Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення просить надати йому дозвіл на виготовлення, оформлення та одержання виїзних документів, необхідних для виїзду за кордон неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без дозволу матері [PERSON] (відповідач), та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], без дозволу відповідача з метою оздоровлення та відпочинку за кордон для поїздок в країни Шенгенської Угоди, Росії, Грузії, Арменії, Азербайджану, Туреччини, Єгипту, Тунісу, Ізраїлю, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Республіки Кіпр, США, Канади в період весняних канікул з 25.03.2017 року по 02.04.2017 рік, в період літніх канікул з 15.06.2017 року по 15.07.2017 рік та в період осінніх канікул з 28.10.2017 року по 06.11.2017 рік. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем він має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані та проживають [ADDRESS] разом з відповідачем. Подружнє життя з відповідачем виявилось невдалим, спільне господарство сторони не ведуть і стосунки не підтримують тривалий час, ініційовано питання розірвання шлюбу. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок неповнолітнім дітям в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя для підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їх здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Відповідач добровільно дозвіл на виїзд дітей не надає, що і стало підставою для звернення до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання призначене на 14.02.2017 року на 10 год. та 12.04.2017 року не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника відповідача надішло клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість в іншій справі в Апеляційному суді міста Києва. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі та на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, а також з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у м. Києві [INFO] року народилася [PERSON], її батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у м. Києві [INFO] року народилася [PERSON], її батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с.13). Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про порядок на виїзд з України і в'їзд в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд дитини з України є проїзний документ дитини. Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про порядок на виїзд з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку в супроводі одного з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що його довіритель має намір забезпечити повноцінний відпочинок неповнолітнім дітям в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя для підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їх здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду відомості з бронювання готелю на своє ім'я на трьох осіб у Болгарії в період з 15 червня 2017 року по 15 липня 2017 року та в Єгипті в період з 28 жовтня 2017 року по 5 листопада 2017 року. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Враховуючи вищенаведені обставини та те, що відповідач не надала суду доказів на спростування заявлених вимог суд вважає,що виїзди дітей за кордон жодним чином не порушать право відповідача на участь у вихованні дітей, тому, враховуючи періоди канікул дітей та бронювання готелів суд вбачає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та надати позивачу дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон неповнолітніх дітей без дозволу відповідача з метою оздоровлення та відпочинку за кордон в період літніх канікул з 15.06.2017 року по 15.07.2017 року до Болгарії та в період осінніх канікул з 28.10.2017року по 06.11.2017 року до Єгипту, та відповідно надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей в супроводі позивача без дозволу відповідача з метою оздоровлення та відпочинку за кордон в період літніх канікул з 15.06.2017 року по 15.07.2017 року до Болгарії та в період осінніх канікул з 28.10.2017 року по 06.11.2017 року до Єгипту зі зворотнім їх поверненням на територію України. Системний аналіз норм права, свідчить про те, що дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон носить разовий характер, дається для конкретної поїздки та на визначений термін, а тому в задоволенні решти вимог слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial