Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, [PERSON], зареєстрований 17 червня 2006 року у Крюківському ВРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №244. Свої вимоги мотивував тим, що 17 червня 2006 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб у Крюківському ВРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №244. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначає, що практично одразу після укладення шлюбу сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен зі сторін має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Між сторонами фактично не ведеться спільного господарства, вони не мешкають разом більше десяти років. Позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. У зв'язку із викладеними обставинами, а також із тим, що відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання відповідної заяви до державного органу реєстрації актів цивільного стану, позивач і вимушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 08 листопада 2017 року позов було залишено без руху з підстав відсутності у її матеріалах документів, що підтверджують наявність обставин, про які зазначає позивач, а саме оригіналу свідоцтва про шлюбу, укладений між сторонами. 27 листопада 2017 року позивачем було усунуто зазначені в ухвалі недоліки. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, при цьому надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності; зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, вона не повідомила суд про причини неявки, нею не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 17 червня 2006 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №244, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], а також відміткою у паспорті позивача серії [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує більше десяти років; спільного господарства не веде, проживає окремо. Позивач не має наміру щодо збереження шлюбу. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, а саме більше десяти років, збереження шлюбу суперечить, зокрема інтересам позивача, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо розірвання шлюбу зі стороні відповідача, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved