Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] про встановлення факту постійного проживання та реєстрації на законних підставах. В позовній заяві посилався на те, що разом з сім'єю постійно проживає в гуртожитку по [ADDRESS], де вони були зареєстровані без зазначення номерів кімнати. В подальшому місце їх проживання двічі перереєстровувалось. В даний час вони зареєстровані у кімнаті №548 гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з оформленням необхідних документів для приватизації житла виникла необхідність встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах в кімнаті №548 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] - з 25 листопада 1994 року, [PERSON] - з 27 жовтня 1997 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Управління майном комунальної власності міста виконкому Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що при вирішенні справи по суті посилається на розсуд суду. Відповідач Управління державної міграційної служби України у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, клопотань не подавав. Представник третьої особи - Територіальної громади м.Полтави в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з дочкою [PERSON] правомірно були поселені в гуртожиток по [ADDRESS]. Правомірність їх вселення та проживання, користування кімнатою №548 у вказаному гуртожитку встановлена рішенням Київського районного суду м.Полтави від 20 квітня 2011 року, яким суд вирішив: визнати за [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] право користування жилим приміщенням, а саме кімнатами [ADDRESS]; зареєструвати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). На підставі даного рішення суду позивач з дочкою 24 травня 2011 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS], кімнати 548, 550 (а.с.9, 12). В подальшому рішенням виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 22 жовтня 2013 року №308 дозволено КП «ЖЕО-2» розподілити особовий рахунок на кімнати [ADDRESS] на два окремих: на кімнату №548 площею 13,3 мІ на ім'я [PERSON] з врахуванням того, що з ним проживатиме донька [PERSON], а на кімнату №550 площею 17,7 мІ на ім'я [PERSON] з врахуванням, що з нею проживатиме донька [PERSON] (а.с.28). 21 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстраційного обліку по кімнаті №550 і зареєстровані лише по кімнаті №548 (а.с.9, 12). Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії даного Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до Положення про порядок передачі у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, що належать до комунальної власності міста Полтави, затвердженого рішенням сесії Полтавської міської ради від 30 січня 2014 року, громадяни, які проживають у гуртожитках, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень за умови, що вони зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років у кімнаті, жилому блоці (секції)) та не мають іншого житла на праві власності. У вказаному вище рішенні Київського районного суду м.Полтави від 24 травня 2011 року, яким визнано право позивача на користування кімнатами №548 та 550 в зазначеному гуртожитку, не вказано, з якого часу позивач з дочкою фактично проживають в зазначених кімнатах, даний факт не встановлювався. Оскільки відбувалась перереєстрація місця проживання позивача, але фактичне місце проживання не змінювалось, позивач вимушений звертатися до суду з позовом про встановлення факту проживання його та дитини у спірній кімнаті протягом тривалого часу. Відсутність підтвердження проживання позивача саме у кімнаті 548 стала підставою для чисельних відмов йому та членам його сім'ї у вирішенні питання про приватизацію житла (а.с.50, 51, 56, 58, 60). Дана обставина підтверджується наявними у справі доказами в їх сукупності. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту його з дочкою проживання на законних підставах у кімнаті №548 гуртожитку по [ADDRESS] задовольнити. В частині вимог про встановлення факту реєстрації на законних підставах за адресою спірної кімнати суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. При цьому суд виходить з того, що з 25 листопада 1994 року позивач був зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS]. За адресою кімнати №548 позивач та [PERSON] зареєстровані вперше 24.05.2011 року, тому підстави встановити факт, що така реєстрація відбулася раніше, відсутні. В цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити. Також жодним доказом у справі не підтверджується, що відповідачем Управлінням державної міграційної служби України у Полтавській області якимось чином порушено, не визнано або оспорено право позивача та його дитини. Тому в задоволенні позову до Управління державної міграційної служби України у Полтавській області також необхідно відмовити. На підставі викладеного позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення - в частині встановлення факту проживання на законних підставах у визначеному приміщенні, в задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial