Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.12.2016 року був розірваний. Вказує, що відповідач у спірному будинку не проживає три роки та не намагалась туди вселитись. Позивач стверджує, що реєстрація відповідача у його будинку порушує його права, як власника будинку, на нього також нараховуються витрати на комунальні послуги, які він повинен оплачувати. Позивач вважає, що оскільки відповідач не проживає у спірному будинку три роки, то її право на користування спірним житлом підлягає припиненню на його вимогу, як власника спірного майна. На основі викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду судом справи від його представника надійшла заява, згідно якої останній просить справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомленою про час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач[PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 12.10.2007 року (а.с.11) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №215234480 від 07.07.2020 року (а.с.23-24). Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.11.1989 року, який заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.12.2016 року, яке набрало законної сили 10.01.2017 року, був розірваний (а.с.9-10). Вказаним рішенням суду також встановлено факт припинення шлюбних відносин між сторонами. Згідно довідки КЖРЕП №6 від 15.02.2020 року (а.с.12) у будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , колишня дружина власника. Зазначене також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області (а.с.18). Відповідно до акту КЖРЕП №6 за №57 від 14.03.2020 року, [PERSON] , [INFO] ,в [ADDRESS] , зареєстрована, однак не проживає з грудня 2016 року. Згідно зі ст.71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону та наведених доказів відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом.

Outcome: approved