Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними з моменту їх укладення. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що 29.02.2008 року між нею та ЗАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитний договір № HAH2GA00000010. Відповідно до укладеного договору, Верба Наталiя Прокофiївна 29.02.2008 року отримала кредит у розмірі 95000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № HAH2GA00000010 від 29.02.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанком було укладено договір іпотеки б/н від 29.02.2008 року. В обгрунтування своїх вимог, [PERSON] зазначає, що при укладанні кредитного договору та договору іпотеки, ПАТ КБ „ПриватБанком було порушено норми ЗУ Про захист прав споживачів, Правила Про надання банками України інформації споживачу щодо умов кредитування й сукупної вартості кредиту, Декрет КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Представник ПАТ КБ „ПриватБанку надав до суду письмові заперечення проти позовних вимог [PERSON], а також пред'явив зустрічну позовну заяву до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. ПАТ КБ „ПриватБанк свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитний договір № HAH2GA00000010. Відповідно до укладеного договору, Верба Наталiя Прокофiївна 29.02.2008 року отримала кредит у розмірі 95000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2022 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 17.09.2010 року має заборгованість - 120 865,80 долл. США, що за курсом 7,9192 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/356 від 16 вересня 2010р., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 94 073,56 дол. США, заборгованість по відсоткам 15 903,26 дол. США. заборгованість по комісії 3548,14 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 7 340,84 дол. США. Окрім цього, в відповідності з п. 5.3 Кредитного договору, нараховано судовий штраф у розмірі 39 574,13 грн. Враховуючи викладене, станом на 17.09.2010 року, заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком за кредитним договором № HAH2GA00000010 від 29.02.2008 року становить 996 734,57 грн. (дев'ятсот дев'яносто шість тисяч сімсот тридцять чотири грн. 57 коп.) В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПриватБанк і Відповідач 29.02.2008 року уклали договір іпотеки № HAH2GA00000010 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: Харкiвська обл., м. Харкiв, [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки, іншими документами вказаними в зустрічній позовній заяві. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а проти вимог ПАТ КБ „ПриватБанку за зустрічним позовом заперечувала в повному обсязі. Представник ПАТ КБ „ПриватБанку в судовому засіданні проти позову [PERSON] до ПАТ КБ „ПриватБанку заперечував, позовні вимоги по зустрічному позову ПАТ КБ „ПриватБанку підтримав в повному обсязі та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № HAH2GA00000010 від 29.02.2008 року станом на 17.09.2010 року у розмірі 996 734,57 грн., та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: м. Харкiв, [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ „ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та просив стягнути витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1708,50 грн., і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовна заява [PERSON] до ЗАТ КБ „ПриватБанку необгрунтована і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПриватБанк та [PERSON] 29.02.2008р. був укладений кредитний договір № HAH2GA00000010, відповідно до якого, Верба Наталiя Прокофiївна 29.02.2008 року отримала кредит у розмірі 95000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2022 року. В забезпечення кредитного договору між [PERSON] та ПриватБанк був укладений договір іпотеки від 29.02.2008р. Додатком №2 до кредитного договору № HAH2GA00000010 є графік погашення кредиту, тому посилання позивача по первісному позову про порушення Банком п. 3.2 Розділу 3 Правил „Про надання банками України інформації споживачу щодо до умов кредитування й сукупної вартості кредиту зазначаючи, що кредитний договір не містить графік повернення кредиту є безпідставними. Посилання позивача по первісному позову на те, що відповідач по первісному позову не мав права надавати заемщику кредит в іноземної валюті, суд вважає також безпідставними, оскільки отримуючи кредит в повному обсязі позивач не предявляла до ПриватБанка вимог, щодо зміни визначення валюти кредитування, порядку та строків сплати кредиту. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, зміст та форма якого відповідають положенням ст.203 ЦК України. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора та позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства. Матеріалами справи підтверджено волевиявлення сторін договору на надання та отримання кредиту в іноземної валюті. Відповідно до п.1 ч.2 ст.47 Закону України „Про банки і банківську діяльність на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Окрім того, положення ч.3 ст.533 ЦК України допускає можливість виконання зобовязань у іноземної валюті. Банківською ліцензією №22, виданою Нацбанком України, а також дозволом, виданим НБУ, ПриватБанку надане право здійснювати банківські операції, визначені пунктами 1-4 частини другої та частини четвертою ст.47 ЗУ „Про банки і банківську діяльність. Позивач за первісним позовом у своїй позовній заяві безпідставно посилається на Декрет КМУ „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 №15-93, оскільки зазначений нормативний акт з 17.01.2001 року втратив чинність в звязку з набранням чинності ЗУ „Про банки і банківську діяльність, а відповідно до „прикінцевих положень цього закону після набрання чинності всі інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить ЗУ „Про банки і банківську діяльність. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом зобовязання по кредитному договору № HAH2GA00000010 від 29.02.2008р. належним чином не виконує, має прострочену заборгованість у розмірі 120\~865,80 доларів США, тому подавши позов до суду про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, намагається уникнути виконання зобовязань по кредитному договору. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог по зустрічному позову ПАТ КБ „ПриватБанку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAH2GA00000010, відповідно до якого, Верба Наталiя Прокофiївна 29.02.2008 року отримала кредит у розмірі 95000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2022 року. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 17.09.2010 року має заборгованість - 120 865,80 долл. США, що за курсом 7,9192 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/356 від 16 вересня 2010р., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 94 073,56 дол. США, заборгованість по відсоткам 15 903,26 дол. США. заборгованість по комісії 3548,14 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 7 340,84 дол. США. Окрім цього, в відповідності з п. 5.3 Кредитного договору, нараховано судовий штраф у розмірі 39 574,13 грн. Враховуючи викладене, станом на 17.09.2010 року, заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком за кредитним договором № HAH2GA00000010 від 29.02.2008 року становить 996 734,57 грн. (дев'ятсот дев'яносто шість тисяч сімсот тридцять чотири грн. 57 коп.) В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПриватБанк і Відповідач 29.02.2008 року уклали договір іпотеки № HAH2GA00000010 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: Харкiвська обл., м. Харкiв, [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки, іншими документами вказаними в зустрічній позовній заяві. Таким чином, у ПАТ КБ ПриватБанк виникла необхідність звернутися з позовом до суду. Згідно ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved