Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітного сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, обґрунтовуючи свій позов тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано. Від шлюбу є дитина, [PERSON] , який на даний момент навчається на другому курсі денної форми навчання Полтавського колежу нафти і газу Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка. Навчання сина потребує додаткового утримання, у зв`язку з чим позивачка просить задовольнити позов та стягувати з відповідача аліменти в розмірі ј всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2019 і до досягнення дитиною 23 річного віку або до закінчення ним навчання. Позивач в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду телефонограму, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с. 31). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб суд приходить до висновку про доцільність розгляду справи. Суд, врахувавши думку позивача, відповідача, викладені у їхніх відповідних заявах, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 19.10.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції у Харківській області шлюб між сторонами було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за № 24 (а.с. 6). З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). На теперішній час [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання Полтавського колежу нафти і газу Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка, що підтверджується довідкою № 518 від 21.06.2019 (а.с. 9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених ст.ст. 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Відповідач є людиною працездатною та здоровою за станом здоров`я,утриманців не має, тому не позбавлений можливості утримувати дитину. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду (26.06.2019 року) і до досягнення сином 23 років ( [INFO] ). Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved