Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до ПрАТ «Київобленерго», треті особи: Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] про зняття арешту з майна, обґрунтовуючи його тим, що 01 березня 2010 року на підставі договору дарування він набув у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 20.08.2014 року державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС було накладено арешт на вказану квартиру, як на майно [PERSON] Стягувачем у виконавчому провадженні є ПрАТ «Київобленерго». Оскільки вказана квартира з 01 березня 2010 року належить позивачу а не [PERSON], позивач просив суд зняти арешт з квартиру [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належно, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач ПрАТ «Київобленерго» в судове засідання свого представника не направили, подали заперечення проти позову в яких вказують, що вони не є суб'єктом владних повноважень який здійснює примусове виконання рішень, тому позов подано до не належного відповідача і в його задоволенні слід відмовити. Третя особа Білоцерківський МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, представник подав клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 березня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування за яким обарований [PERSON] набув у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 20.08.2014 року державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС було накладено арешт на вказану квартиру, як на майно [PERSON], про що винесено відповідну постанову у ВП № 42335204. Стягувачем у виконавчому провадженні є ПрАТ «Київобленерго». Оскільки вказана квартира з 01 березня 2010 року належить позивачу а не [PERSON], позивач просив суд зняти арешт з квартиру [ADDRESS]. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.2 Постанови пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів ту обставину, що спірне майно, на яке накладено арешт державним виконавцем, належить йому а не боржнику [PERSON], тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved