Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі за текстом ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення всіх сум, що належать працівнику при звільненні, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в обгрунтування якого вказав, що з відповідачем по справі він знаходився у трудових відносинах з 01.08.2014 року до 20.11.2015 року, працюючи у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» у якості заступника начальника дільниці ПР-1 з повним робочим днем під землею. 20.11.2015 року його було звільнено за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоровя з виплатою йому одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію за віком. У порушення ст.ст.115, 116 КЗпП України при звільненні підприємство не виплатило йому заробітну плату за жовтень-грудень 2015 року та одноразову допомогу у звязку з виходом на пенсію у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Ці виплати не виплачени йому до теперішнього часу. Затримка розрахунку при звільненні на час подання позовної заяви становить з 20.11.2015 року по 19.02.2016 року - 63 дня. Середній заробіток за цей час затримки складе 40132 грн 89 коп., виходячи із його середньоденного заробітку у 637 грн 03 коп. Тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 35940 грн 93 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 40132 грн 89 коп., одноразову допомогу при звільненні у звязку з виходом на пенсію в сумі 41088 грн 45 коп. та понесені ним судови витрати по сплаті судового збору в сумі 812 грн 21 коп. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] змінив розмір позовних вимог, звернувшись до суду з проханням про стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за жовтень-грудень 2015 року і допомозі по виходу на пенсію на загальну суму 35940 грн 92 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.11.2015 року по 07.03.2016 року в сумі 47140 грн 22 коп., та судови витрати в сумі 812 грн 21 коп. Сторони до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» надав судові письмове заперечення, відповідно до яких відповідач з позовними вимогами позивача згоден частково, оскільки станом на 01.03.2016 року заборгованість з виплат перед позивачем становить 17865 грн. 98 коп. З них: 17855 грн 34 коп. заробітна плата за листопад 2015 року та 10 грн 64 коп. компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату, яка була нарахована у грудні 2015 року. З вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі 47140 грн. 22 коп. згоден. Загальна заборгованість складає 65006 грн. 20 коп. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.08.2014 року до 20.11.2015 року працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» заступником начальника дільниці ПР-1 з повним робочим днем у шахті, був звільнений за п.2 ст.40 КЗпПУ за станом здоровя з виплатою одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію за віком, що підтверджено записами з трудової книжки позивача (а.с.14-27). Відповідно до довідки відповідача від 01.02.2016 року заборгованість позивача по заробітній платі за станом на 02.02.2016 року складає: за жовтень 2015 року в сумі 1790 грн 15 коп., за листопад 2015 року в сумі 34138 грн 92 коп., а також компенсація за грудень 2015 року в сумі 11 грн 85 коп., а всього 35940 грн 93 коп. (а.с.28). Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Проте, відповідно до довідки відповідача від 29.02.2016 року станом на 29.02.2016 року заборгованість перед позивачем становить 17865 грн 98 коп., з них: за листопад 2015 року 17855 грн 34 коп., за грудень 2015 року 10 грн 64 коп. У період з 22.12.2015 року по 11.02.2016 року позивачу виплачено заборгованості на загальну суму 40837 грн 32 коп. З вказаної довідки відповідача також вбачається, що позивачу при звільенні у листопаді 2015 року була нарахована допомога по виходу на пенсію в сумі 41088 грн. 45 коп. (з урахуванням належних до утриманих сум податку та іних обовязкових платежів), яка за станом на 11.02.2016 року була виплачена позивачу. Оскільки у порушення вимог ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» до теперішнього часу відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі позивача в сумі 17865 грн 98 коп., вона підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до довідки відповідача від 01.02.2016 року середньоденна заробітна плата позивача за два місяця до його розрахунку склала 637 грн. 03 коп. (а.с.29). Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розяснень п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування сдами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути його середній заробіток за період з 21.11.2015 року по 07.03.2016 року в сумі 47140 грн. 22 коп., із розрахунку: 74 робочих днів х 637 грн. 03 коп. Відповідно до інформації відповідача, проти якої позивач не заперечував, заробіток позивача у вересні 2015 року за 10 робочих днів склав 6370,29 грн., у жовтні 2015 року за 0 робочих днів (лікарняний) 00,00 грн., отже середньоденна заробітна плата позивача складає 637,03 грн. ((6370,29 грн. + 00,00 грн.) : (10 днів + 0 днів)) (а.с.29). Перевіривши розрахунок середнього заробітку, проведеного позивачем за період з 21.11.2015 року (наступного дня після звільнення) по 07.03.2016 року (день ухвалення рішення), суд находить його таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100, та додаткам до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», згідно яким кількість робочих днів, за які позивачеві затримано виплату зарплати, за листопад 2015 року становить 6 днів; за грудень 2015 року 23 дні; за січень 2016 року 19 днів, за лютий 2016 року 21 дено, за березень 2016 року 5 днів, а всього 74 робочих днів. Тому суд вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. У порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору з урахуванням задоволеної суми - 650 грн 06 коп. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial