Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив суд постановити рішення, яким усунути йому перешкоди у здійсненні права власності, шляхом виселення [PERSON] 1962 р.н. з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що згідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2010 р. він-позивач є власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. 19.08.2011 р. було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], [INFO] від шлюбу народився син [PERSON]. Після народження дитини в квартиру щоб надавати допомогу його дружині по господарству приїхала її мати - відповідачка, однак згодом між ними почали виникати сварки, внаслідок чого він вимушений був викликати міліцію, оскільки в серпні та грудні 2014 р. відповідачка заподіювала під час сварки тілесні ушкодження. В добровільному порядку відповідач відмовляється залишити його квартиру, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом та посилаючись на ст..41 Конституції України, ст.317, 319, 391 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, зазначав, що дійсно спочатку їх відносини з відповідачем були нормальними, вона допомагала його дружині доглядати їх сина, однак з 2014 р. відносини погіршились, почали виникати сварки, бійки, відповідачка та її донька створили йому такі умови, що він вимушений проживати на кухні квартири, на неодноразові вимоги звільнити квартиру відповідач відповідає відмовою. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, вказувала на те, що вселилась в квартиру [ADDRESS] з дозволу позивача, в подальшому допомагала родині позивача, як по догляду за дитиною так і матеріально, однак дійсно останнім часом між нею та позивачем виникають сварки оскільки у позивача погіршились відносини з її донькою, він не займається вихованням дитини, вказувала, що категорично заперечує проти виселення її з квартири і буде проживати в квартирі разом з донькою та онуком. В подальшому в судове засідання не з»явилась, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності. Представник відповідача проти задоволення заявлених вимог заперечував, просив в їх задоволенні відмовити вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши надані сторонами докази, вважає, що даний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2010 р. позивач [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. ( а.с.3). 19.08.2011 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4). [INFO] від шлюбу народився син [PERSON]. Відповідно до акту від 03.02.2015 р. затвердженого директором ТОВ «Явір-Житлобуд 2» в квартирі [ADDRESS] проживає та не зареєстрована [PERSON] ( а.с. 16) Відповідно до копії паспорту відповідача, остання зареєстрована [ADDRESS] ( а.с. 5). Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2014 р. ( а.с. 17), кримінальне провадження внесене до ЄРДР №1201410008007330 від 23.08.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до виписки №22359 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] з 23.08.2014 р. по 04.09.2014 р. перебував на лікуванні з закритою черепно-мозковою травмою, струс головного мозку, забійною раною м»яких тканей тімінної ділянки зправа ( а.с. 11) про що також свідчать відповідні листи непрацездатності за вересень 2014 р. ( а.с. 12, 13), та епікриз ( а.с. 14). Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вказували суду на те, що, так свідок [PERSON], зазначала, що є донькою відповідачки та дружиною позивача, вказувала, що відповідачка вселилась в квартиру [ADDRESS] в 2012 р. на запрошення позивача, за час проживання постійно допомагала їй та позивачу матеріально, допомагала з дитиною, дійсно відносини у відповідачки з позивачем складні, виникають сварки які провокує саме позивач. Свідок [PERSON] вказував що є сином позивача і неодноразово в 2014 р. батько просив його приїхати коли були сварки в спірній квартирі, викликали міліцію, відповідачка на прохання позивача виїхати з квартири відмовлялась, влаштовувала сварки, кидалася до позивача битися, відносини несприятливі для спільного проживання. Свідок [PERSON] вказувала, що працює консьєржем в буд. [ADDRESS], знає дану родину, і в серпні 2014 р. бачила як позивач виходив з будинку з розбитою головою. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 321 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Посилання відповідачки на те, що вона є член сім»ї позивача і вселилась в квартиру з його згоди не можуть бути взяті судом до уваги оскільки до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, зокрема один з подружжя власника, їх діти і батьки. А як вбачається з матеріалів справи відповідачка до вказаного переліку не відноситься. Враховуючи наведене, суд вважає, що дані позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved