Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 24 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та обов`язки подружжя у зв`язку з чим в сім`ї відбувалися сварки. На теперішній час подружні відносини між нею та відповідачем припинені, спільне господарство вони не ведуть. У зв`язку з цим вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, примирення не бажає, на розірванні шлюбу наполягає. Одночасно позивач вказував на те, що від шлюбу у них із відповідачем є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. При цьому відповідач, окрім направлення судових повісток поштою, викликався у судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Позивачкою [PERSON] , до початку судового засідання, подана заява, де вона просить розгляд здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 24 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №401 (а.с. 5). Дошлюбне прізвище позивачка не змінювала, залишивши після укладення шлюбу прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3). На теперішній час позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка наполягає на розірвані її шлюбу із відповідачем, вважаючи що даний шлюб існує лише формально і примирення не можливе, суд, з огляду на відносини, що склались між подружжям, приходить до висновку, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитеме інтересам сторін та інтересам їхньої спільної малолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 908 гривень підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved