Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на вихованні та утриманні матері, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти до досягнення донькою трьох років, в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач звернулвсь до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідая, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, причине неявки не повідомив, від нього надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву на позов відповідачем зазначено, що наразі його фінансовий стан не дозволяє надавати допомогу позивачу, зокрема в тому розмірі, про який вона зазначає, оскільки він займається пошуком роботи та наразі не отримує доходів. При цьому він сплачує аліменти на дитину в розмірі, який суттєво перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та працездатних осіб, а саме понад 3 000,00 грн. Вважає, що розмір аліментів, заявлений позивачем до стягнення на своє утримання є завеликим та не відповідає принципам розумності та справедливості. При цьому позивач взагалі ніяким чином не обґрунтовує відповідну суму аліментів на своє утримання у розмірі 1500,00 грн. на ті чи інші потреби. Зазначив про те, що розмір доходів позивача наразі суттєво перевищує його, тому просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень на відзив позивач зазначила, що вона проживає разом з донькою та щомісячно сплачує комунальні послуги, які лише в зимовий час складають понад 3000,00 грн. До того ж вона продовжує навчання на факультеті економіки та управління бізнесом до 31.01.2020 р. на платній основі заочної форми навчання. Посилання відповідача на підставу у відмові позову відсутністю у нього матеріальної можливості, нібито у неї розмір доходів більший, ніж нього, нічим не підтверджується та є надуманим з урахуванням витрат позивача. Тому вважає заявлену до стягнення суму співмірною та просить задовольнити заявлені вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 07 вересня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6 - копія свідоцтва) та є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.7 - копія свідоцтва), яка зареєстрована з матір`ю (а.с. 12 - копія акту). Позивач не працює у зв`язку із доглядом за дитиною до досягнення донькою трьох років, відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Крім того, відповідно до вимог статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно статті 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища (постанова Верховного Суду від 13 червня 2019 року по справі № 201/2097/17). Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до статті 48 Конституції України, відповідно до яких кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, є доцільними. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з аналізу вищезазначених норм виникає висновок, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. До таких висновків прийшов і Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18. В матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача будь-яких доходів. В той же час, суд приймає до уваги, що відповідач є молодою, працездатною особою, будь-яких доказів про те, що він не може працювати (за станом здоров`я, тощо), чи немає можливості надавати допомогу дружині суду відповідач не надав. При цьому згідно тексту відзиву, відсутність роботи у відповідача носить тимчасовий характер, в той час як життєві потреби позивача мають постійну основу та не повинні залежати від тимчасових труднощів відповідача. Таким чином, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1500,00 грн., оскільки такий розмір забезпечить право на достатній рівень життя [PERSON] , яка позбавлена можливості самостійно забезпечувати свої потреби у зв`язку з трирічною відпусткою по догляду за дитиною. Відповідно до положень статті 191 та статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 27 серпня 2019 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved