Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він, є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу №2576 від 18.10.2012 року та витягом про реєстрацію прав від 15.11.2012 року. В будинку № 25 проживає та зареєстрований позивач та зареєстрована його колишня співмешканка - [PERSON] . Позивач вказує, що в даному будинку відповідачка зареєстрована але з 2014 року, не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов проживання від 20.03.2019 року та довідкою Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області №104 від 20.03.2019 року. Відповідачка не є членом сім`ї позивача, у 2014 році вона забрала всі свої речі і виїхала з будинку. Позивач звертався до відповідачки з усним проханням знятися з реєстрації в його будинку, оскільки її реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, він не має можливості отримувати субсидію, однак відповідачка ігнорує прохання позивача, тому він звертається до суду з даним позовом та просить суд: Визнати [PERSON] , [INFO] , паспорт Серія [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.28). Відповідачка [PERSON] в судове засідання на виклик до суду не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.27,31) та не надала відзив на позов. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав, номер витягу 36268844 (а.с.6). В даному будинку проживає та зареєстрований позивач та зареєстрована його колишня співмешканка - [PERSON] , що підтверджується Довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року (а. с. 22 зворотня сторона). В будинку № 25 відповідачка зареєстрована але з 2014 року, не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов проживання від 20.03.2019 року, складений Сільським головою Бовкун Л.М. та депутатом Шпліївської сільської ради Сквирського району Київської області Жабенко Г.В. (а.с.15) та довідкою Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області №104 від 20.03.2019 року (а.с.14). Відповідачка не є членом сім`ї позивача, у 2014 році вона забрала всі свої речі і виїхала з будинку. Позивач звертався до відповідачки з усним проханням знятися з реєстрації в його будинку, оскільки її реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, він не має можливості отримувати субсидію, однак відповідачка ігнорує прохання позивача, тому він звертається до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 405 ЦК України Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Суд вважає, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачкою виникли коли вони перебували у цивільному шлюбі, як члени сім`ї, а тому необхідно застосувати положення ст. 405 ЦК України. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивача як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить йому на праві приватної власності, зареєстровано відповідачку [PERSON] , яка більш 4 років не мешкає в будинку, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved