Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач пояснив, що 02.04.2019 року [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого позивач по справі купив квартиру [ADDRESS] . 08.02.2014 року у спірній квартирі був зареєстрований [PERSON] . 24.04.2019 року ОСББ «Вільямса 59-К» посвідчив акт про те, що з 2015 року по теперішній час [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] .Місце знаходження відповідача не відоме. Позивач змушений сплачувати комунальні платежі за відповідача, що порушує його права як власника житла. Позивач просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02 квітня 2019 року [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом від 24.04.2019 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2015 року по теперішній час не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. На підставі ч. 1 ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved