Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, вона разом з [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] яка складається із загальної площі 41,1 кв.м. та житлової - 22,8 кв.м.. Дана квартира належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням комунального майна та приватизації Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду 05 квітня 1999 року з реєстраційним №9-99-185126. Право власності зареєстроване в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 07 квітня 1999 року, запис в реєстровій книзі за №П-9-10349. У зв'язку із невизначеністю розміру часток у праві приватної спільної сумісної власності на квартиру вона не може реалізувати свого права на відчуження своєї частки батькові - [PERSON], який усе життя мешкав та був зареєстрований за адресою зазначеної квартири, а тому змушена звертатися до суду для визначення часток у спірній квартирі за нею та відповідачем рівними - по 1/2 частці за кожною особою. У судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача надала суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд у відповідності до статті 224 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності - [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням комунального майна та приватизації Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду 05 квітня 1999 року з реєстраційним №9-99-185126. Загальна площа квартири - 41,1 кв.м., житлова площа - 22,8 кв.м. (а.с.4, 21-23) Як випливає із змісту статей 355 та 368 ЦК України, правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Як вбачається з ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже законом встановлена презумпція рівності часток співвласників спільної сумісної власності. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частки кожному у приватній спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved