Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 22 квітня 2017 року в Металургійному районному у м. Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області мною був зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 137. Зазначає, що спільне життя з відповідачем у не склалося у зв`язку з тим, що мають різні характери і в них різні погляди на життя. Пояснює, що перестали розуміти одне одного, примирення між ними вважає неможливим, так як між ними постійно виникають сварки, спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного, подружні відносини відсутні. Вказує. що дітей від шлюбу у них немає. Відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС. Зазначає, що мирно врегулювати спір є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, також надала заяву через канцелярію суду про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Суд, взявши до уваги заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.04.2017 року, який зареєстровано Металургійним районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 137, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу позивач з відповідачем спільних дітей не мають. Причиною припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем стало те, що сторони мають різні характери і в них різні погляди на життя. Сторони перестали розуміти одне одного, примирення між ними є неможливим, так як між ними постійно виникають сварки, спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного, подружні відносини відсутні. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору щодо поділу майна на час подання позовної заяви немає. Так, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови ПВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Конституцією України проголошена охорона сім`ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - « [PERSON] », відповідачу залишити - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved