Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виступає Служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації, з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.10.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісячно до його повноліття. Вказує, що 27.02.2014 року у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення суду та небажанням сплачувати аліменти в добровільному порядку вона отримала виконавчий лист по вказаному рішенню суду. Також позивач зазначає про те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Стверджує, що після залишення її на сьомому місяці вагітності відповідач до дитини не приходив, не бачив дитину, здоров'ям дитини не цікавився та матеріальної підтримки на утримання дитини не надавав, участі у вихованні не приймав, також не проявляв батьківської турботи щодо дитини. Позивач звертає увагу суду на те, що байдужість відповідача та ігнорування ним своїх обов'язків по відношенню до дитини, а також невиконання рішення суду про стягнення аліментів спонукали її звернутись в орган опіки та піклування - Кіцманську районну державну адміністрацію. 25.08.2016 року рішенням №2 Комісії з питань захисту прав дитини заяву позивачки залишено без розгляду з можливістю повторного звернення у разі невиконання гр..[PERSON] розпорядження районної державної адміністрації про визначення порядку побачення з малолітньою дитиною. 26.08.2016 року розпорядженням голови райдержадміністрації №294 визначено порядок побачення відповідача з малолітнім сином. Стверджує, що незважаючи на вищевикладене відповідач жодного разу до дитини так і не приїхав, що змусило її повторно звернутись в орган опіки та піклування з приводу позбавлення відповідача батьківських прав. 30.11.2016 року рішенням Комісії №8 розгляд заяви позивачки було відкладено на три місяці у зв'язку з подачею відповідачем до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовної заяви про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином. При цьому, п.2 вказаного рішення органу опіки та піклування зобов'язано відповідача спілкуватись з малолітнім сином та брати участь у його вихованні. Також рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.03.2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином було відмовлено. Звертає увагу суду на те, що за три з половиною роки відповідач жодних коштів на утримання дитини не сплатив, що змусило її звернутись з заявою в Кіцманський ВП ГУНП в Чернівецькій області, де було відкрито кримінальне провадження та станом на 01.01.2017 року заборгованість відповідача по аліментах складає 20250 грн. При цьому, під час розгляду вказаного кримінального провадження Шевченківським районним судом м.Чернівці, заборгованість відповідача по сплаті аліментів була ним погашена, у зв'язку з чим [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності. Разом з тим, позивач вказує, що під час розгляду вищевказаного кримінального провадження було встановлено, що з 21.03.2016 року змінилось матеріальне становище відповідача у зв'язку з початком здійснення ним підприємницької діяльності, а саме створення приватного підприємства «Лікувально-діагностичний центр гінекології», прийняття [PERSON] на себе обов'язків директора вказаного підприємства та лікаря акушер-гінеколога. Позивач стверджує, що на даний час дитина проживає разом з нею в с.Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, дитина хронічними хворобами не хворіє, проходить щеплення та планові обстеження. Вказує, що 20.04.2017 року на підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 29.03.2017 року, орган опіки та піклування - Кіцманська районна державна адміністрація надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На основі викладеного позивач просить суд доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивач суду вказала, що відповідач негативним чином впливає на дитину. Зазвичай відповідач приходить до будинку та викликає поліцію, що травмує дитину та негативно відображається на її психічному стані. Ствердила, що дитина взагалі з батьком спілкуватись не бажає, хоча вона і надає відповідачу можливість спілкуватись з дитиною. Також ствердила, що з 2010 року по 2013 рік вони з відповідачем проживали разом неофіційно. В лютому 2013 року сторонами був укладений шлюб. На 7-му місяці її вагітності відповідач від неї пішов. За пологи вона сплатила свої кошти, з пологового будинку відповідач дитину не забрав. Разом з тим, ствердила, що коли дитині було 6 місяців, то відповідач приносив їй памперси та одяг, однак потім поїхав та на протязі тривалого часу не приходив і дитиною не цікавився. Також коли позивачка в серпні 2016 року звернулась за висновком органу опіки та піклування, то відповідач відразу звернувся з заявою, щоб йому надали дозвіл бачитись з дитиною. Просила задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач вказав суду на те, що зараз дитина не знає хто є його батьком, оскільки позивачка не бажає цього. У 2016 році він приходив до дитини, також з 06.11.2016 року він почав усі зустрічі фіксувати. Також ствердив, що часто їздив на заробітки, а тому часто з дитиною бачитись не міг. Коли сину було 6 місяців, то мати позивачки дозволила йому спілкуватись з дитиною та він кілька тижнів спілкувався з дитиною і приносив одяг дитині. Згодом він знову виїхав на заробітки на півтора року. Також ствердив, що коли дитині було 3 роки, то він звернувся до органу опіки та піклування за дозволом на побачення та йому було дозволено побачення. Вказав, що позивачка без нього похрестила дитину, він приходив по вихідних, декілька разів він передавав через сусідів дитині речі, подарунки, одяг. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак від них до суду надійшло клопотання, згідно якого просять справу розглянути у їх відсутність, при винесенні рішення просять врахувати інтереси дитини, а також просять взяти до уваги документи, які відповідач зібрав з дитячого садка, з виконавчої служби про сплату аліментів та висновки по матеріалах перевірки поліції. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, суду вказала, що відповідача не було ні до пологів ні після. Коли дитині було 6 місяців, то приїхав відповідач та з'ясовував стосунки з дружиною. Потім відповідача не було близько трьох років. Також ствердила, що як тільки позивач звернулась в орган опіки, то відразу почав з'являтись відповідач та приходити до дитини. Одного разу відповідач не дочекався дідуся дитини та викликав поліцію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що його донька з відповідачем розійшлись ще до народження дитини. Відповідач дитину з пологового будинку не забирав, також відмовився робити хрестини. Коли дитині було 6 місяців відповідач приносив підгузники. Тепер останні 3 місяці відповідач приходить до них з поліцією. Також свідок вказав, що дозволяє відповідачу спілкуватись з дитиною, однак дитина відповідача боїться. Також ствердив, що відповідач за цей час приніс дитині 1 іграшку та цукерки, окрім аліментів. Вказав, що два з половиною роки відповідач кожного дня проїжджав мимо їхнього будинку, однак до дитини не приходив. Ствердив, що відповідачу було відомо, що час побачень з 15:00 год. по 17:00 год., однак відповідач приходив тоді, коли дитина спала. Також свідок вказав, що претензій до відповідача не має, за винятком того, що відповідач викликає поліцію, коли приходить до дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що зі слів позивачки їй відомо про те, що після народження дитини відповідач зник, з пологового будинку її не забрав, на днях народження дитини не буває та доки дитині не виповнилось три роки, доти відповідача не було. Разом з тим, ствердила, що коли дитині було 5 місяців, відповідач приходив з якимось подарунками. Вказала, що на даний час позивачка навчається в м.Київ та за дитиною доглядають дідусь з бабусею. Також зі слів позивачки свідок знає, що відповідач приходить бачитись з дитиною щонеділі, однак вважає, що він почав приходити бачитись з дитиною лише після того як позивачка почала готувати документи на позбавлення батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що їздила разом з відповідачем в с.Оршівці по місцю проживання дитини. Відповідач їй казав, що там живе його син. На місці близько години відповідач стукав у двері будинку, у вікна, однак огорожу не перелізав. Потім він викликав поліцію та по приїзду поліцейських вийшла літня жінка з дитиною на руках. Приблизно 30 хвилин відповідач спілкувався з дитиною на відстані, на руки дитину не брав. Наступного разу була аналогічна ситуація, однак дитину не виводили, а батько позивачки дуже голосно нецензурно виражався в їх бік. Сусідів на місці свідок не бачила. Також тоді відповідач приніс дитині пакет, однак чи отримала дитина той пакет свідку не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду вказала, що працює завідуючою дитячого садка куди ходить малолітній [PERSON] Вказала, що дитина з 03.08.2015 року відвідує дитячий садок. Згодом дитина почала періодично ходити до садка, оскільки часто хворіє. Деколи дитина пропускала по три місяці, одного разу навіть 5 місяців, була заява матері з цього приводу. Вказала, що на усі свята дитина приходить з матір'ю. Батька дитини свідок знає, в березні 2017 року батько звертався з запитом за довідками, тоді відповідач також цікавився здоров'ям та інтересами дитини та в квітні 2017 року одного разу приходив з подарунком до дитини, однак дитина на контакт не йшла. На святах батька не було. Також свідок ствердила, що останнім часом дитина стала замкнутою, вважала, що це могла вплинути конфліктна ситуація в сім'ї. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, разом з тим попередити відповідача змінити ставлення до виховання сина. Приймаючи таке рішення, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6), який на даний час проживає з позивачкою (а.с.12). Зазначеного в судовому засіданні не заперечували сторони. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.10.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісячно до його повноліття (а.с.7). Також рішенням суду встановлено той факт, що відповідач ніде не працює та не має постійного заробітку. Вказане рішення суду набрало законної сили 06.11.2013 року. 27.02.2014 року на виконання вказаного рішення суду позивачці було видано виконавчий лист (а.с.8). Також рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.9). Рішення суду набрало законної сили 01.09.2014 року. Як вбачається з довідки Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 10.01.2017 року за №1285 (а.с.23)., станом на 01.01.2017 року заборгованість [PERSON] по нарахованих та не сплачених аліментах на користь [PERSON] за виконавчим листом Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.02.2014 року складала 20250 грн. На підставі заяви [PERSON] в Кіцманський ВП ГУНП в Чернівецькій області від 29.06.2016 року, було внесено відомості в ЄРДР за №12016260110000417 та розпочато кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч.1 ст.164 КК України (а.с.22). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.03.2017 року (а.с.24), звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України у зв'язку з дійовим каяттям відповідно до ст.45 КК України та кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст.164 КК України закрито. Разом з тим, вказаною ухвалою суду встановлено факт погашення [PERSON] заборгованості по аліментах на користь [PERSON] у сумі 20250 грн. Як вбачається з копії наказу приватного підприємства «Лікувально-діагностичний центр гінекології» №1-К від 21.03.2016 року, [PERSON] прийняв на себе обов'язки директора вказаного підприємства на 1,0 ставки з посадовим окладом згідно штатного розпису та лікаря акушер-гінеколога на 0,25 ставки з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.25). Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] (а.с.26), останній за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року отримав доходи на загальну суму 8900 грн. 25.08.2016 року рішенням №2 Комісії з питань захисту прав дитини (а.с.10) заяву [PERSON] з приводу доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], залишено без розгляду з можливістю повторного звернення у разі невиконання гр..[PERSON] розпорядження районної державної адміністрації про визначення порядку побачення з малолітньою дитиною. 26.08.2016 року розпорядженням голови райдержадміністрації №294 визначено порядок побачення відповідача з малолітнім сином (а.с.11). З довідки Оршовецької амбулаторії №41 (а.с.15) вбачається, що на даний час дитина [PERSON] здорова, одержує всі планові щеплення, проходить всі обстеження. Також, як вбачається з довідки Оршовецького дошкільного навчального закладу від 17.10.2016 року (а.с.16), [PERSON], [INFO], рахується в чисельному складі вихованців Оршовецького ДНЗ з 01.09.2015 року. Батько дитини [PERSON] протягом періоду перебування дитини в ДНЗ не відвідував дошкільний навчальний заклад, не приймав участь у спільних масових заходах закладу, не приводив і не забирав сина [PERSON] 30.11.2016 року рішенням Комісії з питань захисту прав дитини №8 (а.с.18) розгляд заяви позивачки [PERSON] про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] було відкладено на три місяці у зв'язку з подачею відповідачем до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовної заяви про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином. При цьому, п.2 вказаного рішення органу опіки та піклування зобов'язано відповідача [PERSON] спілкуватись з малолітнім сином та брати участь у його вихованні. Також рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.03.2017 року (а.с.19-21) в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №01-15/7-196 від 20.04.2017 року (а.с.27-33), орган опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити гр.. [PERSON], [INFO], мешканця м.Чернівці, батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері і батька дитини, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відносно цих вимог закону суд вважає, що посилання позивача на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дітей не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні як показами самих сторін та свідків, так і дослідженими доказами. При цьому, як вбачається з висновків по матеріалах перевірки Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 09.11.2016 року, від 06.04.2017 року, від 08.04.2017 року, від 11.04.2017 року, від 26.04.2017 року, від 03.05.2017 року, від 08.05.2017 року, від 13.05.2017 року, від 01.06.2017 року (а.с.67-77), відповідач намагається періодично бачитись з дитиною, однак з незалежних від нього причин побачення з дитиною не відбуваються. Пунктом 1 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Разом з тим, відносно цих вимог Закону, судом встановлено, що також підтверджується показами свідка [PERSON] та самої позивачки, що відповідач хоч і не забрав дитину з пологового будинку, однак в 5-6 місяців приходив до дитини, приносив памперси та одяг, що свідчить про те, що відповідач в певній мірі після народження сина виявляв батьківське піклування щодо дитини. Таким чином, посилання позивачки в позовній заяві з приводу того, що відповідач з моменту народження дитини і до того часу, коли вона звернулась до органу опіки та піклування не приймав у часті у вихованні дитини, не може бути взяте судом до уваги. При цьому, як вбачається з довідки Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби від 31.05.2017 року №1735 (а.с.82), станом на 01.06.2017 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] - відсутня. Наведене, на думку суду не свідчить про ухилення відповідача від участі в матеріальному утриманні дитини на час подання позову. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проаналізувавши детально обставини справи, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні об'єктивні та безсумнівні докази винної поведінки відповідача [PERSON] та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно свого малолітнього сина [PERSON], а отже й відсутні підстави позбавлення його батьківських прав. Посилання позивачки, як на підставу задоволення позову, на той факт, що відповідач не відвідував ДНЗ, не беруться судом до уваги, оскільки як встановлено судом, сама дитина відвідувала дитячий садок періодично, з тривалими перервами, в тому числі по 3-5 місяців. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Також на підставі ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №01-15/7-196 від 20.04.2017 року (а.с.27-33), оскільки він носить лише рекомендаційний характер, суперечить інтересам дитини, є недостатньо обґрунтованим та не може бути беззаперечно прийнятим судом до уваги, оскільки ґрунтується на поясненнях позивачки [PERSON] та її сусідів [PERSON] та [PERSON] Крім цього, згідно додатково наданої інформації під час розгляду справи в суді, Служба у справах дітей Кіцманської райдержадміністрації при ухваленні рішення по суті просить врахувати документи, які відповідач зібрав з дитячого садка, з виконавчої служби про сплату аліментів та висновки по матеріалах перевірки поліції Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, потреби в якому, на думку суду, на даний час немає, тому в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідача слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не було зібрано належних та допустимих доказів того, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що згідно ст.164 СК України може бути підставою для задоволення позову. Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», відповідача [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання його малолітнього сина, оскільки, на думку суду, його участь в розвитку та вихованні дитини за минулий період є явно недостатньою. На орган опіки та піклування, а саме Службу у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації слід покласти контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 121, 150, 164 СК України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» та

Outcome: dismissed