Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» про стягнення заборгованості за виконанні роботи. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що між ним (підрядником) та відповідачем (замовником) з грудня 2017 року по квітень 2019 року щомісячно укладався договір підряду на виконання слюсарно-зварювальних робіт. За умовами договору відповідач, як замовник, зобов`язаний оплатити виконані роботи після підписання акту прийому-передачі робіт, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника. В січні-квітні 2019 року сторонами щомісячно підписувалися акта прийому-передачі робіт: в січні на суму 7200,00 гри., в лютому - на 8000,00 гри., в березні - на 6700,00 грн., в квітні - на 2400,00 гри. Загальна сума складає 24300,00 грн. Акти підписані сторонами без зауважень. За виконані роботи в січні-квітні 2019 року відповідач не розрахувався. Станом на день звернення до суду розмір заборгованості (за мінусом податку з доходів фізичних осіб) складає 19926,00 грн. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 20592,61 грн., з яких 19926,00 грн. - основна заборгованість, 440,61 грн. - інфляційні втрати 226,00 грн. - 3 % річних та судовий збір. У судовому засіданні позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити. Відповідач не подано відзив на позов, однак подав заяву в якій позовні вимоги не визнав та просив розглядати справу у його відсутності. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволені позову виходячи з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що між [PERSON] . та Тернопільським державним науково-технічним підприємством «Промінь» було укладено договір підряду на виконання слюсарно - зварювальних робіт. Як вбачається з довідки про доходи №239 від 13.06.2019, виданої Тернопільським державним науково-технічним підприємством «Промінь», [PERSON] працював у Тернопільського державному науково-технічному підприємстві «Промінь» на посаді підрядника, згідно договору підряду та йому нарахована за січень 2019 - 7200,00 грн., за лютий 2019 року 8000,00 грн., за березень 2019 року - 6700,00 грн., за квітень 2019 року - 2400,00 грн., а всього 24 300,00 грн., з них 4374,00 грн. - податок з доходів фізичних осіб. Також про нарахування у вищевказаному розмірі Тернопільським державним науково-технічним підприємством «Промінь» доходу за договором підряду [PERSON] підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплаченого доходу та утриманих податків, індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] .. Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач не подав суду доказів, що він виплатив позивачу нараховану суму 19 926,00 грн., яка становить нарахована сума 24 300,00 грн. за мінусом 4374,00 грн. податків з доходів фізичних осіб. За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 19 926,00 грн. Щодо покладення відповідальності на відповідача за ст.. 625 ЦК України, суд зазначає. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судами встановлено, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, а тому, крім недоплаченої суми боргу, передбаченої договором, також відповідача має сплатити на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 440,61 грн., яких позивача зазнав внаслідок знецінення грошових коштів, які повинен був отримати від відповідача та три проценти річних в розмірі 226,00 грн., за прострочення сплати заборгованості. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивачу відстрочено сплату судового збору, а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved