Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 09.09.2011 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у виконкомі Боянчуцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №06. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що їх сімейне життя з відповідачем не склалося. Одразу після одруження відносини між ними були добрі, однак останні кілька років їх сімейне життя стало погіршуватись. Вони перестали розуміти один одного, через що між ними почали виникати суперечки та непорозуміння. Вже тривалий час між ними відсутні особисті подружні відносини, вони стали чужими один до одного. До такого стану речей призвели подружні зради зі сторони відповідача. З цих підстав просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.09.2011 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №073355 від 09.09.2011 року (а.с.4). В шлюбі у сторін 15.09.2011 року народився син [PERSON], 20.03.2016 року народилася донька [PERSON], що вбачається з копії свідоцтв про народження серії І-МИ №239607 від 01.04.2016 та серії І-МИ №146668 від 14.10.2011 року (а.с.6-7). Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникали сварки та скандали, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на побудову сімейного життя. Сторони уже тривалий час не підтримують особисті подружні відносини. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їхнім інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved