Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 21 листопада 2004 року у с.Миролюбівка Житомирського району Житомирської області помер [PERSON]. На час його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON], яка спадщину після його смерті не оформлювала, однак відповідно до ч.3 ст.268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] була одинокою, тривалий час хворіла, потребувала стороннього догляду та матеріальної допомоги і разом з нею разом проживав позивач, який доглядав її до її смерті та надавав необхідну підтримку, окрім того також взяв на себе всі витрати по похованню останньої. Позивач проживає у вказаному будинку більше 10 років, за власні кошти робить ремонт та вважає, що добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито безперервно володіти ним і тому просить визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок за набувальною давністю. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати також право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,27 га., яка розташована в с.Миролюбівка, Житомирського району Житомирської області, яку обробляє та користується. Позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, обставини зазначені в позові визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він має право на визнання за ним права власності на житловий будинок №20 по вул.Жовтневій в с.Миролюбівка Житомирського району, Житомирської області та земельну ділянку площею 0,27 га., для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с.Миролюбівка, Житомирського району Житомирської області за набувальною давністю, оскільки володіє ними добросовісно, безперервно та відкрито понад 10 років. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як роз'яснено у п.п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст.214 ЦПК України). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] (тітки позивача) відкрилася 18 січня 2006 року, тому звернення позивача з позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю узгоджується з положенням ч.4 ст.344 ЦК України. Крім того, як вбачається з довідок [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області від 07 грудня 2016 року, позивач після смерті тітки вступив в управління та користування вільно та відкрито належним їй майном - житловий будинок №20 по вул.Жовтневій в с.Миролюбівка Житомирського району, Житомирської та земельною ділянкою площею 0,27 га., для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с.Миролюбівка, Житомирського району Житомирської області і до тепер ними користується. Враховуючи те, що [PERSON] належними та допустимими доказами довів, що добросовісно заволодів жилим будинком та земельною ділянкою, оскільки він хоч і знав, що вона не є власником цього об'єкту нерухомості, однак наданими доказами підтверджено, що заволодіння цим майном відбулося без порушенням норм права (викрадення, шахрайство), шляхом вселення для тимчасового проживання, але без укладення жодних договорів в належній формі. Крім того, позивач належними та допустимими доказами довів, що він продовжує відкрито, тобто очевидно для всіх та безперервно користуватись цим приміщенням, як житловим будинком з 2000 року і по даний час та відноситись до вказаного майна як до свого. Згідно довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу [PERSON] від 12 грудня 2016 року вбачається, що [PERSON] дійсно є спадкоємцем за законом після смерті 18 січня 2006 року [PERSON] Інших заяв у спадковій справі немає (а.с.13). Враховуючи доведеність вказаних вище обставин, а також те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Миролюбівка, вул.Жовтнева, буд. 20 та земельна ділянка площею 0,27 га. за вищевказаною адресою, є об'єктом набувальної давності, зважаючи на відсутність інших осіб, які претендують на це майно та на відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності, суд вважає, що позов слід задовольнити та за позивачем слід визнати, в порядку набувальної давності, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Миролюбівка, вул.Жовтнева, буд. 20 та земельну ділянку площею 0,27 га. в с.Миролюбівка, Житомирського району, Житомирської області.

Outcome: approved