Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі за текстом - ПрАТ «СК «ВУСО») про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування посилаючись на наступні обставини. 17 серпня 2011 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 280556-02-04-01 від 17 серпня 2011 року. Згодом було укладено додаткові угоди остання додаткова угода № 280556-02-04-01.1 від 09 серпня 2012 року. 04.02.2013 року позивач потрапив в ДТП в результаті чого було пошкоджено страхове майно, а саме: автомобіль [NUMBER]. Позивач посилається на те, що ним своєчасно було повідомлено страхову компанію про ДТП. Страхова компанія прийняла рішення про повну загибель вищезгаданого застрахованого автомобіля, а також визнала дорожньо-транспортну пригоду як страховий випадок. Заявою від 22.03.2013 року позивачем було визнана повна загибель вищезгаданого транспортного засобу. Вартість залишків, які придатні для подальшого використання встановлювалась відповідно до п. 12.25 Договору шляхом проведення Інтернет - аукціону AutoOnline та склала 47000,00 грн. з якою погодився позивач. Позивачем було відчужено вищезгаданий автомобіль третій особі, яку знайшла страхова компанія за 47000,00 грн. ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було переведено на рахунок банку (який є вигода набувачем) 67112,80 грн. Зазначена сума була розрахована виходячи з п. 2.2 Договору, де за основу бралася дійсна вартість транспортного засобу, яка була встановлена у розрахунку ринкової вартості КТЗ, який складено 19 квітня 2013 року, згідно якого ринкова вартість вищезгаданого автомобіля склала 126112,80 грн. Не погодившись з розрахунком страхової компанії, позивач замовив незалежну оцінку транспортного засобу, яка відрізняється від розрахунку відповідача. Враховуючи те, що вартість автомобіля відповідно до розрахунку зробленому страховою компанією є значно меншою ніж вартість автомобіля відповідно до висновку спеціаліста про оцінку транспортного засобу, яка зроблена на замовлення позивача, останній звернувся до відповідача з вимогою про перерахунок страхової виплати, та доплати різниці, але отримав відмову. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку вищезгадану різницю сплачувати немає наміру, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд примусово стягнути з відповідача на його користь 17197 грн. 20 коп. не до виплаченого страхового відшкодування, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі. На позові наполягає, просив суд задовольнити його в повному обсязі. У разі неявки представника відповідача в судове засідання не заперечував проти розгляду справи без участі представника відповідача та винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд дослідивши матеріали справи вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Як встановлено в судовому засіданні, 17 серпня 2011 року між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Страхова компанія), було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №280556-02-04-01 від 17 серпня 2011 року. (а.с. 7-9) 09.08.2012 р. було укладено додаткову угоду №280556-02-04-01.1(а.с. 10-14). 04.02.2013 року в результаті ДТП було пошкоджено страхове майно, а саме: автомобіль [NUMBER]. За згодою обох сторін було визнана повна загибель вищезгаданого застрахованого автомобіля, а страхова компанія визнала дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 04.02.2013 року, як страховий випадок. Відповідно до п. 2 ст. 8 ЗУ «Про страхування» - страховий випадок це подія, передбачена договором або законодавством, яка відбулася і настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 2.1.1 договору добровільного страхування наземного транспорту № 280556-02-04-01 від 17 серпня 2011 року дорожня транспортна пригода є страховим випадком. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Сторонами відповідно до п.12.25 Договору шляхом проведення Інтернет - аукціону AutoOnline, була узгоджена вартість залишків, які придатні для подальшого використання, яка склала 47000,00 грн., за цю суму позивачем було реалізовано залишки вищезгаданого автомобілю третій особі. (а.с. 15, 16) П. 12.24.1 додаткової угоди № 1 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 280556-02-04-01, укладеної 09.09.2012 р. за № 280556-02-04-01.1 у разі відмови страховика задовольнити заяву страхувальника про відмову від прав на застрахований транспортний засіб (або за відсутності такої заяви), розмір заподіяних збитків дорівнює сумі з дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання.(а.с. 13) Розмір ринкова вартість транспортного згідно висновку № 229 від 27.12.2013 р. складає 143310, 00 грн. (а.с. 28-32) Згідно п.п. 2.2.1 в разі повної загибелі транспортного засобу за наслідками страхової події франшиза становить 8% від страхової суми, яка становить 150000,00 грн. 150000,00 грн. х 8% = 12000,00 грн. Таким чином, страхове відшкодування повинно дорівнювати 143310,00 грн. - 47000,00 грн. - 12000 грн. = 84310 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Суд не може прийняти до уваги розрахунок ринкової вартості транспортного засобу № 13/4/330/583793 від 19.04.2013 р. зробленого фізичною особою-підприємцем [PERSON], оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] є суб'єктом оціночної діяльності, який має кваліфікацію судового експерта. Позивачу 23.04.2013 р. платіжним дорученням № 4588 було перераховано 54152,80 грн. та 28.05.2013 р. платіжним дорученням № 5920 перераховано 12960,00 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 84310 грн. - 67112,80 грн. = 17197,20 грн. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідач недоплачену різницю сплачувати відмовляється, суд приходить до висновку, що вищезгадана різниця має бути стягнута з відповідача примусово. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті судові витрати, оплачені при подачі позовної заяви На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved