Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» про стягнення коштів (повернення депозиту). Свій позов мотивував тим, що 26.12.2014 року між сторонами було укладено договір банківського строкового вкладу, строком дії до 26.05.2015 року, згідно якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 380 доларів США із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 11,5% річних. В порушення умов договору у строк, встановлений договором, відповідач суму депозиту та нараховані відсотки не повернув, на прохання позивача повернути кошти банківського вкладу відповідач не реагує, а тому позивач прохає суд стягнути з відповідача 380 доларів США та нараховані відсотки в сумі 18,08 доларів США. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»», будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, враховуючи достатність матеріалів, доказів по справі, а також те, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку, від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали, докази справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2014 року сторони підписали договір-заяву №331832/275723/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», за умовами якого банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 380 доларів США на строк по 26.05.2015 року. За умовами Договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 11,50 % річних. Факт отримання коштів банком підтверджується квитанцією відповідача №225 від 26.12.2014 року (а.с.13). Відповідно до п.5.1 Основних умов Порядку повернення вкладу визначено, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівки або перерахування на його власний рахунок поточний або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобовязаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу. Якщо день повернення припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день (п.п. 1, 2, 4 договору-заяви, п. 5.2. основних умов залучення банківських вкладів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»). 27.05.2015 року позивач звернувся до банку з письмовою заявою про небажання продовжувати строк дії договору та повернення суми вкладу, проте кошти в сумі 380 доларів США та відсотки, відповідно до умов договору позивачу не були повернуті, тобто у видачі коштів було відмволено і строку виплати коштів повідомлено не було. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).Умови договору сторонами не змінювалися. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти в сумі 380 доларів США з відсотками в сумі 18,08 доларів США в строк закінчення дії договору 26.05.2015 року. Проте, в порушення вимог договору відповідач вказані кошти не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість по банківському вкладу, докази розміру заборгованості, відсутність заперечень з боку відповідача відносно позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, розмір якого визначається з урахуванням встановленого НБУ офіційного курсу долара США на час подачі позовної заяви.

Outcome: approved