Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутні документи на імя померлого [PERSON], які згідно із статтею 331 Цивільного кодексу України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об'єкту нерухомого майна, проектно - кошторисної документації, а також, документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 05.08.1966 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі № 1-4137, [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], проте належним чином не зданий в експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.07.1998 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено листом наданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 24.04.2016 року за № 1654/01-16, згідно якої після померлого [INFO] року [PERSON] заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.1974 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу; - дружина [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було з'ясовано судом [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.11.2008 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишала, що підтверджено листом наданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 24.04.2016 року за № 1654/01-16, згідно якої після померлої [INFO] року [PERSON], заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.1974 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Всі права та обов'язки щодо здавання домоволодіння в експлуатацію переходять до спадкоємця. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved