Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого зазначив, що з 28 квітня 2015 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області 28.04.2015 року , актовий запис № 26. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалось з причин різних поглядів на життя, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння. Сторони не можуть знайти порозуміння, що вплинуло не тільки на їх взаємовідносини, а й на моральний та психологічний стан кожного з них. З 2018 року сторони проживають окремо один від одного і наміру відновлювати сімейне життя не мають. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір на даний час між ними відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 20). Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, строк для примирення просить не надавати (а.с.21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданого повторно), серії [NUMBER] від 29 квітня 2021 року, актовий запис № 26 (а.с. 6). Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Після одруження відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалось з причин різних поглядів на життя, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння. Сторони не можуть знайти порозуміння, що вплинуло не тільки на їх взаємовідносини, а й на моральний та психологічний стан кожного з них. З 2018 року сторони проживають окремо один від одного і наміру відновлювати сімейне життя не мають. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір на даний час між ними відсутній. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка заяву про зміну прізвища не надавала, а тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище набуте після укладення шлюбу. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved