Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року по справі №357/14169/19 з відповідачки на його користь було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 23.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в ДВС. Однак відповідачка належним чином не виконує свої обов`язки по утриманню доньки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 23.12.2019 року по 01.05.2021 року складає 39 399,75 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачки пеню за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 39 399 грн. 75 коп. Ухвалою суду від 16.06.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до суду не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с. 8/. Відповідачка, відповідно до виконавчого листа №2/357/931/20, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 07 серпня 2020 року, повинна сплачувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.12.2019 року і до досягнення її повноліття. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. У зв`язку із несплатою аліментів у відповідачки станом на 01.05.2021 року виникла заборгованість в сумі 39 399 грн. 75 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 44546 від 14 травня 2021 року, складеним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жосан Людмилою. /а.с. 20/. Наведені вище докази підтверджують також, що починаючи з 23.12.2019 року по 01.05.2021 року відповідачка аліменти на утримання доньки не сплачує. Даний розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорюється, оскільки остання на виклики суду жодного разу в судові засідання не з`явилась, відзиву на позов не подавала. Згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума пені за період з 23.12.2019 року по 01.05.2021 року становить 109 814,22 грн., однак, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, просить суд стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 39 399,75 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Суд зауважує і на те, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів виникли з вини відповідачки, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved