Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, який було розірвано рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 05.12.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Інших дітей, непрацездатних батьків, дружини у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не провадяться. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. У зв'язку з викладеним, просила суд стягнути з відповідача [PERSON], на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. До суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно з рішенням Лисичанського місткого суду Луганської області від 05.12.2012 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 22.09.2007 року відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 645, розірвано. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.02.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління Луганської області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 115. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідкою Лисичанського комунального підприємства «Паспортна служба» № 558 від 26.01.2015 року, за адресою [ADDRESS] мешкають [PERSON], [INFO], та на її утриманні перебуває син [PERSON], [INFO]. Задовольняючи позов частково та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що неповнолітня дитина відповідача потребує від нього матеріальної допомоги, а також матеріальне становище сторін, той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу дитині у добровільному порядку, з урахуванням витрат, які потрібні на утримання самого відповідача, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial