Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області даним позовом, яким просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2013 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейні відносини припинені місяць тому з причини втрати взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Не бачит сенсу у подільшому існуванні шлюбу. Позивач до зали судового засідання не прибула, надавши заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає та зазначає, що протягом наданого їм строку для примирення вони сімейні відносини не налагодили, тому просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін. Відповідач після спливу строку для примирення до судового засідання не прибув з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2013 року, що підтверджується копією актового запису про шлюб № 517 від 30 листопада 2013 року, складеним Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Позивач стверджує, що дітей від шлюбу з відповідачем не мають. Будь-яких доказів на спростування наведених обставин суду не надано. Відповідно до ч. 3\~ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Із доводів позову вбачається, що сімейні відносини між сторонами не підтримуються з причини втрати взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, при цьому зазначає, що протягом наданого їм строку для примирення вони сімейні відносини не налагодили. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Зважаючи на наведене, враховуючи, що відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам позивача. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивачу за її бажанням залишити без змін. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на коисть позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved