Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 19 червня 2013 р. між ним та [PERSON] було укладено договір позики в письмовій формі, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень та зобов'язався її повернути не пізніше 1 серпня 2013 р. Факт укладення договору, передання коштів та взяття зобов'язань щодо повернення позики в узгоджений строк підтверджується розпискою від 19.06.2013 р. Станом на 25.06.2014 р. за [PERSON] рахується непогашена заборгованість по позиці в сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень. Починаючи з 02.08.2013 р. він постійно вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання. До теперішнього часу відповідач борг не повер нув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. Просив стягнути з відповідача вищевказані кошти в розмірі 26 688 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 3 проценти річних від простроченої суми боргу за договором позики в розмірі 597,70 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла до суду заява, в якій він просить розгляд справи слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, та не повідомив суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в зв'язку з чим суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. 19 червня 2013 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики в письмовій формі, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень та зобов'язався її повернути не пізніше 1 серпня 2013 р. Факт укладення договору, передання коштів та взяття зобов'язань щодо повернення позики в узгоджений строк підтверджується розпискою від 19.06.2013 р. Станом на 25.06.2014 р. за [PERSON] рахується непогашена заборгованість по позиці в сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень. Починаючи з 02.08.2013 р. позивач постійно вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання. До теперішнього часу відповідач борг не повер нув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. Також позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних за період з 02.08.2013 р. по 31.05.2014 р. склала 2688,0 грн., та суму 3 процентів річних від простроченої суми вкладу за період з 02.08.2013 р. по 31.05.2014 р., яка склала 597,70 грн. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в силу ст. 625 Цивільного кодексу України з відповідача сума позики може бути стягнута на користь позивача з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, а ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не повернув позивачу позичені ними для власних потреб кошти в сумі 24 000 грн., які зобов'язався повернути. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. З відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 26 688,00 грн., 3 проценти річних від простроченої суми боргув розмірі 597, 70 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають до задовлення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, грунтуються на нормах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved