Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано 22.09.2009 року. З цього часу з боку [PERSON] не надходило ніяких спроб зустрітися з сином, ані надання допомоги сину будь-якого характеру. Він ніколи не цікавився, як навчається його син, чим займається, який його стан здоров'я, не телефонував та не приїжджав до дитини. Аліменти, присуджені за рішенням суду відповідач регулярно не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника. Додаткових доказів, крім тих, що знаходяться в матеріалах справи, не мають. Позовну вимогу підтримують у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин. Враховуючи, що сторони були повідомлені про час та місце судового засідання належним чином. Відповідач не з'явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.09.2009 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.15). З часу розірвання шлюбу боку відповідача не надходило ані спроб зустрітись із сином, ані надання допомоги сину будь-якого характеру. Він ніколи не цікавився, як навчається його син, чим займається окрім навчання, які відвідує секції, який його стан здоров'я. Відповідач не телефонує дитині, не приїжджає, взагалі не цікавиться його життям. Аліменти, стягнуті рішенням Сватівського районного суду від 17 липня 2015 року, не виплачує у повному обсязі (а.с.40,41). Позивач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами. (а.с.36,37). Позивач винаймає житло, в якому проживає разом з дитиною (а.с.24,25). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено, що матір'ю [PERSON] створено всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини (а.с.23,26.228,29). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] вбачається, що з боку матері приділяється достатня увага навчанню та вихованню сина, відносини в родині теплі, відкриті. Батько дитини не підтримує з ним зв'язку, життям сина не цікавиться, не допомагає матеріально. В школі не з'являється(а.с.30) Як вбачається з висновку Сєвєродонецької міської ради про позбавлення батьківських прав, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], так як він ніяким чином не бере участь у вихованні сина, матеріально його не утримує, фізичним та духовним розвитком дитини, його здоров'ям та навчанням не цікавиться, аліменти не сплачує (а.с.32). Згідно довідки ЗОШ № 6 від 25.05.2017 вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не спілкується з учителями, не відвідує батьківські збори, не приймає участь у громадських заходах школи, в період навчання сина з 01.09.2016 року по теперішній час (а.с.34). Відповідно до заяви [PERSON] від 31.05.2017 року вбачається, що він проживає з мамою [PERSON], батько з ними не проживає, не спілкується, в гості не приїжджає, з днем народження не вітає, подарунки не дарує, нічим не допомагає (а.с.35). Згідно витягу з кримінального провадження вбачається, що до ЄРДР внесена заява [PERSON] про те, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], за в/л № 426/631/15-ц від 10.11.2015 року, виданим Сватівським районним судом Луганської області (а.с.42). Частинами 1-3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 2, ст.150 СК України передбачено, що батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Відтак, оскільки в судовому засіданні судом встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітнього сина, ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, з дитиною з 2009 року взагалі не спілкувався. Життям сина не цікавився, не турбувався про фізичний та духовний розвиток дитини, не телефонував, не виявляв бажання приймати участь у його вихованні. Даний факт підтверджується дослідженими у справі доказами, тому суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, а отже позов підлягає повному задоволенню. Судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved