Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та збільшивши розмір позовних вимог просить ухвалити рішення, яким скасувати рішення сесії [PERSON] сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 01 червня 2015 року №418-24/2015 про дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] в частині знаходження колодязя; скасувати Державний акт на право власності земельної ділянки площею 0,0887 га, що знаходиться по вул. Л.Українки, 9 в с. Грабів, Рожнятівського району Івано-Франківської області в частині знаходження колодязя; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні колодязем, який розташований на частині належної останньому земельної ділянки площею 0,0887 га, що знаходиться по вул. Л.Українки, 9 в с. Грабів Рожнятівського району Івано-Франківської області; зобов'язати [PERSON] відновити водопостачання до будинку №7, що знаходиться по вул. Л.Українки в с. Грабів Рожнятівського району Івано-Франківської області. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 01 червня 2015 року рішенням сесії [PERSON] сільської ради №418-24/2015 року, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Гора». Проектна документація, після відповідного погодження була затверджена, та за відповідачем зарестровано право власності на вищевказану земельну ділянку. 15 квітня 2016 року відповідач [PERSON] зруйнував колодязь, який був викопаний та встановлений ним у 2010 році з усного дозволу [PERSON], який на той час користувався вказаною земельною ділянкою. Колодязь був єдиним джерелом водопостачання до його житлового будинку, який знаходиться по вул. Л.Українки, 7, в с. Грабів Рожнятівського району, а також перебував у вільному доступі до користування іншими громадянами. З того часу до його будинку відсутнє водопостачання, що значно впливає на його здоров'я та здоров'я його родини. З цього приводу він звертався із заявою у віділення поліції та до [PERSON] сільської, що не дало жодних результатів, а тому він змушений звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради - [PERSON] проти позову заперечила, пояснила суду, що власником земельної ділянки площею 0,0887 га, що знаходиться в урочищі «Гора» в межах с. Грабів Рожнятівського району є відповідач [PERSON] До передачі даної земельної ділянки у власність відповідача [PERSON], земельна ділянка з 1997 року перебувала у користуванні [PERSON], про що свідчить архівне рішення [PERSON] сільської ради від 30 грудня 1997 року. Позивач [PERSON] самовільно, без будь-якого дозволу органу влади чи законного користувача, встановив на земельній ділянці, у місці до б'є джерело, бетоне кільце і провів водопровідну трубу до власного житлового будинку. Але жодного дозволу на проведення таких робіт у сільській раді не отримував. Оскільки позивач не є власником, ані землекористувачем вказаної земельної ділянки, тому не має жодного права вимагати від [PERSON] усунення перешкод та відновлення водопостачання до його будинку по належній [PERSON] земельній ділянці. Крім того зазначила, що [PERSON] сільська рада передаючи у власність земельну ділянку [PERSON] діяла виключно в рамках своїх повноважень та вимог закону, а тому заявлений позивачем позов вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Просить в позові відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали та пояснили суду, що у відповідності до свідоцтва про право власності [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0887 га, що знаходиться в урочищі «Гора» в межах села Грабів Рожнятівського району. До передачі йому у власність, вказана земельна ділянка була в законному користуванні [PERSON] Позивач [PERSON] самовільно, без будь-якого дозволу на належній [PERSON] земельній ділянці встановив бетонне кільце та водопровідну трубу та використовував з данного колодязя воду для власних технічних потреб, хоча [PERSON] та всі інші мешканці сусідніх домоволодінь мають на своїх земельних ділянках криниці для власних потреб. [PERSON] не має жодного права вимагати від нього усунення перешкод та відновлення водопостачання, оскільки не є ні власником земельної ділянки, ні законним її землекористувачем. Дана земельна ділянка передана йому у власність для ведення особистого селянського господарства у передбачений законом спосіб, та використовується ним за цільовим призначенням, однак самовільно влаштований позивачем колодязь створював йому перешкоди під час обробітку землі, тому вважає свої дії правомірними, а позов позивача безпідставним. Безпідставними є також вимоги позивача щодо скасування рішень сільської ради від 01.06.2015 року №418-34/2015 про надання йому дозволу на відведення земельної ділянки та щодо скасування державного акту на право приватної власності, адже сільська рада приймаючи рішення діяла виключно в рамках своїх повноважень та з дотриманням вимог закону. Просять відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Згідно змісту ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0887 га в с. Грабів Рожнятівського району Івано-Франківської області належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 54937132 від 11 березня 2016 року (а.с.66). Підставою для виділення вказаної земельної ділянки [PERSON] стало рішення [PERSON] сільської ради від 01 червня 2015 року № 418-24/2015, відповідно до якого [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Гора», площею 0,0887 га, що підтверджується копією рішення [PERSON] сільської ради (а.с.53). З рішення [PERSON] сільської ради від 21 вересня 2014 року № 351-19/2014 вбачається, що вказана земельна ділянка перебувала у користуванні попереднього землекористувача - [PERSON], та була вилучена в останнього на підставі поданої ним 11.09.2014 року заяви про добровільну відмову від права користування земельною ділянкою. Також, згідно вказаного рішення, вилучена земельна ділянка була передана у землі запасу сільської ради (а.с.50-51, 56-57). На належній на той час [PERSON] земельній ділянці площею 0,0887 га в урочищі «Гора», [PERSON] у 2010 році, влаштував колодязь, а саме закопав бетоне кільце із водопровідною трубою, який використовував для власних потреб. Позивач стверджує, що вказаний колодязь він влаштував з усного дозволу попереднього землекористувача, однак із письмових пояснень [PERSON] від 27.04.2016 року вбачається, що жодних дозволів чи згоди на влаштування криниці на земельній ділянці, яка знаходилась в його користуванні, жителю с. Грабів [PERSON], він не давав (а.с.32). Крім цього, акт про погодження та встановлення меж земельних ділянок (додаток № 1 до рішення № 418-24/2015 від 01.06.2015 року), які передаються у власність [PERSON] від 20.05.2015 року, зокрема земельної ділянки площею 0,0887 га в урочищі «Гора», був погоджений і самим позивачем [PERSON], який будучи у складі погоджувальної комісії [PERSON] сільської ради від 20.05.2015 року, підписав даний акт (а.с.31). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] самочинно, без будь-якого дозволу усного чи письмового характеру, влаштував на земельній ділянці, що розташована в с. Грабів Рожнятівського району та належить на праві приватної вланості [PERSON], колодязь, який використовував для власних потреб. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А за змістом ст. 20 зазначеного Кодексу кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України від 03.09.2014 № 6-84цс14). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] доводить порушення свого права на користування влаштованого ним колодязем, прийнятим [PERSON] сільською радою рішенням про надання відповідачу [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на якій розміщений колодязь та виготовлення державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, однак будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності чи неправомірності вищевказаних рішень суду не представив. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача на ст. 143 ЗК України, як на підставу примусового припинення прав [PERSON] на спірну земельну ділянку суд вважає безпідставним, оскільки жодних належних чи допустимих доказів неусунення допущених порушень законодавства щодо використання земельної ділянки з боку відповідача позивач не надав. Таким чином позивач не довів наявність порушеного права внаслідок прийняття [PERSON] сільською радою рішення від 01.06.2015 року №418-24/2015 про дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON], та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0887 га, що знаходиться за адресою вул. Л.Українки, 9, в с. Грабів Рожнятівського району Івано-Франківської області, а тому суд вважає за необхідне відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed