Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики, з врахуванням інфляцій, трьох відсотків річних, процент від позики за обліковою ставки НБУ та витрати на розгляд справи, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 13 лютого 2008 року позивач позичив відповідачу грошову суму в розмірі 11000,0 Євро. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 19 жовтня 2015 року щомісячними платежами в розмірі 350,0 Євро на протязі трьох років, сплачуючи до 5 числа кожного місяця. Станом на 19 червня 2013 року щомісячними переказами через систему міжнародних переказів MoneyGram [PERSON] було отримано 2780,0 Євро. Залишок заборгованості становить 11000,0 Євро 2780,0 Євро = 8220,0 Євро (вісім тисяч двісті двадцять євро). Факт передачі грошових коштів у сумі 11000,0 Євро відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розпискою від 19 жовтня 2012 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 22 червня 2016 року відповідач повну суму не повернув, посилаючись на різні причини. Кілька місяців (з регулярним запізненням) кошти надходили. З травня 2013 року [PERSON] припинив щомісячні перерахування заборгованості та намагався уникати пояснень під час телефонних розмов. Після тривалої перерви 03 грудня 2013 року було одержано тільки один переказ. З січня 2014 року домашній та мобільний номери телефонів перестали працювати. На сьогодні жоден з телефонних номерів (+4951137393423, +4951137365409, +4915783148484), якими користувався [PERSON] не відповідає. З пояснень його мами - [PERSON] (що мешкає за адресою: Annette-Kolb-Strabe 21, Hannover, тел. +495119548635) [PERSON] перебуває в Ганновері, але перерахування заборгованості не проводить з невідомих причин. У 2014 році [PERSON] звертався листом до поліції Ганновера за допомогою, але згодом отримав лист про відмову у зв'язку з тим, що [PERSON] не є громадянином [PERSON]. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 22 червня 2016 року відповідач не повернув повністю суму позики. У звязку з відмовою відповідача повернути повністю суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою реєстрації: [ADDRESS], поважних причин неявки в судове засідання суду не представи. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не зявилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 13 лютого 2008 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 11000,0 Євро. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 19 жовтня 2015 року щомісячними платежами в розмірі 350,0 Євро на протязі трьох років, сплачуючи до 5 числа кожного місяця. Станом на 19 червня 2013 року щомісячними переказами через систему міжнародних переказів MoneyGram [PERSON] було отримано 2780,0 Євро. Залишок заборгованості становить 11000,0 Євро 2780,0 Євро = 8220,0 Євро (вісім тисяч двісті двадцять євро), що на день подання позову за курсом НБУ (1 Євро=28,16 грн.) складає 231475,0 грн. Факт передачі грошових коштів у сумі 11000,0 Євро відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розпискою від 19 жовтня 2012 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 22 червня 2016 року відповідач повну суму не повернув. Кілька місяців з регулярним запізненням кошти надходили. З травня 2013 року [PERSON] припинив щомісячні перерахування заборгованості. 03 грудня 2013 року позивачем було одержано один переказ. У 2014 році [PERSON] звертався листом до поліції Ганновера за допомогою, але згодом отримав лист про відмову у зв'язку з тим, що [PERSON] не є громадянином [PERSON]. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 22 червня 2016 року відповідач не повернув повністю суму позики. На вимогу позивача про повернення остатку позики відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це різними причинами неможливістю повернути борг. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом предявлення суду позивачем оригіналу розписки від 19 жовтня 2012 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 231475,0 гривень, три відсотки річних в розмірі 4699,0 гривень, процент від позики за обліковою ставкою НБУ 66271,62 гривень, судові витрати в сумі 3157,83 грн., що разом складає 305603,45 грн. У звязку з тим, що індекс інфляції застосовується тільки до національної валюти України гривні, а борг був взятий в Євро, тому у відшкодуванні боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 15297,75 гривень має бути відмовлено. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial