Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 01 червня 2020 року по 01 липня 2021 року він працював у відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» у якості підземного гірника очисного забою. 01.07.2021 року його було звільнено за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням згідно наказу № 106к від 01.07.2021 року. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, а остаточно виплатив належні суми лише 22 жовтня 2021 року. Посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку виплати розрахункових сум при звільнені за період з наступного дня після звільнення з 02.07.2021 по день остаточного розрахунку 22.10.2021 у розмірі 78935,22 гривень. Ухвалою судді від 09.11.2021 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що з позовними вимогами не згоден, у зв`язки з тим, що повний розрахунок з позивачем з виплати заробітної плати здійснений 20.08.2021, 27.08.2021, 03.09.2021, 10.09.2021, 17.09.2021, 24.09.2021, 01.10.2021, 08.10.2021, 13.10.2021 і 22.10.2021 року. У зв`язку з важким матеріальним становищем на підприємстві просили суд застосувати до вимог позивача за період з 02.07.2021 по 22.10.2021 принцип пропорційності та співмірності між заявленими вимогами та фактичною сумою боргу перед позивачем. Під час ухвалення рішення визначити суми, що підлягають стягненню, з відрахуванням податків та всіх обов`язкових платежів. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.06.2020 року по 01.07.2021 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 01.07.2021 був звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.5-6). Згідно довідок ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» середньоденна заробітна плата [PERSON] згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08.02.1995 складає 999,18 гривень. На час звільнення 01.07.2021 [PERSON] з підприємства до сплати нарахована всього сума у 68925,76 гривень. Вказана сума сплачена: 20.08.2021 - у розмірі 1523,03 гривень, 27.08.2021 - 2492,05 гривень, 03.09.2021 - 2492,57 гривень, 10.09.2021 - 2077,24 гривень, 17.09.2021 - 2354,06 гривень, 24.09.2021 - 2908,77 гривень, 01.10.2021 - 14773,22 гривень, 08.10.2021 - 13583,97 гривень, 13.10.2021 - 14753,13 гривень і 22.10.2021 року - 15982,55 гривень (а.с.10,20). За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з наступного дня після звільнення позивача 01.07.2021 до дня повного розрахунку включно 22.10.2021 (а.с.7). Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 998,18 гривень. Кількість робочих днів з дати наступного дня після звернення позивача 01 липня 2021 року до повного розрахунку 22 жовтня 2021 року (за наданими даними відповідача на арк.спр.10) становить 78 днів, у тому числі у липні 2021 року - 21 днів; у серпні 2021 року - 21 день; у вересні 2021 року - 22 днів, у жовтні 2021 року - 14 днів. Сума середнього заробітку складає 77858,04 гривень з розрахунку: (78дн.х998,18грн). Згідно з висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до ст.117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц. Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати такої заборгованості, карантин, запроваджений Кабінетом Міністрів України на всій території України у зв`язку із захворюванням на COVID -19, який безумовно впливає на фінансовий стан підприємства, суд вважає справедливим обмежити розмір відповідальності відповідача за несвоєчасну виплату заробітної плати позивачу розміром суми заборгованості, яка підлягала позивачеві до сплати при звільненні у розмірі 68925,76 гривень. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо клопотання відповідача про зазначення у судовому рішенні присуджених до стягнення сум з урахуванням утримання з них обов`язкових податків і зборів, суд наголошує, що предметом спору у цій справі є питання про наявність/відсутність підстав для стягнення середньої заробітної плати працівникові у зв`язку із порушенням строків виплати роботодавцем належних такому працівникові сум при звільненні та визначення його розміру, а не спір щодо розміру нарахованих/утриманих із присудженої судом суми обов`язкових платежів. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені ним судові витрати. Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial