overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся з\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 28\~червня 1980\~року вони\~уклали шлюб\~з відповідачем, який зареєстрували\~у Оришківській\~с/Раді\~Гусятинського р/в\~ЗАГС Тернопільської\~області,\~ відповідний\~актовий запис\~за №4. Від даного шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. Сімейні стосунки між ними не склалися, вони перестали розуміти один одного, сім`я фактично розпалася, більше п`яти років разом не проживають. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Від позивача [PERSON] надійшла письмова\~заява про\~розгляд справи\~у його\~відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надіслала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, просила справу розглядати в її відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази в справі та письмові пояснення , викладені в заявах по суті справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 червня 1980 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 28 червня 1980 року Оришківською с/Радою Гусятинського р/в ЗАГС Тернопільської області, відповідний актовий запис за № 4. (а.с. 4). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналогічна правова\~позиція висловлена\~Верховним Судом\~в постанові\~від 26\~листопада 2018\~року в\~справі № 761/33261/16-ц. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 29 листопада 2016 року вони зареєстрували шлюб у Котівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №03. Від цього шлюбу у подружжя дітей не має. Сімейні стосунки між ними не склалися, перестали розуміти один одного, подальше спільне проживання стало неможливим, оскільки вони не знаходять взаєморозуміння, сім»я фактично розпалася. У них різні погляди на життя та побут. З січня 2017 року разом не проживають, шлюб носить формальний характер. Миритись з відповідачем не бажає. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, просила задовольнити позов, а розгляд справи провести у її відсутності. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.11.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 133730, видане 29 листопада 2016 року Котівською сільською радою Гусятинського району, Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 03 (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, суперечать інтересам позивача, відносно примирення сторона позивача заперечує. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся з\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31.12.1994 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Личковецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №14. Від цього шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Сімейні стосунки між ними почали псуватися, почали виникати сварки, суперечки, непорозуміння, вони перестали розуміти один одного, їхня сім`я фактично розпалася. Протягом тривалого часу кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Близько шести місяців разом не проживають. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, однак, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, примиритись з позивачем не бажає. На підставі вимог ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.3,4 ст.\~200\~ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 грудня 1994 року у Личковецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 31 грудня 1994 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. Від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини не підтримують, шлюб існує формально і зберігати його неможливо. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31 грудня 1994 року Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №14, слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON], якою просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 395010 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.07.2013 р. між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого він передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 10500 доларів США, 4000 євро, які відповідач зобов'язувався повернути через рік. До даного часу відповідач борг не повернув. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. В зв'язку з тим, що в справі достатньо доказів про правовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов позивача, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 06.07.2013 р. між позивачем і відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі10500 доларів США, 4000 євро, про що власноручного написав дві розписки, з яких убачається,що грошові кошти відповідач зобов'язується повернути через рік. (а.с. 6,7) Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До даного часу відповідач зобов'язання за договором не виконав, позику не повернув. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На день пред'явлення позову до суду 25.05.2017р., за офіційним курсом НБУ 100 доларів США дорівнює 2634,1917 грн., а 100 євро - 2961,6217 грн. Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] за договором позики грошових коштів станом на день пред'явлення позову становить: 276570 грн., що еквівалентно 10500 доларів США та 118440 грн.- еквівалентно 4000 євро, а всього 395010 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 3951 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що він народився [INFO] у сімї [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла його мати, а [INFO] помер його батько. Після їх смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 4,89 га на території Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Звернувшись у нотаріальну контору за вчиненням нотаріальної дії, йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), який не зберігся, на зважаючи на рішення Чаплинського районного суду від 23.01.2012 року у справі №2-115/2012 року за яким судом було визнано право власності на земельну частку (пай) за його матір'ю [PERSON]. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП ім.. Калініна Чаплинського району Херсонської області розміром 4,89 умовних кадастрових гектарів, що знаходяться на території Григорівської сільської ради Чаплинського району херсонської області і належали його матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Представник відповідача Григорівської сільської ради Чаплинського району позовні вимоги визнала, просила справу розглянути у їх відсутність. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки згідно із вимогами ч. І ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно рішення Чаплинського районного суду від 23.01.2012 року за [PERSON] визнано право власності на земельну частку (пай), розміром 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення меж на території Григорівської сільської ради Чаплинського району, яка належала [PERSON] на підставі її права на земельну частку (пай), але за відсутності бланків земельного сертифікату такий земельний сертифікат [PERSON] не був виданий. Згідно довідки голови Чаплинської РДА Херсонської області [PERSON] дійсно мала б отримати земельний сертифікат на земельну частку (пай) у розмірі 4,89 га. землі, але не отримала за відсутності бланків сертифікату. Таким чином, спадкодавець [PERSON] дійсно володіла спадковим майном - земельною часткою (паєм), розміром 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення меж на території Григорівської сільської ради Чаплинського району, тому позовні вимоги позивача спадкоємця [PERSON] є обґрунтованими і законними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на поважні причини його пропуску, а саме на те, що після смерті свого батька [PERSON] [INFO] року він постійно перебував на заробітках в м. Москва РФ, а тому не міг вчасно подати заяву до нотаріальної контори та отримати свідоцтво про спадщину. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на обставини, що викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер рідний батько позивача [PERSON], який після своєї смерті заповіту не залишив, після його смерті відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку [ADDRESS] м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, але він пропустив строк для прийняття спадщини так як у зв'язку з відсутністю робочих місць у м. Орджонікідзе був змушений поїхати на заробітки в РФ до м. Москви, де працює і проживає, що підтверджується дозволом на роботу іноземному громадянину або особі без громадянства від 12.01.2015 року, а також контрактом працівника - мігранта з ТОВ «Тріада - Покоторг» про його влаштування у якості підсобного працівника, який був продовжений 03.02.2015 року і діє до 06.12.2015 року (а.с.10, 11). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною позивача по справі, пояснила суду, що її чоловік вже тривалий час працює за контрактом у м. Москва РФ. Після смерті [PERSON] її чоловік приїжджав тільки на його похорони та новорічні свята, а потім знову уїжджав на заробітки за кордон. Тільки у липні 2015 року її чоловік приїхав у відпуску й відразу звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову у зв'язку з пропуском строку. Згідно ст.ст.1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Перевіривши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, а тому позов [PERSON] про призначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що він не міг раніше прийняти спадщину, оскільки був впевнений, що це зробили відповідачі по справі. Крім цього, він на час самого відкриття спадщини хворів та перебував на амбулаторному лікуванні в лікарні м. Орджонікідзе з діагнозом: остеохондроз хребта з больовим синдромом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з посиланням на обставини, що викладені у позові. Відповідачі в судовому засідання позов визнали в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який після своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємців першої та третьої черги за законом після смерті [PERSON] не має, а позивач є спадкоємцем четвертої черги, який і пропустив строк для прийняття спадщини після смерті його рідного дядька [PERSON], оскільки лише в 2012 році дізнався, що співвідповідачі, які мали намір прийняти спадщину і є спадкоємцями другої черги, рідними братами померлого [PERSON], не звертались до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. У зв'язку з цим в подальшому позивач звернувся до нотаріуса, але дізнався, що пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, для поновлення якого йому необхідно звернутись з відповідним позовом до суду, що він і зробив. Згідно ст.ст.1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свободи та інтересів інших осіб. Враховуючи вище зазначене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], в обґрунтування якої зазначив, що відповідач по справі є його рідним сином, який від шлюбу з [PERSON] має малолітню дитину [PERSON],[INFO] Мати дитини померла [INFO], після чого дитина стала проживати в родині позивача. Після смерті дружини відповідач почав зловживати спиртними напоями, через що він неодноразово втрачав роботу. Починаючи з 2016 року відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON], чим порушує право дитини на належне батьківське виховання. На теперішній час дитина проживає у родині позивача, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини умови проживання задовільні, дитина навчається у школі, має високі успіхи у навчанні. У зв'язку з тим, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач просив позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], встановити опіку над дитиною та призначити його опікуном [PERSON],[INFO], а також стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2018 року за зазначеною справою було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач в судові засідання як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті не з'являвся, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, жодних заяв або доказів поважності своєї неявки до суду не надавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене,

Outcome: approved