Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а також на її утримання до досягнення сином трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що з 06 липня 2012 року перебувають з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Відповідач в житті та вихованні дітей участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, і як наслідок вона потребує матеріальної допомоги відповідача. Враховуючи викладене, позивач вирішила звернутися з вказаним позовом до суду. 03.01.2019 від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі. Уточнює позовні вимоги щодо розміру аліментів на своє утримання, а саме просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу). Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.13). 03.01.2019 від [PERSON] надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі. Позовну заяву з урахуванням уточнень визнає в повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення (а.с.14). Згідно із ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 липня 2012 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №343 (а.с.4). В шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьками яких є [PERSON] та [PERSON], зазначене підтверджується копіями свідоцтв про народження, які міститься в матеріалах справи (а.с.3). З копії довідки, яка видана виконавчим комітетом Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області за №1048 від 22.06.2018, слідує, що [PERSON], 1980 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Склад сім'ї: син - [PERSON], 2003 року народження, син - [PERSON], 2008 року народження, дочка - [PERSON], 2014 року народження, син - [PERSON], 2018 року народження, чоловік - [PERSON], 1978 року народження (а.с.6). Правовідносини сторін, що виникли, полягають в обов'язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов'язку на стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів встановлено ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Частини 2, 4 ст.84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Як випливає з п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору в сумі 704 грн. 80 к. з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі ст.ст. 75, 77, 79, 80, 84, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved