Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач -\~ [PERSON] звернувся\~до Ужгородського\~міськрайонного суду\~із позовною\~заявою до\~Акціонерного товариства\~«СК «АХА\~Страхування», третя\~особа -\~Моторно (транспортне)\~страхове бюро\~України,\~за яким просить суд: стягнути із останнього на свою користь 60307,97 грн. заподіяної внаслідок ДТП шкоди його майну - автомобілю Wolkswagen Тауран випуску 2012 р., номер знак [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. 05.06.15 р. сталася подія ДТП. Одразу після ДТП позивач повідомив обидві страхові компанії та зокрема представництво відповідача СК «АХА Страхування» у м. Ужгороді про подію, що сталася, та подав заяву про виплату страхового відшкодування. Заява зареєстрована представниками відповідача у м. Ужгород. Страховій справі присвоєно № 1.102.15.02 321. Однак, оскільки працівниками ДАІ, неправильно було зафіксовано ДТП та складено протокол про адміністративне правопорушення за наслідками вказаного ДТП, його розгляд тривав до 14 листопада 2019 року. Після встановлення судом винного у ДТП, з метою відшкодування завданої позивачу внаслідок ДТП шкоди, 22.03.19 він подав заяву до AT ««СК «АХА Страхування» про поновлення розгляду справи № 1.102.15.02 321 та виплату страхового відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Листом від 11.04.19 р. за вих. № 0233-8/14 Директором ЦВ у м. Львів AT «СК «АХА Страхування» позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування за полісом № АІ/0989243, у зв`язку з тим, що ним ніби то протягом року не було подано заяву про виплату страхового відшкодування ( п. 37.1.3. та п. 37.1.4. ст. 37 Закону). Заявами від 17.05.19 та від 26.06.19 позивач повторно звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до головного офісу «СК «АХА Страхування» у м. Київ, а 20.06.19 р. за вих. 5342/12 ЦВ отримав від відповідача відмову. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 60 307,97 грн., відновлювальний ремонт автомобіля здійснений ПАТ «Закарпаття Авто» (довідка № 238 від 25.05.16 р.), а від AT «СК «АХА Страхування» позивач просив виплатити страхове відшкодування у сумі 58000,0 грн., така сума завданих збитків визначена аварійним експертом [PERSON] при огляді автомобіля. Вказані відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування позивач вважає незаконними, оскільки матеріали страхової справи, сам факт її реєстрації, присвоєння номеру, складання акту огляду та оцінки ушкодженого автомобіля аварійним комісаром [PERSON] , визначення розміру завданої шкоди, свідчить про подання ним заяви на виплату страхового відшкодування в день подання заяви про страховий випадок, що й зумовило звернення позивача до суду з відповідним позовом. За ухвалою від 02.03.2020 року було відкрито провадження за вищевказаною позовною заявою. За ухвалою суду від 11.06.2020 року судом було клопотання представника позивача [PERSON] про заміну відповідача правонаступником задоволено, замінено первісного відповідача Акціонерне товариство «СК «АХА Страхування», ідентифікаційний код 20474912, місцезнаходження: м. Київ, Подільський р-н., вул. Іллінська, буд. 8, - належним відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС», ідентифікаційний код 20474912, місцезнаходження: м. Київ, Подільський р-н., вул. Іллінська, буд. 8. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд задовольнити у повному обсязі. Представник позивача під час судового розгляду просила суд не розглядати питання про: «У випадку встановлення факту відсутності у АТ «СК «АХА Страхування» первісної заяви про виплату страхового відшкодування, прошу відновити строк на подання такої заяви», оскільки позивач вважає таку заяву поданою. Представник відповідача позов не визнав, подав до суду письмовий відзив від 25.03.2020 року за яким просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] до АТ «СК «АРКС», відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі із посиланням на п. 37.1 ст. 37 Закону. В обґрунтування відзиву відповідач також зазначив, що звернення до суду можливо, зокрема, у разі порушення прав особи, проте AT «СК «АРКС» порушувало прав Позивача, оскільки [PERSON] не виконав усіх необхідних дій передбачених Законом України для врегулювання заявленої події, у зв`язку з чим заявлені до Страховика вимоги є необґрунтованими. Правові підстави для виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку відсутні, оскільки має місце правомірна відмова у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону. Відносини між AT «СК «АРКС» та Позивачем [PERSON] не є деліктними, є похідними та виникли із зобов`язань по відшкодуванню шкоди, спричиненої забезпеченим ТЗ BMW 316, р/н [NUMBER] , відповідно умов Полісу № АІ/0989243 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власні наземних транспортних засобів від 05.12.2014р., укладеного з [PERSON] Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом AT «СК «АРКС», 3-тя особа МТСБУ про стягнення страхового відшкодування щодо матеріальної шкоди у зв`язку пошкодженням майна (транспортного засобу), яке було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася більше ніж 4,5 роки тому 05.06.2015 р. За таких обставин, AT «СК «АРКС» заявляє про сплив строку позовної давності встановлено ст. 257 ЦК України по справі № 308/1019/20 щодо пред`явлених позовних вимог до AT СК АРКС Представником відповідача також подана суду окрема письмова заява від 25.03.2020 року про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, проте подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, а саме із 05.06.2015 о 10:10 на автомобільній дорозі «Київ Чоп» 785 км. + 500 м [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген» з номерним знаком [NUMBER] на порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, допустив зіткнення з автомобілем «БМВ» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт ДТП підтверджується довідкою від 05.06.2015 року № 536, виданою УДАІ УМВС України в Закарпатській області гр. [PERSON] , протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 451322, схемою ДТП, фотознімками, а також рішеннями судів, що зазначені нижче. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів обох учасників ДТП була застрахована, що підтверджується відповідними полісами, копії яких наявні в матеріалах справи. За постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2018 року у справі № 308/7396/17 (з урахуванням постанови суду від 28.12.2018 року про виправлення описки) було провадження в справі відносно [PERSON] про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрите в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, при цьому встановлено, що [PERSON] є\~винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.\~124 КУпАП. Згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 14.11.2019 року у справі № 308/9589/17, запис у протоколі про адміністративне правопорушення, на який послався суд першої інстанції, про те, що [PERSON] 05.06.2015 о 10:10 на 785 км + 500 м автодороги «Київ Чоп», керуючи автомобілем марки «Фольксваген», номерний знак [NUMBER] , порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення з автомобілем марки «БМВ»\~з номерним знаком [NUMBER] , який рухався попереду, відображає припущення особи, яка його склала, а не підтверджений доказами факт. Посилання в оскарженій постанові на визнання [PERSON] своєї вини, як на доказ, що доводить його провину, є неприйнятним, оскільки зі змісту його пояснення випливає протилежне: що він свою провину не визнає. З якою швидкістю рухався автомобіль «Фольксваген», на якій відстані від нього розпочав маневр повороту ліворуч водій [PERSON] , чи додержав він вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, протягом якого часу і в якому напрямку (прямо уздовж смуги руху або перетинаючи її ліворуч) рухався автомобіль «БМВ» в полі зору [PERSON] , в справі не встановлено. Питання про те, чи немає складу правопорушення в діях водія [PERSON] , чи не стала дорожньо-транспортна пригода наслідком сукупної вини обох водіїв, уповноваженим органом не розглядалося, а без цього належне виконання вимог статей 245, 252 і 280 КУпАП у даній справі є неможливим. На підставі викладеного апеляційний суд приходить до переконання, що пояснення [PERSON] про обставини події не спростоване, тому відкинуто бути не може, а його врахування виключає встановлення факту адміністративного правопорушення в його діях, про яке йдеться в даному протоколі. З огляду на викладене постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.11.2018 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо [PERSON] у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, було скасовано, провадження у цій справі закрите за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно довідки ПАТ «Закарпаття Авто» від 25.05.2016 року № 238 склала 60 307,97 грн. Згідно акту виконаних робіт ПАТ «Закарпаття Авто» від 29.04.2016 року № ЗА 0000675, виконані роботи на загальну суму 9\~866,50 грн. Як стверджує позивач, не заперечує відповідач та підтверджується матеріалами справи позивач [PERSON] письмово повідомив відповідача про настання страхового випадку, шляхом подання заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ від 07.06.2015 року (а.с. 77 78). Внаслідок подання цієї заяви відповідачем були складені наступні документи: акт огляду транспортного засобу від 27.06.2015 року; звіт № 862/15 ТОВ «Експерт Сервіс» за висновком якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля позивача складає 57\~960,86 грн.; акт огляду транспортного засобу від 27.06.2015 року; акт огляду транспортного засобу від 27.06.2015 року; ремонтні калькуляції від 31.07.2015 року та аркуші перевірки даних до них від 31.07.2015 року. Як стверджує відповідач, 07.08.2015 року AT «СК «АХА Страхування» був направлений лист № 06340/14 на ім`я позивача [PERSON] із вказівкою, що для вирішення питання щодо проведення виплати страхового відшкодування по цьому страховому випадку необхідно надати наступні документи: постанову суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності винуватця події; заяву на виплату страхового відшкодування із вказаним напрямком виплати (Додатко № 1). До зазначеного листа був доданий бланк заяви про страхове відшкодування (а.с. 90). Докази направлення цієї заяви позивачу відповідачем не надані суду, а позивач категорично заперечує отримання цієї заяви, проте стверджує, що вважає що така заява була подана ним раніше безпосередньо разом із заявою про настання події від 07.06.2015 року у приміщенні AT «СК «АХА Страхування» в м. Ужгороді. Задля підтвердження цього факту позивач просив суд за заявою від 11.06.2020 року (а.с. 200) допитати у якості свідка свою доньку [PERSON] , яка підвозила його на власному автомобілі до офісу відповідача та була присутня при подачі такої заяви, була очевидцем, проте судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання як передчасно заявленого, оскільки судом на час розгляду клопотання докази ще не досліджувалися і суд позбавлений був можливості перевірити наявність заяви на виплату страхового відшкодування та встановити необхідність допиту свідка, однак після дослідження доказів позивач та його представник не заявили суду повторно це клопотання. Відповідач також категорично заперечував проти допиту цього свідка, оскільки подання заяви не може підтверджуватися показами свідка відповідно до ст. 78 ЦПК України. Позивач також вважає, що зазначена заява підтверджує факт подання ним заяви про виплату страхового відшкодування, оскільки відповідачем вирішувалося питання щодо проведення виплати йому страхового відшкодування та оформлялися всі необхідні документи. Слід також зазначити, що документальні докази подання позивачем [PERSON] відповідачу - AT «СК «АХА Страхування» протягом року із настання події ДТП 05.06.2015, тобто до 05.06.2016 року, заяви про виплату страхового відшкодування у справі відсутні, як і сама заява. 22.03.2019 року позивач [PERSON] подав заяву до AT «СК «АХА Страхування» про поновлення розгляду справи № 1.102.15.02 321 та виплату йому страхового відшкодування. За листом від 11.04.2019 р. вих. № 0233-8/14 AT «СК «АХА Страхування» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за полісом № АІ/0989243, у зв`язку з тим, що позивачем протягом року не було подано заяву про виплату страхового відшкодування (п. 37.1.3. та п. 37.1.4. ст. 37 Закону). Зазначені дії були оскаржені позивачем до AT «СК «АХА Страхування» 17.05.2019 року. Проте AT «СК «АХА Страхування» за листом від 20.06.2019 р. вих. 5342/12 ЦВ відмовило у виплаті страхового відшкодування, з аналогічних підстав. Зазначені дії були знову оскаржені позивачем за скаргами від 26.06.2019 року, направленими до AT «СК «АХА Страхування» та Моторного транспортного бюро України. Листом від 17.07.2019 р. вих. № 4.2.-10/22500 МТСБ України відмовило у задоволенні заяви позивача та повідомило, про можливість звернення до суду щодо вирішення позову. Позивач вважаю, що відповідач неправомірно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з чим подав цей позов до суду. Спір у цій справі фактично зводиться до правомірності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком через не подачу потерпілим заяви про виплату страхового відшкодування. Як зазначено у пп. 37.1.3. та пп. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка діяла станом на 05.06.2015 року дату виникнення спірних правовідносин, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Слід також зазначити, що відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 року у справі № 6-21794ск15, річний строк встановлений у пп. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід обраховувати саме з моменту скоєння ДТП, а не з моменту постановлення вироку, яким встановлена вина особи, яка заподіяла шкоду. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на постанову КЦС у складі Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 760/5736/15-ц (провадження № 61-3389св18), оскільки зазначена постанова взагалі не стосується спору який виник у цій справі щодо неподання заяви потерпілим про виплату страхового відшкодування, а факт належного повідомлення потерпілим про ДТП був встановлений судом та не оспорюються сторонами у цій справі, у якій зазначено, що: апеляційний суд дійшов правильного висновку, що встановлений обов`язок\~особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Апеляційним судом установлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Доводи касаційної скарги про те, що не повідомивши протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП страховика про настання страхового випадку, [PERSON] порушив вимоги закону, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки сам по собі факт такого неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу за умови здійснення повідомлення страховика іншим учасником ДТП, не свідчить про не інформованість страховика щодо настання ДТП та неможливість встановлення ним обставин пригоди. У даному випадку, оскільки розгляд справи по адміністративне правопорушення щодо позивача [PERSON] фактично закінчився лише 14.11.2019 року, потерпілий був позбавлений можливості вчасно подати постанову Закарпатського апеляційного суду від 14.11.2019 року у справі № 308/9589/17 страховику, відтак зазначена підстава не може слугувати у якості законної підстави для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування. Однак судом встановлена відсутність заяви позивача про виплату страхового відшкодування та доказів її направлення відповідачу - AT «СК «АХА Страхування» протягом року, тобто до 05.06.2015 року, і жодні обставини не були перешкодою задля направлення позивачем цієї заяви вчасно, тому суд дійшов висновку, що відмова AT «СК «АХА Страхування» ґрунтується на вимогах закону - пп. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка діяла станом на 05.06.2015 року дату виникнення спірних правовідносин. з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність документально обґрунтованих підстав для задоволення позову. Що ж стосується застосування судом строку позовної давності до спірних правовідносин, то суд не вбачає підстав для його застосування, оскільки судом не встановлена обґрунтованість вимог позивача та наявність документальних та правових підстав задля задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від його сплати у встановленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed