Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся з позовом до відпові\-дача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 січня 2015 року [PERSON]узяв у позивача на підставі договору позики 5000 доларів США. Згідно умов договору відповідач зобовязався повернути усю суму грошових коштів до 01.05.2015 року. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 5000 доларів США, що станом на 20.09.2017 року складає 131 800 грн., 3% річних у розмірі 9\~218 грн. 88 коп., індекс інфляції у розмірі 60 048 грн., а також судові витрати. Представник позивач у судове засідання не зявився, але надав заяву до суду з проханням справу слухати у його відсутність та просив позов задовольнити. Був не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, вислухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачем була надана розписка на загальну суму 5000 доларів США, яку відповідач зобовязався повернути у термін до 01.05.2015 року. (а.с. 14). Строк виконання договору сплинув, але [PERSON] зобовязання не виконав, чим порушив вимоги статті 1049 ЦК України. Доказів, що борг відсутній, відповідач суду не надав. Форма договору позики, що передбачена статтею 1047 ЦК України, сторонами дотримана. В силу статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач з приводу оскарження договору позики до суду не зверталася. Згідно із ч. 2 ст. 1051 ЦК при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може грунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК). Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Таким чином, факт підписання відповідачем договору позики є доказом отримання ним від позивача позики в сумі 5\~000 доларів США. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК. Із змісту розписки вбачається, що [PERSON]взяв в борг кошти у розмірі 5 000 доларів США та зобовязується їх повернути [PERSON]у строк до 01.05.2015 року. Наведене свідчить, що [PERSON]та [PERSON]уклади між собою договір позики, згідно з яким відповідач отримав у власність від позивача грошові кошти та зобов'язався повернути борг в обумовлений сторонами строк. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення умов договору позики відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу грошові кошти, які передбачено договором, відповідач порушив зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума позики у розмірі 5 000 доларів США, що станом на 20.09.2017 року за курсом НБУ складає 131\~800 гривень. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач у позові просить стягнути 3% річних на суму займу у розмірі 5 000 доларів США, що станом на 20.09.2017 року за курсом НБУ складає 131\~800 гривень за період часу з 01.05.2015 року по 20.09.2017 року у розмірі 9 218 грн. 88 коп. Оскільки період, за який необхідно стягнути три відсотки річних складає з 01.05.2015 року по 20.09.2017 рік, тобто 873 днів, то три відсотки річних за вказаний період складатимуть 131\~800 х 3% / 365 х 873 = 9\~218 грн. 88 коп. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума 3% річних у розмірі 9 218 гривен 88 коп. Позивач також просить стягнути з відповідача індекс інфляції на суму заборгованості з 01.05.2015 року по 20.09.2017 рік у розмірі 60 048 грн. Грошовою одиницею України є гривня. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. Як убачається з розписки, що міститься в матеріалах справи, відповідач узяв в борг 5000 доларів США (а.с. 14). Отже, суд не вбачає законних підстав для стягування суму з урахуванням індексу інфляції. Тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір дорівнює 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000 грн.) Позивач [PERSON] сплатив при подачі позову судовий збір у розмірі 2010 грн. 67 коп., оскільки позовні вимоги позивача задоволенні частково, то на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1410 грн. 19 коп.

Outcome: approved