Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Нижньоланнівської сільради Карлівського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку, свої позовні вимоги мотивуючи наступним. [PERSON] на підставі рішення Нижньоланнівської сільської ради від 24.12.1997 р. набув 05.11.2002 р. право приватної власності на земельну ділянку площею 0,31 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,17 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,14 га на території Нижньоланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, що підтверджується отриманим мною державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 680876, виданим 05 листопада 2002 року Нижньоланнівською сільською Радою народних депутатів та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 156. Також в 2002 р. на вищезазначену земельну ділянку виготовлена технічна документація по складанню державного акту на землю Карлівською філією Державного підприємства «Полтавського центру Державного земельного кадастру».Наразі правовстановлюючий документ на земельну ділянку мною втрачений і позивач не має можливості отримати його дублікат. Так відділом Держземагенства у Карлівському районі Полтавської області йому було повідомлено, що з 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в зв»язку з чим неможливо видати дублікат або новий державний акт на земельну ділянку . Наразі неможлива видача дублікату державного акта на земельну ділянку (видача була передбачена пунктом 5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена Наказом Держкомзему України 04.05.1999 р. №43 та зареєстрована в Мін»юсті України 04.06.1999 р. №3543647), оскільки з 01.01.2013 р. затверджена та введена в дію інша форма документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Претендувати на визнання за позивачем права власності на земельну ділянку ( в судовому чи позасудовому порядку) він може тільки після державної реєстрації самої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. На виконання вищезазначеної вимоги законодавства позивачем проведена відповідна реєстрація земельних ділянок, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5300207232013, виданим 19.04.2013 р. Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Карлівському районі Полтавської області та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5300207182013, виданим 19.04.2013 р. Позивач та його представник до суду не з'явилися, але мається заява про розгляд справи без їхньої участі, позивач повністю підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, також позовні вимоги позивача визнають повністю і не заперечують проти їх задоволення. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, але від них до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їхніх представників, під час розгляду справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №2680876 ( а.с.6) , [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,31 га, передана у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд - 0,17 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,14 га, розташована на території Нижньоланнівської сільради Карлівського району Полтавської області. У матеріалах справи також маються витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 9-14). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Абзацом 5 п.4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. №703 передбачено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Статтею19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також вищевказаним Порядком встановлено, що з 01.01.2013 р. свідоцтво про право власності на нерухоме майно підтверджує виникнення на нього права власності . Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задоволити позов [PERSON] у повному обсязі, визнавши право власності на земельні ділянки.

Outcome: approved