Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 4801,54 грн. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та з підстав викладених у позовній заяві просить їх задовольнити. Крім того, додала, що на лікування пов`язане із одержаними тілесними ушкодженнями, внаслідок ДТП, яке спричинив відповідач, нею затрачено кошти, а саме: на придбання медикаментів та медичне обстеження, які вона просить стягнути із останнього, як понесену матеріальну шкоду, а також просить стягнути з відповідача 40000 грн. моральної шкоди, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача, а також у отриманому стресі, переживанні та у вимушених змінах у її життєвих стосунках. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно без поважних причин не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача матеріальної шкоди та судових витрат, визнав повністю, при цьому зазначив, що відповідач згідний сплатити позивачці моральну шкоду в сумі 3000 гривень. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (з наступними змінами) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, її майну чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зі змісту ч.1 ст.1195 ЦК України вбачається, що шкода завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається із втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я. За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Положенням ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.4-6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2020 року, яка оскаржувалася та набрала законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2020 року без змін. Встановлено, що наслідком вчинених відповідачем адміністративних правопорушень стало заподіяння позивачці тілесних ушкоджень. \~ \~ \~ \~У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забою поперекового відділу хребта, перенапруження та перерозтягнення апарату поперекового відділу хребта, забою правої гомілки та лівого гомілково-ступневого суглобу, внаслідок протиправних (неправомірних дій) відповідача, позивач знаходилась на стаціонарних лікуваннях у медичних закладах, а саме: у КНП Підгаєцька центральна районна лікарня Підгаєцької районної ради та КНП Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня, що підтверджується випискою з історії хвороби №00975 стаціонарного хворого від 12 травня 2020 року, виписним епікризом №3554 від 22 травня 2020 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3943 від 12 червня 2020 року. \~ \~ \~ \~ Із вказаних вище виписок виданих медичними закладами, видно, що [PERSON] було призначено лікування наступними медикаментами: анальгетики, антибіотики, диксон, магнезія, маніт, дицинон, амінокапронова кислота, реосорбілат, гемотран, декса, цераксон, фастум гель, а також 12 травня 2020 року позивачці було проведено МРТ обстеження шиї і голови, а 12 червня 2020 року - дренування гематоми. Згідно доданих позивачем до поданого позову копій фіскальних чеків та квитанцій до прибуткового касового ордера, вбачається, що [PERSON] придбала медичні препарати, витратила на МРТ обстеження та вказані вище медичні процедури, які збігаються із призначеннями лікарів вказаними у вищезазначених виписках з історії її хвороби, на загальну суму 4570,98 грн. Щодо інших витрат на придбання медичних препаратів, які зазначені в наданих позивачем фіскальних чеках, то суд не може взяти їх до уваги, як належні, допустимі, достатні і достовірні докази понесених [PERSON] матеріальних витрат, оскільки такими не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між даними витратами та лікуванням тілесних ушкоджень, які [PERSON] отримала 11 травня 2020 року внаслідок ДТП скоєної відповідачем. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення витрат на лікування на суму 4801,54 грн, є частково обґрунтованими, а отже підлягають до часткового задоволення в сумі 4570,98 грн. Також, суд, вбачає наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, виходячи із наступного. У відповідності із ч.1, п.п.1, 2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. \~ \~ \~ \~Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п.п.9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала [PERSON] у зв`язку із отриманням легких тілесних ушкоджень, тривалість цих страждань, що вимушені зміни у її життєвих стосунках були не довготривалими, оскільки до легкої тяжкості тілесних ушкоджень, які були спричинені [PERSON] , законодавець відносить ушкодження, що мали незначні скороминучі наслідки, з урахуванням майнового стану відповідача, який працює вальником у ДП Бережанське лісомисливське господарство та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн., слід задовольнити частково на суму 6000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір сплачений останньою при поданні позову до суду в сумі 1816 гривень На підставі наведеного,

Outcome: partial