Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з вказаним позовом посилаючись на те, що з 04 липня 2017 року по 31 січня 2019 року він працював охоронником в товаристві з обмеженою відповідальністю «Цефей Груп». 30 січня 2019 року директор даного товариства повідомив, що всі об`єкти які належали ТОВ «Цефей Груп» переходять до ТОВ «Органік Сідс» та запропонував перевестись на аналогічну посаду охоронника, на що позивач дав згоду. На підставі наказу № 38-К віл 31 січня 2019 року його переведено в ТОВ «Органік Сідс». Однак, ТОВ «Цефей Груп» за період з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2019 року непровів розрахунок при звільненні та невиплатив заробітну плату в сумі 19141,84 грн. На вимогу виплатити борг, директор товариства Путря В .М. запевняв, що між ТОВ «Цефей Груп» та ТОВ «Органік Сідс» укладені відповідні договори і протягом 3 місяців заборговані кошти та компенсація за невикористані дні шорічної відпустки будуть виплачені. 01 лютого 2019 року позивач прийнятий на посаду охоронника ТОВ «Органік Сідс». Пропрацювавши три місяців та не отримавши ні заборгованість від попереднього роботодавця, ні заробітної плати в ТОВ «Органі Сідс» він 06 травня 2019 року подав заяву про звільнення за власним бажанням. Згідно довідки Пенсійного фонду України нарахована, але невиплачена заробітна плата ТОВ «Цефей Груп» за період з 01 вересня 2019 року по 31 січня 2019 року становить 19141,84 грн., а ТОВ «Органік Сідс» за період з 01 лютого 2019 року по 06 травня 2019 року - 13313,86 грн. Крім того, позивачу мала бути виплачена грошова компенсація за 44 дні невикористаної щорічної відпустки. Враховуючи, що відповідачі не провели повний розрахунок з позивачем при звільненні, він змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Цефей Груп» заборгованості по невиплаченій зарплаті за період з 01 версеня 2018 року по 31 січня 2019 року в сумі 19141,84 грн. та середнього заробітку за затримку в проведенні розрахунку в сумі 37870,80 грн., та стягнення з ТОВ «Органік Сідс» заборгованості по невиплаченій зарплаті за період з 01 версеня 2018 року по 31 січня 2019 року в сумі 13313,86 грн. та середнього заробітку за затримку в проведенні розрахунку в сумі 22126,26 грн. та компенсації за 44 дні невикористаної шорічної відпустки в сумі 5786,22 грн. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи на 01 жовтня 2019 року. 24 вересня 2019 року представник ТОВ «Органік Сідс» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] 06 грудня 2019 року на адресу суду від представника ТОВ «Органік Сідс» надійшли додаткові пояснення по справі та клопотання про роз?єднання позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Цефей Груп» та ТОВ «Органік Сідс» в самостійні провадження. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2019 року задоволено клопотання представника ТОВ «Органік Сідс» та роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Цефей Груп» та ТОВ «Органік Сідс» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, та середнього заробітку, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Цефей Груп» виділено в самостійне провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Представник ТОВ «Органік Сідс» Оніщук Є.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив суду, що за даними бухгалтерського обліку з врахуванням середньоденної заробітної плати, заборгованість ТОВ «Органік Сідс» по заробітній платі перед позивачем складає 10717,65 грн., а середній заробіток за затримку в проведенні розрахунку - 17812,50 грн. Зазначив, що при виплаті заробітної плати, роботодавець, як податковий агент працівника, утримує з заробітної плати податок на доходи та військовий збір. Крім того, вказав, що невикористана відпустка позивача за час роботи в ТОВ «Органік Сідс» складає 6 днів та її розмір становить 937,50 грн., а зобов`язання щодо виплати компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки має нести ТОВ «Цефей груп». Вислухавши думку сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] з 04 липня 2017 року по 31 січня 2019 року працював у ТОВ «Цефей Груп». Наказом № 38-К від 31 січня 2019 року на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України був звільнений по переведенню в ТОВ «Органік Сідс», згідно наказу конпенсацію за 38 робочих днів невикористаної щорічної відпустки перераховано на рахунок товариства. 01 лютого 2019 року [PERSON] прийнятий на роботу в ТОВ «Органік Сідс». Згідно даних наказу № 27-К від 06 травня 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України позивач звільнений з роботи в ТОВ «Органік Сідс» за власним бажанням. Також, дані обставини підтверджуються даними трудової книжки [PERSON]. серії [NUMBER] . В день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачеві виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачеві не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обов?язок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з розрахунку, наданого представником ТОВ «Органік Сідс», на момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі без утримання податку складає 13313,86 грн., що не оспорювалось відповідачем і вс судовому засіданні, однак за даними бухгалтерського обліку з утриманням податку на доходи фізичних осіб 18 % та військового збору 1,5 % заборгованість по заробітній платі складає 10717,65 грн. Відповідно до роз`яснень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 13313,86 грн. Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року по справі № 6-195цс134. Середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] становить 194,09 грн., а кількість робочих днів затримки в розрахунку з 01 лютого 2019 року по 15 січня 2020 року становить 174 дні . Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 33771,66 грн. (визначається шляхом множення середньденної заробітної плати на кількість робочих дні затримки, тобто 194,09 грн. х 174 дні = 33771,66 грн.). Аналізуючи вищенаведений розрахунок, суд відзначає, що він зроблений відповідно до Порядку з урахуванням постанови Верховного Суду України від 21 січня 2015 року по справі № 6-195цс134, а середній заробіток за час затримки розрахунку, визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Крім того, згідно наказу №38-К про припинення трудового договору (контракту) 31 січня [PERSON] було звільнено з посади охоронника ТОВ «Цефей Груп» по переведенню на підставі п.5 ст.36 КЗпП України в ТОВ «Органік Сідс». Також, в наказі зазначено, що компенсацію за 38 календарних днів невикористаної щорічної відпустки перераховано на р\\р ТОВ «Органік Сідс». Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимога [PERSON] про стягнення з ТОВ «Органік Сідс» компенсації за 44 дні невикористаної щорічної основної відпустки підлягає задоволенню. Сума компенсації за 44 дні невикористаної щорічної основної відпустки становить 8539,96 грн. (44 дні невикористаної щорічної основної відпустки помножені на середньоденну заробітну плату 194,09 = 8539,96 грн.). Проте, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за 44 дні невикористаної щорічної основної відпустки, яку просить позивач в позові - 5786,22 грн., оскільки відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України вихід за межі позовних вимог не допускається. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 13313,86 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 5786,22 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку 06 травня 2019 року по 15 січня 2020 року в кількості 174 дні в сумі 33771,66 грн. без утримання податку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved