Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсними договорів купівлі - продажу та договору іпотеки. Під час розгляду справи в судовому засіданні представником позивача подано заяву про уточнення позову та збільшення позовних вимог. Свої вимоги позивач та представник позивача обґрунтовують тим, що 02 грудня 1972 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. В шлюбі вони з чоловіком спільно побудували будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], і відповідно належить їм на праві спільної сумісної власності. 10 жовтня 2007 року між її чоловіком [PERSON] та її сином [PERSON] укладено договір купівлі-продажу даного будинку. Крім цього, між ними було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок. В цей же день, 10 жовтня 2007 року, між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладеного договір іпотеки, відповідно до якого житловий будинок та земельна ділянка за вищевказаною адресою були передані в іпотеку банку. У зв'язку з непогашенням кредиту відповідачем [PERSON] банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення осіб із будинку, який знаходиться в іпотеці. Про укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] дізналась в лютому 2014 року, коли було отримано позовну заяву про стягнення заборгованості та звернення стягнення на будинок та земельну ділянку. Раніше їй про це відомо нічого не було. Під час укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу вона в нотаріуса надала письмову згоду своєму чоловікові на укладення договору, однак при цьому їй не було роз'яснено змісту та суті спірних договорів. Вона не володіє українською мовою, на якій було складено відповідну заяву, даний документ їй ніким не перекладався, в зв'язку з чим мала місце помилка з її боку при підписанні заяви. Також позивач вказує на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу будинку право користування ним мали малолітні діти, однак не було згоди органу опіки та піклування. В зв'язку з цим позивач просить визнати недійсною її письмову заяву про надання згоди на укладення договору купівлі-продажу, визнати недійсними договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, визнати недійсним договір іпотеки. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про уточнення позову, просив їх задовольнити. Крім того пояснив, що відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України. Цим же вироком встановлено, що [PERSON] насправді не хотів купляти будинок та земельну ділянку, уклав оспорювані договори тільки з метою отримання кредиту. В зв'язку з цим, оскільки під час укладення договорів купівлі-продажу сторони не бажали настання правових наслідків, що обумовлені ним, дані правочини суперечать загальним вимогам, а тому є підстави для визнання їх недійсними. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову і просив у позовних вимогах відмовити. Свої заперечення представник обґрунтовує тим, що всі вимоги, необхідні для укладення спірних договорів, сторонами дотримано, вимоги позивача є необґрунтованими, на укладення договору купівлі продажу будинку із залученням кредитних коштів було надано дозвіл рішенням виконавчого комітету Чомонинської сільської ради Мукачівського району. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 10 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будинку за адресою [ADDRESS] . Крім цього, між [PERSON] та [PERSON] 10 жовтня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок. В цей же день, 10 жовтня 2007 року, між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладеного договір іпотеки, відповідно до якого житловий будинок та земельна ділянка за вищевказаною адресою були передані в іпотеку банку. Сторони особисто підписали дані правочини в присутності нотаріуса, на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку позивач [PERSON], яка є дружиною [PERSON], особисто надала згоду, яка посвідчена нотаріусом. Оспорюючи вищевказану заяву та договори позивач посилається на те, що вона не розуміла зміст заяви, оскільки не володіє українською мовою, при укладенні договорів сторони не бажали настання правових наслідків, що обумовлені ними, мало місце порушення прав дітей, в даному випадку мала місце помилка з її боку як щодо змісту договорів купівлі-продажу так і щодо змісту заяви. Згідно з ЦК України особа, яка вважає, що її права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним (ст. ст. 215-235 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 229 ЦК України передбачено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Позивач не є учасником укладених договору купівлі-продажу, самі його учасники, а саме продавець [PERSON] та [PERSON], питання про визнання правочину недійсним в зв'язку з тим, що він не спрямований на реальне настання правових наслідків, не ставлять. Доводи позивача про те, що вона не розуміла змісту заяви, якою надала згоду своєму чоловікові на укладення договору купівлі-продажу, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони нічим не підтверджені. Необгрунтованими також є доводи позивача про те, що при укладенні договору купівлі-продажу будинку були порушені права дітей, оскільки не було згоди органу опіки та піклування, оскільки такі твердження не відповідають дійсності. Такий дозвіл було надано, а саме рішенням виконавчого комітету Чомонинської сільської ради Мукачівського району надано дозвіл [PERSON] на купівлю із залученням кредитних коштів будинку, право користування яким мають діти. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed