Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на реконструйований будинок з добудовою за адресою: [ADDRESS], загальною площею 51 кв.м., житловою площею 29 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.06.1986р. набув у власність житловий будинок [ADDRESS], який складався з однієї житлової кімнати площею 14,6 кв.м. та однієї кухні. В період 1995р. самовільно здійснив реконструкцію цього будинку, не маючи на те належним чином розробленої документації та дозволу на виконання будівельних робіт, за що постановою від 16.04.2013р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 97 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. Такий штраф ним було сплачено повністю, і в подальшому розпочато процедуру з узаконення самочинного будівництва. 27.05.2013р. від відповідача була отримана позитивна відповідь про можливість завершення самочинно розпочатої реконструкції з розширенням за рахунок прибудови, за умови подальшого вирішення землекористування, і в подальшому, між ним та ЛМР в особі голови Личаківської районної адміністрації ЛМР, 12.07.2013р. укладено угоду № 25 про погодження самочинного будівництва, відповідно до умов якої, Львівська міська рада зобов'язується надати дозвіл на здійснення самочинного будівництва та прийняття його в експлуатацію за зверненням забудовника за умови дотримання вимог чинного законодавства, затвердженої проектно-кошторисної документації, будівельних нормативів та даної угоди. На виконання умов цієї угоди, ним було перераховано на розвиток інфраструктури Личаківського району та ремонт житлового фонду грошові кошти в сумі 6162,40 грн., і розпорядженням ЛРА ЛМР від 24.07.2013р. погоджено самовільно розпочату реконструкцію будинку [ADDRESS] з добудовою згідно з поданою проектною документацією та одночасно зобов'язано звернутись в департамент містобудування для одержання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту та наказу про їх затвердження. Проте, звернувшись до відповідача за отриманням цих вимог, отримав відмову з тих підстав, що вимогами чинного законодавства не передбачено їх надання. Внаслідок такої відмови, неможливим є виконання розпорядження ЛРА ЛМР, а отже неможливим є введення будинку в експлуатацію, що є обов'язковою умовою для набуття права власності. Оскільки земельна ділянка, на якій розміщене самовільне будівництво перебуває в його власності, і таким будівництвом не порушено права будь-яких інших осіб, через неможливість оформити право власності на реконструйований будинок в позасудовому порядку змушений захищати свої цивільні права та інтереси в судовому порядку, з приводу чого і пред'явив вказаний позов. В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 16.10.2014р. [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представник відповідача згідно належної довіреності від 30.01.2012р. Попович Я.Д. проти обґрунтованості позову заперечив. Вказав, що Департамент містобудування ЛМР в даній справі не є належним відповідачем, оскільки права позивача не порушував, а надана ним відповідь, яка для позивача була негативною, ґрунтувалась на вимогах нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування. Вважає, що для узаконення самочинного будівництва позивачу необхідно було оскаржити таку відповідь та продовжувати процедуру узаконення. Тому, позов на його думку є безпідставним і в задоволенні такого просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.06.1986р. (а.с.17-18), позивач набув у власність житловий будинок [ADDRESS], який складався з однієї житлової кімнати площею 14,6 кв.м. та однієї кухні. В період 1995р. ним самовільно здійснено реконструкцію цього будинку, за що, згідно постанови № 1л/131/1-ф від 16.04.2013р. (а.с.5) його притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 97 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до змісту листа відповідача від 27.05.2013р. (а.с.8), на основі поданих для розгляду документів, оскільки індивідуальний житловий будинок знаходиться за межами червоних ліній вулиці, останній вважає можливим завершення самочинно розпочатої реконструкції з розширенням за рахунок прибудови, за умови подальшого вирішення питання землекористування. Згідно вимог ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності від 02.09.2014р. (а.с.12), земельна ділянка площею 0,0497 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на праві приватної власності належить позивачу. Разом з тим, згідно п. 2.1 підписаної між ЛМР та [PERSON] Угоди про погодження самочинного будівництва № 25 від 12.07.2013р. (а.с.9), Львівська міська рада зобов'язується надати дозвіл на здійснене самовільне будівництво та прийняти його в експлуатації за зверненням забудовника за умови дотримання вимог чинного законодавства, затвердженої проектно-кошторисної документації, будівельних нормативів та цього договору. Відповідно до розпорядження ЛРА ЛМР від 24.07.2013р. № 315 (а.с.11), ним затверджено висновок міжвідомчої комісії від 04.06.2013р. та погоджено самовільно розпочату реконструкцію будинку [ADDRESS] з добудовою згідно з поданою проектною документацією. За таких обставин справи, коли самочинне будівництво відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, та здійснене на земельній ділянці, яка перебуває у власності позивача, в розумінні ч. 3 ст. 376 ЦК У країни, є всі підстави для визнання права власності за позивачем. Задоволення такого позову не призведе до порушень прав інших осіб та вимог чинного законодавства в сфері здійснення містобудівної діяльності, і тому, є всі підстави вважати його обґрунтованим. Суд не може погодитись з позицією представника відповідача про відсутність порушеного права у позивача. Підписавши згадану вище угоду про погодження самочинного будівництва, її учасники тим самим взяли на себе відповідні зобов'язання. Якщо позивач належним чином їх виконав, замовив проектну документацію (а.с.31-56), яка була погоджена Розпорядженням ЛМР від 24.07.2013р. та сплатив визначену суму коштів на розвиток інфраструктури Личаківського району та ремонт житлового фонду, що підтверджується копією відповідної квитанції (а.с.10), не набуття ним права власності через відмову відповідача у наданні вимог до архітектурно-планувальної частини проекту, є тим самим порушенням прав позивача, яке підлягає судовому захисту судовим рішенням у спосіб визнання цього права. На підставі наведеного та

Outcome: approved