Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. 09 грудня 2019 року до Полтавського районного суду Полтавської області звернувся представник відповідача адвокат Кузьмінов Дмитро Валерійович з клопотанням про передачу справи на розгляд до іншого суду. У вказаному клопотанні, посилаючись на те, що місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , просив передати справу на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (а.с.16-17). Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської обалсті від 16 грудня 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме для зазначення підстав звернення з позовом до Полтавського районного суду Полтавської області враховуючи те, що відомості про місце проживання [PERSON] відсутні, а позивач проживає у Київському районі м.Полтави (а.с.24). 08 січня 2020 року позивачем надано позовну заяву з усунутими недоліками (а.с.28-32). У позовній заяві позивач зазначила, що 04 липня 2018 року вона дала в борг [PERSON] у власність 65725 гривень 00 коп., що еквівалентно 2500 доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 долар США = 26 гривень 29 коп.) Факт отримання зазначених грошових коштів підтверджено власноручно написаною розпискою від [PERSON] в момент передачі йому грошової позики від 04 липня 2018 року. Відповідно до договору відповідач зобов`язався повернути борг 01 жовтня 2019 року, місце виконання визначено за адресою: [ADDRESS] . Також згідно договору відповідач зобов`язаний сплатити відсотки у розмірі 2,5% від суми позики в місяць, що становить 1643 гривень 13 коп. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув, відсотки не сплатив. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 65725 грн. 00 коп. заборгованість за розпискою, 24646 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками, 938 грн. 72 коп. на відшкодування сплаченого судового збору та 3500 грн. на відшкодування вартості правничої допомоги. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10 січня 2020 року матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Представник відповідача адвокат Кузьмінов Д.В. в інтересах відповідача подав суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що 30 вересня 2019 року відповідач повернув позивачу грошові кошти в повному обсязі, у зв`язку з чим зобов`язання припинилося повним фактичним його виконанням. Також зазначив, що повернення позики підтверджується розпискою позивача, оригінал якої знаходиться у відповідача в м.Дубай, Об`єднані Арабські Емірати, де він постійно проживає. У зв`язку з поверненням позики в повному обсязі та сплатою відсотків за користування нею зобов`язання припинилося, у зв`язку з чим позов є безпідставним. Тому просив відмовити в задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача (а.с.70). Позивач відповідь на відзив не подала. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 06 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Інших клопотань або заяв по суті справи сторони суду не подавали. Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року з метою встановлення всіх обставин у справі суд перейшов до розгляду справи з викликом сторін (а.с.90). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних матеріалів. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 108). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кузьмінов Д.В. в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду з поважних причин до суду не звертались. За таких обставин, враховуючи наявність заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 липня 2018 року [PERSON] , що діє в договорі як позикодавець, та [PERSON] , що діє як позичальник, уклали договір позики, згідно якого позикодавець в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику позику у сумі 65725 (шістдесят п`ять тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 00 коп., що еквівалентно 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 долар США = 26 гривень 29 коп.), а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк (а.с.39). Пунктом 2.1. зазначеного договору позики передбачено, що строк надання позики позичальнику становить до 01 жовтня 2019 року. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, позивач [PERSON] 04 липня 2018 року передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 65725 грн., що підтверджується розпискою позичальника від 04 липня 2018 року, наданої позичальнику згідно пункту 3.3. договору позики від 04 липня 2018 року (а.с.40). Заперечуючи проти позовних вимог, представник позивача надав суду ксерокопію розписки, виданої від імені [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що [PERSON] підтверджує отримання виконання зобов`язанні за розпискою від 04.07.2018 року у розмірі 3440,00 доларів США, з яких 2500,00 доларів США позика та 940,00 доларів США відсотки. Позика від 04.07.2018 року повернута у повному обсязі. Претензій до [PERSON] з приводу повернення позики від 04.07.2018 року вона не має (а.с.71). Проте вказану копію розписки суд до уваги не бере з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. За вимогами ч. 5 ст 95 ЦПК України. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Але ні відповідачем, ні його представником ксерокопія розписки не завірена жодним чином. Крім того, у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що оригінал розписки знаходиться у м. Дубай, Об`єднані Арабські Емірати, що значно утруднює або робить неможливим надання його суду для огляду. Також суд бере до уваги, що за умовами п.3.6. договору позики від 04 липня 2018 року підтвердженням повернення позики є передача розписки позикодавцем позичальнику (а.с.39). Таким чином наведена вище ксерокопія розписки, складеної від імені [PERSON] , не завірена належним чином, не є належним та достовірним доказом виконання відповідачем свого зобов`язання перед позивачем. Крім того, написання позикодавцем розписки про одержання виконання від позичальника згідно п.3.6. договору позики не є підтвердженням повернення позики. А наявність у позивача оригіналу розписки [PERSON] від 04 липня 2018 року є підтвердженням існування між сторонами зобов`язання. Таким чином судом встановлено, що на час розгляду справи відповідачем позивачу борг не повернуто, зобов`язання згідно договору позики від 04 липня 2018 року не виконано. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики у розмірі 65725 грн. 00 коп. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 1.1. договору позики від 04 липня 2018 року позичальник зобов`язаний сплачувати позикодавцю 2,5% від суми позики кожного місяця. Проте, відповідач свого зобов`язання не виконав, проценти позивачу не сплачував, доказів на підтвердження сплати відсотків за користування позикою або часткової сплати процентів суду не надав. При цьому строк дії договору, за який мають бути сплачені відсотки, - з 04 липня 2018 року по 01 жовтня 2019 року, що становить один рік два місяці та 28 днів (або чотирнадцять місяців та 28 днів). Розмір заборгованості за відсотками згідно договору позики від 04 липня 2018 року суд обраховує наступним чином: 65725 грн. / 100 х 2,5% х 14 міс. = 23003 грн. 75 коп. (65725 грн. / 100 х 2,5% )/30 дн. х 28 дн. = 1533 грн. 58 коп. Загальний розмір відсотків за вказаний період: 23003 грн. 75 коп. + 1533 грн. 58 коп. = 24537 грн. 33 коп. Обрахування позивачем розміру відсотків на суму 24646 грн. 88 коп. обставинам справи не відповідає, оскільки розраховано за 15 місяців, в той час як строк дії договору, за який мають бути сплачені відсотки, - з 04 липня 2018 року по 01 жовтня 2019 року становить чотирнадцять місяців та 28 днів. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення борг у розмірі 65725 грн. 00 коп., відсотки у розмірі 24537 грн. 33 коп., а всього 90262 грн. 33 коп. Позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору, що підтверджується квитанцією АТ «Юнеско Банк» від 27 листопада 2019 року №354 на суму 938 грн. 38 коп. (а.с.2). При цьому позивачем помилково в ціну позову включено 3500 грн. на відшкодування витрат правничої допомоги, та відповідно, судовий збір за розгляд справи сплачено в більшому розмірі. Оскільки ціна позову за позовними вимогами [PERSON] складає 90371 грн. 88 коп. (65725 грн. 00 коп. + 24646 грн. 88 коп.), один відсоток від ціни позову - 903 грн. 72 коп., тому судовий збір за розгляд даної справи судом становить 903 грн. 72 коп. Решта суми 35 грн. 01 коп. позивачем сплачена надлишково, тому розподілу не підлягає. Витрати позивача на правничу допомогу, які вона просить відшкодувати за рахунок відповідача, документально нею не підтверджені, тому судом до розрахунку не приймаються. Оскільки позовні вимоги [PERSON] судом задоволені на 99,9%, з відповідача на її користь підлягає до стягнення сума у розмірі 902 грн. 82 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial