Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 08 жовтня 2010 року у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області між ним та відповідачем [PERSON] за актовим записом №893. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08 жовтня 2010 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №893. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останнього року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. З 2018 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, за глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, у зв'язку із чим [PERSON] і вимушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, та після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, враховуючи думку позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 08 жовтня 2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №893, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], а також відміткою у паспорті відповідача серії [NUMBER] Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 11 травня 2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує з 2018 року, спільного господарства не веде. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, приймаючи до уваги думку відповідача, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], відповідач [PERSON] при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції №18 від 15 лютого 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на його користь з відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved