Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» в якому просив скасувати наказ в.о. директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» № 180 від 08 червня 2018 року «Про оголошення догани [PERSON].», та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн., мотивуючи тим, що наказ про дисциплінарне стягнення виданий по відношенню до нього неправомірно, оскільки, як він вказує в його діях відсутній факт вчинення дисциплінарного проступку, крім того ним не було порушено трудової дисципліни та всі покладені на нього обов'язки у відповідності до вимог посадової інструкції виконувалися належним чином, крім того зазначив, що була порушена законодавчо встановлена процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку з неправомірним застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у нього виникла втрата впевненості в завтрашньому дні та в побоюванні його незаконного звільнення з боку адміністрації підприємства. Ухвалою судді від 17 вересня 2018 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, адже сторони не подавались клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з повідомлення(викликом) сторін. У встановлений ухвалою судді строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вважає, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача правомірно, підставою для його застосування стало порушення позивачем пункту 1.3 Посадової інструкції начальника ЖЕД «Печерськжитло» в частині неналежного здійснення загального керівництва колективом працівників ЖЕД, організації всієї роботи ЖЕД, оскільки несе відповідальність за її результати. Позивач відповідь на відзив у встановлений строк не надав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді начальника житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» з 01 вересня 2017 року на підставі Наказу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 31 серпня 2017 року №489-к (а.с. 17). Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року та додатковим рішення цього ж суду від 07 березня 2018 року, залишеними без змін постановою апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2018 року частково задоволено позов, скасовано наказ № 727-к від 05 грудня 2017 року про звільнення [PERSON] начальника житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло», виданий в.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», поновлено [PERSON] на посаді начальника житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3 750,00 грн., в задоволенні решти вимог відмовлено, а додатковим рішенням стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 40 040,00 грн. (а.с. 52-66). Наказом в.о. директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 08 червня 2018 року № 180 «Про оголошення догани [PERSON].» (а.с. 18). Частиною першою ст. 147-1 Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпП України) передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно з п. 1.1 Посадової інструкції начальника ЖЕД «Печерськжитло» начальник ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», останній призначається та звільняється з посади наказом директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», а у відповідності до п. 1.2 начальник ЖЕД «Печерськжитло» безпосередньо підпорядковується директору підприємства. Таким чином, наказ в.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» Лаврененко С.В. від 08 червня 2018 року № 180 «Про оголошення догани [PERSON].», видано в межах його повноважень. У відповідності до положень ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Зі змісту оскарженого наказу вбачається, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача за порушення пункту 1.3 Посадової інструкції начальника ЖЕД «Печерськжитло». Підставою видання наказу слугував протокол виїзної перевірки та контролю діяльності житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» від 16 квітня 2018 року, доповідна записка начальника юридичного відділу [PERSON] від 10 травня 2018 року № 432/10-188. З копії протоколу виїзної перевірки від 16 квітня 2018 року вбачається, що начальника ЖЕД «Печерськжитло» [PERSON] рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності за несвоєчасне прийняття управлінських рішень, з моменту надходження звернень по день здійснення перевірки, спрямованих на попередження можливого травмування людей та організацію вирішення питання щодо закриття дренажних люків по вулиці М. Бойчука, 26, 18-А, порушення прав мешканців (споживачів послуг), зниження ділової репутації підприємства та вияв недовіри мешканців (споживачів) до роботи підприємства в цілому. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Приймається судом доводи позивача щодо не врахування відповідачем ступеню провини позивача, зокрема, які викладені та підтверджуються листом начальника Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» СП «Київські теплові мережі» Район теплових мереж «Печерськ» Охріменка О.Д. від 14 червня 2018 року за № 14/66 вбачається, що люки оглядових колодязів на прибудинковій території будинків №№ 18-А, 18-Б по вул. М. Бойчука відносяться до ТК 218 ТМ-2 ТЕЦ-5, теплова мережа перебуває у комунальній власності громади міста Києва та обслуговуються КП «Київтеплоенерго» (а.с 82), однак судом не приймається як належний доказ лист начальника житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» [PERSON] від 23 червня 2018 року № 574 з якого також вбачається належність даного об'єкту до відання та обслуговування іншого підприємства (а.с. 80). Зважаючи на викладене та надані суду докази, суд приходить до висновку про відсутність у діях або бездіяльності позивача складу дисциплінарного проступку, зокрема, вини, причинно-наслідкового зв'язку між порушенням трудових обов'язків і шкідливими наслідками, які спричинило або могло спричинити це порушення. Крім того, суд звертає увагу на порушення відповідачем встановленого КЗпП України строку та порядку застосування дисциплінарних стягнень. Так, згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Судом встановлено, що на підставі протоколу виїзної перевірки від 16 квітня 2018 року в.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва»рекомендовано розглянути питання щодо доцільності перебування [PERSON] на посаді начальника ЖЕД, тобто було виявлено проступок позивача 16 квітня 2018 року, а притягнуто його до відповідальності 08 червня 2018 року. Ураховуючи, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача був виданий 08 червня 2018 року, слід констатувати порушення передбаченого ст. 148 КЗпП України строку для застосування дисциплінарного стягнення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку щодо доцільності скасування наказу в.о. директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» № 180 від 08 червня 2018 року «Про оголошення догани [PERSON].». Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Поряд із цим, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки в ході розгляду справи знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань, які призвели до необхідності прикладання додаткових зусиль для організації життя, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з обставин справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди визначений позивачем в сумі 30 000,00 грн. є надмірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1 000,00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial