Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Володимир-Волинському району Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 7. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 березня 2009 року стягнуто з [PERSON] в її користь аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 17.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою на утримання дитини, не являється половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить вимогам закону та внаслідок зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги вона не спроможна самостійно забезпечити належний рівень життя дитині. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 1500 гривень. Ухвалою судді від 13.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.05.2018 року. 04.05.2018 року розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою відповідача на 18.05.2018 року. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. В зв'язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній доля її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Володимир-Волинському району Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 7 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-ЕГ № 021814. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 060479. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.03.2009 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на дитину сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 17.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Довідкою про склад сім'ї № 52 від 02.02.2018 року, виданою Оваднівською сільською радою, стверджується, що неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] Підставою звернення з позовом про збільшення розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини, забезпечення їй належного рівня життя, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 24.03.2009 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивача, як одержувача аліментів та житті її дитини на користь якої стягнуто аліменти. Так, з дня стягнення аліментів 24.03.2009 року, пройшло 9 років. За цей час дитина підросла, відвідує школу в звязку з чим закономірно, збільшилися витрати на її утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років), Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обовязок батьків щодо утримання дитини є однаковим для обох, а тому вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім, з врахуванням вищенаведених обставин, рівності прав та обов'язків батьків щодо дітей. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. позивачем надано розрахунок витрат на правову допомогу та квитанцію до прибуткового касового ордера. При цьому, суд враховуючи незначну складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт у даній справі, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату адвоката в сумі 1500 грн. є неспівмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, а тому витрати на правничу допомогу зменшує та стягує із відповідача на користь позивача 800 грн. витрат на правничу допомогу. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: partial