Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1 / 4 частина від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання. Позов обґрунтовано тим, що з 05 травня 2000 року по 22 листопада 2010 року його батька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 серпня 200 року був розірваний. Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] (позивач по справі). Після розірвання шлюбу мати позивача звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з батька аліментів на його утримання в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку. Зазначений позов було задоволено в повному обсязі. До досягнення позивачем повноліття батько аліменти сплачував. 01 вересня 2017 року позивач вступив до державного вищого навчального закладу «Харківський коледж текстилю та дизайну» де продовжує навчання на денній формі до теперішнього часу. Повний курс навчання закінчується 30 червня 2021 року. В зв`язку з навчання, на даний час, позивач не має можливості самостійно себе утримувати і забезпечувати всім необхідним. Однієї маминої заробітної плати не вистачає на сплату комунальних послуг, харчування, задоволення її власних потреб та його утримання. В зв`язку з чим позивач потребує батьківської матеріальної допомоги. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлялись належним чином. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав, а також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 грудня 2001 року Мерефянською міською радою Харківського району). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2010 року (справа № 2-6202/2010) позовні вимоги [PERSON] задоволені. Шлюб, між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 05 серпня 2000 року Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 67 розірвано. Рішення суду набрало законної сили. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2010 року (справа № 2-2988/2011) позовні вимоги [PERSON] задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 березня 2011 року і до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили. Згідно Довідки Державного Вищого Навчального Закладу «Харківський коледж текстилю та дизайну» від 20.11.2019 № 05-01, [PERSON] є студентом 3 курсу, групи Д-31 денного відділення Державного Вищого Навчального Закладу «Харківський коледж текстилю та дизайну», строк навчання з 01 вересня 2017 року і по 30 червня 2021 року. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як встановлено судом під час розгляду справи позивач [PERSON] досяг повноліття, але його вік менш 23 років, є студентом 3 курсу, групи Д-31 денного відділення Державного Вищого Навчального Закладу «Харківський коледж текстилю та дизайну», строк навчання з 01 вересня 2017 року і по 30 червня 2021 року, з урахуванням денної форми навчання позбавлений можливості працювати та утримувати себе самостійно, з урахуванням зазначеного потребує матеріальної допомоги батьків. У зв`язку з денною формою навчання, що позбавляє позивача можливості працювати та утримувати себе самостійно, останній перебуває на матеріальному забезпечені матері [PERSON] . Вказані обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Під час розгляду справи відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, враховуючи потреби повнолітнього сина, суд вважає за можливе встановити на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] , [INFO] 23 - х років. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а тому у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, покладає судові витрати, які складаються із судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, на відповідача.

Outcome: approved