Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 26.01.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав КП «ВО БТІ» № 33013072 від 30.01.2012 року. В будинку зареєстрований [PERSON] . Вказує, що більше року відповідач не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, що створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на приписи ст.405 ЦК України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік. Крім того, покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала. Відповідачем на адресу суду подано заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 26.01.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав КП «ВО БТІ» № 33013072 від 30.01.2012 року (а.с.17-18). З долучених до матеріалів справи копії паспорта [PERSON] (а.с.9-14), довідки про склад сім`ї № 65167 від 03.01.2020 року (а.с.16) вбачається, що у вказаному будинку, крім позивача, зареєстрований відповідач - [PERSON] (чоловік позивача). З доводів позивача, відповідач більше року не проживає за адресою реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Дані обставини повністю визнаються відповідачем. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги вищезазначене, та те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . У відповідності до приписів ст..141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: approved