Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом в якому просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Головного управління Національної поліції у м. Києві , через Державну казначейську службу України на її користь матеріальну шкоду у розмірі 22 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 581 534,80 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 304 000,00 грн. внаслідок неправомірної бездіяльності службових осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві у кримінальному провадженні №12016100040015824. Мотивуючи позов тим, що 17 листопада 2016 року вона виявила викрадення з індивідуального банківського сейфу належних їй грошових коштів у особливо великих розмірах у зв'язку із чим була викликана слідчо-оперативна група Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. Цього ж дня слідчий відділ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві розпочав досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого за №12016100040015824 від 17 листопада 2016 року за ч. 5 ст. 185 Кримінального кодексу України. Позивач та її захисник неодноразово звертались із заявами та скаргами на бездіяльність посадових осіб. Ухвалою слідчого судді задоволено скаргу адвоката позивача на бездіяльність слідчого. Разом з тим, посадовими особами жодних дій по належному проведенню досудове розслідування у справі не здійснюється. Позивач вважає, що службовими особами Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві протягом тривалого часу порушуються її права, як потерпілої у кримінальному провадженні, а також зазначає про те, що протиправною, незаконною та необґрунтованою бездіяльністю, яка полягає у нездійсненні досудового розслідування кримінального провадження №12016100040015824 їй завдано майнової шкоди у розмірі 22 000,00 доларів США. Оскільки, саме в такому розмірі з банківського сейфу у неї були викрадені кошти та у випадку належного виконання соїх обов'язків посадовими особами національної поліції, мали бути їй повернуті. Крім того, позивач зазначає, що в результаті неправомірних дій відповідача вона зазнала душевих страждань, у неї порушились життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, стосунки із оточуючими в результаті наведених переживань. Посилаючись на «Методику встановлення заподіяння моральної шкоди» та «Метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань» проф. Ерделевського О.М., яка є базовою та єдиною офіційню методикою в Україні для розрахунку моральної шкоди, позивач просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 2 304 000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в місті Києві Дюба О.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та з підстав викладених у відзиві на позовну заяву просив відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснив, що з 23 березня 2017 року матеріали кримінального провадження №12016100040015824 від 17 листопада 2016 року перебували у Прокуратурі м. Києва, а тому доводи позивача щодо бездіяльності слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві є безпідставними. Також вказав, що за отриманою від позивача інформацією щодо вчинення відносно неї кримінального правопорушення, органами які здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування вжито всі можливі дії на розкриття злочину. Досудове розслідування у кримінальній справі за заявою позивача [PERSON] триває. Шкода заподіяна потерпілому від злочину відшкодовується особою винною у вчиненні злочину або в разі не встановлення винних осіб, то державою в передбаченому законом порядку. Проте, на даний час відсутні встановлені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та КПК України підстави для відшкодування Головним управлінням Національної поліції в м. Києві майнової та моральної шкоди позивачу. Більше того, вважає, що позивачем не було надано доказів спричинення їй матеріальної і моральної шкоди, втрат немайного характеру внаслідок моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних їй внаслідок бездіяльності органів досудового розслідування. А також, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між поданими нею скаргами на бездіяльність Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та завданою їй шкодою. З огляду на означене у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Процесуальним правом надати відзив по суті предмету спору не скористався. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність нез'явившихся осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача Головного управління Національної поліції в м. Києві, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави про що зазначено в частині першій ст. 2 ЦПК України, а частиною першою ст. 4 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами частини першої ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За правилами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 17 листопада 2016 року звернулась до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві із заявою про викрадення з індивідуального банківського сейфу належних їй грошових коштів. Відповідно до листа т.в.о. начальника сдічого відділу Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві Жаркіх О.В. від 16 лютого 2017 року № 32аз/125/50-2017, позивача було повідомлено, що за результатами її заяви триває досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016100040015824 від 17 листопада 2016 року та виконуються всі необхідні слідчі дії в межах чинного законодавства (а.с. 9). 16 лютого 2017 року заявником [PERSON] та 23 лютого 2017 року її представником [PERSON] на адресу слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві Піскун А.В. подавались заяви про залучення до провадження як потерпілого та клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.с. 8, 10-11, 12-13). 09 березня 2017 року представник позивача звернувся зі скаргою на бездіяльність органів слідства до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 14-16). Як убачається із матеріалів справи, як на підставу позову позивач вказує на те, що службовими особами Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві протягом тривалого часу порушуються її права, як потерпілої в кримінальному провадженні, а також зазначила про те, що протиправною, халатною, незаконною та необґрунтованою бездіяльністю, яка полягає у нездійсненні досудового розслідування кримінального провадження №12016100040015824 від 17 листопада 2016 року, відписках на її заяви та скарги, посадовими особами Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві їй завдано майнової шкоди, яку вона визначила у сумі 22 тисячі доларів США, не подавши при цьому жодного доказу на підтвердження такої суми збитків. Позивач подала суду копії заяв, скарг та відповідей компетентних органів щодо її звернень. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1173 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України. Аналіз зазначених положень чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що указані положення можливо застосувати лише у випадку встановлення протиправної поведінки та/або неправомірних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень або посадовою особою цього органу при здійсненні ним своїх повноважень. Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.03.2017 року задоволено скаргу адвоката [PERSON] в інтересах [PERSON] на бездіяльність тимчасово виконуючого обов'язки начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Жаркіх\~О.В. Визнано протиправною бездіяльність т.в.о. начальника СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, підполковника поліції Жаркіх\~О.В. в частині невиконання своїх службових обов'язків, що полягає у невжитті жодних заходів для організації та нездійсненні контролю за проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016100040015824 від 17 листопада 2016 року у розумні строки. Зобов'язано слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016100040015824 від 17.11.2016 року, виконати вимоги ст. 220 КПК України щодо розгляду та повідомлення про результати розгляду заяви [PERSON] про залучення до провадження як потерпілого від 23.02.2017 року та клопотання адвоката [PERSON] про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 23.02.2017 року (а.с. 19-20). Вказане судове рішення є належними доказом на підтвердження протиправних дій (бездіяльності) начальника Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві та слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016100040015824 від 17.11.2016 року. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Порушуючи питання про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті протиправної бездіяльності Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12016100040015824 від 17.11.2016 року, позивач не довела факт спричинення їй вказаними діями майнової та моральної шкоди, а наявність судового рішення про визнання такої бездіяльності протиправною не встановлює безумовну доведеність усіх обов'язкових складових цивільно-правової відповідальності. Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів, які свідчать про завдання їй матеріальної шкоди у розмірі 22 тисячі доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 581534,80 грн. та моральної шкоди у розмірі 2304000,00 грн. саме з вини посадових осіб органів досудового розслідування, а також наявність причинно-наслідкового зв'язку між вказаною шкодою і протиправним діяннями вказаних осіб. У даному випадку суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено ні факту заподіяння їй моральної шкоди, ні причинно-наслідкового зв»язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів, а тому відсутні підстави передбачені ст. 1174 ЦК України для задоволення позову та стягнення моральної шкоди. Встановлення факту неправомірних дій та бездіяльності Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві підтверджених рішенням суду, за умови недоведеності позивачем факту наявності шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача не є достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не свідчить про безумовне заподіяння позивачеві такими діями та бездіяльністю збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене, позивачем не доведено обґрунтування підставності позовних вимог, не надано доказів на підтвердження вказаних нею обставин, не доведено наявність шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, у зв'язку з чим вимоги позивача суд вважає необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed