Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом та зазначив, що із [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте останнім часом у них виникли непорозуміння в сімейних відносинах через несумісність характерів, почалися сварки і скандали. З відповідачем позивач не проживає з 25 вересня 2020 року, між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини, спільне господарство не ведуть, відсутній спільний бюджет. Зважаючи на викладене, [PERSON] просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, однак, у дане судове засідання вони не з`явилися. У той же час, позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, на позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явилась, за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві та підтвердженою відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, неодноразово викликалась в судові засідання судовими повістками, проте, поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою листоноші «адресат відмовився», «адресат відсутній». У зв`язку з цим суд відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України здійснював виклики відповідача у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] після оприлюднення оголошень про її виклики у судові засідання до суду жодного разу не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась, відзив на позов не подала. Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони з 07 липня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Пологівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією повторно виданого 26 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04 жовтня 2007 року та серії [NUMBER] від 13 червня 2012 року. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, ненадання відповідачем заперечень проти позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяви позивача вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заявила суду про невизнання позову. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяви позивача вбачається, що сторони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивача, який наполягає на задоволенні позову, є його свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Відповідач же свою позицію у справі не виявила бажання висловити. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved