Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Черкаської міської ради, третя особа: Черкаський житлово-будівельний кооператив №10 про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.01.2014 померла [PERSON] - мати позивача, про що 08.01.2015 видано свідоцтво про смерть. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом. За життя спадкодавиця була членом житлово - будівельного коперативу №10. Відповідно до рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих №228 від 31.03.1965 «Про створення житлово-будівельного кооперативу», затверджено список членів кооперативу разом із зазначенням складу родини. Відповідно до додатку №1 до вказаного рішення імя [PERSON] зазначене в графі «Состав семьи» як син. Тобто, [PERSON], була членом ЖБК №10 на однокімнатну квартиру на склад родини з двох осіб. Протягом тривалого часу позивач був військовослужбовцем та проходив службу в різних містах України та згодом був вимушений зареєструватися в м. Київ. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, позивачем успадковано пайове накопичення на квартиру №56, що знаходиться в місті Черкаси, вулиця Калініна, 21, в сумі 2200 гривень, який належав померлій матері. Після смерті [PERSON], її син [PERSON] звернувся до керівництва кооперативу із заявою про прийняття його в члени кооперативу надавши свідоцтво про право на спадщину за законом, на пайове накопичення. Протоколом №1 загальних зборів ЖБК від 11.09.2015, прохання [PERSON] було задоволено. В подальшому дане рішення загальних зборів було передане до [PERSON] житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради для затвердження. [PERSON] ЖКК Черкаської міської ради від 27.07.2015 було надано відмову в затверджені даного рішення. Підставою такої відмови став той факт, що [PERSON]М не має права вступу до кооперативу замість своєї померлої матері адже не був зареєстрований разом із померлою. Відповідно до довідки, виданої ЖБК №10 від 11.09.2014, [PERSON] виплатила свій повний пайовий внесок в 1981 році. Отже, позивач вважає, що відповідно до закону [PERSON] з 01.07.1990 є власницею даної квартири. Як вбачається з наданих матеріалів, спадщина була відкрита 07.01.2014, а тому відповідно до ст. 15 ЗУ «Про власність» відкрита вона була на квартиру. Враховуючи, що спадкодавиця не встигла зареєструвати за життя свого права власності, [PERSON] подав до нотаріуса відомості про пайове накопичення з метою його спадкування та прийняття його до членів кооперативу і подальшої реєстрації права власності на дану квартиру. На підставі викладеного, просить суд - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав заявлені вимоги та пояснив, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна його матері, яка померла. У квартирі [ADDRESS] позивач постійно проживав. Його мати, тобто [PERSON] не встигла оформити право власності, так як тривалий час перебувала за кордоном. Після повернення до України тяжко захворіла та раптово померла. А тому, просив задовольнити позов у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] на квартиру №56 у будинку №21, що знаходиться по вул. Калініна в м. Черкаси. В судовому засіданні представник відповідача - Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. В судове засідання представник третьої особи Черкаський ЖБК №10 в судове засідання не зявилася. Про причини неявки суду не повідомлено. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, враховуючи думку осіб, що не були присутні в судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ЮБ №342730. 07.01.2014 [PERSON] померла, про що 08.01.2014 у виконавчому комітеті Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області складено відповідний актовий запис №02 (свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ №225137). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру №56 у будинку №21, що по вул.Калініна у м. Черкаси. За життя [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу №10 Черкаської міської ради на однокімнатну квартиру з 1965 року. В 1981 році громадянкою [PERSON] був в повній мірі виконаний обовязок члена кооперативу та внесений повний пайовий внесок в сумі 2200 грн., що підтверджується довідкою, виданою головою ЖБК №10 [PERSON] Відповідно до рішення виконкому Черкаської міської Ради депутатів трудящих №228 від 31.03.1965 «Про створення житлово-будівельного кооперативу №10», затверджено список членів кооперативу разом із зазначенням складу родини. Відповідно до додатку №1 до вказаного рішення імя [PERSON] зазначене в графі: «Состав семьи» як син. Тобто, [PERSON], була членом ЖБК №10 на однокімнатну квартиру на склад родини з двох осіб. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] (син померлої) звернувся із заявою до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, на квартиру №56, що розташована у будинку №21, що по вул. Калініна у м.Черкаси після смерті [PERSON], померлої 07.01.2014. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.09.2014, [PERSON] успадковано пайове накопичення на квартиру №56, що знаходиться в місті Черкаси, вулиця Калініна, 21, в сумі 2200 гривень, який належав померлій матері. [PERSON] ЖКК Черкаської міської ради від 27.07.2015 відмовлено в затверджені рішення загальних зборів ЖБК-10 про прийняття в члени кооперативу [PERSON] замість його померлої матері [PERSON], оскільки він не був зареєстрований та не проживав з членом кооперативу. Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно із ст. 16 ЦК України одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Будинок, споруджений або придбаний ЖБК, є його власністю. Член ЖБК має право володіння і користування, а за його згодою, кооперативу і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член ЖБК стає її власником (ст. 384 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту обраним ним способом захисту. При цьому, права чи інтереси інших осіб не порушуються. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які надані позивачем та дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved