Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2008 року позивач уклала шлюб з відповідачем, про що секретарем виконкому Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено актовий запис за №15. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З початку квітня 2018 року вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Спільного побуту не ведуть, спільного бюджету не мають, особисті відносини між ними відсутні. Вважає, що їхній шлюб має формальний характер, просить суд такий розірвати. Сторони будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву , згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна та просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач позовні вимоги визнала повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.09.2008 року у виконкомі Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом №15, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії !-ФМ № 046410 від 20.09.2008 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на життя сторін. З квітня 2018 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо. Позивач бажає розірвати шлюб. Відповідач на розірвання шлюбу згідна. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, відповідач також бажає розірвати шлюб, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхніх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved