Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання правочину удаваним та визнання права власності на транспортний засіб, посилаючись на те, що на підставі довіреності від 24 квітня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізського міського нотаріального округу Запорізської області [PERSON] позивач користувався, володів та розпоряджався транспортним засобом Mersedes-benz, моделі S 600, 1998 року випуску, реєстраційним номер [NUMBER], але фактично позивач та відповідач [PERSON] 24 квітня 2012 року уклали договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач передала у власність позивачу зазначений автомобіль, а позивач передав відповідачеві 12000 доларів США в якості оплати ціни за автомобіль. При цьому 9 січня 2012 року позивачем було укладено договір про надання послуг з [PERSON], згідно якого відповідач [PERSON] в якості повіреного взяла на себе зобов'язання про пошук необхідного позивачеві транспортного засобу. Згодом відповідач [PERSON] знайшла саме транспортний засіб Mersedes-benz, належний [PERSON], за що одержала грошову винагороду у розмірі 3000 гривень. З иста Орджонікідзовського ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 28 жовтня 2013 року позивачу стало відомо, що зазначений транспортний засіб Mersedes-benz перебуває у розшуку в зв?язку із здійсненням виконавчого проваження про стягнення з [PERSON] грошових коштів на підставі виконавчого листа від 10 квітня 2013 року. В зв'язку з цим позивач з метою захисту свого права власності на автомобіль просить визнати договір доручення від 24 квітня 2012 року удаваним, визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу та визнати за позивачем право власності на цей транспортний засіб, а оскільки [PERSON] не повідомила позивача про наявні арешти автомобіля, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 3000 гривень як безпідставно отриману винагороду. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив визнати договір доручення від 24 квітня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізського міського нотаріального округу Запорізської області [PERSON], удаваним правочином, визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Mersedes-benz, моделі S 600, 1998 року випуску, реєстраційним номер [NUMBER], який було укладено між ним та відповідачем [PERSON], визнати за ним право власності на цей автомобіль, крім того стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 3000 гривень. Пояснив, що на час укладення угоди про фактичне відчуження автомобіля між ним на [PERSON], яке мало місце в день оформлення довіреності 24 квітня 2012 року, рішення суду від 10 квітня 2013 року про стягнення з [PERSON] грошових коштів кредитної заборгованості ще не існувало, в зв?язку з чим були відсутні перешкоди для придбання позивачем автомобіля, належного [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується телеграфним повідомленням про вручення судової повістки члену сім?ї відповідача (а.с.28), в зв'язку з чим сама відповідач [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України є повідомленою про час та місце розгляду справи, але про причини своєї неявки до суду відповідач не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надійшло, в зв?язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується її підписом у судовій розписці (а.с.29), направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позові [PERSON] до неї (а.с.30-32). При цьому підтвердила обставини укладення договору про надання послуг між нею та [PERSON], на виконання якого вона знайшла для придбання [PERSON] транспортний засіб Mersedes-benz, належний [PERSON] Також підтвердила обставини оформлення між [PERSON] та [PERSON] договору доручення від 24 квітня 2012 року, який фактично приховував інший правочин - договір купівлі-продажу цього автомобіля, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] у власність спірний автомобіль, а [PERSON] сплатив [PERSON] вартість автомобіля в розмірі 12000 доларів США, про що відповідач [PERSON] видала розписку. Заперечувала проти стягнення з неї 3000 гривень, посилаючись на те, що умови договору про надання послуг вона виконава в повному обсязі, цим договором на неї не були покладені обов?язки перевіряти наявність арештів на автомобіль, тому винагороду в сумі 3000 гривень нею отримано правомірно. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про причини своєї неявки до суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надійшло, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних доказів. Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що на підставі довіреності від 24 квітня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізського міського нотаріального округу Запорізської області [PERSON], відповідач [PERSON] уповноважила позивача [PERSON] продати, здати в оренду або позичку належний [PERSON] транспортний засіб Mersedes-benz, моделі S 600, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], надавши для цього позивачу [PERSON] право представляти її інтереси в органах нотаріату, відповідних органах ДАІ, страхових компаніях, будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкувань та форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з продажем транспортного засобу, передачею його у найм, його переобладнанням, (заміни номерних вузлів, агрегатів, двигуна та кольору), ремонтом, проходженням технічного огляду; з правом перегону транспортного засобу до місця продажу і місця стоянки, визначати на власний розсуд місце стоянки транспортного засобу, поставити на облік та зняти з обліку вказаний транспортний засіб, якщо в тому буде потреба; керувати транспортним засобом, з правом зняття з обліку та постановки на облік по копії реєстраційної картки; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи (у тому числі тимчасовий реєстраційний талон), включаючи заяви, дублікат реєстраційного документу, в разі його втрати, з правом відновлення та реєстрації всіх необхідних документів та номерних знаків по копії реєстраційної картки; заміни свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з правом виїзду та керування за кордоном за умовами оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку, підписати договір купівлі-продажу транспортного засобу, договір найму, визначаючи ціну та всі істотні умови договору на свій розсуд; підписувати різноманітні заяви, в тому числі заява про мій сімейний стан, одержати належні власнику за результатом згаданих угод грошові суми; укладати договори страхування транспортного засобу (цивільна відповідальність, повне Авто-КАСКО, часткове Авто-КАСКО тощо), договори обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, отримати поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності, отримувати грошові суми страхового відшкодування. Крім того, за зазначеним дорученням від 24 квітня 2012 року у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті ДТП чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам, як джерелом підвищеної небезпеки, [PERSON] був уповноважений укладати, якщо в тому буде необхідність, згоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах, згідно із калькуляціями або за домовленістю, сплачувати транспортні податки, а також виконувати всі інші юридично значимі дії, пов'язані з виконанням цією довіреністю. Крім того, за цим дорученням від 24 квітня 2012 року при виникненні необхідності [PERSON] надається право вести від імені [PERSON] справи в суді з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред'явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково предмету позову, зміни підстав або предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, подання виконавчого листа до стягнення, одержання присудженого майна або грошей. При цьому довіреність була видана власником автомобіля [PERSON] позивачу [PERSON] строком на 10 (десять) років по 24 квітня 2022 року включно, з правом передоручення повноважень третім особам. Отже, зміст довіреності від 24 квітня 2012 року безперечно свідчить про надання власником автомобіля [PERSON] позивачу [PERSON] прав не тільки володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним транспортним засобом повністю на його розсуд протягом десяти років, а свідчить про надання відповідачкою [PERSON] позивачу [PERSON] такого обсягу прав на зазначений транспортний засіб на строк десять років, який притаманний лише власнику речі. Зазначені обставини крім показань позивача повністю підтверджуються змістом довіреності від 24 квітня 2012 року (а.с.8). Не довіряти змісту цієї довіреності суд не має жодних підстав, оскільки довіреність посвідчена у встановленому законом порядку приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу із дотриманням всіх вимог, встановлених законом, в тому числі Законом України «Про нотаріат». Суд також встановив, що у день посвідчення зазначеної довіреності від 24 квітня 2014 року позивач [PERSON] передав відповідці [PERSON] грошову суму у розмірі 12000 доларів США, що крім показань позивача, повністю підтверджується розпискою від 24 квітня 2014 року, згідно з якою [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 12000 доларів США у якості оплати за переданий йому у повне право власності автомобіль марки Mersedes-benz, моделі S 600, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно із цієї розпискою, оплата за автомобіль здійснена [PERSON] у повному обсязі. Зазначені обставини, крім показань позивача, повністю підтверджуються змітом наданої суду розписки (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Відповідно до ч.2 ст.235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Відповідно до інформаційного листа Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2008 року, воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується за допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином настають інші права та обов'язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача на майно за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Таким чином, аналіз змісту довіреності від 24 квітня 2012 року та розписки власника автомобіля [PERSON] від 24 квітня 2012 року безперечно свідчить про те, що під час оформлення зазначеного правочину - довіреності від 24 квітня 2012 року - між [PERSON] та [PERSON] був укладений удаваний правочин, тобто такий, який був вчинений для приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу вказаного автомобіля. Зміст зазначених письмових документів безсумнівно підтверджує, що волевиявлення сторін у даному випадку було направлено на досягнення іншого правового ефекту, аніж передбаченого при укладенні договору доручення, але в той же час насправді позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] домовились про інші правові наслідки, які мали на меті приховати укладення договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. За таких обставин доводи позивача [PERSON] про визнання договору доручення від 24 квітня 2012 року удаваним правочином, визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля, та відповідно про визнання за [PERSON] права власності на спірній автомобіль є обґрунтованими, в зв?язку з чим суд не знаходить підстав для відмові у цьому позові [PERSON] Судом також встановлено, що згідно договору про надання послуг від 9 січня 2012 року, укладеним між [PERSON] (довірителем) та відповідачем [PERSON] (повіреним), [PERSON] взяла на себе зобов?язання із підшукання транспортного засобу для укладення [PERSON] договору купівлі-продажу цього транспортного засобу (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно на підставі укладеного договору про надання послуг підшукала для позивача відповідний транспортний засіб - автомобіль Mersedes-benz, моделі S 600, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], за що отримала винагороду у розмірі 3000 гривень, що підтверджується показаннями обох сторін - позивача [PERSON] та письмовими поясненнями відповідача [PERSON] (а.с.30-32). Разом з тим, відповідач [PERSON] у своїх письмових поясненнях проти позову [PERSON] заперечувала, посилаючись на те, що в повному обсязі та належним чином виконала усі умови договору від 9 січня 2012 року. Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, в тому числі позивачу [PERSON], під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам, зокрема позивачу, було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується технічним записом судового засідання. За таких обставин суд встановив, що позивач [PERSON], незважаючи на наявну можливість, не надав суду жодних доказів порушення відповідачем [PERSON] умов договору про надання послуг від 9 січня 2012 року, жодних доказів невиконання нею будь-якого пункту зазначеного договору та будь-яких зобов?язань, покладених на неї цим договором. А за таких обставин позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми грошової винагороди, отриманої за цим договором, не доведені жодними доказами, в зв?язку з чим суд вважає позов в цій частині недоказаним, необґрунтованим, а тому вважає необхідним у задоволенні позову у цій частині відмовити. На підставі викладеного, ст.203, ч.ч.1, 2 ст.235, ч.ч.1, 2 ст.328, ч.1 ст.334, ст.392, ч.1 ст.655, ч.1 ст.1000 ЦК України,

Outcome: approved