Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом до Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області, просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, 2003 року забудови, загальною площею - 104,80 кв.м., житловою площею - 20,40 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 57,90 кв.м., площею приміщень не включених в загальну - 26,50 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: колодязь питний, що розташовані в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на земельній ділянці, площею - 0,2427 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS], яка належить йому на праві власності, ним в 2003 році здійснювалось будівництво вказаного нерухомого майна. Після завершення будівництва він став власником житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, що був складений 25.02.2009 року КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації». В адміністративному порядку (шляхом прийняття виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування рішення про визнання права власності на нерухоме майно «житлового будинку» з подальшим отриманням свідоцтва про право власності на нерухоме майно та його державною реєстрацією) оформити та зареєструвати право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] за власником не виявилось можливим, постільки відповідно до підпункту «10», пункту «Б», статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відбулись зміни згідно з яких орган місцевого самоврядування позбавлений можливості визнавати право власності на об'єкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо, що розташовані в сільській місцевості). Звернувшись до виконавчого комітету Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області з заявою про визнання права власності на нерухоме майно (житловий будинок), що розташований по [ADDRESS] йому (позивачу) було відмовлено у зв'язку з тим, що відповідно до підпункту «10», пункту «Б», статті 30 та ст.ст.51,52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнати за власником право власності на вищевказаний житловий будинок не виявилось можливим у зв'язку з тим, що відбулись зміни до підпункту «10», пункту «Б», ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до яких орган місцевого самоврядування позбавлений можливості визнавати право власності на об'єкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо), що розташовані в сільській місцевості, а тому, для вирішення питання про набуття права власності на нерухоме майно (житловий будинок) було запропоновано звернутись до суду з відповідним позовом, що підтверджується відповіддю виконавчого комітету Дибинецької сільської Ради Богуславського району Київської області за № 265 від 24.07.2017 року. Позивач зазначає, що перешкод для визнання за ним права власності на вказаний будинок не існує, оскільки будинок побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати, а також будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд та висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Дибинецька сільська рада в судове засідання свого представника не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11.03.2008 року вбачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,2427 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в селі [ADDRESS]. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], який складено 25.02.2009 року КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», у господарстві позивача є житловий будинок з такими технічними характеристиками: будинок 2003 року забудови, загальною площею - 104,80 кв.м., житловою площею - 20,40 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 57,90 кв.м., площею приміщень не включених в загальну - 26,50 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: колодязь питний. На звернення позивача виконавчий комітет сільської ради згідно повідомлення № 265 від 24.07.2017 року відмовив у визнанні за ним права власності на будинок зв'язку з тим, що відповідно до підпункту «10», пункту «Б», ст. 30 та ст.ст.51,52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнати за власником право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] не виявилось можливим у зв'язку з тим, що відбулись зміни до підпункту «10», пункту «Б», ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до яких орган місцевого самоврядування позбавлений можливості визнавати право власності на об'єкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо), що розташовані в сільській місцевості. Висновком №180/20.07.17 від 26.07.2017 року складеним експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] підтверджено, що житловий будинок [ADDRESS], 2003 року забудови, та господарські будівлі і споруди зведені (побудовані) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України в Київській області № 450 від 17.07.2017 року підтверджено, що житловий будинок [ADDRESS], 2003 року забудови відповідає вимогам протипожежної безпеки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, а згідно зі ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності на житловий будинок під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved