Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить скасувати арешт на 1/4 частину домоволодіння, розташованого по вулиці [ADDRESS], що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №1218510, та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 04 серпня 32004 року за №1218510 про арешт домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] Посилається на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності № 214-04, виданого Переяслав-Хмельницькою міською радою, позивач набув у власність 1 /4 частину будинку, що розташований по [ADDRESS]. На даний час він бажає скористатися своїм правом власника на відчуження майна, однак дізнався, що на його частину будинку накладене обтяження (арешт) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. майно був накладений безпідставно, було порушено його права щодо розпорядження майном. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Представник відповідача, Дудка О.П. вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки на даний час будь-яких виконавчих проваджень відносно позивача немає. Судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно позивач є власником ? частини будинку [ADDRESS] ( а.с 6). Власником інших 3 /4 частин є [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с. 7). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на будинок, що розташований по [ADDRESS], власником 1 /4 частини якого є позивач, накладено арешт. Арешт було накладено 22.03.2002 Переяслав-Хмельницькою державною виконавчою службою (а.с.5). Згідно рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суд Київської області від 09.08.2004 право власності на 3 /4 частини вищезазначеного будинку було визнано за [PERSON] та виключено його з акту опису майна і арешту від 226.03.2003 ( а.с.9). Згідно листа начальника ДВС у м. Переяслав-Хмельницький та Переяслав-Хмельницького району від 19.12.2006, Державна виконавча служба знімає арешт, що був накладений на житловий будинок по [ADDRESS], в частині, що належить [PERSON].( а.с. 10). З листа Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС від 06.02.2018 № 1723 вбачається, що відносно [PERSON] будь-яких відкритих виконавчих проваджень немає ( а.с. 8). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи, а саме: позивачеві належить 1 /4 частина будинку, на яку було накладено арешт в рамках виконавчого провадження, де [PERSON] був боржником; у 2006 році арешт було знято начальником ДВС; на час подачі позов до суду виконавчих проваджень відносно [PERSON] немає. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються законодавчими нормами стосовно накладення та зняття заборони на відчуження нерухомого майна. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики та/або за рішенням суду. В судовому засіданні було встановлено, що підставою для накладення арешту була постанова державного виконавця в рамках відкритого відносно позивача виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що існування арешту частини житлового будинку, що належить позивачу, при відсутності будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно нього, порушує та обмежує права [PERSON], як власника майна, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.74 Закону України «Про нотаріат», п.5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року,

Outcome: approved