Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідачів [PERSON] , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, просив суд ухвалити рішення яким визнати свідоцтво України на знак для товарів і послуг [NUMBER] від 11.04.2016 р. недійсним повністю та зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг у зв`язку з визнанням недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг [NUMBER] від 11.04.2016 р. та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з відомостями Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, [PERSON] є власником знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] , заявка № m201405306, дата подання заявки 16.04.2014 р., дата набрання чинності прав 11.04.2016 р. Публікацію відомостей про видачу знака для товарів і послуг здійснено Державною службою інтелектуальної власності України 11.04.2016 р. в офіційному бюлетені «Промислова власність» № 7. Позивач вважає, що знак для товарів та послуг «[INFO]» (свідоцтво України на знак для товарів і послуг [NUMBER] ) не відповідає умовам надання правової охорони, що визначені у ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», оскільки не має розрізняльної здатності, не набув та не може набути розрізняльну здатність внаслідок використання; є загальновживаним позначенням; складається лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв`язку з ними. Як наслідок, знак для товарів і послуг «[INFO]» не може виконувати основну задачу торговельної марки - розрізняти товари та послуги одних осіб від інших. Для підтвердження чи спростування власної позиції, позивачем було замовлено незалежне експертне дослідження у Науково-дослідному інституті інтелектуальної власності Національної академії правових наук України. За результати дослідження був складений висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р., що був підготовлений судовим експертом [PERSON]. За результатами проведення експертного дослідження було встановлено, що позначення є описовим та загальновживаним. Окремо позивач зауважує, що висновку щодо невідповідності позначення «[INFO]» умовам правової охорони дійшли й експерти, [PERSON] , [PERSON] , що проводили кваліфікаційну експертизу позначення. За результатами експертизи був складений висновок від 28.07.2015 р. № 16754 про відсутність у позначення розрізняльної здатності, описовість позначення тощо. Висновок від 28.07.2015 р. № 16754 про відсутність у позначення розрізняльної здатності був оскаржений в Апеляційній палаті Українського інституту інтелектуальної власності, за результатами оскарження було прийнято рішення Державної служби інтелектуальної власності від 18.01.2016 р. що знак « [INFO] » є описовим, проте його можливо зареєструвати стосовно скороченого переліку послуг за 35 класом, та відмовити у реєстрації за 25 класом товарів Міжнародної класифікації товарів і послуг. З відповідним рішенням у частині набуття позначенням розрізняльної здатності Позивач не погоджується, оскільки вважає, що за наданими доказами неможливо встановити тривале використання саме позначення «[INFO]» (свідоцтво України [NUMBER] ), а не іншої комбінованої торговельної марки [PERSON] . (свідоцтво України [NUMBER] ). Як наслідок, висновок про інтенсивність та тривалість використання є безпідставним. Крім того, як зазначає позивач, основний напрямок діяльності Відповідача 1 - продаж уживаного товару з Європи, у т.ч. реалізація товару «за вагою», що перетинається з одним із видів діяльності позивача - реалізація товару під брендом «[INFO]». Відповідно «монополія» на словосполучення «[INFO]», що є загальновживаним та описовим, яка отримана після реєстрації знаку для товарів та послуг «[INFO]» позбавляє права третіх осіб, у тому числі позивача, законно використовувати загальновживане та описове позначення щодо товарів та послуг у власній діяльності. Та у якості доказів використання іншими суб`єктами господарювання позначення «[INFO]» була надана інформація щодо рекламних та інформаційних оголошень у різних сферах діяльності. Ухвалою судді від 12 грудня 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представником [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому наголошується на тому, що сторона заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі; наведені позивачем у власній позовній заяві обставини з приводу того, що знак для товарів і послуг «[INFO]» не має розрізняльної здатності, є загальновживаним та складається лише з позначень чи даних, що є описовими, стороною не визнаються. Відповідач 1 наводить заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову: позначення за свідоцтвом [NUMBER] має свої унікальні властивості, які не мали, та не набули ознак загальновживаності; знак для товарів і послуг дійсно є словесним, виконаним латиницею, але із використанням унікальних елементів: 1) безмежового написання двох слів (відсутність проміжків між словами); 2) відтворення першої букви другого слова «С» більшим розміром, розділяючи все позначення, стилізованим потовщеним шрифтом, яка за зовнішнім виглядом нагадує вішалку гачок; торговельна марка «[INFO]» є досить розповсюдженою на території України (використання має місце у понад 300 магазинів), що можна прослідувати (наглядно) з офіційного сайту мережі магазинів «[INFO]»; доданий позивачем до позовної заяви висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р., як доказ по справі № 757/65235/17-ц, не є таким, оскільки вказаний висновок не відповідає процесуальним критеріям допустимості та достовірності доказів: не містить жодної вказівки про попередження експерта щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку, на розсуд експерта був наданий не повний обсяг матеріалів, не міститься жодних відомостей про процес аналізу наданого експерту рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 18.01.2016; висновки № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної суперечать висновкам іншої судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 10530 від 23.03.2017, проведеної експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса на підставі ухвали судді Господарського суду харківської області Шарко Л. В. від 05.10.2016 по справі № 922/3136/16. Висновок № 10530 проведений в межах судового провадження за яким експерта повідомлено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У вказаному висновку № 10530 вказується навпаки про те, що знак для товарів і послуг «[INFO]» має розрізняльну здатність; відсутність розрізняльної здатності у знака для товарів і послуг «[INFO]», загальновживаність, описовість вказаного знаку, вже були предметом дослідження спеціально уповноваженого органу з наділення об`єкту інтелектуальної власності правовою охороною;11.04.2014 за [NUMBER] було зареєстровано знак для товарів і послуг «[INFO]» у якості торговельної марки Європейського Союзу, такий факт реєстрації підтверджує те, що торговельна марка «[INFO]» відповідає абсолютно всім вимогам міжнародної стандартизації об`єкту інтелектуальної власності. 11.05.2018 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву по справі № 757/65235/17-ц, в якому він наголошує на підтриманні позовних вимог у повному обсязі щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг [NUMBER] від 11.04.2016 р. Відповідно до змісту відповіді на відзив, позивач зазначив, що твердження [PERSON] щодо унікальності позначення є безпідставними. Відповідний знак для товарів та послуг немає ніякої унікальності, впізнання у споживачів тощо, окрім іншого, знак для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] є словесним, складається зі словосполучення «[INFO]», виконаного стандартним шрифтом латиницею заголовними літерами, літера «С» у слові «Class» виконана більшим розміром стилізованим потовщеним шрифтом; висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за такими винятками: у вступній частині висновку зазначається, хто і коли звернувся до установи чи безпосередньо до експерта із замовленням про проведення дослідження; опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку (абз. 2 п. 4.1.23. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень), як наслідок, висновок експертного дослідження складено відповідно до законодавства; при проведенні експертного дослідження, експерт [PERSON] керувався Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень тощо, як наслідок, у експерта передбачені умови проведення експертних досліджень, права та обов`язки, зокрема запитувати дані, документи тощо; при необхідності отримувати будь-які додаткові дані, документи експерт би надіслав відповідний запит та зупинив проведення дослідження та/або не надав би відповідь на поставлене питання у зв`язку із відсутністю необхідних даних у повному обсязі; окрім іншого, у сторони по справі є можливість поставити експерту питання, з`ясувати спірні для такої сторони питання; у провадженні по справі № 922/3136/16 було прийнято остаточне рішення Верховним судом від 20.02.2018 р., згідно якого касаційну скаргу [PERSON] задовольнили у повному обсязі, рішення попередніх інстанцій скасовані. Предметом спору були вимоги [PERSON] до [PERSON] , зокрема щодо схожості до ступеня змішування позначень «[INFO]» та позначення «[INFO]», що наразі зареєстроване у якості знаку для товарів та послуг на Позивача. [PERSON] було у якості доказу надано висновок результату експертизи в сфері інтелектуальної власності № 10530 від 23.03.2017 р. Відповідний висновок є безпідставним та складений всупереч фактичним обставинам справи, не прийнятий Верховним судом, оскільки: встановлює схожість позначень, що були предметом спору, та є протилежним до висновку Верховноого суду; шановний експерт [PERSON] безпідставно зміг дійти до висновку, що позначення «[INFO]» є відомим в Україні виключно на підставі наступних документів / даних (ліцензійний договір на використання знаку, веб-сайт [PERSON] , групи та спілки в мережі Інтернет), що є неможливим. Оскільки ніякими незалежними опитуваннями, висновками та об`єктивними даними висновок експерта № 10530 від 23.03.0217 р. не підтверджений, та окремо суперечить рішенню Верховного суду; огляд судової практики у справах про визнання недійсним свідоцтв на знак для товарів і послуг показує, що попри реєстрацію знака для товарів і послуг та видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг Державною службою інтелектуальної власності України суди визнають незаконним рішення про реєстрацію знака для товарів та послуг та визнають недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг, оскільки знаки для товарів і послуг не відповідають умовам надання правової охорони (є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, що вводить споживачів в оману, є оманливими або такими, що можуть ввести в оману споживачів щодо особи, яка виробляє товари, тощо); чинне українське законодавство щодо реєстрації знаків для товарів та послуг не містить окремих застережень щодо впливу реєстрації знаку у Європейському союзі, інших країнах та/або міжнародної реєстрації на безпосередню реєстрацію на території України. Знак для товарів та послуг реєструється виключно за територіальним принципом, відповідно кожна заявка розглядається, оскаржується, діє та/або визначається недійсною у кожній країні окремо. Також, з огляду на різні культури, ринок товарів та послуг, мову та інші фактори, можлива реєстрація загальновживаної, описової та без розрізняльної здатності позначення у одній країні, та відмова та/або підстави для оскарження такої реєстрації у іншій країні; торговельна марка [NUMBER] «[INFO]», що зареєстрована у Європейському союзі, зареєстрована на іншу особу, а саме - [INFO] Sp. z o.o. (Piotrkowska 190, Lodz (90-368) PL). У графі «(521)Acquired distinctiveness», що у перекладі «(521) Набуття відмітності/ розрізняльної здатності», стоїть визначення «false», що у перекладі «помилковий / хибний / фальшивий» тощо. Дане визначення окремо підтверджує відсутність розрізняльної здатності знака для товарів та послуг « [INFO] ». У свою чергу представник відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у відзиві від 05.02.2018 р. на позовну заяву про визнання недійсним свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів та послуг, вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, на підтвердження викладеного зазначив наступне: відповідно до наказу ДСІВ від 17.02.2016 № 70-Н «Про затвердження рішення Апеляційної палати від 18.01.2016», ДСІВ прийняте рішення про реєстрацію знаку для товарів і послуг, на підставі ст. 12 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» була здійснена публікація відомостей про видачу свідоцтва в офіційному бюлетені «Промислова власність» № 7 від 11.04.2016, одночасно з якою ДСІВ здійснено державну реєстрацію знаку (п. 1 ст. 13 закону) та видано свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів і послуг. Рішення ДСІВ про реєстрацію оскаржуваного знаку прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є законними та обґрунтованими; колегія Апеляційної палати ДСІВ проаналізувала заявлене позначення і встановила, що воно не підпадає під перелік об`єктів, які не мають розрізняльної здатності; висновок № 553 від 28.07.2017 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності, що наданий Позивачем, оцінює критично, оскільки матеріали на підстави яких було видано свідоцтво Апеляційною палатою ДСІВ та складений висновок № 553 є різними; позивач не надав жодного доказу того, що Відповідач 2 порушив, оспорив або не визнав його право використовувати належний знак. З огляду на визначене вище, представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 17.05.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому останній підтримує позовні вимоги у повному обсязі щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг [NUMBER] від 11.04.2016 р., заявка № m201405306 від 16.04.2014. Позивач у відповіді на відзив не погоджується з твердженням щодо законності та обґрунтованості рішення ДСІВ з огляду на те, що ст. 19 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» закріплює можливість визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг у судовому порядку. Позивач посилається на постанову Верховного Суду України від 16 червня 2015 року по справі № 826/8805/14, відповідно до якої «у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг подальше оспорювання права власності на цей знак має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції». Таким чином, Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг [NUMBER] від 11.04.2016 р., оскільки на етапі реєстрації знака для товарів і послуг законодавство передбачає можливість оскарження рішення за заявкою лише заявником (ст. 15 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»). Крім того, відповідно до Регламенту Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 15.09.2003 р. № 622 правом оскаржити рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 18.01.2016 р. в судовому порядку наділений лише заявник, який подав заперечення (апелянт), тобто Відповідач 1. Також позивач у відповіді на відзив аргументує в чому полягає невідповідність знаку умовам правової охорони. Вказує на те, що має об`єктивні права за для звернення до суду за захистом власних прав та законних інтересів. Оскільки [PERSON] не тільки неправомірно отримав правову охорону на загальновживане позначення, що є описовим та не має та не може набути розрізняльну здатність, а й намагається створювати перешкоди у веденні господарської діяльності іншим суб`єктам господарювання, зокрема Позивачу, діяльність якого перетинається з діяльністю [PERSON] У червні 2018 року до початку розгляду справи по суті позивач через свого представника звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі судової експертизи у сфері інтелектуальної власності. В обґрунтування клопотання послався на те, що станом на день подання даної заяви у матеріалах справи наявні висновки експертів у сфері інтелектуальної власності, що суперечать один одному, зокрема: висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28 липня 2017 року, що був підготовлений судовим експертом - [PERSON] та висновок судової експертизи в сфері інтелектуальної власності Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 1352 від 14 травня 2018 року. Так, зазначає представник Позивача, висновок № 553 встановлює, позначення «[INFO]», що зареєстроване що як знак для товарів та послуг свідоцтвом [NUMBER] : є загальновживаним, як позначення товарів і послуг певного виду; є таким, що складається лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні зазначених у свідоцтві товарів і послуг або у зв`язку з ними. У той же час, висновок № 1352 встановлює, позначення «[INFO]», що зареєстроване що як знак для товарів та послуг свідоцтвом [NUMBER] : набуло розрізняльної здатності на дати 11 квітня 2016 року, 15 січня 2018 року; не є загальновживаним позначенням та не є описовим позначенням. Враховуючи наявність в матеріалах справи двох різних за змістом висновків та з метою проведення справедливого, неупередженого розгляду справи, представник Позивача вважає за доцільне проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності, яка буде призначена судом за клопотанням сторони. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07.06.2018 року про призначення судової експертизи, задоволено клопотання Позивача та призначено по справі судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, виконання якої доручено Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності. 29 жовтня 2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва повернулись матеріали справи з висновком експерта за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності. За результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності судовим експертом [PERSON] складений Висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. 02.11.2018 р. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва поновлено провадження у справі. У грудні 2018 року представник Відповідача 1 надав суду заперечення на висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. та консультативний висновок спеціаліста за результатами аналітичного дослідження висновку судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 222/18 від 12.10.2018 р., який складено 27.11.2018 р. та підписано рецензентом, кандидатом юридичних наук, патентним повіреним України [PERSON] . Відповідач 1 вказує на те, що патентним повіреним [PERSON] була проведена оцінка висновку експерта № 222/18 за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 12.10.2018 р., складеного судовим експертом Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності [PERSON] , з точки зору його відповідності принципам об`єктивності, повноти дослідження, а також обґрунтованості та дотримання існуючих методик. Рецензент, кандидат юридичних наук, патентний повірений України Прохоров- [PERSON] за результатами рецензування дійшов висновків, що експертне дослідження об`єктів інтелектуальної власності, на підставі якого складено висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності у цивільній справі № 757/65235/17-ц, проведено з грубими методичними помилками, неповно та необ`єктивно, а тому зроблений на його основі висновок є неповним, необ`єктивним та необґрунтованим», що є наслідком порушення принципів об`єктивності та повноти дослідження, визначених ст. 3 Закону України «Про судову експертизу», приписів ч. 3 ст. 72 ЦПК України, а, отже, вказаний висновок експерта викликає серйозні сумніви у його правильності та не може вважатися належним джерелом доказів у справі. У поданому 26.12.2018 р. запереченні на консультативний висновок (рецензію) від 27.11.2018 р. та на аргументацію Відповідача 1 щодо Висновку експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. Позивач наводить свої заперечення та пояснення щодо неналежності та недопустимості консультативного висновку від 27.11.2018 р. на висновок судової експертизи № 222/18 від 12.10.2018 р. Позивач посилається на те, що процедура рецензування чітко регламентована Порядком проведення рецензування висновків судових експертів та висновків експертних досліджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25.05.2015 № 775/5. Метою рецензування висновків судових експертів згідно з пунктом 2 розділу І Порядку є «вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків». Таким чином, Порядок не передбачає надання рецензії на висновок експерта на розгляд суду чи інших учасників судового процесу. Також в запереченні на консультативний висновок позивач вказує на те, що рецензія на висновок судової експертизи не є процесуальним документом, передбаченим законом; рецензія - це суб`єктивна думка рецензента з приводу висновку судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності; рецензія складена в результаті домовленості представників сторони та рецензента про проведення оцінки висновку експерта; при складанні рецензії рецензент не має у своєму розпорядженні матеріалів справи, не досліджує їх, не попереджається судом про будь-яку відповідальність за надання неправдивих рецензій; рецензент, на відміну від експерта, не несе кримінальну відповідальність за складену ним рецензію, що передбачена ст. 225 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 384 Кримінального кодексу України. Крім того, позивачем наголошується на тому, що рецензент [PERSON] дійшов до висновків, які прямо суперечать та є протилежними до матеріалів справи. Зокрема, консультативний висновок суперечить висновкам експертів, наявних у матеріалах справи № 757/65235/17-ц, рішенню кваліфікаційної експертизи при реєстрації оскаржуваної ТМ № 16754 від 02.07.2015 р., рішенню апеляційної палати ДСІВУ від 18.01.2016 р. 22.12.2018 р. Відповідачем 1 подано до Печерського районного суду міста Києва Клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи з питань інтелектуальної власності, в якому він просить суд призначити повторну комісійну судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити атестованим судовим експертам ДП «Інформаційні судові системи» (вул. Плещеєва, буд. 10, м. Київ, Україна, 03045), з тих підстав, що матеріали справи містять висновки, які суперечать один одному (Висновок № 1352 від 14.05.2018 та Висновок № 222/18 від 12.10.2018 р.). В свою чергу, позивач 22.02.2019 р. надав заперечення на клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи з питань інтелектуальної власності. Позивач посилається на те, що саме з підстав наявності в матеріалах справи двох різних за змістом висновків (висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р. та висновок судової експертизи в сфері інтелектуальної власності Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 1352 від 14.05.2018 р.), які містяться в матеріалах справи, Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07.06.2018 р. була призначена судова експертиза у сфері інтелектуальної власності, що в розумінні ч. 2 ст. 113 Цивільного процесуального кодексу України є повторною експертизою. В запереченні позивач вказує про те, що висновки експертного дослідження № 553 від 28.07.2017 р. є аналогічними з висновками [PERSON] . Таким чином відсутні підстави для задоволення клопотання Відповідача 1 про призначення повторної експертизи, оскільки результати експертизи не суперечать матеріалам справи. Крім того, позивач дійшов висновку, що підстави для проведення повторної експертизи по справі № 757/65235/17-ц відсутні, оскільки: за клопотанням позивача Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2018 р. (враховуючи в матеріалах справи наявність висновків експертів у сфері інтелектуальної власності, що суперечать один одному), вже була призначена судова експертиза, за результатами якої складений Висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р.; не було запропоновано інших альтернативних установ чи експертів, ніж ті, що вказані позивачем у клопотанні у призначенні експертизи; Висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. не суперечить матеріалам справи; судова експертиза у сфері інтелектуальної власності, яка проведена судовим експертом Чабанець Т. М. (за результатами якої складений Висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р.) проведена у відповідності до норм (інструкцій, методичних рекомендацій), які регламентують порядок призначення і проведення експертиз; судовий експерт [PERSON] . попереджена про кримінальну відповідальність; судовим експертом Чабанець Т. М. у судовому засіданні 30.01.2019 р. надано додаткові пояснення. 27.03.2019 р. Позивач подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів, в якому просить суд долучити до матеріалів справи Рекомендації адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/1-рк/к «Про припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, усунення причин виникнення порушення і умов, що йому сприяють» від 29.01.2019 р., відповідь про виконання ФОП [PERSON] . Рекомендацій адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.03.2019 р. Зазначені докази на думку Позивача додатково підтверджують підстави звернення до суду та відсутність певних доказів використання оскаржуваного знаку для товарів та послуг Відповідачем 1. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані та наявні в матеріалах справи докази, вивчивши зміст заяв сторін по суті спору, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» знак ? позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці. Згідно зі ст. 492 Цивільного кодексу України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Згідно ст. 499 Цивільного кодексу України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. За змістом ст. ст. 494, 495 Цивільного кодексу України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, зважаючи на це, визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво. Судом встановлено, що Відповідач 1 є власником зареєстрованого знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] (номер заявки - m201405306, дата подання заявки 16.04.2014 р.). Свідоцтво України [NUMBER] для послуг 35 класу «Рекламування; керування підприємницькою діяльністю; адміністрування у сфері підприємницької діяльності; офісні роботи», а саме: демонстрування товарів; послуги з постачання для інших (закуповування товарів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); представляння продуктів через засоби комунікації з метою роздрібного продажу; розміщування в одному місці, на користь іншим особам, асортименту різноманітних товарів, що дозволяє споживачам оглядати, замовляти та купувати ці товари у підприємствах оптової і роздрібної торгівлі або в спеціалізованих магазинах; розміщування в мережі інтернет на веб-сторінках і на веб-сайтах інформації щодо асортименту різноманітних товарів та переліку надаваних послуг, що дозволяє покупцям зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари і замовляти послуги з веб-сторінок і веб-сайтів в інтернеті, а також отримувати необхідну інформацію про ці товари чи надавані послуги; розповсюджування рекламних матеріалів. Позивач стверджує, що знак для товарів та послуг «[INFO]» (свідоцтво України на знак для товарів і послуг [NUMBER] ), зареєстрований на ім`я Відповідача-1, не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки не має розрізняльної здатності, не набув та не може набути розрізняльну здатність внаслідок використання; є загальновживаним позначенням; складається лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв`язку з ними. У відповідності до п. 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 23.12.1993 р. заявки на видачу свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, діловодство за якими не завершено на 1 липня 1994 року, розглядаються у порядку, встановленому цим законом. При цьому відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки. На дату подання Відповідачем-1 заявки № m201405306 на реєстрацію позначення 16.04.2014 р. чинною була редакція Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 15.12.1993 р. з останніми змінами від 05.12.2012 р. Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції станом на 16.04.2014 р.) свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть одержати правову охорону також позначення, які: звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання; складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду; складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв`язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг. Для підтвердження невідповідності знака для товарів та послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] умовам надання правової охорони, Позивачем надано до матеріалів справи висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р., складений 28.07.2017 р. судовим експертом Дорошенком О. Ф. Судом встановлено, що висновок експертного дослідження складено у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, при проведенні експертного дослідження судовий експерт керувався Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. Суд не бере до уваги твердження Відповідача-1 про відсутність вказівки щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність як на ознаку неналежності висновку, оскільки це не узгоджується зі змістом Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, відповідно до пункту 4.23 розділу ІV якої висновок експертного дослідження складається за структурою і змістом висновку експерта, за такими винятками: опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку. Щодо тверджень Відповідача 1 про неповний обсяг наданих на дослідження матеріалів при проведенні експертного дослідження, відсутність відомостей про аналіз рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 18.01.2016 р., суд зазначає наступне. Згідно висновку експерт [PERSON] при проведенні дослідження керувався Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень тощо, як наслідок, у експерта передбачені умови проведення експертних досліджень, права та обов`язки, зокрема запитувати дані, документи тощо. Згідно висновку № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р., експерт отримав рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 18.01.2016 р. й розглядав його разом з іншими отриманими матеріалами про що підготував експертний висновок. Як вбачається з висновку № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р., експерт не виходив за межі отриманих доказів та досліджень, у тому числі не надавав суб`єктивні відповіді чи припущення щодо питання Позивача: «Чи можна вважати позначення таким, що набуло розрізняльної здатності та створює у споживачів асоціації, пов`язані з послугами заявника з реалізації товарів, вирізняючи ці послуги з-поміж інших на дату рішення ДСІВ України - 18.01.2016 р. та на день складення даного запиту?». Відповідь експерта: «..на дослідження експерту не було надано жодної інформації або документів, що могли б досліджуватися на предмет доказування набуття позначенням розрізняльної здатності, експерт не може надати відповіді на це питання». Щодо суперечностей між висновками № 553 експертного дослідження від 28.07.2017 р. та висновком судової експертизи № 10530 від 23.03.2017 р по господарський справі № 922/3136/16 суд зазначає наступне. Зі змісту матеріалів справи № 757/65235/17-ц та даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається наступне. У господарській справі № 922/3136/16 винесено постанову Верховного Суду від 20.08.2018 р., відповідно до якої задоволено касаційну скаргу ФОП [PERSON] Висновок результату експертизи в сфері інтелектуальної власності № 10530 від 23.03.2017 р. не прийнятий Верховним судом, оскільки є безпідставним та складеним всупереч фактичним обставинам справи: встановлює схожість позначень, що були предметом спору, та є протилежним до висновку Верховному Суду; експерт [PERSON] безпідставно дійшов висновку, що позначення «[INFO]» є відомим в Україні виключно на підставі ліцензійного договору на використання знаку для товарів і послуг, веб-сайту [PERSON], груп та спілок в мережі Інтернет), що є неможливим. Як наслідок, висновок експертного дослідження Позивача № 553 від 28.07.2017 р. не може не протирічити висновку № 10530 від 23.03.2017 р. по справі № 922/3136/16, оскільки останній суперечить фактичним обставинам справи, є необ`єктивним та без повного дослідження обставин справи. Окрім іншого, суд звертає увагу на досвід експерта, який має вищу технічну освіту, вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, науковий ступінь кандидата юридичних наук, кваліфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво Міністерства юстиції України № 933 безстрокове), стаж роботи в галузі інтелектуальної власності з 1997 року, стаж судово-експертної роботи ? з 2001 року. Таким чином, суд вважає висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р. належним та допустимим доказом по справі. Відповідачем-1 надано до матеріалів справи висновок судової експертизи в сфері інтелектуальної власності Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса № 1352 від 14.05.2018 р., складений судовим експертом Копитько А. П. У висновку встановлене наступне: позначення «[INFO]», що зареєстроване що як знак для товарів та послуг свідоцтвом [NUMBER] набуло розрізняльної здатності на дати 11 квітня 2016 року, 15 січня 2018 року; не є загальновживаним позначенням та не є описовим позначенням. Проаналізувавши висновок судової експертизи № 1352 від 14.05.2018 р. відповідно до матеріалів справи, суд зауважує наступне: судовим експертом Копитько А. П. встановлено, що позначення не є загальновживаним, однак не досліджені докази використання позначення «[INFO]» третіми особами у різних сферах діяльності й не надано належної аргументації та висновків; судовим експертом Копитько А. П. встановлено, що позначення не є описовим, проте належним чином не досліджено семантичне значення позначення «[INFO]» та такі висновки експертизи суперечать іншим матеріалам справи, зокрема висновку від 28.07.2015 р. № 16754 про відсутність у позначення розрізняльної здатності, описовість позначення, рішенню Державної служби інтелектуальної власності від 18.01.2016 р. що знак «[INFO]» є описовим, висновку № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р. Відповідно до ч. 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює незалежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд вважає, що висновок судової експертизи № 1352 від 14.05.2018 р. не здійснено на принципах об`єктивності і повноти дослідження, зокрема, що встановлюються ст. 3 Закону України «Про судову експертизу», суперечить іншим матеріалам справа та не є належним доказом по справі. Досліджуючи матеріали справи у сукупності, суд дійшов висновку про наявність у матеріалах справи № 757/65235/17-ц різних за змістом позицій сторін та доказів. Так, висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р. встановлює, що позначення «[INFO]» є описовим та загальновживаним, висновок судової експертизи № 1352 від 14.05.2018 р. встановлює, що позначення набуло розрізняльної здатності на дату 11 квітня 2016 року, 15 січня 2018 року; не є загальновживаним позначенням та не є описовим позначенням. Представником позивача заявлено клопотання про призначення по справі судової експертизи у сфері інтелектуальної власності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Оскільки вищенаведені обставини, на які як на підставу своїх вимог і заперечень посилаються сторони у справі, можливо лише підтвердити чи спростувати шляхом вирішення питань поставлених позивачем питань, що потребують спеціальних знань в галузі науки, суд вважає необхідним проведення у справі експертизи у сфері інтелектуальної власності за всіма наявними матеріалами. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 104 ЦПК України, суд постановляє ухвалу, в якій серед іншого зазначає, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи. Як вбачається зі змісту поданого позивачем та його представником клопотання, останні просили доручити проведення експертизи судовому експерту Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності. Суд вважав за доцільне призначити судову експертизи з питань інтелектуальної власності приймаючи до уваги обставини, що у матеріалах справи наявні два різних за змістом дослідження та експертизи, необхідно провести додаткову оцінку набуття оскаржуваним позначення розрізняльної здатності, отримати незалежну думку експерта щодо всіх наявних матеріалів справи. Судом доручено проведення експертного дослідження судовому експерту Науково-дослідного центру, оскільки будь-ким із учасників процесу не запропоновано інших альтернативних установ чи експертів. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07.06.2018 року про призначення судової експертизи, було задоволено клопотання позивача та призначено по справі судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, виконання якої доручено Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності. Представником Відповідача 1 подано апеляційну скаргу на Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07.06.2018 року про призначення експертизи. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 24.07.2018 р. Апеляційну скаргу, подану представником [PERSON] , залишено без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року - без змін. 29 жовтня 2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва повернулись матеріали справи з висновком експерта за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності. Судовим експертом [PERSON] складений Висновок експерта № 222/18 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 12.10.2018 р., відповідно до якого: - позначення «[INFO]», що зареєстроване як знак для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] , можна віднести до загальновживаних позначень, як позначення товарів і послуг певного виду; - знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] складається лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні зазначених у свідоцтві товарів і послуг або у зв`язку з ними; - знак для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] не є таким, що набув розрізняльну здатність. Судом при аналізі висновку експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. за результатами проведення судової експертизи встановлено: - експертизу було призначено з дотриманням приписів Цивільного процесуального кодексу України, виходячи із наявності потреби у спеціальних знаннях у сфері інтелектуальної власності для з`ясування обставин справи; - експертизу проведено атестованим судовим експертом [PERSON] в межах компетенції експерта з дотриманням вимог чинного законодавства України; - висновок експерта ґрунтується на чинному законодавстві та результатах дослідження; - відсутні обставини, які б виключали участь судового експерта [PERSON] у справі № 757/65235/17-ц; - судовий експерт [PERSON] не вийшов за межі поставлених судом питань; - висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. є чітким, логічним, послідовним та повним - експерт надав пояснення у судовому засіданні на вимогу Сторін щодо результатів експертизи; - експерта попереджено при кримінальну відповідальність відповідно до вимог законодавства. У висновку № 222/18 судовий експерт [PERSON] зазначає, що в зв`язку з тим, що позначення «[INFO]» виконане літерами англійської мови та не має дослівного перекладу, необхідно записати їх літерами національного алфавіту. Тобто, споживачами «еconom сlass» сприймається як усталене словосполучення: «[INFO] » (російською мовою «эконом-класс»), виконане літерами латинської абетки. Експерт також наводить значення словосполучення «эконом-класс»» в словниках та узагальнюючи переклади, приклади застосування в контексті та тлумачення, вказує на те, що позначення «[INFO]» викликає асоціації пов`язані з ощадливістю та сегментом продукції нижчої вартості, характеризуючи тим самим її відповідну властивість, вказує на вартісні характеристики товару (послуги) і має наступне семантичне значення: товари та послуги невисокої вартості найнижчого рівня в класифікації товарів і послуг. Згідно висновку № 222/18 від 12.10.2018 р.: - словосполучення «економ-клас», як вказівка на відповідний рівень вартості та якості товарів та послуг використовується у багатьох сферах виробництва та реалізації товарів і послуг, таких як: нерухомість (готелі, житло), автомобілі (оренда автомобілів), транспортні перевезення (залізничний, авіа, морський транспорт), побутові товари, техніка для дому, одяг, тощо. - виробники різноманітних товарів, особи, що надають послуги, в тому числі через мережу інтернет, що відповідають переліку послуг 35 класу за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг [NUMBER] та споживачі використовують словосполучення «економ-клас» відносно різних сфер товарів та послуг у семантичному значенні: товари та послуги невисокої вартості найнижчого рівня в класифікації товарів і послуг, що дозволяють ощадливо витрачати кошти за рахунок невисокої вартості, це свідчить, що позначення є загальновживаним, в тому числі для послуг 35 класу; - позначення «[INFO]» викликає асоціації з ощадливістю та сегментом продукції (послуг) нижчої вартості, характеризуючи тим самим її відповідну властивість; - позначення «[INFO]» тривалий час використовується в Україні багатьма незалежними особами як знаки для товарів (послуг), що мають спільну якість або інші характеристики, і втратили розрізняльну здатність як індивідуальні знаки відносно таких товарів (послуг). Оцінивши висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. за правилами ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі. Відповідно суд вважає висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. за результатами проведення судової експертизи належним і допустимим доказом у справі. В ході розгляду справи представником Відповідача-1 заявлено клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи з питань інтелектуальної власності, в якому він просить суд призначити повторну комісійну судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити атестованим судовим експертам ДП «Інформаційні судові системи» (вул. Плещеєва, буд. 10, м. Київ, Україна, 03045). В обґрунтування клопотання представник Відповідача-1 посилався на неузгодженість Висновку судової експертизи в сфері інтелектуальної власності № 1352 від 14.05.2018 р. та Висновку експерта № 222/18 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 12.10.2018 р., тобто ці два висновки суперечать один одному. Дане клопотання судом відхилене, як безпідставне, з огляду на наступне. Згідно приписів ч. 2 ст. 113 Цивільного процесуального кодексу України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Відповідно до п. 1.2.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 р. повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи. Матеріали судової справи містять Висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р., що складений за результатами експертизи об`єктів інтелектуальної власності, яка була призначена Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07.06.2018 р. з підстав наявності в матеріалах справи двох різних за змістом висновків (висновок № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р. та висновок судової експертизи в сфері інтелектуальної власності № 1352 від 14.05.2018 р.). Як вбачається з матеріалів справи, відсутні підстави для задоволення клопотання Відповідача 1 про призначення повторної експертизи, оскільки результати експертизи від 12.10.2018 р. не суперечать матеріалам справи. Крім того, 30.01.2019 р. судовим експертом Чабанець Т. М. у судовому засіданні надано додаткові пояснення, таким чином були усунуті будь-які розбіжності та сумніви щодо правильності висновку експерта. Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» не можуть одержати правову охорону позначення, які складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв`язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг. Виходячи з положень п. 4.3.1.7. Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг - до позначень, які вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту, належать прості найменування товарів; зазначення категорії якості товарів; зазначення властивостей товарів, в тому числі таких, що носять хвалебний характер; зазначення матеріалу або складу сировини; зазначення ваги, об`єму, ціни товарів, дати виробництва товарів; історичні дані щодо заснування виробництва, зображення нагород, що присуджені товарам; видові найменування підприємств, адреси виробників товарів або посередників. У позначення «[INFO]», чітко виражене семантичне навантаження (описання вартісних характеристик), «економ-клас» це відповідний рівень якості та вартості, а саме, нижчий рівень в класифікації товарів і послуг на відміну від вищого рівня (преміум-клас) або середнього (бізнес-клас). Товари та послуги економ-класу відповідають певним вимогам якості та дозволяють економити кошти за рахунок невисокої якості. Висновки щодо описовості позначення були зроблені у висновку від 28.07.2015 р. № 16754, рішенні Державної служби інтелектуальної власності від 18.01.2016 р. що знак «[INFO]», висновку № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р., висновку експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. за результатами проведення судової експертизи, та виходячи з аналізу значення словосполучення «економ-клас» в тлумачних словниках, зокрема: - Эконом-класс - категория авиационного билета, соответствующая простому общему тарифу; места такого класса размещаются ближе к хвостовой части фюзеляжа самолета (Энциклопедический словарь экономики и права»; - Эконом-класс / эконом-класс - низший уровень в классификации товаров и услуг в отличие от высшего уровня (премиум-класс) или среднего (бизнес-класс) (« Словарь иностранных слов русского языка»); - Эконом-класс - низший уровень в классификации товаров и услуг в отличии от высшего уровня (премиум-класс) или среднего (бизнес-класс) (http://eslovar.com.ua/slovar_inostrannyih_slov_russkogo_yazyika/page/ekonom-klass.51912/). - Эконом-класс - это сложносокращённое слово от экономичный класс (например, места экономкласса - сравнительно недорогие места в самолете, поезде; мобильный телефон экономкласса - сравнительно дешёвый мобильный телефон). (http://netler.ru/slovari/economclass.htm); - Эконом-класс - категория авиационного билета, соответствующая простому общему тарифу, места такого класса размещаются ближе к хвостовой части фюзеляжа самолета (Экономика и право: словарь-справочник. - М.: Вуз и школа. Л. П. Кураков, В . Л . Кураков, А. Л. Кураков. 2004. Таким чином, позначення «[INFO]» є описовим відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг». Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» не можуть одержати правову охорону позначення, які складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду Відповідно до п. 4.3.1.5. Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, що затверджені Наказом Держпатенту України від 28.07.1995 № 116 до позначень, що є загальновживаними для товарів певного виду, належать позначення, які використовуються для певних товарів і які, внаслідок їх тривалого використання для одного й того ж товару або товару такого ж виду різними виробниками, стали видовими або родовими поняттями. Оскільки у п. 4.3.1.5. Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг відсутнє посилання відносно послуг, що зазначені п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» - не можуть одержати правову охорону позначення, які складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду, але у п. 4.3.1.3. Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг йде посилання до пункту 2 статті 6 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», суд вважає за можливе застосувати дану норму за аналогію й відносно послуг. Дане застосування норм, окрім іншого, збігається й з абз. 3 п. 10.2.1. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, що затверджені Наказом Державного підприємства «Український інститут промислової власності`від 07.04.2014 № 91, що вказує наступне - Згідно з пунктом 4.3.1.5 Правил до позначень, що є загальновживаними для товарів (послуг) певного виду, належать позначення, які використовуються для певних товарів (послуг) і які, внаслідок їх тривалого використання для одного й того ж товару (послуги) або товару (послуги) такого ж виду різними виробниками, стали видовими або родовими поняттями. У такому випадку видове або родове поняття товару (послуги) стає невід`ємною назвою товару і/або послуги. Внаслідок цього як видове поняття товару воно може вільно проставлятися на товарах, у документації, що супроводжує товар, використовуватися при рекламуванні товару, воно включається у словники, енциклопедії, довідники, використовується у періодичних виданнях, у радіо- і телевізійних передачах тощо. Судом встановлено згідно матеріалів справи, що словосполучення «економ-клас», як вказівка на відповідний рівень якості та вартості, використовується у багатьох сферах товарів і послуг при виробництві та реалізації, таких як: нерухомість (житло, готелі тощо); автомобілі; оренда автомобілів; послуги таксі; транспортні перевезення (залізничний, авіа, морський транспорт); побутові товари: техніка для дому та кухні, кліматична техніка, спортивні товари, товари для відпочинку, меблі, матраци, ковдри, товари для дітей, продаж одягу, взуття тощо. Відповідні докази використання надані Позивачем у позовній заяві, наявні у висновку № 553 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 28.07.2017 р., висновку експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. за результатами проведення судової експертизи У зазначених сферах товарів та послуг словосполучення «економ-клас», як вказівка на відповідний рівень якості та вартості, використовується як споживачами товарів і послуг, так і виробниками товарів, надавачами послуг, посередниками, що пропонують до продажу товари, тобто, різними учасниками ринку у межах виробництва та споживання товарів (послуг). Враховуючи, що словосполучення «економ-клас» використовується різними учасниками ринку товарів (послуг) у межах виробництва та споживання товарів (послуг) певного (нижчого) рівня якості та вартості, у тому числі відносно послуг 35 класу стосовно яких зареєстрований оскаржуваний знак, позначення «[INFO]» є видовим (родовим), широко вживаним у межах виробництва та споживання товарів (послуг) певного виду (товарів і послуг нижчого рівня якості та вартості) та є загальновживаним позначенням відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг». Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» не можуть одержати правову охорону позначення, які звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання. У відповідності до п. 4.3.1.4. Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг до позначень, що не мають розрізняльної здатності, відносяться: позначення, які складаються лише з однієї літери, цифри, лінії, простої геометричної фігури, що не мають характерного графічного виконання; реалістичні зображення товарів, якщо вони заявляються на реєстрацію як знак для позначення цих товарів; тривимірні об`єкти, форма яких обумовлена виключно функціональним призначенням, якщо такий об`єкт заявляється як знак; загальновживані скорочення; позначення, які тривалий час використовувались в Україні кількома виробниками як знаки для товарів, що мають спільну якість або інші характеристики, і втратили розрізняльну здатність як індивідуальні знаки відносно таких товарів. Згідно абз. 2-4 п. 10.1.1. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг - Розрізняльна здатність характеризується наявністю у позначенні певних індивідуальних ознак, за допомогою яких споживач має можливість вирізняти товари або послуги одних осіб з поміж таких самих товарів або послуг інших осіб та отримувати певну інформацію щодо товару чи послуги та особи, що пропонує товар або надає послугу. Такі ознаки можуть бути пов`язані з формою або змістом знака і є такими, що надають знаку привабливості, виразного або своєрідного характеру, через що привертають увагу споживача і сприяють виконанню знаком розрізняльної функції [51]. Ступінь розрізняльної здатності досліджується щодо позначення в цілому (як такого) і визначається відносно товарів і/або послуг, для яких знак заявлено. Окремі елементи позначення знака можуть не мати розрізняльної здатності, проте, у комбінації з іншими елементами, загальна композиція знака може набути ознак розрізняльної здатності. Якщо ж окремий елемент позначення, що не має розрізняльної здатності, займає у ньому домінуюче положення, позначення в цілому вважається таким, що не має розрізняльної здатності. Враховуючи викладене, позначення вважається таким, що звичайно не має розрізняльної здатності, якщо, без урахування наслідків його використання, воно непридатне для вирізнення товару (послуги), що виробляється (надається) однією особою, з поміж товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. У п. 10.1.2. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг вказано, що можуть не мати розрізняльної здатності позначення, що є: занадто простими та часто вживаними; занадто складними за композицією, тобто такими, що містять велику кількість елементів, не пов`язаних загальною ідеєю, і тому сприймаються як складний набір символів, літер, цифр, зображень тощо; словесними позначеннями загальномовного фонду, які часто використовуються у складі знака. Таким чином, перелік позначень, що не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання не обмежується п. 4.3.1.4. Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг до позначень, й підлягає більш широкому застосуванню відносно конкретного позначення та доказів його використання. При аналізі позначення «[INFO]», суд дійшов висновку, що позначення не характеризується наявністю певних індивідуальних ознак, за допомогою яких споживач має можливість вирізняти товари або послуги одних осіб з поміж таких самих товарів або послуг інших осіб та отримувати певну інформацію щодо товару чи послуги та особи, що пропонує товар або надає послугу. Стилізоване виконання літери «С» та написання позначення суд не відносить до необхідної оригінальності позначення, оригінальних ознак для набуття розрізняльної здатності. Щодо доказів використання позначення, що на думку відповідачів слугує на користь набуття розрізняльної здатності, суд зауважує наступне. Відповідно до п. 10.1.5. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, доказами використання можуть бути: документ, що містить відомості про обсяги виробництва та реалізації товарів і/або послуг відносно яких застосовується позначення, обсяги експорту (імпорту) товарів щодо яких застосовується позначення; документ, що містить відомості про використання або будь-яке просування позначення, як знака, зокрема відомості про види маркування товарів і/або його застосування при наданні послуг, експонування товарів на міжнародних і/або національних виставках та ярмарках, комерційне використання позначення в мережі Інтернет; документ, що містить відомості про тривалість використання позначення до дати подання заявки. Тривалість використання позначення може підтверджуватися відомостями про дату початку використання позначення та про безперервність його використання; документ, що містить відомості про географічний регіон продажу товарів з нанесеним позначенням і/або надання послуг під зазначеним позначенням; документ, що містить відомості про обсяг реклами з зображенням позначення. Рекламування позначення може підтверджуватися відомостями про способи рекламування маркованих товарів у різних засобах інформації, включаючи Інтернет, кількість споживачів такої реклами, витрати на рекламування, зокрема фінансові документи (звіти) щодо витрат на рекламу; документ, що підтверджує ступінь інформованості споживачів про взаємозв`язок позначення з заявником. Таким документом можуть бути результати соціологічного опитування споживачів, включаючи підприємства роздрібної торгівлі, здійсненого атестованою в установленому порядку 97 науковою установою чи організацією, що здійснює маркетингові та прикладні соціологічні дослідження (наприклад, GFK Ukraine, ТОВ «Тейлор Нельсон Софрез Україна» (TNS). Відповідачем 1 дійсно додані певні докази використання позначення, серед яких рекламна продукція «[INFO]», інформація з веб-сайтів мережі магазинів «[INFO]», фототаблиця використання знаку для товарів і послуг «[INFO] » (на рекламних флаєрах, на вивісках магазинів), та інші докази, які наявні у матеріалах справи. Суд проаналізувавши дані докази дійшов висновку, що Відповідачем дійсно ведеться певна діяльність з використанням «[INFO]», проте суд не вбачає даних доказів достатніми для набуття розрізняльної здатності позначення серед споживачів, та встановлення у споживачів стійкої асоціації позначення «[INFO]» безпосередньо із Відповідачем 1. Окрім іншого, такі позначені як «[INFO]», «Business Class», «Premium Class», «Lux», «Special», «General» тощо, що є загальновживаними й описовими позначеннями - потребують беззаперечних доказів набуття розрізняльної здатності та стійкої асоціації споживачів з такими виробниками (надавачами послуг) за для можливості встановлювати монополію за заявниками таких позначень, реєструючи за останніми відповідні знаки для товарів та послуг. Окремо, згідно розслідування Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було встановлено, що в мережі Інтернет на сайті за посиланням [INFO] розміщується інформація, яка може вводити в оману, виявлено наступну інформацію: «[INFO] - це найбільша всеукраїнська мережа магазинів одягу з Європи»; «За цей час ми виросли з невеликого магазину в успішну мережу і на сьогоднішній день працює понад 300 магазинів по всій Україні»; «[INFO] - це прямий постачальник європейської та американської одежі»; «Ми пишаємося, що понад 15 мільйонів чоловік довіряють нам свій стиль і повертаються за новими речами». При цьому, за результатами аналізу розміщеної на сайті інформації, відділенням відділення Антимонопольного комітету України встановлено, що заявлена кількість магазинів «[INFO]» по всій Україні (понад 300), не відповідає дійсності. Крім того, відповідно до статистичних даних, станом на 1 січня 2018 року кількість громадян України без урахування Криму та Донбасу складала [INFO]». Із вказаного слідує, що Відповідачем 1 на веб-сайті за посиланням [INFO] розміщувалась інформація, яка може вводити в оману, при цьому, зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що саме на інформацію із сайту [INFO] [PERSON] посилався в підтвердження набуття розрізняльної здатності торговельною маркою за свідоцтвом [NUMBER] . З метою усунення причин виникнення порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції і умов, що йому сприяють, адміністративна колегія Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надала рекомендації Фізичній особі - підприємцю [PERSON] припинити розміщення в мережі Інтернет за посиланням [INFO] неправдивої інформації про магазини «[INFO]», їх кількість тощо, зокрема, яка не має належного документального підтвердження, а також усунути причини виникнення порушення і умов, що йому сприяють. Крім того, ФОП [PERSON] надано 10-денний строк з дня отримання Рекомендацій для надання повідомлення про результати їх розгляду. На виконання Рекомендацій адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України представник [PERSON] надав відповідь від 21.03.2019 р., якою повідомлено про заблокування доступу до веб-сайту за посиланням [INFO] для будь-яких третіх осіб за ініціативою власника. Таким чином, інформація що була розміщена на веб-сайті та наявна у матеріалах справи у якості фіксації веб-сайту, не повністю відповідає дійсним обставинам справи щодо наступних тверджень: «[INFO] - це найбільша всеукраїнська мережа магазинів одягу з Європи»; «За цей час ми виросли з невеликого магазину в успішну мережу і на сьогоднішній день працює понад 300 магазинів по всій Україні»; «Ми пишаємося, що понад 15 мільйонів чоловік довіряють нам свій стиль і повертаються за новими речами». Окрім іншого, згідно п. 10.3.1. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг - Позначення, що має у своєму складі тільки описові елементи, в цілому, вважається таким, що не має розрізняльної здатності Таким чином, суд вважає позначення «[INFO]» таким, що не має розрізняльної здатності та не набуло його внаслідок використання відповідно п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг». Отже, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] не може виконувати основну функцію знаку для товарів та послуг, що визначена у ст. 1 «Про охорону прав на знак для товарів і послуг», а саме відрізняти товари та послуг одних осіб від інших, оскільки позначення «[INFO]» є описовим, загальновживаним, таким, що не має розрізняльної здатності та не набуло розрізняльної здатності внаслідок використання. Суд з урахуванням викладеного та положень ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», приходить до висновку, що знак для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] не відповідає умовам надання правової охорони. За приписами ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг» невідповідність зареєстрованого знака умовам надання правової охорони є підставою для визнання свідоцтва недійсним повністю. Зважаючи на встановлення судом того, що зареєстрована на ім`я відповідача-1 знак для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] не відповідає умовам надання правової охорони, а тому суд приходить до висновку, що свідоцтво України на знак для товарів та послуг [NUMBER] підлягає визнанню недійсним повністю на підставі п. а ч. 1 ст. 19 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» при визнанні свідоцтва чи його частини недійсними установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки. В силу п. п. 2.3., 2.4. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково, а підставою для внесення відомостей до реєстру є рішення судових органів. З огляду на це, підлягають задоволенню також вимоги позивача про зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним свідоцтва України [NUMBER] та здійснення публікації про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1, ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи, сума судових витрат, які Позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, складає 19298 грн., з яких 1 280, 00 грн. ? сума судового збору, 18 018,00 грн. - сума витрат, пов`язаних із проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності, за результатами якої складений Висновок експерта № 222/18 від 12.10.2018 р. Оригінал квитанції № 0.0.883999836.1 від 01.10.2017 р. на підтвердження сплати судового збору був доданий до позовної заяви. Відповідно до акту № 222/18 попереднього розрахунку вартості висновку експерта від 12.10.2018 р. складає 18 018, 00 грн. Враховуючи те, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до покладених на нього повноважень та прав, не відслідковує порушення прав власників торговельних марок, суд вважає, що з Відповідача-1 підлягають стягненню на користь Позивача у розмірі 19298 грн. судові витрати понесені ним під час розгляду справи, які складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 1 280, 00 грн. та витрат на проведення експертизи, за результатами якої складений висновок експерта у розмірі 18 018, 00 грн.

Outcome: approved