Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити певну дію. В позасудовому порядку вирішити питання зняття арешту неможливо з тих причин, що інформація про причину обтяження відсутня. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що з метою укладення договору купівлі-продажу він звернувся до приватного нотаріуса Гвоздя Миколи Івановича. Однак, під час здійснення реєстрації договору-купівлі продажу, де [PERSON] виступає продавцем нерухомого майна, стало відомо, що на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] є заборона. 30 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою отримання письмової відмови у вчиненні нотаріальної дії. Того ж дня було отримано інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. 30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Гвоздем Миколою Івановичем було надано відмову у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні договору-купівлі продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] Але фактично, була відмова у здійсненні державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна в реєстрі речових прав. Нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER]. Право власності на земельну ділянку зареєстровано на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON] 2 серпня 1996 року Степнянською сільською радою. Відмова сталася внаслідок наявності запису про обтяження №3234005, дата, час державної реєстрації 26.08.2005 14:19:35. Реєстраційний номер обтяження: 2326541,26.08.2005 14:19:35, реєстратор Мар'їнська Державна нотаріальна контора, Мар'їнський районний нотаріальний округ. Підставою обтяження є повідомлення, б/н 15.02.1994 року, видавник - не вказано. Вид обтяження заборона на нерухоме майно. Жодної інформації з якого приводу виникло обтяження не має. З Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна отриманої 30 жовтня 2017 року вбачається, що нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] Позивача у судове засідання не з'явилась, надав до суду листа в якому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Підсудність справ про зняття арешту з нерухомого майна визначається за правилами ст. 30 ЦПК. Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Нерухоме майно власником якого є позивач розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується інформаційною доданою до матеріалів справи. Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові. Проте, особа, яка виконала зобов'язання після закінчення позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, якщо навіть у момент виконання вона не знала про його закінчення. Відповідно до Цивільного кодексу України виділяють два види строків позовної давності: 1) Загальний (три роки ст..257 ЦКУ); 2) Спеціальний, яка в свою чергу може бути : - скорочений, зокрема, як зазначено в 258 ЦК України, до таких вимог встановлюється строк в один рік: про стягнення неустойки (штрафу, пені); про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у правіспільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); пророзірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу); про неналежну якість роботи виконаної за договором підряду (стаття 863 цього Кодексу), однак слід підкреслити щодо будівель і споруд застосовується 3 роки; до вимог, які стосуються з договору найму (ст. 786 ЦК України). До вимог про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана в користування наймачеві, а також до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, а щодо вимог наймача - з моменту припинення договору найму; наслідки несплати чека (ст. 1106 ЦК України) - до вимог чекодержателя про оплату чека застосовується позовна давність в один рік. У разі відмови платника в оплаті чека чекодержатель вправі пред'явити позов до суду. Чекодержатель має право вимагати, крім оплати суми чека, відшкодування своїх витрат на одержання оплати, а також процентів; - продовжений: застосовується у випадках, передбачених ЦКУ та іншими нормативно-правовими актами до окремих правовідносин, а також в разі домовленості та передбачення цивільно-правовим договором. Слід підкреслити, що на певні види відносин строк позовної давності не застосовується. Безпосередньо про такі відносини зазначається у ст. 268 ЦК України, так позовна давність не поширюється: 1) на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом; 2) на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу; 3) на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію; 4) на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування); За період з 1994 року до теперішнього часу [PERSON] жодних кредитних зобов'язань на себе не брав. Єдині боргові зобов'язання, які в нього були це іпотечний кредит в ПАТ Державний ощадний банк України. Як вбачається з відповіді наданої 26 жовтня 2017 року, що в теперішній час заборгованість у [PERSON] перед ПАТ Державний ощадний банк України - відсутня. В єдиному реєстрі боржників України [PERSON] не значиться. Таким чином на данний час на належне мені майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власникволодіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч.2 ст. 30 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду. Враховуючи обставини справи, те що позивач на теперішній час позбавлений можливості відновити оригіналів правовстановлюючих документів на належне їй нерухоме майно, місце відкриття спадщини, та проживання сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст.78, 80, 126, 152 ЗК України, ст.ст.328, 373, 392, 1225, 1261 ЦК України,

Outcome: approved