Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з договором дарування від 22.10.1970р. позивач є власником 1/20 та згідно з рішенням народного суду м. Вінниці від 06.04.1970р. 5,5% частини будинку №48 по вул. Островського в м. Вінниці. Відповідно до довідки квартального комітету «Привокзальний» та рішення народного суду м. Вінниці від 06.04.1970 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також є власниками частини будинковолодіння по вул. Островського 48. Відповідно до вищезазначеного рішення суду за відповідачами було зареєстровано право власності в бюро технічної інвентаризації. З 1965 року спадкодавці за зазначеною адресою не проживають, що вбачається із довідки квартального комітету та домової книги. Також позивачу стало відомо зі слів рідних, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали у Російській Федерації в Хабаровському краї, безпосередньо в самому Хабаровську. Останніх десять років зв'язок рідних з спадкодавцями було втрачено та зі слів родичів вони померли. Оскільки позивач є рідним братом спадкодавців та проживає у вказаній частині будинковолодіння з 1968 року, відкрито, безперервно користується часткою будинковолодіння спадкодавців, сплачує за електроенергію та газопостачання. Неоднаразово робив поточний та капітальний ремонт відповідної частки, провів добудову. Просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, в подальшому після допиту свідків, а саме в судових дебатах поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Правилами\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2\~ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було задоволено клапотання приедставника позивача щодо витребування доказів і відповідно до ст. 6 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року було витребувано з відділу адресно-довідкової роботи управління Федеральної міграційної служби Хабаровської області Російської Федерації інформацію про місце проживання громадян [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які за наявною інформації проживали на території Хабаровського краю, зокрема в м. Хаборовську. Витребувано з ЗАГС Хабаровської області, Російської Федерації інформацію про можливу реєстрацію смерті громадян [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 17.03.1938 року нгародження. Відповідно до відповіді Головного управління Міністерства юстиції Россійської Федерації по Хабарівському краю і Єврейської автономної області від 08.04.2015 р №27/05-23/1015 [PERSON] [INFO], місце народження : с. Косанове Гайсинського району Вінницької області по записах відділу адресно-довідкової роботи УФМС Росії по Хабарівському Краю не значиться. [PERSON], [INFO], місце народження : с. Косанове Гайсинського району Вінницької області по записах відділу адресно-довідкової роботі УФМС Росії по Хабарівському Краю в період з 03.08.1972 року по 01.07.2010 року був зареєстрований за місцем проживання за адресою : [INFO] та знятий з реєстрації по причині смерті (актовий запис №3646 від 09.06.2010 року). [PERSON], [INFO], місце народження с. Косанове Гайсинського району Вінницької області по записах відділу адресно-довідкової роботит УФМС Росії по Хабарівському Краю не значиться. Інформації щодо [PERSON] не надано у звязку із відсутністю дати народження. Також по справі за клопотанням представника позивача було допитано свідків, а саме [PERSON] та [PERSON], які повідомили про те, що їм відомо той факт що 60-х, 70-х роках спадкодавці оформляли спадщину, після чого виїхали в Росію, крім того свідки зазначили, що в період 1995-2012 р. в Україну приїзджали родичі спадкодавців та повідомили той факт що спадкодавці померли. Цей факт також частково підтверджується вищезазначеною відповідю Головного управління Міністерства юстиції Россійської Федерації по Хабарівському краю і Єврейській автономній області від 08.04.2015 р. №27/05-23/1015.. Крім того із відповіді Другої вінницької державної нотаріальної контори від 31.07.2014 року №1001/01-16 теж можна зробити висновок, що спадкодавці померли, оскільки протягом останіх пяти років з дня відповіді спадкових справ не заводилось. З огляду на вищезазначені докази у суду є підстави ваажати, що спадкодавці померли і після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається із 21/300 частини будинку №48 по вул. Островського в м. Вінниці. Як вбачається з наданих до суду позивачем документів позивач є рідним братом спадкодавців та постійно проживає у вказаній частині будинковолодіння з 1968 року, що підтверджується рахунками та квитанціями по сплаті за землю, страхування, будинку, укладеними договорами на газопостачання, квитанціями по сплаті за електро- та газопостачання. Проводив поточний та капітальний ремонт відповідної частки, що свідчить постійне проживання позивача у вказаній частці будинковолодіння та вступ спадкоємця у володіння та управління спадковим майном. Згідно з вимогами ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден зі спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Ст.. 526 ЦК УРСР визначає, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме місцезнаходження майна або його основної частини. Ст. 530 ЦК УРСР визначає, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з положеннями ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст. ст. 534, 553, 555 цього Кодексу). Аналогічні правові позиції містяться в ст.ст. 1220,1258,1262, 1268 ЦК України. Судові витрати залишаються за позивачем з огляду на клопотання представника позивача. На підставі викладеного,\~

Outcome: approved