Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до державного підприємства «Світловодський завод «Калькулятор» про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 780 грн.56 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.06.1995р. по момент винесення рішення суду з розрахунку середньомісячної заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасністю виплати заробітної плати в сумі 5000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на державному підприємстві «Світловодський завод «Калькулятор» з 02.02.1972 р. по 14.06.1995 р. і була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Підприємство не провело з нею повного розрахунку при звільнені, чим було позбавлено передбаченого законом права на оплату праці, і згідно довідки заборгованість складає 780 грн. 56 коп., яку вона просить стягнути з відповідача. Позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.06.1995р. по момент винесення рішення суду з розрахунку середньомісячної заробітної плати, яка складає 193 грн. 01 коп. Крім того, позивачка зазначає, що заробітна плата на підприємстві - це був її єдиний заробіток, тому вона була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім'ї, тривалою затримкою розрахунку при звільнені їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у сумі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов,посилаючись на обставини, якими їх обґрунтовує, та на докази, долучені до матеріалів справи, що їх підтверджують. Пояснив, що позивачка тривалий час працювала на підприємстві відповідача і мала заборгованість із належної їй заробітної плати. В зв'язку із тривалою невиплатою боргу із заробітної плати позивачка потерпає від моральних страждань. Інших рішень судів щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку із звільненим працівником немає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся за місцем реєстрації юридичної особи, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні були досліджені письмові докази: · копія трудової книжки позивача; · копія довідки №1 від 12.05.2015р. про суму заборгованої заробітної плати позивачки станом на 01.05.2015р.; · копія архівної довідки №Ас-545/13 від 12.12.2013р. про розмір нарахувань позивачки за квітень та травень 1995р.; · копія витягу з реєстру юридичних осіб щодо відповідача. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів дизпозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] працювала на державному підприємстві «Світловодський завод «Калькулятор» з 02.02.1972 р. по 14.06.1995 р. і була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджено копією трудової книжки ( а.с. 19, 20 ). Відповідно до довідки,виданої ДП «Світловодський завод «Калькулятор» за №1 від 12.05.2015р. заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 01.05.2015р. складає 780 грн. 56 коп. ( а.с. 18 ). Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власника бо уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, органiзацiї, проводиться в день звільнення. Якщо працiвник в день звільнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разi спору про розмір сум, належних працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цiй статтi строк виплатити не оспорювану ним суму. Заборгованість по заробітній платі позивачці підтверджена довідкою №1 від 12.05.2015р. (а.с. 18), де зазначена сума боргу 780 грн. 56 коп., тому суд вважає доведеним факт існування заборгованості відповідача перед [PERSON], а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В судовому засіданні було встановлено, що 14.06.1995 р. позивачку було звільнено за згодою сторін, проте, відповідач, всупереч ст.116 КЗпП України, не здійснив повного розрахунку із звільненим працівником. У відповідача перед позивачем рахується заборгованість в сумі 780 грн. 56 коп. З часу звільнення позивачки до часу розгляду цієї справи та прийняття рішення пройшло 19 років 11 місяців 8 днів, що складає 239 місяців 8 днів, що становить 4996 робочих днів. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Виходячи із наданої позивачем архівної довідки №Ас-545/13 від 12.12.2013р. про розмір нарахувань позивачки за квітень та травень 1995р. (а.с. 17), середня заробітна плата, яку отримував позивач, складає 193 грн.01 коп., а середньоденний заробіток (робочі дні) складає 9 грн.65 коп., що підтверджено розрахунком (а.с. 21). Середньоденна заробітна плата (робочі дні) позивача становить 9 грн.65 коп., тривалість затримки повного розрахунку становить 4996 робочих днів. Зважаючи на викладене, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 48211 грн.40 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. В судовому зсіданні встановлено, що у зв'язку із тривалою затримкою розрахунку при звільненні, на протязі 19 років 11 місяців, позивачка зазнала моральних страждань, що супроводжувались почуттям приниженості та несправедливості, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 5000 грн. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України та у зв'язку з задоволенням позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст. ст. ч.1 ст.47, 116, 117, 237-1КЗпП України,

Outcome: approved