Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно житловий будинок із господарськими спорудами, розташований в с. Купище Коростенського району Житомирської області по вулиці Радгоспна,4 ( до перейменування), земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,58га та грошового вкладу, що знаходиться на рахунку №69824 в Коростенській ощадкасі №281. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 13 квітня 2007 року помер його батько , він належним чином прийняв спадщину за законом, звернувшись до нотаріальної контори . Нотаріус позбавлений можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, так як відсутні документи підтверджуючі право власності на дане майно у покійного спадкодавця. В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник Купищенської сільської ради в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. А тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами . Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги частково , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його народження . Батько позивачки мав у користуванні житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в селі Купище Коростенського району Житомирської області по вулиці Радгоспній ,4, а також земельну ділянку розміром 4,58 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також грошові вклади в Ощадбанку. 13 квітня 2007 року в с. Купище Коростенського району Житомирської області у віці 54 років помер батько позивача [PERSON] , про що виконкомом Купищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області зроблено запис за № 11 в Книзі реєстрації смертей. В передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не звертався до Коростенської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем на момент смерті, що відповідає вимогам ст.1268 Цивільного кодексу України. Проте, нотаріус обґрунтовано відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами , оскільки у покійного спадкодавця відсутні документи, що підтверджують право власності на вказане майно. Щодо прийняття іншого майна земельної ділянки та грошових вкладів нотаріусом не відмовлено позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами,зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину , мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як розяснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди підлягають до задоволення. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем не надано суду доказів того, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,58 га. та грошових вкладів в Ощадбанку.А тому в цій частині позовні вимоги позивача суд залишає без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial