Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності, належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Також в даному житловому будинку зареєстрований його колишній зять [PERSON] , [INFO] , але фактично з 2012 року не проживає у вищевказаному житловому будинку, добровільно пішов з будинку, не намагається вселитися, не приходить, не користується ним, та залишаючись зареєстрованим у його домоволодінні, перешкоджає у здійсненні законних прав, зокрема в оформленні пільг щодо сплати комунальних послуг, отримання субсидії. Тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право на користування житлом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України та шляхом розміщеного, на офіційній веб-сторінці суду, повідомлення про виклик у судове засідання. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] належить домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . (а.с. 9-10). Згідно копії заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішення набрало законної сили.(а.с.7-8) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян. (а.с.11-15) Із довідки №160 виданої 27 січня 2020 року виданої Копичинецькою міською радою, Гусятинського району Тернопільської області вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , входять: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , внучка [PERSON] та колишній зять [PERSON] .(а.с.22) Як вбачається\~із актів\~встановлення факту\~проживання Копичинецької\~міської ради\~Гусятинського району\~Тернопільської області\~від 30\~вересня 2019\~року,\~від 13\~листопада 2019\~року та\~від 27\~січня 2020\~року, комісія встановила, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2012 року за вказаною адресою не проживає та не появляється. (а.с. 19,20,21). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] з 2012 року. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] з 2012 року, який належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому [PERSON] , слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved