overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], 17.06.2006року народження, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає жодної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути із нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. В обґрунтування вимог вказала, що дитина проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.03.2006року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №013473, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №335 від 18.03.2006року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження видане Мерією [PERSON] Медалья Д»оро Аль в.м., виписка з акту про народження №113, частина1, серія А, рік 2006). Дитина проживає разом із позивачем [PERSON] в м.Тернополі по вул.Живова,28/53 без реєстрації, що підтверджується актом від 29.04.2015р., довідкою №1070 від 05.05.2015р . Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не представлено суду переконливих доказів того, що він за своїм станом здоровя чи у звязку із іншими обставинами не може належно виконувати своїх обовязків по утриманню дитини. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON],17.06.2006року народження в розмірі 700грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення ним повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог вказала, що дитина проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини. У зв»язку з цим, просить стягнути із нього аліменти на утримання дитини в розмірі 600,00 грн., до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з»явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, подавши суду заяву про визнання ним позову та про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2006 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 011115, про що Староолексинецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області, зроблено актовий запис за № 05. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 038942, виданого 28.03.2007 р. Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис № 01. Судом зясовано, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом із мамою [PERSON]. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоров»я та матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню дитини. Згідно із вимогами ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За нормами ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров»я, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що дана квартира належить їй на праві приватної власності. Відповідач по справі протягом п»яти років не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні квартири та не вносить плату за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з»явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом встановлено наступне. 07.05.2014року [PERSON] приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] відмовився від 1/3 частини зазначеної квартири на користь [PERSON]. Згідно будинкової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. З актів від 20.07.2016р., 09.09.2016р. складених ПМП «СОВР», вбачається, що в квартирі [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований, але не проживає. У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, посилаючись на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.06.2008року вирішено стягувати із відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. У зв'язку з тим, що коштів, які перераховує відповідач на утримання сина недостатньо, а відповідач спроможний надавити більшу матеріальну допомогу, тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] із 300 грн. на 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 16.03.2015 року і до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що на даний час він офіційно не працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: З 27.08.1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26.09.2007 року розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу І-ИД № 017287, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін 22.08.1999 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради 09.09.1999 року). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.06.2008року вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн., починаючи з 10.04.2008р. і до досягнення ним повноліття. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного та вимог ст. 182, 192 СК України, приймаючи до уваги, часткове визнання позову відповідачем, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідно віку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] із 300 грн. на 500 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно статті 88 ЦПК України, в користь держави із відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 01.06.1990 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народились двоє дітей, які є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Посилаючись на наведене,просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені у заяві. [PERSON] проти примирення заперечила. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти примирення заперечив. Відзив на позов не подавав. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 червня 1990 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.1990 року, виданим відділом ЗАГСу міськвиконкому м.Тернопіль, про що зроблено актовий запис за №780. Від даного шлюбу у сторін спору неповнолітніх дітей немає. Тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. В судовому засіданні сторони не заперечили щодо розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини фактично припинені. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дитині, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01 червня 1990 року відділом ЗАГСу міськвиконкому м.Тернопіль, про що зроблено актовий запис за №780.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 01 серпня 1987 року між ними було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Позивач в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо від її представника адвоката [PERSON] надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позов підтримують та не заперечують щодо заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 серпня 1987 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 серпня 1987 року, виданим Биковецькою сільською радою народних депутатів Шумського району, про що зроблено актовий запис за №9. Від даного шлюбу у сторін спору неповнолітніх дітей немає. Тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідач в судове засідання не зявився та будь-яких доводів на спростування тверджень позивача суду не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дитині, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01 серпня 1987 року Биковецькою сільською радою народних депутатів Шумського району, про що зроблено актовий запис за №9.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 01 травня 1993 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судове засідання позивач не з`явилась, хоча про час та місце була належним чином повідомлена. Попередньо позивач у позові зазначила про слухання справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 травня 1993 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №486. Від даного шлюбу у сторін спору неповнолітніх дітей немає. Тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 травня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №486.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 01 червня 2010 року між ними було зареєстровано шлюб. Дітей від даного шлюбу у сторін спору не має. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 червня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 травня 2019, виданим повторно центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис за №981. Дітей від даного шлюбу у сторін спору не має. Тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідач в судове засідання не з`явився та будь-яких доводів на спростування тверджень позивача суду не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дитині, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 червня 2010 центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис за №981.

Outcome: approved