Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] з яким вони проживали однією сім`єю з 1984 року. У 1989 році [PERSON] повернувся до першої дружини - матері відповідача, а в 1993 році знову прийшов жити до неї, позивача і разом вони проживали до дня його смерті [INFO] у її будинку [ADDRESS] .зазначила, що [PERSON] неодноразово повертався то до першої дружини , то до неї позивача. Вказує, що з [PERSON] мали намір зареєструвати шлюб, однак у них не прийняли заяви у відділі ЗАГС, оскільки останній не мав прописки, так як перша дружина [PERSON] виписала його з будинку своєї матері. Звертаючись неодноразово до Коломийської міської ради, отримали дозвіл на прописку [PERSON] у належному їй будинку, що стверджується відміткою в будинковій книзі датованою 28.02.1998 року. Зазначає, що проживали вони як подружжя однією сім`єю, у них був спільний бюджет, за спільні кошти харчувалися, вели спільне господарство. Вона, позивач опікувалася та піклувалася про чоловіка, оскільки він був непристосованим до життя і цікавився лише роботою, а він піклувався про неї. Вони разом приймали гостей, ходили в гості, сусіди та знайомі знали їх як подружжя, тому вона, позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] в розумінні статті 3 СК України були сім`єю. Так як [PERSON] власного житла не мав, то вони домоглися надання йому квартири в малосімейному гуртожитку від паперової фабрики, де він працював. Квартира була в стані «сирець» і проживати в ній було неможливо, однак для того щоб мати можливість приватизувати квартиру [PERSON] 02.02.2009 року знявся з реєстрації місця проживання в її будинку і зареєструвався в квартирі [ADDRESS] . За час спільного проживання та за спільні кошти вони провели добудову квартири, а саме : перетерли стіни в квартирі, залили стяжку підлоги та настелили підлогу в кімнаті, влаштували теплу підлогу та поклали плитку в коридорі, кухні та ванній кімнаті, влаштували ванну, унітаз, провели опалення в кімнату. Вони вклали вікна та двері в квартиру, засклили балкон та оббили його вагонкою. [PERSON] у 2003 році досяг віку 60 років, і вона, позивач єдина піклувалася про нього, надавала в усьому допомогу, забезпечувала харчуванням, необхідними ліками, влаштовувала побут. З весни 2018 року чоловік став втрачати вагу, ослаб і став потребувати сторонньої допомоги. На початку жовтня 2018 році у [PERSON] мав місце приступ та вона викликала швидку допомогу. Лікарі надали невідкладну допомогу, однак від госпіталізації він відмовився. Спочатку вона, позивач лікувала його вдома, а у зв`язку з погіршенням стану здоров`я 18 жовтня 2018 року [PERSON] примусово був поміщений на стаціонарне лікування в Коломийську ЦРЛ, де було діагностовано онкологічне захворювання. 1 листопада 2018 року [PERSON] за наполяганням виписаний на амбулаторне лікування. Зазначає, що коли спадкодавець знаходився у лікарні, то вона забезпечувала його необхідними ліками та медичними засобами, щодня привозила дієтичне харчування, а далі здійснювала це дома. Після смерті за свої кошти похоронила чоловіка, влаштувала поминальний обід на 40 днів. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом до складу котрої входить квартира [ADDRESS] , яка зареєстрована за спадкодавцем. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син відповідач [PERSON] . Нотаріусом Маркеловою І.М. 31 .05.2019 року винесено постанову про відмову їй, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не доказано їх родинних відносин із померлим. Вказує, що участі в організації похорону відповідач не приймав, але надав їй допомогу в розмірі 2000 гривень. Протягом тривалого часу вона опікувалася спадкодавцем [PERSON] , забезпечувала його матеріально, надавала допомогу, доглядала його. Вважає, що за таких обставин може одержати право на спадкування нарівні із спадкоємцем першої черги за законом. Просить суд встановити факт що вона, [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю як подружжя, по [ADDRESS] більше п`яти років з 1984 по 1989 роки та з 1993 року до дня смерті - [INFO] , та допустити її, [PERSON] , спадкоємця четвертої черги за законом до спадкування після смерті [PERSON] нарівні із спадкоємцем першої черги [PERSON] . Позивач не погодившись із відзивом поданим відповідачем подала до суду відповідь на відзив, відповідно до котрого зазначила, що спадкодавець [PERSON] був непристосованим до життя і цікавився лише роботою. Вона, ж весь період їх спільного проживання крім роботи, а останнім часом пенсії утримувала господарство: 2 корови, продавала молочну продукцію, вирощувала ВРХ, що було суттєвою прибавкою до бюджету, а відповідачу [PERSON] було відомо, що його батько почав хворіти ще в той час як проживав з ним та його матір`ю , що стверджується записами в медичній карті. Зазначає, що встановлення факту проживання із [PERSON] однією сім`єю необхідно їй не тільки для спадкування, але і для визнання квартири спільною сумісною власністю. Вважає, що заперечення відповідача викладені у відзиві є безпідставними. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив, якого підтримав у попереньому судовому засіданні зазначивши, що позов [PERSON] є безпідставний і до задоволення не підлягає. Вказує, що після смерті батька [PERSON] [INFO] , відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем першої черги за законом, а тому відповідно до вимог ст. 1269, 1270 ЦК України прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Маркелової І.М. Вказує, що є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає, є спадкоємці другої, третьої черги, але вони не приймали спадщини. Зазначив, що його батько не потребував опіки, матеріально забезпечений краще від позивача, хворів недовго і в безпорадному стані не перебув. У кінці вересня 2018 року батько приходив до нього, хворим не виглядав, на здоров`я не скаржився. Про те, що батько захворів, і з 18 жовтня 2018 року знаходився в лікарні, позивач йому не повідомила, як і не повідомила про смерть батька. На його запитання чому його не повідомлено що батько в лікарні, позивач сказала, що не хотіла для нього, відповідача проблем. Хоча у нього з батьком були довірливі відносини і він мав змогу допомогти батькові одержати належне лікування і поправити стан здоров`я. Сестра батька повідомила про смерть батька, а тому він встиг бути на похоронах. Зазначає, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни, або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Позивачем не доведено права на зміну черговості для спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом, а тому встановлення факту проживання однією сім`єю не породжує юридичних наслідків для позивача. Позивач не представила доказів тривалого надання спадкодавцю допомоги, потреби в постійному догляді, допомоги та піклування, батько не був калікою, будучи пенсіонером працював, а тому не потребував матеріальної допомоги позивачки. Крім того позивачка сама пенсіонерка і потребувала допомоги, а не вона утримувала батька, як зазначає в позовній заяві. Жодного доказу про доходи свої та доходи батька позивач не надала. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача підтримала заперечення відповідача [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] про що 22 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис № 564 (а.с.5). Позивач [PERSON] стверджує, що проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю як подружжя, по [ADDRESS] більше п`яти років з 1984 по 1989 роки та з 1993 року до дня смерті - [INFO] Встановлено, що [PERSON] зареєстрований з 28 лютого 1998 року по 02 лютого 2009 року за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в копії паспорта [PERSON] та будинковій книзі(а.с.6-7, 8-9). Як видно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2014 [PERSON] належить у приватній власності житлове приміщення - квартира [ADDRESS] (а.с.17) В даній квартирі [PERSON] не проживав, що підтверджується копією довідки від 31 травня 2019 року ОСББ «Карпатська 40Г», інших зареєстрованих осіб не має (а.с. 21). Звернувшись до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Маркелової І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , позивачу нотаріусом відмовлено увчиненні такої нотаріальної дії із-за недоведеності родинних відносини із спадкодавцем про що ухвалено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 31 травня 2019 року (а.с. 18). Як вбачається з долучених позивачем медичних документів спадкодавець [PERSON] хворів, причина смерті рак шлунку.(а.с.10-16). Позивач [PERSON] здійснила поховання [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про поховання № 7369 від 24.11.2018р. (а.с.12). Встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] періодично проживали в [ADDRESS] однією сім`єю. Однак, об`єктивних і належних доказів того, що [PERSON] перебував на утриманні позивача [PERSON] , невстановлено. Те, що позивач зазначила, що крім пенсії ще утримувала і господарство не доводить посилання позивача про надання нею постійної матеріальної допомоги спадкодавцю [PERSON] та його утримання. Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Свідок [PERSON] пояснив суду, що працював з спадкодавцем [PERSON] на паперовій фабриці, особисто знає позивача так як [PERSON] проживав з нею по [ADDRESS]. Позивач і спадкодавець разом проводили святкові дні, здійснювали ремонтні роботи. Востаннє бачив спадкодавця [PERSON] за два роки до смерті останнього, який перебував в активному стані. Коли ще разом працювали, йому свідку відомо, що [PERSON] перебував на лікуванні у медичному закладі. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий був з [PERSON] з 2005 року, останній проживав по [ADDRESS] із позивачем [PERSON] і скаржився йому на погіршення стану здоров я, однак був проти лікування. У квартирі по [ADDRESS] спадкодавець [PERSON] , позивач [PERSON] , родичі позивача проводили будівельні і ремонтні роботи. [PERSON] перебував у активному стані, а лише за тиждень до смерті не міг ходити. Свідок [PERSON] вказала, що з 1984 р. позивач [PERSON] почала жити з [PERSON] , але останній періодично залишав її і знову повертався до неї. Спадкодавець [PERSON] погано себе почував однак відмовлявся від лікування. Відомо їй свідкові, що [PERSON] доглядала позивач за що він пообіцяв внучці позивача квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - батько її чоловіка, у кінці вересня 2018 року приходив до них, не скаржився на погіршення стану здоров я, допомоги не потребував, періодично заходив до неї на роботу у магазин «Світ спорту». Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] батька відповідача, з яким працює, бачила востаннє у вересні 2018 р., та ствердила, що батько відповідача був здоровим на вигляд. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] періодично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1984 року, що підтверджено поясненнями свідків та не заперечував відповідач, однак встановити, який саме період вони спільно проживали суд не має можливості, оскільки такі дані відсутні. Як сам позивач так і свідки ствердили, що [PERSON] періодично прожив разом з нею. За загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Отже, не встановлено факт спільного проживання позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] до 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не мало правового значення. Таким чином, для визнання за позивачем права на спадкування п`ятирічний термін охоплюється дією СК України. Отже, термін проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу має обраховуватися з 01 січня 2004 року до дня смерті [PERSON] Встановлення цього факту дає позивачу право на спадкування майна [PERSON] як спадкоємцю четвертої черги відповідно до статті 1264 ЦК України. Частина перша статті 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Позивач стверджує, що з 2018 року [PERSON] ослаб і став потребувати сторонньої допомоги. Однак, матеріалами справи такі пояснення позивача не підтверджено , як і свідченнями свідків. У пункті 6 Постанови роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах. Доводити факт тривалого безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець першої черги заперечує право позивача на спадщину. Суд вважає, що лікарським свідоцтвом про смерть, епікризом Коломийської районної лікарні , консультативною довідкою та медичною картою не підтверджено безпорадного стану спадкодавця під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, тому суд відхиляє надані позивачем докази. Отже, оскільки доказів неможливості померлим [PERSON] самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні, а також тривалості надання позивачем спадкодавцю допомоги матеріали справи не містять, тому правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, для задоволення позовних вимог, суд не вбачає. Що стосується вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача із спадкодавцем [PERSON] суд зауважує наступне. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Враховуючи те, що позивачем не доведено право на зміну черговості для спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом, то встановлення факту проживання однією сім`єю не породжує юридичних наслідків для позивача, а тому в задоволенні цієї вимоги слід також відмовити. На підставі наведеного та ст.ст.1258,1259,1261,1264ЦК України,

Outcome: dismissed