Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому прохає визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], з урахуванням належної позивачеві частки, унаслідок безоплатної приватизації квартири та в порядку спадкування за законом після смерті 27 листопада 2015 року матері позивача, [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 27 листопада 2015 року померла мати позивача [PERSON], унаслідок смерті якої відкрилась спадщина на належне спадкодавцеві за життя рухоме і нерухоме майно, у тому числі на ? частину квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавець не залишила заповітного розпорядження, а єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] залишився її син позивач [PERSON]. У порядку та строки, передбачені чинним законодавством, позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері, однак позбавлений можливості оформити спадщину із видачею нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцеві за життя частину квартири. Зокрема, спірна квартира була передана безоплатно у спільну сумісну власність спадкодавцеві [PERSON] та позивачеві розпорядженням Фонду комунального майна Ковельської міської ради народних депутатів від 06 березня 1993 року, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 22 березня 1993 року Фондом комунального майна Ковельської міської ради народних депутатів було видано правовстановлюючий документ свідоцтво про прво власності на житло на імя спадкодавця [PERSON]. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримав відмову нотаріуса у вчиненні вказаної нотаріальної дії з тих підстав, що подане позивачем свідоцтво на право власності на житло не зареєстроване в БТІ. Здійснити державну реєстрацію права власності на підставі виданого 22 березня 1993 року органом приватизації свідоцтва про право власності на житло позивач позбавлений можливості у звязку зі смертю іншого співвласника квартири, спадкодавця [PERSON]. Відтак, у зв'язку з неможливістю надати нотаріусу оригіналів правовстановлювальних документів на нерухоме майно, яке входить до складу спадкової маси, реалізувати своє право на спадкове домоволодіння в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, а тому звернувся з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. Представник позивача подала суду заяву про розгляд даної справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не подав. Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно свідоцтва про смерть серї 1-ЕГ №176268 від 27 листопада 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] померла 27 листопада 2015 року. (а.с.23). Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкоємця, ....той із подружжя, який його пережив та батьки. Даними свідоцтва про народження серії 1V-УР №1206983 від 02 квітня 1963 року позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON]. (а.с.11). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Даними про реєстрацію місця проживання позивача доводиться та обставина, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Даними спадкової справи №34/2016 від 30 травня 2016 року на померлу 27 листопада 2015 року [PERSON], доводиться та обставина, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є син спадкодавця, позивач [PERSON]. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] №242/02-14 від 03 червня 2016 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріально дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме на частку у квартирі [ADDRESS] (бувша вулиця Горького) в місті Ковель з посиланням на норми Закону України « Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони арешту цього майна. (а.с.6). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 62066160 від 23 червня 2016 року даних про реєстрацію прав власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження щодо нерухомого майна квартири [ADDRESS] (бувша вулиця Горького) в місті Ковель, в Державних реєстрах відсутні (а.с.26). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 1993 року фондом Комунального майна Ковельської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації №1-115 від 06.03.1993 року та Розрахунків площі квартири, що безоплатно приватизується, затвердженими розпорядженням органу приватизації 16 березня 1993 року, квартира [ADDRESS] в м Ковель Волинської області належить на праві приватної власності [PERSON].(а.с.7). Відповідно до заяви [PERSON] про передачу у власність квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач [PERSON] та [PERSON] просили передати їм спірну квартиру у спільну часткову власність. (а.с.9). Згідно Розпорядження Фонду комунального майна Ковельської міської ради народних депутатів №10115 від 06.03.1993 року квартира [ADDRESS] (на теперішній час вул.. Шевченка) в м. Ковель передано у приватну спільну сумісну власність заявникам. (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.1,2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Реєстрація за позивачем [PERSON] права спільної сумісної власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 1993 року Фондом комунального майна Ковельської міської ради народних депутатів не може бути здійснена у передбаченому законом порядку у звязку із смертю іншого співвласника квартири [PERSON]. Відповідно до ст. 355, ч.1 ст. 357 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Частки у спільній частковій власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Крім того, виходячи із змісту ст. 3, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також площі квартири, яка була приватизована наймачами житла [PERSON] та [PERSON], частка кожного з співвласників житла у спільному майні є рівною. Відтак позивач позбавлений можливості реалізувати своє право зареєструвати, у встановленому законом порядку, право власності на успадковане нерухоме майно. Згідно даних технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (на теперішній час вул.. Шевченка) в м. Ковель Волинської області, вказана квартира загальною площею 57,3 кв.м. складається з трьох кімнат жилою площею 34,3 кв.м., кухні площею 7,8 м.кв., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 7,5 кв.м., вбудованої шафи площею 1,8 кв.м. Квартира обладнана лоджією площею 2,1 кв.м. Судовий збір позивачем сплачено відповідно що ціни позову. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом За вказаних обставин позивач обрав такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України. На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 130, 173,174 ЦПК України, ст. 328, 1233,1235,1236,1258, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved