Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Санжари Агросвіт» про визнання договору оренди землі від 01 серпня 2006 року припиненим, зобовязати повернути земельну ділянку. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 2,9502 га з кадастровим номером 5323480400:00:001:0063, що знаходиться на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ№135276 від 18 серпня 2005 року. 01 серпня 2006 року між ним та Приватним підприємством «Санжари-Агросвіт», в особі директора [PERSON], був укладений договір оренди землі № 57, згідно якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великокобелячківської сільської ради. Договір укладено строком на 10 (десять) років і набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований Новосанжарським відділом земельних ресурсів, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 березня 2008 року за № 040854500004. 01 серпня 2006 року, до моменту державної реєстрації договору позивач передав земельну ділянку ПП «Санжари-Агросвіт» на підставі Акту приймання-передачі земельної ділянки, що підтверджується відповідним актом. З 01 серпня 2006 року відповідач використовує земельну ділянку. З метою затягування часу користування належною позивачеві земельною ділянкою орендарем договір позивачу було надано лише у 2014 році, і лише після його отримання йому стало відомо про проведення державної реєстрації у 2008 році. Договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 10- річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, тобто припинив свою дію 01 серпня 2016 року. Однак земельну ділянку відповідачем не повернуто, чим порушено умови укладеного договору оренди землі та права позивача, як власника земельної ділянки. Позивачем було повідомлено орендаря про закінчення дії договору та небажання поновлення договору оренди землі № 57 від 01 серпня 2006 року, після припинення його дії. Цінним листом з описом та повідомленням про вручення було направлено вимогу про повернення земельної ділянки з чужого незаконного користування. Однак було отримано відповідь про відмову у поверненні позивачеві земельної ділянки. Зважаючи на бездіяльність з боку відповідача щодо повернення земельної ділянки, єдиним способом захисту його порушеного права є витребування земельної ділянки із незаконного володіння Приватного підприємства «Санжари-Агросвіт». Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, для участі у справі уповноважив представника за довіреністю. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 135276, виданого 18.08.2005 року Новосанжарською районною державною адміністрацією, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,95 га у межах згідно з планом, що розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер 5323480400:00:001:0063, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а. с.13). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 22.05.2015 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,9502 га, кадастровий номер 5323480400:00:001:0063, що розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). 01 серпня 2006 року між позивачем та Приватним підприємством «Санжари-Агросвіт», в особі директора [PERSON], був укладений договір оренди землі № 57, згідно якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великокобелячківської сільської ради. Договір укладено строком на 10 (десять) років з моменту його державної реєстрації. Договір зареєстрований Новосанжарським відділом земельних ресурсів, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 березня 2008 року за № 040854500004 (а.с.6-7). Згідно додатку до договору оренди земельної частки (пай) № 57 від 1 серпня 2006 року, акта прийому передачі земельної ділянки, орендодавець [PERSON] власник землі передає в оренду, а орендар ПП «Санжари Агросвіт» в особі директора [PERSON] приймає земельну ділянку загальною площею 2,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15). 5 квітня 2016 року цінним листом з описом та повідомленням про вручення позивачем було повідомлено орендаря про закінчення дії договору оренди землі № 57 від 01 серпня 2006 року, що укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Санжари-Агросвіт» в особі директора [PERSON] 19 серпня 2016 року цінним листом з описом та повідомленням про вручення позивачем було направлено вимогу про повернення земельної ділянки з чужого незаконного користування (а.с.16-22). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. В даному випадку 01.08.2006 року сторони власник [PERSON] та орендар приватне підприємство «Санжари Агросвіт» дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору оренди, про що уклали договір № 57, який скріпили своїми підписами. Зазначене свідчить, що спірна земельна ділянка правомірно перебувала в платному строковому користуванні відповідача на підставі укладеного між сторонами договору оренди, умови якого сторони виконували впродовж 10 років. Згідно ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 11 лютого 2010 року державній реєстрації підлягає право оренди земельної ділянки. Згідно ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, договір оренди землі вважається укладеним не з моменту його державної реєстрації, оскільки реєстрації підлягає лише право оренди, а з моменту досягнення сторонами згоди стосовно всіх істотних умов договору про що свідчать їх підписи в договорі. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13), дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, сторони договору скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання договору оренди землі від 01 серпня 2006 року припиненим та повернення земельної ділянки, оскільки відповідач на даний час не правомірно користуються останньою. Суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved