Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 25 квітня 2016 року право власності на квартиру розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свято Нікольська (колишня Дзержинського), б. 60, кв. 5, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що спадкова квартира була придбана за період зареєстрованого шлюбу [PERSON] з [PERSON] і є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] згідно ст. 22 Сімейного кодексу України. Виходячи з вказаного нотаріус не має законодавчих підстав видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю квартиру без виділу подружньої долі [PERSON] (що становить 1/2 частку у праві власності на вказану квартиру). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як було встановлено судом, 10.06.1996 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], діючим від імені [PERSON] було укладеного договір купівлі продажу квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 60, кв. 5. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2009 року було визнано дійсним договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], діючим від імені [PERSON], зареєстрований на Одеській товарній біржі 10.06.1996 року за № 1221. Крім цього, за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2009 року внесено виправлення до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 06.05.2009 року та абзац другий зазначеного рішення викладений у наступній редакції: Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно розпорядження Ізмаїльської міської ради від 19.02.2016 року за № 57 р. Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області вулицю Дзержинського перейменовано у вулицю Свято Нікольську. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОК № 364805 від 26.04.2016 року, виданого виконавчим комітетом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області, [PERSON] помер 25 квітня 2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свято Нікольська, б. 60, кв. 5. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно заповіту від 19.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що на день смерті він матиме право за законом заповів [PERSON]. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні працездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батькі спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До осіб, які мають право на обовязкову частку після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною, що підтверджено копією паспорту громадянина України серії ВС № 038719, виданого Будьонівським РВ ДМС УМВС України в Одеській області від 16.11.1999 року. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. 17.08.2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу одеської області [PERSON] із заявою про відмову від отримання свідоцтва про право на обовязкову частку у спадковому майні, яке залишилося після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, 25.04.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу одеської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Крім цього, як було встановлено в судовому засіданні, 10.06.1996 року між [PERSON], [PERSON], Ман6дрик [PERSON] та [PERSON], діючим від імені [PERSON] було укладеного договір купівлі продажу квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 60, кв. 5, тобто спадкодавець [PERSON] придбав вказану квартиру до укладення шлюбу, тому зазначена квартира не є спільно сумісною власністю подружжя відповідно до ст. 22 Сімейного кодексу України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 25.04.2016 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свято Нікольська, б. 60, кв. 5. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved