Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання за ним права власності на 9/50 частини реконструйованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Желябова, 11-Б, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Згідно договору дарування від 10 жовтня 1991 року позивачу належить на праві власності 1/10 частина домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі по вул. Желябова, 11-Б та складається в цілому з 4-х житлових будинків під. Літерами: „А, „Б, „В, „Г загальною площею 237,3 кв. м та надвірних будівель: 6-сараїв під літ. „Е, „Л, „О, „Ц, „Н, „Т, вбиральні літ. „М, вбиральні літ. „З, мостіння І-ІІ, огородження 1-6, розташованих на земельній ділянці 1399,0 кв. м. Право власності за ним було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН за №13058 стор. 28 кн. 28 доп. від 03 лютого 1992 року. Позивач, користуючись своїм правом, здійснив реконструкцію частини домоволодіння, що не призвело до порушення несучих характеристик будинку. Позивач, посилаючись на ст. ст. 319, 376, 392 ЦК України, просить визнати за ним право власності на реконструйований будинок, оскільки він відповідає всім нормам та стандартам. Позивач вимушений звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, оскільки вирішити це питання в позасудовому порядку він не може. Після остаточного уточнення позовних вимог позивач просить суд виділити йому в натурі 9/50 частин домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі по вул. Желябова, 11-Б та складається в цілому з 4-х житлових будинків під літерами „А, „Б, „В, „Г, надвірних будівель: 6-ти сараїв під літерами „Е, „К, „Л, „Ц, „Н, „Т, гаражів під літ. „Ш, „Э, душової „З та літньої кухні „Я та визнати за ним право власності в житловому будинку під літ. „А, житловою площею 24,0 кв. м., загальною площею 41,6 кв. м., в складі: 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-3 житлова, 3-4 житлова, 3-5 коридор, 3-6 санвузол, літня кухні літ. „Я по вулиці Желябова, 11-Б в м. Одесі, розташованих на земельній ділянці площею 1399,0 кв. м. за фактичним користуванням. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання зявились, позов визнали у повному обсязі, вважають обґрунтованими вимоги позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з їх неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від сторін, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 10 жовтня 1991 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-6183, [PERSON] належить 1/10 частина домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі, по вулиці Желябова, 11-Б, та складається в цілому з чотирьох житлових кімнат під літ. „А, „Б, „В, „Г загальною житловою площею 237,30 кв. м., та надвірних будівель: 6-ти сараїв під літ.: „Е, „Л, „О, „Ц, „Н, „Т, вбиральні під літ. „М, вбиральні під літ. „З, мостіння І-ІІ, огородження 1-6, розташованих на земельній ділянці 1399,0 кв. м. Право власності за [PERSON] на 1/10 частину домоволодіння за вищезазначеною адресою було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН за №13058 стор. 28 кн. 28 доп. від 03 лютого 1992 року. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник будинку має право розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд. З метою поліпшення умов проживання [PERSON] на належній йому частині домоволодінню земельній ділянці, на якій розташований будинок, своїми силами та за власні кошти здійснена реконструкція частини житлового будинку. В результаті проведеної реконструкції в фактичному користуванні [PERSON] знаходиться: в житловому будинку літ. „А: 3-1 коридор; 3-2 кухня; 3-3 житлова; 3-4 житлова; 3-5 коридор; санвузол, загальною площею 41,6 кв. м., житловою площею 24,0 кв. м., літня кухня літ. „Я, що складає 9/50 частини домоволодіння, про що свідчить розрахунок ідеальних часток у домоволодінні №11-Б по вулиці Желябова між співвласниками [PERSON], [PERSON] (померлим), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у КП „ОМБТІ та РОН вих. №126561.64 від 25.12.2009 року; свідоцтво про відповідність збудованого обєкта №15001236 від 10.11.2009 року; технічного паспорту від 26.11.2009 року. Здійснюючи поділ спільного майна в натурі, враховуючи, що спірне приміщення збудоване відповідно до встановлених норм та правил, суд вважає за необхідне відповідно до ст. ст. 16, 376 ЦК України, визнати за [PERSON] право власності в житловому будинку під літ. „А, житловою площею 24,0 кв. м., загальною площею 41,6 кв. м., в складі: 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-3 житлова, 3-4 житлова, 3-5 коридор, 3-6 санвузол, літня кухні літ. „Я по вулиці Желябова, 11-Б в м. Одесі, розташованих на земельній ділянці площею 1399,0 кв. м. за фактичним користуванням. При реконструкції зазначеної частини будинку дотримано будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм та правил, але враховуючи, що реконструкцію та будівництво проведено без отримання сторонами належних дозвільних документів, без належним чином затвердженого проекту, ввести ці приміщення до експлуатації є неможливим. В результаті проведених будівництва та реконструкції створено ізольоване приміщення, яке відповідає критеріям, що висуваються до подібного роду приміщень, та може бути самостійним об'єктом права власності, перебуває в особистому користуванні сторони. Таким чином, враховуючи, що реконструйовані приміщення є ізольованими, нерухома річ, отримана після реконструкції та будівництва, відповідає нормам та правилам, та беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право сторони шляхом визнання за ним права власності на відповідну частину реконструйованого розділеного в натурі домоволодіння. [PERSON], який проводив будівництво та реконструкцію будинку, права інших суміжних власників не порушив. Вирішуючи питання про дотримання прав землевласника при здійсненні реконструкції, судом враховано, що реконструйоване домоволодіння зведено на земельній ділянці, що відведена під забудову житлового будинку, сторони є титульними землекористувачами цієї земельної ділянки, яку раніше виділено відповідним рішенням та що за цільовим призначенням є присадибною, тому порушень права власника земельної ділянки судом не встановлено. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки зі спільного майна, що є у спільній частковій власності. За правилом ч. 1 ст. 367 цього Кодексу майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved