Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 23 жовтня 1988 року у м. Львові зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач, зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Вони стали чужими людьми, можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини припинились з червня 2017 року, проживають окремо. Спору про спільне майно немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили такі задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечили проти розірвання шлюбу. У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Ухвалою від 24.01.2018 року провадження у справі зупинено, надано сторонам строк для примирення до 23.03.2018 року. 23.03.2018 р. ухвалою суду відновлено провадження по справі. Судом встановлено, що позивач та відповідач не примирилась. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 23 жовтня 1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №3794, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER]. Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спорів з приводу поділу майна між ними немає. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Проаналізувавши вищенаведене та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити. Крім цього, відповідно до ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за можливе залишити за [PERSON] прізвище «[PERSON]», яке остання змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Крім цього, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем, оскільки останній в судовому засіданні просив не стягувати з відповідача на його користь сплачений ним судовий зібр..

Outcome: approved