Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєстрував шлюб 25 січня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, (актовий запис № 45 від 25.01.2013 року). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх пів року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю і на цьому грунті між ними виникають сварки, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан. На даний момент спільне господарство між сторонами не ведеться, оскільки з 17.01.2015 року вони проживають окремо. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між сторонами не можливе, а тому просить суд строк для примирення не надавати. Майнового спору між сторонами немає. Згода про подальше проживання спільної дитини не досягнута. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, - розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надано заяву про розгляд справи без його участі. На позовних вимогах наполягає та просить не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надано заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимогах не заперечує та просить не надавати строк для примирення. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 25 січня 2015 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), - сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 45. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]), щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час, вони не пов'язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved