Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) на період навчання повнолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.08.1999 року позивач уклала шлюб із відповідачем, який був розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2006 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на те, що син досяг 18 річного віку, він продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Університет банківської справи» на факультеті управління та фінансових технологій, на денній формі навчання, на контрактному відділенні. Внаслідок того, що навчання є платним, стипендія не нараховується, а позивач не має змоги самостійно матеріально забезпечувати сина та оплачувати його навчання, вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача у зв`язку із чим звернулась до суду із позовом. Відповідач надав суду відзив, згідно якого проти позову заперечує, оскільки він не має можливості сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання з огляду на наступне. Так, на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До того ж, зважаючи на те, що його нинішня дружина [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, на утриманні відповідача фактично знаходиться також і дружина. Зважаючи на дохід від заробітної плати у розмірі від 5000 грн. до 6000 грн., відповідач наголошує на тому, що не має змоги матеріально допомагати повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки цих грошей не вистачає на забезпечення його сім`ї, яка складається з чотирьох осіб. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивач з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені у відзиву. Третя особа у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1811. Після досягнення повноліття, [PERSON] продовжив навчання у Державному вищому навчальному закладі «Університет банківської справи» на факультеті управління та фінансових технологій, на денній формі навчання, на контрактному відділенні, про що свідчить копія Договору №УФТ/2018/190 від 01 вересня 2018 року. Відповідно до цього Договору, навчання є платним та становить 42000,00 грн. за весь строк навчання, 1-й рік навчання 9000 грн., 2-й рік навчання 10000 грн., 3-й рік навчання 11000 грн, 4-й рік навчання 12000 грн. Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача розмір аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. При цьому суд враховує обставини щодо наявності у відповідача двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис №480, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №781. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Отже, з урахуванням наведених вище положень міжнародного закону, що є складовою національного законодавства, безумовний обов`язок відповідача стосовно надання ним належного утримання передусім неповнолітній дитини визначає істотне обмеження можливості надання ним утримання позивачеві, як повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Натомість саме можливість надання матеріальної допомоги батьками є визначеною законом умовою їх обов`язку надання оспорюваного за предметом позову утримання повнолітній дочці, сину, які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Вказаний обов`язок відповідача щодо надання утримання неповнолітній дитині є безумовним, на відміну від обов`язку надання утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання, що здійснюється за умови можливості платника надавати таку допомогу. З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує той факт, що повнолітній [PERSON] здобуває вищу освіту, навчається на денній формі за контрактом, стипендію не отримує, відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, оскільки заявлений позивачем їх розмір 1/4 частини його доходу вочевидь не відповідає принципам розумності та справедливості. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 704 грн. 80 коп. на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 183, 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial