Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , проте із заявою про прийняття спадщини у вставлений строк не встиг звернутися з поважних причин, а саме тривалого трудового відрядження за кордоном (знаходився у морському рейсі), яке тривало з 18 березня 2019 року по 09 серпня 2020 року. Внаслідок чого, приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини і заява ним не була подана. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району № 4, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 18.06.2020 року за № 922. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до заповіту від 25.10.2006 року посвідченого секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 516, [PERSON] , все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право заповів своїй дружині [PERSON] . Згідно до вимог ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, у якій він йому суперечить. Відповідно до заповіту від 25.10.2006 року посвідченого секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 518, [PERSON] , належну йому на праві власності всю суму грошових коштів з відсотками, які зберігаються у відділенні № 14 акціонерного комерційного банку «Імексбанк» на рахунку № [NUMBER] , заповів своєму онукові [PERSON] . Разом з тим, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2020 року, повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.12.1973 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСУ УРСР; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.12.1973 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСУ УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємцем за законом незалежно від черги. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю, наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М. від 23.09.2020 року за № 150/02-14, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини і заява не була подана. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Так, в судовому засіданні встановлено, що в період з 18.03.2019 року по 09.08.2020 року знаходився у тривалому трудовому відрядженні за кордоном (знаходився у морському рейсі), що підтверджено витягом з бази даних про перетин державного кордону України лінії розмежування в межах Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, [PERSON] , наданим Державною прикордонною службою України Головного центру обробки спеціальної інформації від 08.02.2021 року. У зв`язку із чим, позивач [PERSON] не зміг особисто звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Визнання позову відповідачем не суперечить закону, правам, свободам чи інтересам інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за законом, разом зі спадкодавцем не проживав. Посилання позивача [PERSON] про те, що він не міг подати заяву про прийняття спадщини, оскільки знаходився у закордонному відрядженні знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Аналізуючи у сукупності досліджені докази, суд вважає, що позивачем доведені обставини, що у період часу з [INFO] (тобто з часу смерті спадкодавця) і на протязі шести місяців з цього часу у позивача існували об`єктивні, істотні, непереборні труднощі для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, на які він посилається як на підставу своїх вимог, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved