Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.11.2014р. позивач уклав з банком договір-заявку №331832/245444/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті. За п.1 договору вкладник вносить, а бак приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.9.089179.002 в сумі 550 доларів США на строк з 18.11.2014р. по 18.02.2015р. За час користування коштами вкладу протягом строку, банк виплачує вкладникові проценти за ставкою 12.50% річних (п.2 договору). Після спливу строку договору, позивач 25.02.2015р. звернувся до банку з заявою щодо повернення вкладу та нарахованих за користування коштами процентів. Відповідач частково повернув йому суму вкладу 300 доларів США та нараховані проценти, а решта вкладу 250 доларів США не повернуто. На письмові звернення щодо повернення вкладу в повному обсязі, банк не реагує. Крім того, вважає, що відповідачем йому завдано моральної шкоди, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», яку оцінює розмірі 5000грн. Зазначив, що йому завдано моральних та фізичних страждань. Також, вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 2,73 доларів США (з 18.02.2015р. по 16.04.2015р.; 250 доларів США х 7/100/365 х 57 днів = 2,73 доларів США), оскільки, якби його гроші не були б привласнені відповідачем, він би мав можливість розмістити зазначені кошти на депозити в іншому банку, де більша відсоткова ставка і отримав би більші доходи. Таким чином, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу 250 доларів США, упущену вигоду 2,73 доларів США, моральну шкоду 5000грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, не скористався правом надання письмових заперечень проти позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що позивач [PERSON], 1983р. народження та ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №25 філії «Полтавське регіональне управління ПАТ» уклали договір договір-заявку №331832/245444/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті. За п.1 договору вкладник вносить, а бак приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.9.089179.002 в сумі 550 доларів США на строк з 18.11.2014р. по 18.02.2015р. За час користування коштами вкладу протягом строку, банк виплачує вкладникові проценти за ставкою 12.50% річних (п.2 договору). Факт внесення позивачем коштів в розмірі 550 доларів США до банківської установи підтверджується квитанцією №16 від 18.11.2014р. Як визначено п.6 договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 основних умов. Строк розміщення вкладу, визначений п.1 цього договору-заяви, не може бути продовжений сторонами (п.7 договору). Після спливу строку договору, позивач 25.02.2015р., 03.03.2015р. звертався до банку з заявами щодо повернення вкладу та нарахованих за користування коштами процентів. Між тим, відповідач частково повернув йому суму вкладу 300 доларів США та нараховані проценти в повному обсязі, а решта вкладу 250 доларів США не повернуто, в т.ч. на час розгляду справи. За загальновідомими обставинами, на час розгляду даної цивільної справи Національним банком України не прийнято рішення про введення тимчасової адміністрації чи ліквідації банку ПАТ Банк «Фінанси та Кредит». Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] є споживачем послуг. На відносини, які виникають із договорів про банківські вклади (депозит) поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів. Як зазначено у Конституції України, обовязком держави є захист прав споживачів та здійснення контролю за якістю усіх видів послуг (ст. 42 Конституції України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Крім того, частиною 3 згаданої статті (в ред. від 14.05.15р., що набрала законної сили 05.06.2015р.) визначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Таким чином, не повернувши вкладникові - позивачу по справі повністю суму вкладу, банк відповідач, таким чином порушив умови договору від 18.11.2014р. Також, суд вважає, що звернувшись із заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків, позивач засвідчив свої наміри припинити дію договору у визначений договором строк. Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому [PERSON] держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. [PERSON] законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю - є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення недоотриманого вкладу в сумі 250 доларів США, - не суперечать чинному законодавству України і повернення вкладу в іноземній валюті передбачено договором банківського вкладу від 18.11.2014р. Що стосується позовних вимог про відшкодування позивачеві моральної шкоди в розмірі 5000грн. 00коп., то в цій частині вимог слід відмовити. Так, договором-заявою від 18.11.14р. не передбачено відшкодування такої шкоди. Крім того, позивачем [PERSON] не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування його вимог щодо завданої йому моральної шкоди, відповідно до положень ст. 23 ЦК України. Не підлягають до задоволення й вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди, відповідно до ст. 22 ЦК України, - в розмірі 2,73 долара США, оскільки позивачем не доведено завдання йому такої шкоди. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» необхідно з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243грн. 60коп., оскільки позивач, подаючи позов до суду про захист прав споживачів, - звільнений від сплати таких судових витрат. На підставі викладеного, та

Outcome: partial