Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що 20.03.2010 року купив у [PERSON] за домовленістю з його членами сімї - дружиною [PERSON] , дітьми - [PERSON] та сином [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За даний будинок позивач сплатив [PERSON] кошти в сумі 20 000 грн., про що останній надав розписку та передав документи та ключі від будинку. Нотаріально договір купівлі-продажу не оформлявся. [PERSON] пообіцяв оформити договір в нотаріальному порядку до кінця 2012 року, однак не оформив так, як помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , спадкоємцями по закону є його дружина - [PERSON] , діти - донька [PERSON] та син [PERSON] , які в свою чергу також відмовляються оформляти в нотаріальному порядку будинок та не заперечують щодо володіння, користування позивачем будинком. В зв`язку з викладеними обставинами, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали заяви, якими не заперечують проти задоволення позову та просять розглядати справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 11.01.1994 року житловий будинок по [ADDRESS] на праві приватної спільної власності належить - [PERSON] , членам його сімї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , загальною площею 81, 20 кв.м. ( а.с.18). Відповідач [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.8). Відповідач [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.11). Згідно розписки [PERSON] за домовленістю з його членами сімї - дружиною [PERSON] , дітьми - [PERSON] та сином [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] за 20 000 грн., про що останній надав розписку ( а.с.19). Крім того, факт постійного проживання з 2010 року [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] , підтверджується письмовим свідченням [PERSON] та [PERSON] жителями с. Новоселиця Голованівського району Кіровоградської області ( а.с.20,21). Приймаючи рішення, суд керується наступним. На підставі ст.344 ЦК України набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на нього. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю на будинок з надвірними будівлями. На підставі наведеного,

Outcome: approved