Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» грошових коштів за договором позики та судові витрати на розгляд справи, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 14 травня 2012 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 2800000,0 грн. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняла на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 14 грудня 2013 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 2800000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позики від 14 травня 2012 року та розпискою від 14 травня 2012 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 14 грудня 2013 року [PERSON] не повернула суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідала йому відмовою. В забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення суми позики, позивач укладає в день укладення договору позики з [PERSON] та ТОВ «Деметра-Сервіс» договір поруки, за яким поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до Договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року. Відповідно до положень п. 1.2 вказаного договору поруки, забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором виступає все належне поручителю рухоме та нерухоме майно. Крім того, п. 1.3 договору поруки визначено, що поручитель зобов'язується не відчужувати в період дії даного договору у будь-який спосіб майно, а саме: комплекс, база відпочинку «Юбилейная», що належить поручителю на підставі свідоцтва про право власності б/н, зареєстрованого на підставі рішення Виконавчого комітету Рибаківської сільської ради 01 березня 2004 року, за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, квартал Шостий, буд. №13 (реєстраційний номер майна: 4937591). Також, 14 травня 2012 року між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» укладено договір поруки, відповідно до умов п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року. У звязку з відмовою відповідачів повернути суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки від 14 травня 2012 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» недійсним, а також стягнути у солідарному порядку з відповідачів судові витрати, посилаючись на таке. Директор ТОВ «Деметра-Сервіс», підписуючи договір поруки від 14 травня 2012 року діяла за відсутності будь-якого письмового рішення загальних зборів товариства та не в його, товариства, інтересах, без відома колишнього засновника підприємства - [PERSON], за домовленістю з другою стороною вказаного договору. Сама [PERSON] ані [PERSON], ані [PERSON] не знала, що підтверджено її поясненнями у кримінальному провадженні 17 листопада 2014 року. [PERSON] надав до суду заперечення на зустрічну позовну заяву, в якій просив відмовити ТОВ «Деметра-Сервіс» в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання договору поруки недійсним в повному обсязі, зазначивши, що ТОВ «Деметра-Сервіс» суперечить сам собі, оскільки вказує, що відповідно до ст. 62 Закону України Про господарські товариства директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора. Директор підзвітний загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Також, на виконання цієї норми законодавства, в п. 10.16. Статуту ТОВ Деметра-Сервіс визначено, що директор, який є виконавчим органом [PERSON], самостійно вирішує усі питання діяльності [PERSON], за винятком тих, що належать до виключної компетенції Зборів Учасників [PERSON]. Збори Учасників не мають права втручатись в оперативну діяльність Директора [PERSON]. Збори Учасників [PERSON] можуть прийняти рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції Директора. Пункт 10.17. Статуту визначає, що Директор діє від імені [PERSON] в межах, встановлених чинним законодавством та установчими документами [PERSON]. Водночас, до виключної компетенції Зборів Учасників, відповідно до п. 10.5. Статуту, належить: 1) визначення основних напрямків діяльності [PERSON] і затвердження планів та звітів про їх виконання; 2) прийняття (затвердження) Статуту [PERSON] і внесення до нього змін і доповнень, зміна розміру Статутного капіталу [PERSON]; 3) призначення та відкликання виконавчого органу [PERSON] - Директора [PERSON]; 4) затвердження річних результатів діяльності [PERSON], включаючи його дочірні підприємства, затвердження порядку розподілу прибутку, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків; 5) визначення фондів [PERSON], порядку їх утворення, напрямків їх використання; 6) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, інших юридичних осіб, затвердження їх статутів та положень; 7) встановлення розміру, форми і порядку внесення Учасниками додаткових внесків; 8) вирішення питання про придбання [PERSON] частки Учасника; 9) прийом і виключення зі складу Учасників [PERSON]; 10) прийняття рішень про вступ [PERSON] до об'єднань підприємств; 11) прийняття рішення про ліквідацію, реорганізацію [PERSON], призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Таким чином, з вказаного переліку вбачається, що питання підписання договорів, зокрема договору поруки, не відноситься до виключної компетенції Зборів Учасників [PERSON], а повноваження, надані Директору, дають йому право підпису такого роду документів. Тобто, [PERSON] жодним чином не вийшла за межі своїх повноважень, як директор ТОВ «Деметра-Сервіс», під час підписання договору поруки від 14 травня 2012 року з [PERSON] та [PERSON] На момент укладення вказаного договору, 14 травня 2012 року, до складу учасників ТОВ «Деметра-Сервіс» входили: [PERSON] 90%; [PERSON] - 10%. Тобто, цей факт, спростовує доводи ТОВ «Деметра-Сервіс» щодо того, що [PERSON] діяла за відсутності будь-якого письмового рішення загальних зборів товариства та не в його, товариства, інтересах, оскільки сама вона на той час була Учасником [PERSON] з часткою 90%. Щодо доводів представника ТОВ Деметра-Сервіс стосовно того, що [PERSON] діяла за домовленістю з другою стороною, з метою укладення правочину, вчиненого внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. Договір поруки від 14 травня 2012 року було укладено між трьома сторонами: [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Деметра-Сервіс». Всі сторони Договору були обізнані з його умовами та наслідками невиконання. Щодо пояснення [PERSON], тобто її коментар щодо суттєвої участі [PERSON] в управлінні ТОВ «Деметра-Сервіс», цілком пояснює те, що вона не була особисто знайома з [PERSON] та [PERSON] в момент підписання договору поруки від 14 травня 2012 року. З огляду на відсутність належних доказів протиправності правочинів та наявності злочинної змови між сторонами, зазначені доводи є необґрунтованими.Тому, правочин, укладений 14 травня 2012 року між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Деметра-Сервіс», відповідає всім вимогам чинного цивільного законодавства, зокрема ст. 203 ЦК України, а тому не підлягає визнанню недійсним. Співвідповідач за первісним позовом [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» в судове засідання викликалося за місцем реєстрації, не зявилося, за даними сповіщень курєрської пошти за адресою реєстрації товариство не перебуває. Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, матеріали кримінального провадження, допитавши свідків, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ТОВ «Деметра-Сервіс» задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 14 травня 2012 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 2800000,0 грн. Сторони при цьому домовились, що позичальник [PERSON] прийняла на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 14 грудня 2013 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 2800000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позики від 14 травня 2012 року та розпискою від 14 травня 2012 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 14 грудня 2013 року [PERSON] не повернула суми позики. Повернення боргу мало здійснюватися в м. Одесі за місцем проживання позичальника. У випадку зміни адреси проживання позикодавця він зобов'язаний негайно повідомити Позичальника, відповідно до вимог п. 6 договору позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідала йому відмовою. 14 травня 2012 року між позикодавець [PERSON], позичальник [PERSON] та поручитель ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» укладено договір поруки, відповідно до умов п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року. Також в забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення суми позики, позивач укладає в день укладення договору позики з [PERSON] та ТОВ «Деметра-Сервіс» договір поруки, за яким поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року. Відповідно до положень п. 1.2 вказаного договору поруки, забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором виступає все належне поручителю рухоме та нерухоме майно. Крім того, п. 1.3 договору поруки визначено, що поручитель зобов'язується не відчужувати в період дії даного договору у будь-який спосіб майно: а саме: комплекс, база відпочинку «Юбилейная», що належить поручителю на підставі свідоцтва про право власності б/н, зареєстрованого на підставі рішення Виконавчого комітету Рибаківської сільської ради 01 березня 2004 року, за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, квартал Шостий, буд. №13 (реєстраційний номер майна: 4937591). Вартість цього майна згідно витягу з реєстру прав на нерухоме майно складає 501498,0 грн. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. На виконання ухвали Суду від 07 жовтня 2015 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області були надані до суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014160470005960 від 09 липня 2014 року. Згідно наявного у його матеріалах протоколу допиту свідка [PERSON] від 28 листопада 2014 року (а. с. 94-97), будучи допитана в якості свідка. Вона повідомила, що [PERSON] та [PERSON] [PERSON] Н.Г. невідомі; [PERSON] спілкувалась лише з [PERSON] і він спілкувався з [PERSON] та [PERSON]. Практично підприємством займався її цивільний чоловік [PERSON] За поясненнями [PERSON] від 17 листопада 2014 року (а. с. 100) справами на підприємстві «Деметра-Сервіс» займався [PERSON] Ці пояснення та твердження [PERSON] узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015160500000838 від 30 січня 2015 року. За вказаним кримінальним провадженням в протоколі допиту в якості свідка [PERSON] від 18 лютого 2015 року, що вона зверталась до [PERSON] аби той допоміг їй позичити 2800000,0 гривень у [PERSON], з яким її познайомив [PERSON] Для того, щоб [PERSON] позичив [PERSON] вказану суму, [PERSON] попросив [PERSON], як директора підприємства ТОВ «Деметра-Сервіс» виступити поручителем. Допитана у судовому засіданні 02 березня 2016 року в якості свідка [PERSON] підтвердила, що зверталась до [PERSON], з яким вони були добрими друзями, аби той допоміг їй отримати гроші в борг. [PERSON] сказав, що грошей в нього немає, але він знайшов людину, яка погодилась надати необхідні кошти в борг. [PERSON] підтвердила, що умови отримання коштів в борг вона обговорювала та погодила саме з [PERSON], підписання документів про отримання коштів (договір позики від 14.05.2012 року, розписка від цієї дати, договори поруки з ТОВ «Деметра-Сервіс» та ТОВ «Торгово-транспортна компанія») - відбулось вдома у [PERSON] [PERSON] зазначила, що раніше, до підписання вказаних документів, вона з директором ТОВ «Деметра-Сервіс» [PERSON] не була знайома, підписати договір поруки від імені ТОВ «Деметра-Сервіс» [PERSON] попросив [PERSON] Допитаний у судовому засіданні 27 січня 2016 року в якості свідка [PERSON] підтвердив, що документи, пов'язані з переданням ним коштів в борг [PERSON], готував [PERSON] та надав їх [PERSON] З [PERSON] [PERSON] були бізнес-партнерами, він ([PERSON]В.) познайомив його з [PERSON] для того, аби [PERSON] позичив їй кошти у борг, а [PERSON] вирішив юридично убезпечити повернення боргу [PERSON] з боку [PERSON] та гарантував повернення цього боргу за рахунок бази відпочинку, що належить на праві приватної власності ТОВ «Деметра-Сервіс». При цьому, за поясненнями [PERSON], [PERSON] казав, що є власником цієї бази відпочинку, через нього [PERSON] підтримував зв'язок з [PERSON] За договором поруки від 14 травня 2012 року між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Деметра-Сервіс» зазначено, що власником бази відпочинку, якою [PERSON] гарантував [PERSON] повернення коштів з боку [PERSON], є саме ТОВ «Деметра-Сервіс». Відповідно до частин 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 62 Закону України «Про господарські товариства», дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства. Згідно статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. За свідченнями [PERSON], як директора ТОВ «Деметра-Сервіс», на час укладання договору поруки від 14 травня 2012 року між [PERSON] 0.0., [PERSON] та ТОВ «Деметра-Сервіс» [PERSON] (та один з його засновників (учасників) на той момент) рішення про укладання вказаного договору поруки не приймала, ані як директор, ані як учасник (засновник) підприємства. Навпаки, управлінням підприємством [PERSON] не займалась, усіма справами на підприємстві займався [PERSON] Саме на його прохання [PERSON] підписала від імені ТОВ «Деметра-Сервіс» договір поруки, діючи при цьому в інтересах [PERSON] та [PERSON] «Інтерес» [PERSON] полягав в отриманні забезпечення повернення йому позичених коштів [PERSON] «Інтерес» [PERSON] полягав в отриманні коштів від [PERSON] під поруку ТОВ «Деметра-Сервіс». Таким чином, домовленість щодо укладання договору позики була досягнута між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) за сприяння [PERSON], який знаходився у товариських (дружніх) взаємовідносинах з [PERSON] та мав спільні бізнес-інтереси з [PERSON] [PERSON] як директора та учасник ТОВ «Деметра-Сервіс», виконуючи рішення [PERSON], як особи, з якою перебувала у фактичних шлюбних відносинах, обтяжила ТОВ «Деметра-Сервіс» зобов'язаннями на користь [PERSON] не в інтересах підприємства. У порушення вимог статті 92 ЦК України [PERSON] діяла не в інтересах юридичної особи. За показаннями [PERSON] іншого майна, коштів на рахунках ТОВ «Деметра-Сервіс», якими можна було забезпечити поруку, крім бази відпочинку «Юбилейная», не було. Той факт, що [PERSON] на момент укладання договору поруки від 14 травня 2012 року не був учасником чи посадовою особою ТОВ «Деметра-Сервіс» не заперечує й сам [PERSON], підтверджуючи цей факт у пункті 2 заперечень проти зустрічного позову. Додатково, цей факт підтверджений Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17 червня 2014 року по справі № 915/1791/13, в якій зазначено, що на підставі протоколу № 33 загальних зборів ТОВ «Деметра-Сервіс» від 08 вересня 2011 року, [PERSON] вийшов зі складу учасників цього підприємства. Судом також встановлено, що за змістом п. 1.3 договору позики фактично поручитель зобовязався до виконання договору позики не проводити відчуження бази відпочинку. Частини 1 і 2 статті 577 ГК України передбачають обов'язкову нотаріальну форму договору поруки нерухомості (з державною реєстрацією), частина 1 статті 218 ГК України вказує на нікчемність угоди без дотримання обов'язкового нотаріального посвідчення. Норма про заборону відчуження об'єкту нерухомості є нормою договору іпотеки, а не договору поруки, незалежно від того, що включена в текст останнього. Враховуючи викладене, суд має стягнути в солідарному порядку з [PERSON], паспорт серія МО № 893493, виданий Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 18.12.2000 р., ІПН [NUMBER], що проживає за адресою: Херсонська область. [ADDRESS], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» (65078 м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 32 код ЄДРПОУ 32403062) на користь [PERSON], паспорт серія КК №149890, виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 22.12.1998 р., ідентифікаційний № [NUMBER], що проживає за адресою: [INFO], грошові кошти за договором позики від 14 травня 2012р. у розмірі 2800000,0 (два мільйона вісімсот тисяч) грн. Стягнути в рівних частках з [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,0 гривень. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» - відмовити. Визнати недійсним Договір поруки від 14 травня 2012 року, укладений між [PERSON], як позикодавцем, [PERSON], як позичальником, та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», як поручителем. Під час розгляду даної справи ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року накладено арешт на нерухоме майно: комплекс база відпочинку Юбилейная, розташоване за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, квартал Шостий, буд. № 13, що належить ТОВ Деметра-Сервіс. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial