Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 23 жовтня 1999 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Пнікутською сільською радою Мостиського району, про що зроблено актовий запис за № 10. Від даного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], 2001 року народження та син [PERSON], 2008 року народження. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки між ними часто виникають непорозуміння та сварки на побутовому рівні. Окрім цього зазначив, що в нього з [PERSON] різні характери та погляди на життя. Стверджує, що формальне перебування у шлюбі вважає недоцільним та не бажаним. З огляду на наведені обставини, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу слухати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу між нею і [PERSON] та просить суд справу слухати у її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 23 жовтня 1999 року, який зареєстрований Пнікутською сільською радою Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 10. Від даного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], 2001 року народження та син [PERSON], 2008 року народження Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, постійно виникають непорозуміння та сварки на побутовому рівні, відсутні почуття любові та взаємоповаги. Окрім цього, встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сім'ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.1999 року, копією свідоцтв про народження дітей, іншими матеріалами справи. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, що має істотне значення.

Outcome: approved