Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору виступає [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення, до відповідача приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Руслани Борисівни. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого, усе належне йому майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Русланою Борисівною за заявою [PERSON] заведено спадкову справу №28/2020 року щодо майна померлого [PERSON] 29 березня 2021 року вона, як єдиний спадкоємець за заповітом звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. з заявою про прийняття спадщини та оригіналом заповіту. 20 квітня 2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Балан Р.Б. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [PERSON] . Разом з тим, за результатами розгляду даної заяви 23 квітня 2021 року приватний нотаріус Балан Р.Б., посилаючись на ч.2 та ч.4 ст.42 Закону України «Про нотаріат», прийняла постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину до вирішення судом справи №686/7407/21. Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач виходила з того, що 16 квітня 2021 року до матеріалів спадкової справи було долучено заяву представника [PERSON] - адвоката Якобишеної Т.Д. про те, що [PERSON] подав до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позовну заяву про встановлення факту батьківства відносно [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті якого прийняв [PERSON] . На підтвердження даних обставин нотаріусом самостійно отримано з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2021 року про відкриття провадження у справі та витяг з сайту «Судова влада України». Вважає, що оскаржувана постанова нотаріуса щодо видачі їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом прийнята відповідачкою без наявних на те підстав, є незаконною та підлягає скасуванню. Звертає увагу, що її право на спадкове майно як єдиної спадкоємиці за заповітом - ніким не оспорюється, із заявою про визнання право на обов`язкову частку у спадковому майні [PERSON] до суду також не звертався. Стосовно позовної заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства відносно [PERSON] (сина спадкодавця), зауважує, що вона не містить вимог про оспорення її прав на спадщину за заповітом, тому позовні вимоги [PERSON] не перешкоджають оформленню її спадкових прав. Враховуючи, що відповідач не отримувала повідомлення про надходження до суду позовної заяви про оспорення права, яке просить посвідчити позивачка і її право на спадкове майно ніким не оспорюється, вважає, що у приватного нотаріуса Балан Р.Б. були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови. На основі викладеного, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Руслани Борисівни від 23 квітня 2021 року про відмову у видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] до вирішення судом справи №686/7407/21. Позивач та представник позивача в судове засідання, призначене на 02.08.2021 року не з`явились, однак представник позивача спрямувала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, а також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу. Будучи присутньою в ході розгляду справи, представник позивача вказала суду, що позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за померлим [PERSON] . Звернула увагу суду на те, що справа про встановлення батьківства стосується іншого « [PERSON] », а саме [PERSON] , який помер раніше та, на її думку, не має відношення до даної спадкової справи. Також, стаття 42 Закону України «Про нотаріат» передбачає не відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а зупинення вчинення нотаріальних дій. Звернула увагу на те, що сам заповіт на час винесення оскаржуваної постанови ніким не оспорювався. Крім цього, посилалась на те, що у нотаріуса відсутній повний доступ до Єдиного реєстру судових рішень та відповідач не могла встановити склад учасників цивільної справи №686/7407/21. Крім цього, [PERSON] не є кровним родичем спадкодавця. Відповідач та представник відповідача в судове засідання, призначене на 02.08.2021 року не з`явились, однак представник відповідача спрямувала на адресу суду заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності, підтримала викладене у відзиві, позов не визнає повністю та просить відмовити в його задоволенні. Будучи присутньою в ході розгляду справи, представник відповідача вказала суду, що дійсно було судове рішення про виключення з актового запису про батьківство [PERSON] відомостей про його батька [PERSON] , однак там мало місце визнання позову відповідачкою, відповідна експертиза по справі не проводилась. При цьому, на даний час позивачем у справі №686/7407/21 є сам [PERSON] та по цій справі судом призначено експертизу на встановлення кровного споріднення. Крім цього, послалась на те, що Інтернет-сайт «Судова влада» є відкритим для доступу та можливо встановити склад учасників будь-якої судової справи. По факту надходження заяви від [PERSON] відповідач перевірила відомості з сайту «Судова влада» та встановила наявність спору. Вважала, що цивільна справа про встановлення батьківства є пов`язаною з спадковою справою. Також, послалась на те, що на даний час судом відкрите провадження у цивільній справі про оскарження заповіту на ім`я позивачки. Вказала на те, що в разі встановлення факту батьківства, [PERSON] матиме право спадкувати за померлим [PERSON] за правом представлення. На час смерті [PERSON] - [PERSON] був неповнолітнім. Також, згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву, відповідач вказує, що 22.10.2020 року, за заявою [PERSON] нею, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. розпочате провадження спадкової справи №28/2020, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] він є онуком померлого [PERSON] 29.03.2021 року до неї, звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , надавши їй оригінал заповіту посвідченого 16.10.2020 р. До зазначеної спадкової справи [PERSON] 16.04.2021 року надано нотаріально засвідчену копію рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11.08.2008 року про виключення з актового запису про народження №12 від 24.10.2002 року, запис про батьківство [PERSON] , щодо [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №000030446700 від 20.04.202 року [PERSON] , [INFO] , прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », відомості про батька: прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », власне ім`я « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». 16.04.2021 року до матеріалів спадкової справи залучено заяву представника [PERSON] [PERSON] про те, що [PERSON] подано до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позовну заяву «Про встановлення факту батьківства», відносно [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті якого прийняв [PERSON] , провадження у справі №686/7407/21 відкрито 13.04.2021 року, в якій зазначено, що станом на дату відкриття спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] був неповнолітнім та відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України [PERSON] є таким, що прийняв спадщину. Для перевірки достовірності зазначеної інформації, 20.04.202 року нею отримано є ЄДРСР ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.04.2021 року про відкриття провадження у справі №686/7407/21. 20.04.2021 року [PERSON] , як спадкоємець за заповітом звернулась до неї з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Вивчивши матеріали спадкової справи №28/2020, документи які знаходились в ній свідчили про наявний спір між заінтересованими особами, з метою не порушення усіх прав заінтересованих осіб, нею 23.04.2021 року видано постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [PERSON] , до вирішення справи судом. Чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово зупинити вчинення нотаріальних дій до вирішення справи судом, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою. Зазначає, що нею винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, а не постанову про зупинення вчинення нотаріальної дії. Вважає, що постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 23.04.202 року винесена нею правомірно із урахуванням норм ст.ст. 42,49,67 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. №282/20595. Також, згідно поданого до суду клопотання про зменшення судових витрат представник відповідача посилається на те, що заявлені витрати на правничу допомогу є явно завищеними, спір про визнання виконавчого напису нотаріуса є доволі поширеним та не складним, також судова практика є сталою, а тому підготовка документів не потребує значного часу. Вважають заявлений розмір витрат явно неспівставним з заявленими вимогами та обсягом необхідної правничої допомоги, а тому просять суд відмовити у їх стягненні. Третя особа по справі та його представник в судове засідання, призначене на 02.08.2021 року, не з`явились, однак від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, підтримала викладене в письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи; в задоволенні позовних вимог [PERSON] просять відмовити в повному обсязі. Будучи присутньою в ході розгляду справи судом, представник третьої особи вказала суду, що [PERSON] вважає себе сином померлого [PERSON] , а тому має намір успадкувати майно за померлим [PERSON] , як своїм дідусем. Також, послалась на те, що на момент смерті [PERSON] сам [PERSON] був неповнолітнім та мав право на обов`язкову частку в спадщині за батьком. Крім цього, станом на 16.04.2021 року судом було відкрите провадження у справі за позовом [PERSON] про встановлення батьківства. Також, відповідачем перед винесенням оскаржуваної постанови було перевірено склад учасників в даній цивільній справі. Крім цього, вказала на те, що на даний час [PERSON] оскаржує заповіт за померлим [PERSON] . Вказала, що нотаріусом правомірно відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки в разі наявності спору нотаріус не має права видати свідоцтво про право на спадщину. Також, згідно поданих письмових пояснень, третя особа [PERSON] повністю заперечує проти позовних вимог та зазначає, що він народився [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження батьками зазначено « [PERSON] » та [PERSON] . В 2006 року батьки розлучилися. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №000030446700 від 20.04.2020 року [PERSON] , [INFO] , прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », відомості про батька: прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », власне ім`я « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Причиною внесення змін в його свідоцтво про народження, зі слів його матері, було позбавлення батька батьківських прав відносно нього, однак, як йому стало відомо пізніше батько оспорював батьківство та рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11.08.2008 року його позов задоволено та виключеного з актового запису про народження актовий запис про батьківство [PERSON] щодо [PERSON] [INFO] батько помер. Станом на дату смерті батька він був неповнолітнім. Спадкоємцем після смерті батька був його батько [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті дідуся [PERSON] він звернувся до приватного нотаріуса Балан Р.Б. із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом відкрито спадкову справу. Станом на сьогоднішній день в Хмельницькому міскрайонному суді Хмельницької області перебуває цивільна справа №686/7407/21 за його позовом про встановлення факту батьківства. Ухвалою Хмельницького міскрайонного суду Хмельницької області від 13.04.2021 року відкрито провадження по справі. Після чого його представником подано до привітного нотаріуса [PERSON] заяву з проханням не видавати свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом після смерті [PERSON] , до вирішення судового спору. Вважає, що приватним нотаріусом законно відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки в нотаріуса було достатньо доказів про наявний спір між заінтересованими особами. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). 16.10.2020 року [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого, усе належне йому майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . (а.с.14). 22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Русланою Борисівною заведено спадкову справу №28/2020 року щодо майна померлого [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №62174475 (а.с.15). 20 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Балан Р.Б. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [PERSON] (а.с.16-19). 23 квітня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б., винесено постанову № 28/02-31 про відмову у видачі [PERSON] у видачі їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] , до вирішення справи судом (а.с.20). Нотаріус в постанові посилається на ч.2 та ч.4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та тим, що 16 квітня 2021 року до матеріалів спадкової справи було долучено заяву представника [PERSON] [PERSON] про те, що [PERSON] подав до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позовну заяву про встановлення факту батьківства відносно батька [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті якого прийняв [PERSON] , провадження по якій відкрито 13.04.2021 року, справа №686/7407/21, що підтверджується отриманим нотаріусом 16.04.2021 року витягом із сайту «Судова влада України» та отримання нею 20.04.2021 року з ЄДРСР ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.04.2021 року про відкриття провадження у справі про встановлення факту батьківства (справа №686/7407/21, провадження 2/686/3438/21). Ухвалою суду від 18.06.2021року було задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. належним чином завірену копію спадкової справи №28/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.34). 01.07.2021 року від приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. на адресу суду надійшла витребувана згідно ухвали суду від 18.06.2021 року копія спадкової справи №28/2020 (а.с.48-65). Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Частинами 2-4 статті 42 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Так, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення. Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно з пунктом 4.13. вказаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду даної справи, позивачем доведено суду обставини, які дають підстави для визнання незаконною постанови приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Руслани Борисівни від 23 квітня 2021 року про відмову у видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] до вирішення судом справи №686/7407/21, оскільки факт наявності в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області цивільної справи №686/7407/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , де третьою особою виступає [PERSON] про встановлення факту батьківства, а саме стосовно померлого [PERSON] , батьком якого був спадкодавець [PERSON] , у відповідності до вимог ст.47 Закону України «Про нотаріат», на думку суду, може бути лише підставою для зупинення вчинення нотаріальних дій, однак не відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, факт оскарження заповіту в оскаржуваній постанові нотаріусом не зазначається. Таким чином, суд вважає, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Балан Р.Б. є такою що не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню. Крім цього, задовольняючи вимоги позовної заяви, суд виходить з того, що оскаржувана постанова мотивована вимог8ами ч.2 та ч.4 ст.42 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає відкладення та зупинення нотаріальної дії, в той час, як остаточне рішення нотаріуса прийняте на підставі ст.49 зазначеного Закону. Разом з тим, приймаючи рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус жодним чином не мотивував своє рішення, виходячи зі змісту та тлумачення вимог ст.49 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає широкий спектр підстав при прийнятті рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», справи про оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні розглядаються в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати незаконною і скасувати постанову приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Руслани Борисівни від 23 квітня 2021 року про відмову у видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] до вирішення судом справи №686/7407/21. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 грн. Стосовно заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Так, як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру представляла адвокат Поляк М.В. (а.с.24). Остання надавала клієнту консультацію, готувала позов до суду. Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку від 25.05.2021 року, адвокат Поляк М.В. надала позивачці наступні послуги: надання консультації, підготовка позовної заяви, підготовка клопотання про витребування у нотаріуса спадкової справи, підготовка до участі в судовому засіданні, участь в судовому засіданні, надання пояснень, представництво інтересів клієнта в суді, на що було витрачено чотири години десять хвилин часу. До оплати 10000 грн. Підготовка відповіді на відзив орієнтовно дві години та підготовка та участь в судових засіданнях, орієнтовно дві години. Відповідно до звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи від 29.07.2021 адвокат надала позивачці наступні послуги: надання консультації, підготовка позовної заяви, підготовка клопотання про витребування у нотаріуса спадкової справи, підготовка до участі в судовому засіданні, участь в судовому засіданні, надання пояснень, представництво інтересів клієнта в суді, на що було витрачено шість годин десять хвилин. Також представником позивача надано квитанцію до прибуткового касового ордера №18/06/2021 від 13.06.2021 року, згідно якої позивачкою сплачено адвокату 8500 гривень згідно договору про надання правової допомоги. та квитанцію до прибуткового касового ордера №11/07/2021 від 29.07.2021 року, згідно якої позивачкою сплачено адвокату 6300 гривень згідно договору про надання правової допомоги. При цьому, в попередньому (орієнтовному) розрахунку від 25.05.2021 року, адвокатом Поляк М.В. зазначено, що на підготовку відповіді на відзив витрачено орієнтовно 2 години, однак, адвокатом при розгляді справи відповіді на відзив надано не було. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд звертає увагу, що позовна заява про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса, є поширеною, і тому формування правової позиції та консультація не потребує зазначеного представником часу. Також, в звіті (акті) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи від 29.07.2021 року зазначено, що представником на підготовку клопотання про витребування у приватного нотаріуса матеріалів спадкової справи витрачено 00-40 год., однак вказана кількість часу є завищеною, оскільки клопотання по суті є нескладним (а.с.27-29). Крім цього, в звіті (акті) зазначено, що адвокатом витрачено три години часу на підготовку та подання позовної заяви, однак позовна заява про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса, не потребує такого обсягу часу, а тому заявлена до стягнення сума витрат за складання та подання позовної заяви до суду, на думку суду, є також завищеною. Враховуючи вищевикладені обставин і невелику складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є значно меншим, ніж зазначено у звіті адвоката, витрати є не співмірними із складністю справи, спірні правовідносини не потребують вивчення і аналізу судової практики і матеріалів справи впродовж 6-ти годин, як зазначено у звіті (акті) , а тому, на думку суду, відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному у акті розмірі. Суд також звертає увагу і на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Як зазначає Верховний Суд у подібних правовідносинах у межах розгляду справ господарської юрисдикції, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved