньоекономічним контрактом № 147/13 від 10.10.2013 року та не дають підстав вважати, що невиплата належних звільненому працівникові (позивачу) сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, сталася не з вини власника або уповноваженого ним органу (позивача). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у межах наданих сторонами доказів: з відповідача Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» (ЄДРПОУ 25604710) на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню: нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з серпня 2014 року по жовтень 2014 року включно у загальному розмірі 12406,20 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 30 жовтня 2014 року по 28 січня 2015 року включно у розмірі 12617,28 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 250,23 грн.

Outcome: approved