Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що являється власником будинку за адресою: с.Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, вул..Чапаєва, 81. Вона вирішила продати належний їй будинок, але покупців не було. На початку 2001 року вона звернулась до мешканки [INFO] Л.І. з проханням наглядати за будинком та, якщо з'являться покупці, показати його. [PERSON] заявляла про своє бажання купити будинок для свого сина [PERSON], проте грошей у неї на той час не було. У 2006 році їй стало відомо, що в будинок без її відома заселився [PERSON] з його співмешканкою [PERSON] та її дітьми [PERSON] та [PERSON], тому вона звернулась до [PERSON] за розясненнями причини заселення вказаних осіб до будинку без її відома і згоди. [PERSON] повідомила, що буде купувати цей будинок і дала завдаток за нього. Пізніше їй стало відомо, що [PERSON] разом з [PERSON] разом не живуть, тому [PERSON] передумала купувати будинок і не бажає платити їй гроші та оформляти договір купівлі-продажу. В її будинку продовжують проживати відповідачі, а [PERSON] та [PERSON] в її будинку не проживають, оскільки мешкають вони у [PERSON] На її неодноразові вимоги звільнити будинок відповідачі не реагують, фактично вони самовільно зайняли житлове приміщення, власником якого являється вона. Такі дії відповідачів не дають їй можливості володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з будинку №81 по вулиці Чапаєва в с.Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, та стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив суд виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з будинку №81 по вулиці Чапаєва в с.Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. Представник позивача надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що самовільно до спірного будинку вона не заселялась, був договір, але де він дівся, вона не знає. З [PERSON] про заселення її сімї в будинок домовлялась не вона сама, а [PERSON], яка хотіла купити цей будинок для сина [PERSON], з яким вона - [PERSON] на той час проживала у цивільному шлюбі. Вона розуміє, що проживає в чужому будинку, але їй більше немає де проживати. Просила не виселяти її з будинку до весни. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутніст на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Суду пояснила, що [PERSON] дала їй доручення продати належний їй будинок №81 по вул..Чапаєва в с.Гурбинці. Проживати відповідачів в спірному будинку пустила вона третя особа по усній домовленості з [PERSON], однак як вони прописались до спірного будинку, їй невідомо. Суд, вислухавши доводи представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], пояснення третьої особи [PERSON], розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.1997 року [PERSON] отримала у спадщину житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: с.Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, вул..Чапаєва, 81, та являється його власником (а.с.9-12, 38). Згідно довідки Давидівської сільської ради від 25.08.2015 року №601 у будинку за адресою: с.Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, вул..Чапаєва, 81, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.39). Згідно акту обстеження від 23.09.2015 року у вказаному будинку проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Малолітній син [PERSON] та його батько [PERSON] за місцем реєстрації не проживають, а проживають у будинку [PERSON] за адресою: с.Гурбинці, вул..Чапаєва, 87 (а.с.32). Позивач у належному їй будинку в с.Гурбинці по вул..Чапаєва, 81, не проживає, а проживає в м.Полтава, пров.Космічний, б.5 кв.135, що підтверджено копією паспорта позивача (а.с.6). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що на сьогоднішній день [PERSON] бажає продати належний їй будинок №81 по вул..Чапаєва, але відповідачі, проживаючи у спірному будинку, перешкоджають їй володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. У статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Гарантуючи захист прав власності, закон надає власнику право вимоги усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. У разі відсутності у відповідача законних підстав щодо права користування спірним будинком, що належить позивачу на праві власності, та за відсутності такої згоди власника будинку, наявні законні підстави для захисту порушеного права позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном. Судом встановлено, що між сторонами по справі не було укладено письмового договору найму або оренди житла, як то передбачено ст.811 ЦК України та ст.158 ЖК України. Заперечення відповідача [PERSON] стосовно того, що був укладений договір про те, що позивач надає згоду на проживання її сімї в будинку позивача, не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи ст.ст.10, 60 ЦПК України. Отже наведене свідчить про те, що відповідачі не набули самостійного права користування будинком №81 по вул..Чапаєва в с.Гурбинці з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення як члена сімї власника тощо). Усна домовленість між відповідачами та третьою особою [PERSON], яка не являється власником будинку, щодо проживання відповідачів у спірному домоволодінні не свідчить про те, що цей будинок перебуває у користуванні відповідачів на підставі укладеного з позивачем договору. Виходячи з аналізу вищенаведених норм права та з урахуванням того, що відповідачі не являються власниками або членами сімї власника будинку за адресою: с.Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, вул..Чапаєва, б.81, не набули права користування спірним житлом, власник будинку [PERSON] виявила намір на власний розсуд користуватися своєю власністю, а тому вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні її власністю шляхом виселення відповідачів із будинку є обґрунтованими, та відповідають положенням статті 16 ЦК України, а порушене право позивача підлягає відновленню. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом виселення відповідачів зі спірного будинку., таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню з указаних підстав. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст.ст.84, 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, слід присудити з відповідачів на користь позивача в сумі 1987,20грн., які складаються з судового збору в сумі 487,20грн. та витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1500грн. (а.с.1, 13-15). При цьому сума витрат на правову допомогу адвоката є обґрунтованою, доведеною та не перевищує встановлений граничний розмір, передбачений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. №4191-VI.

Outcome: approved