Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства КБ «Приватбанк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказавши на підтвердження своїх уточнених вимог, що 08.06.2015 року він був прийнятий на роботу в ПАТ КБ «Приватбанк». 12.06.2015 року він написав заяву про звільнення за власним бажанням та надіслав її поштою за юридичною адресою ПАТ КБ «Приватбанк»: 49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50. Відповідно до його заяви б/н від 12.06.2015 року він отримав у липні 2015 року від ПАТ КБ «Приватбанк» листа №20.1.0.0.0./7-20150622/3590 від 01.07.2015 року, в якому зазначалося, що на підставі наказу №Э.DN-КП-2015-6799552 від 08.06.2015 року він був прийнятий на роботу в ПАТ КБ Приватбанк» з 09.06.2015 року. Відповідно до наказу №Э.MR-УВ-2015-185-п від 17.06.2015 року його було звільнено за власним бажанням. За вказаний період роботи заробітна плата йому виплачена не була. Позивач зазначає, що в подальшому, в порушення ст.116 КЗП України, з ним в день звільнення ПАТ КБ «Приватбанк» не проведено повного розрахунку. На адресу ПАТ КБ «Приватбанк» ним у липні 2015 року (21.07.2015 року) було надіслано листа та запропоновано погасити заборгованість з оплати праці, повний розрахунок з ним за період роботи в ПАТ КБ «Приватбанк» та за весь час затримки розрахунку при звільненні. Грошові кошти він пропонував зарахувати на відкриту ним в ПАТ КБ «Приватбанк» картку №4149 4978 4240 5930. Зазначений лист ПАТ КБ «Приватбанк» отримав, згідно поштового повідомлення, 24.07.2015 року. По закінченню місячного терміну відведеного для розгляду заяв громадян ПАТ КБ «Приватбанк» ніякої відповіді на його адресу не надав, заборгованості із заробітної плати не погасив. Згідно відомостей ПФУ у м.Красноармійськ ПАТ КБ «Приватбанк» нарахував йому дохід у сумі 499,54 грн. В заяві щодо збільшення позовних вимог від 07.10.2015 року позивач вказує, що 08.09.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» зарахували на його картку №4149 4978 4240 5930 грошові кошти у розмірі 401,84 грн. із зазначенням платежу: зарахування переказу між картками або рахунками. В подальшому ПАТ КБ «Приватбанк» надіслало на його адресу листа №20.1.0.0./7-20150727/2729 від 10.09.2015 року та який він отримав 24.09.2015 року, в якому його повідомили про те, що зараховані на його картку грошові кошти в сумі 401,84 грн. є заборгованістю із заробітної плати та які не були виплачені при звільненні. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» 08.09.2015 року розрахувалися з ним та погасили заборгованість з оплати праці за період його роботи в ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, розрахунок з ним було здійснено не в день звільнення 12.06.2015 року, а фактично 08.09.2015 року. ПАТ КБ «Приватбанк» у своєму листі №20.1.0.0./7-20150727/2729 від 10.09.2015 року зазначили, що він відпрацював у ПАТ КБ «Приватбанк» 4 дні. Так, з урахуванням нарахованої йому заробітної платні в сумі 499,54 грн. за відпрацьовані 4 дні,згідно постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата складає 124,88 грн. (499,54 грн./4 днів). Кількість робочих днів після його звільнення, з урахуванням листів Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», складає: - у червні 2015 року 11 днів; - у липні 2015 року 23 дні; - у серпні 2015 року 20 днів; - у вересні 2015 року (по день фактичного розрахунку 08.09.2015 року) 5 днів. Позивач вважає, що сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (08.09.2015 року), що підлягає стягненню на його користь, становить 7367,92 грн. (124,88 грн. х 59 днів). На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 7367,92 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволенню не підлягають, оскільки заробітна плата [PERSON] була перерахована на депонентний рахунок 03.07.2015 року. Та фактично заробітна плата була отримана позивачем, після надання ним відповідачу відповідних реквізитів, за якими можливо перерахувати йому заробітну плату, 08.09.2015 року Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідач в порушення положень ст. 115 КЗпІІ, проводив виплату заробітної плати не в повному обсязі. При звільненні з Підприємства з позивачем не був проведений повний розрахунок, хоча законодавством про працю передбачений чіткий порядок розрахунку при звільненні. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органа належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України при відсутності суперечки про їхній розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за увесь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі п. 1 розділу I и п. 2 розділу II Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, з послідуючими змінами та доповненнями, середній заробіток позивача для нарахування середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні повинен розраховуватися за два місяці до звільнення. Судом встановлено, що позивач [PERSON]А з 09.06.2015 року по 17.06.2015 року працював в установі відповідача на посаді спеціаліста з безпеки кредитних операцій. Його було звільнено відповідно до ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням, на підставі подання особистої заяви від 12.06.2015 року (а.с. 59-63). 03.07.2015 року заробітна плата [PERSON] була перерахована ПАТ КБ «Приватбанк» на депонент ний рахунок, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами (а.с. 94-96). Позивач із заявою про погашення заборгованості по заробітній платі звернувся до відповідача 21.07.2015 року (отримано відповідачем 24.07.2015 року). В даній заяві було вказано номер картки у ПАТ КБ «ПриватБанк» на яку необхідно перерахувати заробітну плату (а.с. 11-12). Після отримання даного листа, відповідачем була виплачена [PERSON] розрахункова сума коштів у розмірі 401,84 грн. (а.с. 67). З огляду на вищевикладене, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню, за період з 17.06.2015 року по день перерахування відповідачем заробітної плати позивача на депонентний рахунок, 03.07.2015 рік у сумі 1497,60 грн. з розрахунку 124,8 грн. (середньоденна заробітна плата) х 12 робочих днів. . На підставі викладеного,

Outcome: partial