Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення з Фірми «Т.М.М.» пені, із урахуванням збільшених позовних вимог, у розмірі 22 449,68 грн. за порушення умов укладеного договору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.01.2006 року між сторонами було укладено інвестиційний договір №КУ/21П-01-06 будівництва житлового будинку, за умовами якого позивач зобов»язувався внести інвестиції в розмірі 101 000 грн., після чого відповідач передає у власність позивачу машиномісце в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач вчасно та в повному обсязі виконав свої зобов'язання. Відповідач машиномісце позивачу не передав, а тому відповідач вважається таким, що прострочив зобов'язання, у зв'язку з чим позивач просить стягнути пеню. Представник позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись його безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що 12.01.2006 року між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та позивачем [PERSON] укладено інвестиційний договір №КУ/21П-01-06 будівництва жилого будинку. Предметом договору є інвестування в будівництво жилого будинку, на умовах даного договору (п.2.1 договору). Після виконання сторонами своїх зобов'язань по договору, відповідач передає у власність Інвестору машиномісце в жилому будинку за адресою: [ADDRESS] (п. 2.2 договору). Орієнтовний розмір інвестицій на момент укладення договору складав 101 000 грн., що на день укладення договору еквівалентно 20 000 дол. США (п. 4.1 договору). За умови одноразового внесення вкладу в розмірі, передбаченому п. 4.1 договору, інвестиція здійснюється на протязі 20 банківських днів від дня підписання договору (п. 4.2 договору). 26.12.2006 року позивач, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №ТММ248, сплатив 101 000 грн. за внесок до будівництва по договору КУ/21П-01-06 від 12.01.2006. З наведеного вбачається, що позивач свої зобов'язання відповідно до п. 4.1, 4.2 інвестиційного договору виконав, сплативши 26.12.2006 року 101 000 грн. внеску до будівництва по договору. Згідно Акту готовності об'єкта до експлуатації №02 від 28.12.2010 року, зазначений житловий будинок з вбудованими адміністративними і торговельними приміщеннями та підземною парковкою вважається закінченим будівництвом об'єктом (житловий будинок з вбудованими адміністративними і торговельними приміщеннями та підземною парковкою) є готовим до експлуатації. На підставі акта готовності, виданий сертифікат відповідності №ХК 000373 від 31.12.2010 року, відповідно до якого, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській обл. засвідчила відповідність закінченого будівництвом об'єкта (окремого пускового комплексу) «Житловий будинок з вбудованими адміністративними і торговельними приміщеннями та підземною парковкою за адресою: [ADDRESS]. В силу п. п. 6.1 та 6.2 інвестиційного договору №КУ/21П-01-06 передача позивачу у власність машиномісця мала відбутися за актом прийому передачі, який підписується сторонами не пізніше 30.08.2009 року, а Фірма «Т.М.М.» - ТОВ повинна повідомити позивач про готовність машиномісця до передачі. Як встановлено у судовому засіданні, зазначений акт прийому - передачі сторонами не підписано. Відповідно до технічного висновку за результатами дослідження житлового будинку за адресою [ADDRESS] від 4.11.2013р. дійсний стан збудованого об»акта за результатами технічного обстеження не відповідає інформації про відповідність, яка зазначена в акті готовності об»акта до експлуатації № 2 від 28.12.2010р. Збудований об»єкт не відповідає умовам інвестиційних договорів, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. Експлуатація квартир та машиномісць у даному будинку за їх цільовим призначенням при наявності існуючого стану та істотних будівельних недоліків будинку в цілому, не можлива. При цьому, суд враховує ту обставину, що у відповідності до вимог ст.614 ЦК України обов»язок доведення відсутності вини у порушенні зобов»язання покладається на відповідача. Проте, відповідні докази відповідачем суду не надано, зокрема належно оформлений та підписаний сторонами акт приймання - передачі приміщення. Наявність сертифікату відповідності не свідчить про своєчасне та належне виконання відповідачем умов п. 8.2 договору, отже не є неналежним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Пунктом 7.1 договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання своїх обов'язків щодо цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством і договором. У випадку порушення підприємством своїх обов'язків п. 6.2., більш ніж на 30 банківських днів, підприємство виплачує інвестору (за виключенням випадків, вказаних в п.6.5 договору) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених інвестором грошових коштів за кожний день просрочки, починаючи з 31-дня (п.7.4 договору). Вимогами ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Крім того, ч. 1 статті 624 ЦК України передбачено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом встановлено, що Фірма «Т.М.М.»-ТОВ не виконало взяті на себе зобов'язання відповідно до інвестиційного договору №КУ/21П-01-06, машиномісце 21П у власність Інвестору по акту прийому-передачі приміщення не передала. За таких обставин, враховуючи положення п. п. 7.1, 7.4 інвестиційного договору №КУ/21П-01-06 та ст. 624 ЦК України з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених інвестором грошових коштів за кожний день прострочки. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, стягненню підлягає пеня за період з 14.02.2013 року по 6.08.2014 року у розмірі 22 449,68 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 224,49 грн. Крім цього, щодо посилань представника Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на пропуск строків позовної давності, суд вважає такі твердження безпідставними. В силу ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Позивач просить стягнути пеню в межах 1 року, тобто, відповідно до наведених положень ЦК України.

Outcome: approved