Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням в малосімейному гуртожитку по вулиці В. Сухомлинського, (П. Тольятті)[ADDRESS], в місті Кременчуці; зобовязати відділ ведення реєстру Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON] за адресою: вулиця [PERSON], (П. Тольятті)[ADDRESS], в місті Кременчуці; судові витрати покласти на відповідачів. Свої вимоги позивач мотивував тим, що квартира [ADDRESS] (П.Тольятті) (даний гуртожиток належить на праві власності ПАТ «КВБЗ») була отримана ним на підставі ордеру №4 від 06 січня 2004 року відповідно до спільного рішення адміністрації ПАТ «КВБЗ» та профспілкового комітету на сімю з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до отриманого ордера відповідачі були зареєстровані у вказаній квартирі. На даний час, як зазначає позивач, відповідачі [PERSON] та [PERSON], зареєстровані у вказаній квартирі, однак фактично в ній не проживають з червня 2016 року, їхні особисті речі в помешканні відсутні. [PERSON] вказує, що у відповідачами порушені його права як квартиронаймача, оскільки він не має можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг внаслідок урахування працездатних відповідачів, які зареєстровані у помешканні, при цьому фактично там не проживають, і позивач вимушений самостійно нести всі витрати по сплаті комунальних послуг. У звязку із чим останній і вимушений звернутись до суду. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідачі, [PERSON], та [PERSON], в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не надали до суду пояснень про причини неявки. Представник третьої особи ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» - [PERSON], вважала, що позовні вимоги [PERSON] відповідають вимогам закону і підлягають задоволенню. Представник третьої особи Відділу ведення реєстру Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі та зазначив, що щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, та без участі представника третьої особи Відділу ведення реєстру Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області, на підставі пояснень позивача, його представника, та представника третьої особи - ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», а також наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва №141 про право власності, виданого 25 жовтня 2002 року на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №1070 від 18 жовтня 2002 року, будівля гуртожитку, яка розташована в місті Кременчуці по вулиці П. Тольятті, будинок 6, належить ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на праві колективної власності. 06 січня 2004 року [PERSON] отримав ордер на житлову площу у гуртожитку №4, на сімю із чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на зайняття житлової площі квартири [ADDRESS]. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки с місця проживання про склад сімї та реєстрацію, виданої ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» 23 січня 2017 року за вих..№11, по вулиці В.Сухомлинського (П. Тольятті)[ADDRESS], зареєстровано чотири особи: [PERSON], [INFO], як наймач, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вбачається із актів Житлово-побутового відділу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 15 липня 2016 року та від 03 лютого 2017 року, засвідчених головним інженером [PERSON], інженером технічного обслуговування [PERSON], черговими гуртожитків №№36, 36 [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON], за адресою: вулиця [PERSON] (П. Тольятті)[ADDRESS], не проживають більш ніж шість місяців. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами внаслідок наявності їхньої реєстрації у помешканні, наймачем якого є позивач, порушено право останнього на користування своїм майном; [PERSON]В та [PERSON], будучи зареєстрованими в квартирі, наймачем якої є позивач, порушує його права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживають. Вимогами частини 1 статті 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 163 Житлового кодексу Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в [INFO] (П. Тольятті) в місті Кременчуці Полтавської області, наймачем якої є позивач. Однак, згідно актів про не проживання від 15 липня 2017 року та від 03 лютого 2017 року, відповідачі не проживають у зазначеному домоволодінні понад шість місяців, по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вони відсутні у вказаному будинку більше шести місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідачів, [PERSON] та [PERSON], в помешканні, наймачем якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як наймачу квартири, в повній мірі користуватися належними йому правами в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], у звязку з чим вони підлягають задоволенню. Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору в розмірі по 960 грн. 00 коп. з кожного, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved