Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду і просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 26 травня 2018 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області, актовий запис №225. Посилається на те, що 26.05.2018р. сторони уклали шлюб. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Сімейне життя у них не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв`язку з цим між ними виникали непорозуміння. З вересня 2018 року вони припинили подружні стосунки, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо. Майнового спору між ними не існує. Шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить інтересам позивача. 08 листопада 2018 року було відкрито провадження по даній справі і призначено в підготовче судове засідання на 23 листопада 2018 року. 23 листопада 2018 року сторони в судове засідання не з`явились, справу відкладено на 11 грудня 2018 року. 11 грудня 2018 року відповідач в засідання знову не зявилась, справу призначено до судового розгляду на 26 грудня 2018 року. 26 грудня 2018 року позивач до суду не зявився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в третій раз до суду не зявилася, повідомлена належним чином, відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не направляла. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. 26.12.2018 р. сторони зареєстрували шлюб у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області, актовий запис №225, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 5). Позивач зазначив у позовній заяві, що внаслідок непорозумінь, різних характерів шлюб розпався. З вересня 2018 роки сторони разом не проживають. Відповідач будь-яких заперечень з приводу цього не надала. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Як слідує із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з викладеним вище, позивач в позові ставить вимогу про вирішення питання з приводу прізвища відповідачки. Враховуючи заяви [PERSON], про розгляд справи без його участі, те, що позивач ніяким чином не конкретизує дану вимогу, постійні неявки відповідача в судові засідання, суд не має змоги вирішити дане питання, оскільки дана вимога висловлена в позовній заяві некоректно. Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності будь-яких заперечень та відзиву зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: partial