Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З урахуванням уточнень до позову позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 2000 гривень на кожну дитину окремо щомісячно, а також вартість додаткових витрат в розмірі 500 гривень на кожну дитину окремо щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення дітей повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27 вересня 2016 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітей повноліття. Посилається на те, що збільшення розміру аліментів є необхідним оскільки, з часу винесення судом первинного рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, посилається на погіршення стану здоров`я дітей та не недостатність визначеної судом суми для утримання дітей. В зв`язку з зазначеним виникла необхідність у збільшені розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей. Додатково зазначила, про те що старший син з 01.09.2019 року почав на платній основі навчання у ВНЗ внаслідок чого збільшилися витрати. Посилаючись на те, що старший син буде навчатися ще два роки, а захворювання молодшого сина є хронічним, просить стягувати з відповідача додаткові витрати у розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, передбачених в статті 192 СК України, та відсутність підстав для стягнення додаткових витрат. Відповідач зазначає, що його стан здоров`я погіршився в зв`язку хворобою печінки та підшлункової залози, що спричинило чисельні стаціонарні та амбулаторні лікування, на підтвердження чого надав медичні довідки. Позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якого позивач заперечує проти усіх доводів відповідача, вважає їх безпідставними, зазначаючи про те, що відповідачем не надано медичних довідок, що підтверджували б втрату чи погіршення працездатності відповідача, зазначає про невідповідність дійсності посилання відповідача про скрутне матеріальне становище, оскільки відповідач з 2015 року працює у службі таксі та має достатній дохід. В судове засідання позивач не з`явилась. Представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2016 р. Дарницьким районним судом м.Києва ухвалено рішення, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень, щомісяця, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. В пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як на підставу для збільшення розміру аліментів при зверненні до суду позивач посилається на інфляційні процеси, погіршення стану здоров`я дітей і неможливість самостійно утримувати дітей. Однак, на момент вирішення спору позивачем не надано доказів, на підтвердження підстав для збільшення аліментів відповідно до статті 192 СК України. Так, матеріали справи не містять письмових доказів, на підтвердження поліпшення матеріального стану відповідача, а також доказів поліпшення здоров`я відповідача, або зміну стану здоров`я позивача. Натомість відповідачем на підтвердження погіршення свого здоров`я надано до матеріалів справи медичні довідки - а.с. 82-88 Обов`язок по утриманню дітей є обов`язком обох батьків, і не може бути покладений лише на батька. Посилання позивача на інфляційні процесу в державі та знецінення грошових коштів не можуть бути прийняті судом до уваги як підстава для збільшення розміру аліментів, оскільки аліменти, визначені у твердій грошовій сумі, підлягають індексації згідно закону. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на утримання синів у розмірі 500 гривень на кожну дитину окремо щомісячно, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач обгрунтовує необхідність сплати додаткових витрат в майбутньому тим, шо навчальний процес старшого сина у ВНЗ буде тривати ще на протязі двох років, а захворювання меншого сина є хронічним. Однак, витрати на навчання входять до складу аліментів, що можуть бути стягнуті на період навчання дитини, але не більше, як до досягнення нею 23 років і, в подальшому, позивач не позбавлена права, за наявності підстав, визначених законом, звернутись до суду з відповідним позовом. Однак, такі витрати не є додатковими витратами в розумінні закону. Крім того, позивачем не надано до суду в порушення вимог ст.81 ЦПК України доказів того, що молодшому сину в зв`язку з його хронічним захворюванням призначено постійне щомісячне лікування та про вартість такого лікування. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed