Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 10.10.2011 року по 08.01.2014 року він працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» заступником директора з економічних питань. 08.01.2014 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію згідно ч.1 ст.38 КЗпП України. Під час роботи на підприємстві заробітна плата виплачувалася з грубим порушенням вимог трудового законодавства. При звільненні відповідач своєчасно не виплатив йому заробітну плату та здійснив повний розрахунок тільки 03.03.2014 року. Загальна затримка розрахунку при звільненні становить 37 робочих днів. Відповідно до ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку: 37 днів х 424,79 грн. (середньоденна заробітна плата) = 15717,23 грн. Не виплативши вчасно заробітну плату, відповідач заподіяв йому моральну шкоду, що виражається у душевних стражданнях у зв'язку з порушенням його законного права на вчасне отримання зароблених ним грошей, матеріальних труднощах у зв'язку з цим, порушенні його звичного життєвого устрою, зокрема, він був змушений неодноразово приїздити на підприємство з метою з'ясування строків погашення заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні в сумі 15717,23 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 15717,23 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 10.10.2011 року по 08.01.2014 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював заступником директора з економічних питань і був звільнений за власним бажанням, що встановлено на підставі записів трудової книжки позивача (а.с. 5-15). Згідно довідки відповідача від 20.03.2014 р., середньоденна заробітна плата позивача складає 424,79 грн. (а.с. 17). Згідно довідки відповідача від 20.03.2014 р., відповідачем здійснено повний розрахунок по заробітній платі з позивачем 03.03.2014 р. (а.с. 16). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач в повному обсязі виплатив заборгованість з заробітної плати позивачу 03.03.2014 р., тому за період з 09.01.2014 р. по 03.03.2014 р. позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15717,23 грн., виходячи із розрахунку: 424,79 грн. х 37 робочих днів за період з 09.01.2014 р. по 03.03.2014 р. Також суд вважає, що внаслідок порушення права позивача на своєчасне отримання заробітної плати позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з порушенням його права на оплату праці, матеріальних труднощах у зв'язку з цим, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності відстоювати свої права у судовому порядку. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 15717,23 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 300 гривень. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial