Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення несплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 02 вересня 2019 року по 20 січня 2020 року він працював у Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», але у зв`язку з порушенням законодавства про працю та умов трудового договору зі сторони відповідача, змушений був звільнитись на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок по вихідній допомозі у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат у сумі 40298,10 грн та заборгованість по заробітній платі за грудень 2019 року та січень 2020 року, всього у сумі 27447,23 грн, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь несплачені суми при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 28144,60 грн. Ухвалою судді від 07.10.2020 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності в судовому засіданні суду не подавав. Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень. Судом встановлено, що позивач з 02.09.2019 року по 20.01.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді начальника зміни з охорони праці. Був звільнений за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. Останнім днем праці позивача визначено 19 січня 2020 року (а.с. 8-14). Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі № 1672 від 23.10.2020 року, загальна сума заборгованості по заробітній платі станом на дату подання довідки становить 55219,60 грн., в тому числі за грудень 2019 року - 8490,43 грн, січень 2020 року - 46729,17 грн. Суми заборгованості з виплати заробітної плати вказані після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.29). Згідно довідки про розрахунок середньоденного заробітку № 1673 від 23.10.2020 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 639,55 грн (а.с. 30). Заперечень щодо розміру визначеного відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача, від сторін не надходило. За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої йому заборгованості по заробітній платі та належних сум при звільненні в сумі 55219,60 гривень та середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем належних сум з часу звернення позивача до підприємства відповідача за розрахунком, в межах заявлених вимог. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 639,55 гривень. Кількість робочих днів з дати звернення позивача 29 липня 2020 року до відповідача за розрахунком і до розгляду судом справи по суті становить 60 днів, у тому числі у липні 2020 року - 2 дні; у серпні 2020 року - 20 днів; у вересні 2020 року - 22 дні, у жовтні 2020 року - 16 днів. Сума середнього заробітку складає 38373 гривні з розрахунку: (60дн.х639,55). Але, враховуючи межі розгляду, які для суду обмежені заявленими вимогами, до стягнення на користь позивача підлягає сума середнього заробітку 28144,60 гривень. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені ним судові витрати. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved