Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 23 липня 2011 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2017 року через втрату взаєморозуміння, розбіжність у поглядах на сімейне життя та його планування, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Вважає, що сім'я з відповідачкою розпалась остаточно і не може бути відновлена, та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання сторони не з'явились, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач на позові наполягає, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2011 року, про що Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис № 435 (а.с. 5 копія свідоцтва). Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їх дитини. Частинами 3,4 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача [PERSON] про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з заявою відповідача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Москаленко». Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, тому вони покладаються на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved