Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на 23/50 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належали померлому [PERSON], померлому [INFO], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що у правовстановлюючому документі на спадкову частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я [PERSON], а саме в свідоцтві про право власності [NUMBER], виданому Ізмаїльською міською радою народних депутатів Одеської області від 30.11.1992 року за № 57-12, тип об'єкту нерухомого майна вказаний, як «квартира», а у довідці № 1874, виданий КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.12.2014 року тип об'єкту зазначеного нерухомого майна вказаний, як «житловий будинок», тобто існує невідповідність у типі об'єкту. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на будівництвом від 03.12.1997 року за № 45, виданого Ізмаїльською міською радою народних депутатів, [PERSON] належали 23/50 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою, наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.12.2014 року за № 1874. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 23/50 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту від 25.07.2006 року за № 2794, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу одеської області Апреленко Р.І., [PERSON], усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те що належатиме йому на день смерті і на що він матиме право заповів [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як було з'ясовано судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 23.12.2014 року за № 3-1250 на ім'я позивача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0626 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно письмової відповіді наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 23.12.2014 року за № 3038/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що у правовстановлюючому документі на частку спадкового житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я [PERSON] - свідоцтві про право власності [NUMBER], виданому Ізмаїльською міською радою народних депутатів Одеської області 30.11.1992 року за № 57-12, тип об'єкту нерухомого майна вказаний, як «квартира», а у довідці № 1874, виданій КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.12.2014 року тип об'єкту вищезазначеного нерухомого майна зазначений, як «житловий будинок», тобто існує не відповідність у типі об'єкту. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved