Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що в січні 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання юридичної допомоги на користь [PERSON] Відповідно до умов договору на відповідача покладалась необхідність оскарження рішень судів двох інстанцій. Для забезпечення виконання даної роботи на ім»я відповідача видано довіреність строком на три роки, а також коштами позивача здійснено оплату в розмірі 47 000,00 грн. Позивач зауважує, що [PERSON] не виконав свої зобов»язання, грошові кошти не повернув. 13.09.2013 року відповідачем видано борговий документ - розписку, де підтверджено зобов»язання повернути грошові кошти в сумі 47000,00 грн. у термін до 20.09.2013 року. За спливом строку грошові кошти не повернуто. Вказуючи на дані обставини, позивач просить стягнути з відповідача 47 000,00 грн., а також три відсотки річних в сумі 1410,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Учасники в судове засідання не з'явились. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, а також третя особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомили. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В січні 2012 року між позивачем та відповідачем в усній формі укладено договір про надання юридичної допомоги. 19.01.2012 року позивачем [PERSON] на ім»я [PERSON] видано довіреність строком на три роки. [PERSON] здійснено оплату послуг в сумі 47 000,00 грн. В обумовлений сторонами термін послуги з надання юридичної допомоги надано не було. У зв»язку з невиконанням взятих на себе зобов»язань та відмовою сторін від подальшого їх проведення 13.09.2013 року укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] зобов»язався повернути грошові кошти в сумі 47 000,00 грн. на користь [PERSON], [PERSON] у термін до 20.09.2013 року. Відповідно до ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В порушення умов договору щодо строків повернення коштів відповідач вказану суму позики не повернув. У відповідності до ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. В матеріалах справи наявний оригінал розписки, наданий відповідачем. Суд зауважує, що відповідачем не використане право на подання заперечень щодо заявлених вимог, підстав їх пред»явлення. Також, третьою особою [PERSON] не висловлено буд-яких зауважень щодо можливості стягнення усієї суми коштів на користь позивача. Відтак, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог щодо суми заборгованості та вважає необхідним стягнути на користь особи 47 000,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних від простроченої суми в період з 21.09.2013 року по 18.08.2014 року (день постановлення рішення) становить: 3/365/100*332 (кількість прострочених днів) * 47 000,00 = 1282,52 грн. Вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.

Outcome: partial