Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги вмотивовані наступним. 16.10.1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 12.10.1989 року №923 позивачу видано ордер на житлове приміщення [NUMBER] на право заняття житлового приміщення, житловою площею 40,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] на сім'ю з чотирьох осіб. 23.08.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач по справі, колишній чоловік позивача, зареєстрований у вказаній квартирі з 25.01.1990 року, але фактично не проживає у ній з травня 1998 року і по теперішній час. Місце перебування відповідача позивачу невідоме. Як зазначає позивач, протягом усіх цих років відповідач не лише не проживає в квартирі, але і жодної участі в її утриманні не приймає, комунальні послуги не сплачує. Сам факт реєстрації відповідача в даному приміщенні обтяжує позивача необхідністю оплачувати комунальні послуги за не проживаючу особу. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги та інші платежі, що виникають з договору найму житлового приміщення. З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] та стягнути з останнього витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. Ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні від 08.10.2018 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги за викладених у позовній заяві підстав та просив суд про їх задоволення. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача [PERSON] до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Від представника третьої особи Деснянської в м. Києві РДА Пожар В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, відповідно до змісту якої просила прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. За даних обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, ордер на житлове приміщення [NUMBER], виданого [PERSON] 16.10.1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 12.10.1989 року №923, квартира [ADDRESS], житловою площею 40,8 кв.м., на сім'ю з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9-10). В зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між сторонами був розірваний, про що книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23.08.2001 року зроблено актовий запис за №882 (а.с. 11). Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартири понад один рік, крім того, даний факт підтверджується відповідними актами від 26.01.2001 року (а.с. 13), 18.05.2001 року (а.с. 14), 05.09.2001 року (а.с. 15), 02.10.2017 року (а.с. 16), 03.01.2018 року (а.с. 17). Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не проживає у вищезазначеному житловому приміщенні понад встановлений законом строк без поважних причин, а саме більше одного року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved