Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Державного казначейства України про стягнення збитків, понесених при відшкодуванні моральної шкоди, компенсації та інфляційних за порушення встановленого строку перерахування коштів. Позивач подавши 12 жовтня 2016 року заяву про зміну позовних вимог просить стягнути з Відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку суму 515054,79грн. Зокрема позивач просить стягнути 3% річних за період невиконання судового рішення 570 днів, що складає 14 054,79грн. , інфляційні витрати за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року в сумі 499 500грн., а також 1 500грн. не сплачених Відповідачем під час перерахування грошових коштів Позивачу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державна казначейська служба України виконала рішення суду, яке набрало законної сили 13.05.2014р. лише 18.04.2016р. При цьому сума шкоди визначеної судом була зменшена на 1 500грн. - комісійна винагорода банку згідно встановленого тарифу. Отже Позивач вважає, що Відповідач за рахунок державного бюджету повинен відшкодувати збитки завдані несвоєчасним виконанням судового рішення. Під час судового розгляду представник Позивача [PERSON] підтримав вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач Державна казначейська служба України свого представника для участі в розгляді справи не направило, подали свої письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд вислухавши пояснення представника Позивача [PERSON], вивчивши письмові заперечення Відповідача, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено наступне. Згідно з постановою СВ Коростенського МВ УМВС України г. Житомирській області від 21.02.2013 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012060060000350 від 20 12.2012 закрито у зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про Порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (із змінами), виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Згідно з вимогами ст. 2 цього Закону незаконно притягнуті до кримінальної відповідальності громадяни мають право на відшкодування шкоди, яка відшкодовується державою в особі фінансового органу за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13.05.2014р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до прокуратури Житомирської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000грн., ухвалено провести з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. На виконання зазначеного рішення суду було видано 11.06.2014 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області виконавчий лист по справі № 279/7431/13-ц. Відповідно до виконавчого документа судове рішення виконано 18.04.2016 року. Перераховані Державною казначейською службою України кошти були зараховані на картковий рахунок [PERSON], діючий за довіреністю відкритий в ТВБВ 10026/0187 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», після утримання комісійної винагороди згідно з тарифам - 0,5% від суми зарахування, а саме - 1500 грн. З даного приводу слід визнати обґрунтованим твердженням Позивача про те, що фактично на зазначену грошову суму не виконано повністю рішення суду щодо визначеного судом розміру відшкодування [PERSON] шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, тобто порушені права та законні інтереси [PERSON] щодо стягнення на його користь визначеної судом грошової суми на відшкодування завданої посадовими особами суб'єктів владних повноважень моральної шкоди. Існує різниця між сумою коштів, що надійшли, та сумою, встановленою в судовому рішенні на відшкодування завданої моральної шкоди. Державна казначейська служба України повинна була передбачити додаткові витрати у сумі 1500 грн., пов'язані з виконанням рішення суду, а не перекладати ці витрати на [PERSON], якому шкоду завдано незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду та відшкодування моральної шкоди повинно відбутися у повному обсязі. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків. При цьому ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. Оскільки відновлення порушеного права (відшкодування завданої моральної шкоди) [PERSON] здійснено не в повному обсязі, утримання комісійної винагороди згідно з тарифами банку - 0,5% від суми зарахування фактично здійснені за рахунок [PERSON] і документально підтверджені, зазначені витрати є збитками та підлягають відшкодуванню. Відповідно до п. 48 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) (далі - Порядок виконання рішень), перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей. Згідно з п. 50 Порядку виконання рішень компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів. Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства. Фактично рішення Апеляційного суду Житомирської області про відшкодування моральної шкоди ухвалено 13.05.2014, виконавчий лист від 11.06.2014 надіслано до Державної казначейської служби України 16.06.2014 та отримано відповідачем згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 18.06.2014, здійснено перерахування коштів 18.04.2016 року. Згідно ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Отже Позивач правомірно ставить питання про стягнення трьох відсотків річних за період невиконання судового рішення, тобто кількість днів затримки платежу (без урахування тримісячного строку на виконання рішення суду) - 570 днів; сума - 300000 грн. : 365 х 3% (три відсотки з моменту закінченню тьохмісячного строку і до моменту перерахування коштів) х 570 днів (18.09.2014- 18 04.2016) = 14054,79 грн. Крім цього , згідно з повідомленням Головного управління статистики у м. Києві від 12.04.2016 № 17.2-02/43-ПІ індекс інфляції за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року включно склав 166,5%: 300000 грн. х 166,5% (індекс інфляції за весь час прострочення) :100% =499 500,0 грн. - 300000 грн. = 199 500,0 грн. При цьому позивач помилково визначив суму в розмірі 499 500грн, оскільки вказана сума включає розмір коштів стягнутих судом. Отже, з Державної казначейської служби України за рахунок коштів передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень, підлягає стягненню компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів у сумі 14 054,79грн., інфляційне збільшення суми боргу за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року в сумі 199 500,0грн., та 1 500грн. фактично не сплачених Позивачу під час виконання судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial