Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача : Тийгласька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] про визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю, за яким просить суд визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Сюртівською сільською радою гр. [PERSON] , 27.03.00 р . на дві земельні ділянки загальною площею 3,34 га і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №324. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що 03.03.00 р., тобто до введення мораторію на відчуження с/г земель, між батьком позивача [PERSON] (станом на день подання позову помер) та бабою позивача [PERSON] (станом на день подання позову померла) укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Ердиш К.Ф. за реєстровим номером №622, згідно якого батько позивача отримав від бабки позивача право на земельну частку (пай) загальною площею 3,8 умовних кадастрових гектар, що належали дарителю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ужгородською РДА 25.10.96р.(зареєстрованого Ужгородською РДА 30.10.96р. за №287). У зв`язку з укладенням даного договору дарування на сертифікаті [PERSON] . Ужгородською РДА було у встановленому порядку вчинено передавальний напис на користь батька позивача. У зв`язку з втратою оригіналу сертифікату, за заявою позивача , як спадкоємця Відділом в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області та Ужгородською РДА видано дублікат сертифікату серії [NUMBER] . Після смерті батька позивач успадкував право на земельну частку (пай), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, а також передавальним написом на дублікаті сертифікату. Для отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у відповідності Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» з метою отримання земельної ділянки в натурі в рахунок наявного права на земельний пай, позивач звернувся до Тийгласької сільської ради , де в усному порядку йому повідомлено , що [PERSON] вже оформила Державний акт на право приватної власності на землю в рахунок виділення в натурі свого земельного паю. За наслідками уточнення інформації у відповідача встановлено, що 27.03.00р. відповідачем на підставі рішення 10-ої сесії Сюртівської сільради ХХІІІ скликання від 23.02.00р. було видано гр. [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю на дві ділянки загальною площею 3,34га. для ведення товарного с/г виробництва. Зазначає, що отримання [PERSON] державного акту порушило права позивача на отримання земельної ділянки в порядку виділення в натурі земельного паю та відповідний державний акт підлягає визнанню недійсним,оскільки у період між прийняттям рішення та видачею державного акту [PERSON] відчужила належне їй право на земельну частку (пай) і не повідомила про це відповідача, а натомість отримала від нього державний акт, хоча вже не могла мати права приватної власності на дану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю підстав для видачі державного акту. Позивач також вказує, що оспорюваний державний акт видано з порушенням діючої на момент видачі процедури, а саме був виданий без складання технічної документації в обсязі передбаченому Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю і право постійного користування землею, договорів про право тимчасового користування землею та договорі оренди землі. З посиланням на викладене позивач просить задовльнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] . про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого Сюртівська сільська рада погоджується з обґрунтованістю позовних вимог позивача і не заперечує проти задоволення позову в порядку ст. 200 ЦПК України на стадії підготовчого провадження. Зазначають, що 27.03.00р. сільським Головою було підписано Державний акт про право приватної власності на землю гр. [PERSON] на дві земельні ділянки загальною площею 3,34га. Станом на день підписання (видачі) Державного акту про право приватної власності на землю (27.03.2000р), Сюртівській сільській раді та її посадовим особам не було відомо про те, що до отримання Державного акту про право приватної власності на землю [PERSON] подарувала належний їй земельний пай своєму сину [PERSON] Зазначають, що за наявності даної інформації, Державний акт не було би підписано у зв`язку з втратою р. [PERSON] права на виділ ділянки в натурі внаслідок відчуження земельного паю, а землевпорядна документація було б переоформлена на [PERSON] і Державний акт було би видано вже йому, однак анулювати виданий Державний акт можливо лише в судовому порядку. Просить розглянути справу за відсутності представника. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Тийгласька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився, відповідно до письмових пояснень не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справи без їх участі. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала пояснення на позовну заяву, якими визнала позов, та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з визнанням позову відповідачем Сюртівська сільська рада, суд ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.03.2000 року між [PERSON] , який є батьком позивача (станом на день подання позову помер) та [PERSON] , яка є бабою позивача (станом на день подання позову померла) укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Ердиш К.Ф. зареєстрованим в реєстрі за №622, згідно якого [PERSON] подарувала , а [PERSON] прийняв в дар право на земельну частку (пай) загальною площею 3,8 га умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі , що належали дарителю [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ужгородською РДА 25.10.96р.(зареєстрованого Ужгородською РДА 30.10.96р. за №287), що стверджується договором дарування від 03.03.2000 року, копія якого долучена до матеріалів справи. У зв`язку з укладенням вказаного договору дарування Відділом в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області та Ужгородською РДА було видано дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , через втрату оригіналу. Рішенням 10 сесії ??? скликання Сюртівської сільської ради від 23.02.2000 року вирішено видати державні акти громадянам на право приватної власності на земельні частки (паї) з визначенням цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які винесені в натурі, згідно додатку №284 [PERSON] , [ADDRESS] , площею 3,34 га. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 27.03.2000 року серія [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] їй передана на підставі рішення 10 сесії ХХІІІ скликання Сюртівської сільської ради народних депутатів від 23.02.2000 року, у приватну власність земельна ділянка розташована на території Сюртівської , площею 3,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, копія долучена до матеріалів справи. Як встановлено судом,[PERSON] померла [INFO] , , про що виконавчим комітетом Тийгласької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено актовий запис № 04 від 14.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно серії [NUMBER] від 26.02.2016 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Як встановлено судом,[PERSON] помер [INFO] , , про що виконавчим комітетом Тийгласької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено актовий запис № 17 від 15.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2015 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Як встановлено судом, [PERSON] [INFO] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом за померлим батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ст. 126 ЗК України. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У своїй Постанові від 22 травня 2013 року у справі №6-33цс13 у подібних правовідносинах Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Також, у Постанові від 24 квітня 2013 року у справі №6-14цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч.1 ст.116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей 116,118 ЗК України, є недійсним. Судом встановлено, що спірний державний акт видано 27.03.2000 року після того, як [PERSON] відповідно до договору дарування від 03.03.2000 року подарувала спірну земельну ділянку [PERSON] , тобто після того, як вона втратила права на спірну земельну ділянку. Крім того державний акт виданий з порушенням та не відповідає вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999 р, а саме спірний державний акт був виданий без складання технічної документації у встановленому обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved