Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 24 квітня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Виконавчому комітеті Горенської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Виявилось що сторони різні люди за поглядами на подружнє життя і з цього приводу у них завжди виникали сварки та непорозуміння. Згодом сторони почали віддалятись один від одного, а на сьогоднішній день вже не проживають разом понад півроку. Також відповідач матеріально сім`ю не забезпечував. Кожен із сторін веде самостійний спосіб життя, незалежний один від одного. За таких обставин подальше збереження шлюбу, вважала недоцільним, примирення не можливим. Тому позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач направила до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач направив до суду письмову заяву згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав, просила шлюб розірвати. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2015 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 3, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилась син [PERSON] [INFO] . Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Строк що давався судом сторонам для примирення, не вніс позитивних змін у відношеннях між сторонами. Сім`ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved