Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання земельної ділянки особистою приватною власністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 10.05.2009 року по 11.06.2019 року перебував у шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі, 05.10.2016 року за свої особисті кошти, котрі отримав від батьків, придбав земельну ділянку площею 0,2109 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . На даний час виникла необхідність розпорядитися вказаною земельною ділянкою. Просить визнати земельну ділянку площею 0,2109 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] . На судовий розгляд справи позивач не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що вимоги викладені у позові підтримує повністю та просить їх задовольнити. Розгляд справи просять проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо задоволення позову. Розгляд справи просить проводити за її відсутності. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Гордійчуком Б.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1954 [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,2109 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Із дослідженої судом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №69759523 від 05.10.2016 року встановлено, що власником даної земельної ділянки є [PERSON] . Із дослідженого судом рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11.06.2019 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2009 року по 11.06.2019 року. Розпискою від 22.08.2019 року, котра складена відповідачем [PERSON] , підтверджується, що вона отримала кошти в сумі 5 тисяч доларів США, як компенсацію за Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,2109 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Жодних претензій з приводу даної земельної ділянки до [PERSON] не має. Оскільки відповідачем визнається, що [PERSON] перебуваючи у шлюбі із нею придбав за особисті кошти земельну ділянку площею 0,2109 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а тому в силу вимог ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає додатковому доказуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Пунктом 3 частини 1 ст. 57 СК України встановлено, що майно набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя, є його особистою приватною власністю. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки спірна земельна ділянка була придбана позивачем в період шлюбу із відповідачем, однак за його особисті кошти, що визнається відповідачем, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved