Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача [PERSON] - [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи, без самостійних вимог [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння №259 по вул. Лукашевичів в с. Сороки Львівські Пустомитівського району Львівської області, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м., та господарських будівель і споруд, а саме: а-1 веранда, по погріб, а східці, Б сарай, В сарай, Г гараж, Д Сарай літня кухня, Е гараж, по підвал, У вбиральня, №1 ворота, №2 хвіртка, №3 огорожа. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом виготовленим [PERSON] бюро технічної інвентаризації від 14.02.1997 року. Свої вимоги мотивує тим, що 08.08.2016 року померла її матір [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-СГ №440974 виданим Виконавчим комітетом [PERSON] [PERSON] сільської ради Пустомитвського району Львівської області від 10.08.2016 року. До кола спадкоємців увійшли діти спадкодавця, оскільки чоловік померлої помер раніше, ще 28.02.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І - СГ №299266 від 02.03.1995 року. До спадкової маси після його смерті увійшло право власності вищевказаний житловий будинок. Факт належності вказаного житлового будинку підтверджується довідкою №365 від 15.02.2017р. виданою Борщовицькою сільською радою Пустомитвського району Львівської області, згідно з якою за [PERSON] згідно погосподарських книг рахується ? частина вказаного вище домоволодіння, однак право власності на це майно спадкодавцем зареєстровано не було, не зважаючи на те, що таке виникло внаслідок побудови житлового будинку (на час побудови вказаного житлового будинку підтвердженням права власності особи на нерухоме майно був відповідний запис у погосподарській книзі та довідка органу місцевого самоврядування). Своїм майном на випадок смерті матір не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом. До першої черги спадкування увійшли діти спадкодавця, оскільки чоловік спадкодавця померли раніше. Так, згідно довідки №365 від 15.02.2017 року виданої Виконавчим комітетом [PERSON] львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на момент смерті спадкодавця, [PERSON], яка померла 08.08.2016 року з нею постійно приживала [PERSON], доглядала та вела спільне господарство. Позивач стверджує, що він у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючих документів на спадкове майно державний акт на право приватної власності серії ЛВ № 17816 від 23.02.2001 року був втрачений. У судове засідання позивач не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просить здійснювати у її відсутності. Третя особа, без самостійних вимог [PERSON] у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просить здійснювати у її відсутності. Третя особа, без самостійних вимог [PERSON] у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просить здійснювати у її відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.2016 року померла моя матір [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-СГ №440974 виданим Виконавчим комітетом [PERSON] [PERSON] сільської ради Пустомитвського району Львівської області від 10.08.2016 року. До складу спадкової маси після смерті [PERSON], зокрема увійшло ? частину домоволодіння №259 по вул. Лукашевичів в с. Сороки Львівські Пустомитівського району Львівської області, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м., та господарських будівель і споруд, а саме: а-1 веранда, по погріб, а східці, Б сарай, В сарай, Г гараж, Д Сарай літня кухня, Е гараж, по підвал, У вбиральня, №1 ворота, №2 хвіртка, №3 огорожа. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом виготовленим [PERSON] бюро технічної інвентаризації від 14.02.1997 року. Своїм майном на випадок смерті матір не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом. До кола спадкоємців увійшли діти спадкодавця, оскільки чоловік померлої помер раніше, ще 28.02.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І - СГ №299266 від 02.03.1995 року. У відповідності до ст..1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з свідоцтва про народження серія VI-УР №721257 від 06.08.1964 року та копією паспорта громадянина України, [PERSON], народилася 10.07.1964 року, її матірю зазначається [PERSON]. Так, згідно довідки №365 від 15.02.2017 року виданої Виконавчим комітетом [PERSON] львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на момент смерті спадкодавця, [PERSON], яка померла 08.08.2016 року з нею постійно приживала [PERSON], доглядала та вела спільне господарство. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] на момент відкриття спадщини та про відмову від спадщини не заявляла, позивач у цій справі, фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаний вище житловий будинок. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року № Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Outcome: approved