Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що спільно з третіми особами є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім нього зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є його колишньою дружиною. Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача за вказаною адресою, остання у такій квартирі ніколи не проживала, не сплачувала комунальних послуг та не отримувала кореспонденцію, її особистих речей у такій квартирі немає. Факт не проживання відповідача за адресою місця реєстрації стверджується актами ЛКП «Житловик-С». У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в квартирі, але в такій не проживає, просив визнати її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового засідання. Від представника відповідача [PERSON] повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відзиву з викладенням своєї правої позиції у справі відповідачем та представником відповідача не надано. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , в судове засідання не з`явились, звернувшись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Судом, на підставі положень статей 223, 280 ЦПК України, враховуючи також відсутність відповідних заперечень представника позивача, здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , третім особам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданими 18.03.2020 державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. та зареєстровані в реєстрі за № 3-759, 3-761, 3-763. Відповідно до статей 317 , 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, вказаною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10.09.2018 розірвано. Згідно з довідкою з місця проживання №1148 від 18.06.2020, виданою ЛКП «Житловик-С», у квартирі [ADDRESS] , окрім позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , [INFO] . Додатково встановлено, що 26.09.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири, відповідно до якого остання прийняла в строкове платне користування квартиру за адресою: [ADDRESS] . Як видно з актів ЛКП «Житловик-С№ від 18.06.2020, 18.03.2020, відповідач [PERSON] зареєстрована, однак не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2012 року. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод у користуванні таким не надано, а відтак суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved