Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (далі - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що з лютого 2021 року з його заробітної плати здійснюється стягнення згідно з постановою приватного виконавця Табінського О.В. про звернення стягнення за заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.02.2021 за виконавчим провадженням № 64450544 на підставі виконавчого напису № 17099, виданого 01.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 006-04073-100613 від 10.06.2013, укладеним між ним та ПАТ «Дельта Банк», за період з 22.05.2020 по 31.01.2020 у розмірі 36561 грн 45 коп. Вказаний виконавчий напис він вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не отримував письмової вимоги кредитора ані від ПАТ «Дельта Банк», ані від ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», та взагалі відсутня інформація про надіслання йому письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором. Виконавчий напис не містить посилання нотаріуса на виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що порушує вимоги діючого законодавства України. Крім того цей виконавчий напис вчинено на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, який було визнано незаконним та нечинним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Оспорюваний виконавчий напис не містить посилання на нотаріально посвідчений кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк» від 10.06.2013, який він не укладав, а лише звертався до Банку 10.06.2013 з відповідною заявою, в ч.2 якої передбачено строк виконання зобов`язання 364 календарні дні. Отже в загальну суму заборгованості незаконно включена заборгованість за відсотками за період з 22.05.2020 по 31.01.2021. Також з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскільки останній платіж на користь ПАТ «Дельта Банк» він здійснював у 2014 році. Строк виконання зобов`язання щодо повернення кредиту становить 10.06.2014, тоді як виконавчий напис вчинено 01.02.2021. Вказуючи на небезспірність заборгованості і незаконність виконавчого напису, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи без його участі, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно. Представник відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», будучи належним чином двічі сповіщеним про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву і клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Треті особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О.В. та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до суду також не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, заяв по суті справи та клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ухвалою судді від 17.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи та за клопотанням позивача у приватного нотаріуса витребувано копії документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчого напису. Згідно з ухвалою суду від 17.05.2021 за заявою позивача про забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом, що оскаржується позивачем, до набрання законної сили рішенням суду по суті спору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 10.06.2013 [PERSON] підписав заяву № 006-04073-100613 про приєднання до Правил до Тарифів ПАТ «Дельта Банк», наслідком чого стало відкриття банком на ім`я позивача поточного рахунку, встановлення ліміту кредитної лінії на рахунку в сумі 25000 грн, отримання позивачем платіжної кредитної карти із встановленням кредитного ліміту у розмірі 25000 грн 00 коп. зі строком кредитування 364 календарні дні (а.с.13). 01.02.2021 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 17099, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», якому право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2250/К від 21.05.2020, заборгованості за кредитним договором № 006-04073-100613 від 10.06.2013, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», за період з 22.05.2020 по 31.01.2021 в сумі 36061 грн 45 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 20905 грн 93 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 15155 грн 52 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн, а всього 36061 грн 45 коп. (а.с.11). В рамках виконавчого провадження № 64450544 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 17099, виданого 01.02.2021, винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] , яка спрямована за місцем роботи позивача до ПАТ «ШУ «Покровське» (а.с.21-22). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Частиною другої статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтями 1077, 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). Отже в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 01.02.2021 судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів було доповнено цим пунктом 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Між тим постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою було доповнено Перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана в цій частині змін незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Відповідно до п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Редакція переліку передбачає можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів лише за оригіналами нотаріально посвідчених договорів (п.1 Переліку). Кредитний договір № 006-04073-100613 від 10.06.2013 нотаріально не посвідчений. У зв`язку з цим вчинення 01.02.2021 нотаріусом виконавчого напису на підставі п.2 Переліку, який внаслідок вказаного судового рішення є незаконним та нечинним, є неправомірним. Суд також погоджується з доводами позивача щодо неправомірності нарахування заборгованості за відсотками за період з 22.05.2020 по 31.01.2021 та щодо того, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, Як зазначено вище, за приписами ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до заяви позивача № 006-04073-100613 від 10.06.2013, яка свідчить про укладення кредитного договору з ПАТ «Дельта Банк», строк повернення кредиту (строк дії кредитної лінії) встановлено 364 календарні дні (п.2.4 заяви), тобто не пізніше 10.06.2014. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З наявних у справі доказів вбачається, що строк дії кредитної лінії закінчився 10.06.2014, тобто ця дата є відправною для відрахування трьох років позовної давності. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено 01.02.2021, більше ніж через сім років з дня виникнення права вимоги. Викликає непорозуміння нарахування кредитної заборгованості позивача за період з 22.05.2020 по 31.01.2021, тоді як строк кредитування закінчився 10.06.2014. Нарахування відсотків поза межами кредитування є порушенням абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України. До такого висновку суд прийшов з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 243/9032/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відтак нарахування за кредитом відсотків поза межами строку дії кредитного договору, а саме: після 10.06.2014, вказує на безпідставність таких дій і необґрунтованість безспірності заборгованості. Встановлене свідчить про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Також відповідачем та іншими учасниками справи не надано суду будь-яких доказів на підтвердження наявності у відповідача права вимоги, а саме: про направлення та отримання позивачем повідомлення про відступлення прав вимоги за зобов`язанням та усунення порушень вимог кредитного договору. З огляду на те, що позивачу не було відомо про відступлення первісним кредитором права вимоги за укладеним з ним кредитним договором, і відповідачем не надано доказів переходу до нього прав у зобов`язанні, у позивача на підставі ч.1 ст.517 ЦК України виникає право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові, що впливає на відсутність факту безспірності наявної у боржника заборгованості, який враховується при вчиненні нотаріального напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. Тому стягнута з позивача за виконавчим написом нотаріуса заборгованість не може вважатись безспірною, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом судовий збір не сплачено, оскільки відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач у такій категорії справ звільняється від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн 00 коп. (2270 грн х 0,4). Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою заяви про забезпечення позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 454 грн 00 коп. (2270 грн х 0,2). Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. (за подачу позову) та 454 грн 00 коп. (за подачу заяви про забезпечення позову), а всього 1362 грн 00 коп. На підставі ст.18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: approved