Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якій прохала визнати виконавчий напис №1596 від, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин) з офісними приміщеннями літ.А-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до виконавчого напису від 09.10.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин) з офісними приміщеннями літ.А-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] , які є майновими поручителями [PERSON] , зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 20.08.2007 року нотаріусом, передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк». За рахунок реалізації нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги АТ КТ «ПриватБанк» у розмірі 1 047 077 дол. США, що за курсом НБУ на 22.08.2018 року становить 29 017 467 гривень 53 коп., з них заборгованість за кредитом - 501 366,31 дол. США, заборгованість за відсотками - 249 565,74 дол. США, пеня - 246 284,61 дол. США, штраф - 49 860,83 дол. США. Строк, за який проводиться стягнення - з 20.08.2007 року по 22.08.2018 року. Оскільки згідно кредитного договору № PLLAGA00000096 від 20.08.2007 року та додаткових угод до нього [PERSON] отримав кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 18.06.2017 року включно у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 535 159,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,44% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.08.2017 року, тому позивач зазначає, що строк виконання основного зобов`язання сплив, відтак нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис в даному випадку. Крім того, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.02.2015 року у справі № 554/14389/14-ц визначено розмір заборгованості по кредитному договору та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму боргу за кредитним договором № PLLAGВ08000041 в розмірі 612437,08 доларів США, що за курсом 12,9505 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2014 року становить 7 931 366,40 грн, та суму боргу за кредитним договором № PLLAGA00000096 в розмірі 573 974,10 доларів США, що за курсом 13,1127 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.08.2014 року становить 7 526 350,18 грн. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.03.2015 року у справі 554/17218/2014-ц звернуто стягнення на нерухоме майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, яке відбулося ще у 2014 році, виключає право банку нараховувати проценти та пеню з того часу, що не було враховано нотаріусом при вчиненні виконавчого напису нотаріуса. Нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки нотаріусу було подано лише виписку з рахунку боржника із зазначенням заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитом від 09.10.2018 року. При цьому довідки фінансової установи про ненадходження платежу нотаріусу не подавалась взагалі. Вказане свідчить, що нотаріус не отримував від відповідача первинних документів, що підтверджували б безспірність заборгованості. Також нотаріусом не дотримано вимоги закону щодо можливості вчинити виконавчий напис лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В порушення п. 2.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, повідомлення іпотекодержателя про письмове усунення порушень іпотекодавця та боржника, до останніх не надходили. Вважає, що вказані обставини свідчать, що виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства, та підлягає скасуванню. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. До суду надійшли пояснення третьої особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яка зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності нотаріус не зобов`язаний. Зазначає, що необхідні документи, які є підставою для вчинення виконавчого напису, були подані нотаріусу стягувачем та містяться у відповідній справі, окрім оригіналу договору, який був наданий стягувачем, але був повернутий після вивчення та встановлення наявності всіх підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки заявник звернувся про стягнення лише частини заборгованості, що передбачено чинним законодавством. Нотаріус вказувала, що обчислення строку, коли нотаріус може вчиняти виконавчий напис обраховується з дати направлення боржнику вимоги про усунення порушень. Нотаріуса законодавство не зобов`язує витребовувати первинні бухгалтерські документи. Вважає, що виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а вимоги позивача не заслуговують на увагу. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені у позовній заяві. У судове засідання представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не надав. Треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань, заяв суду не надали. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність не з`явившихся осіб. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.08.2007 року між ЗАТ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № PLLAGA00000096, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 18.08.2017 року включно у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 535 159,00 дол. США на наступні цілі: 500 000,00 дол.США на особисті потреби та 35 159,00 дол. США на оплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,44% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.08.2017 року. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця у сумі 7651 дол. США (а.с. 178-182). Крім того, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.02.2015 року у справі № 554/14389/14-ц позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму боргу за кредитним договором № PLLAGВ08000041 в розмірі 612437,08 доларів США, що за курсом 12,9505 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2014 року становить 7 931 366,40 грн, та суму боргу за кредитним договором № PLLAGA00000096 в розмірі 573 974,10 доларів США, що за курсом 13,1127 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.08.2014 року становить 7 526 350,18 грн (а.с.26-30). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.03.2015 року у справі 554/17218/2014-ц позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , задоволено повністю, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLLAGA00000096 від 20.08.2007 року в розмірі 573 974,10 доларів США, що за курсом 13,1127 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.08.2014 року становить 7 526 350,18 грн, звернути стягнення на предмету іпотеки, а саме нежитлову будівлю (магазин) літ. «А-2» загальною площею 606, 6 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частини нежитлової будівлі (магазину), належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданою Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою 06.06.2007 року, за реєстром № 2-590, та зареєстрованого КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 07.06.2007 року в реєстровій книзі № 8 за реєстрованим №1281; Ѕ частини нежитлової будівлі (магазину), належить [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на нежитлову будівлю (магазин), виданого Головним Управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення 27.01.2004 року та зареєстрованого КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 30.01.2004 року в реєстровій книзі № 8 за реєстрованим №1281 (а.с.19-24). 09.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 1596, яким звернуто стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин) з офісними приміщеннями літ.А-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , які є майновими поручителями [PERSON] за його кредитними зобов`язаннями кредитним договором № PLLAGA00000096 від 20.08.2007 року. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 20.08.2007 року нотаріусом, передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк». За рахунок реалізації нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги АТ КТ «ПриватБанк» у розмірі 1 047 077 дол. США, що за курсом НБУ на 22.08.2018 року становить 29 017 467 гривень 53 коп., з них заборгованість за кредитом - 501 366,31 дол. США, заборгованість за відсотками - 249 565,74 дол. США, пеня - 246 284,61 дол. США, штраф - 49 860,83 дол. США. Строк, за який проводиться стягнення - з 20.08.2007 року по 22.08.2018 року (а.с. 188). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року . Зокрема, згідно з Порядком для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з виконавчого напису, сума яка зазначена до стягнення, нарахована за період 20.08.2007 року по 22.08.2018 (а.с. 188). Таким чином, частина складових сум заборгованості виникла більш як за три роки до моменту звернення до нотаріуса, що прямо суперечить ст.88 Закону України «Про нотаріат». Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Проте, нарахована сума боргу, вказана у виконавчому написі нотаріуса не може вважатися безспірною та свідчить про спірність такої суми. Отже, суд, перевіривши доводи позивача в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 1596, виданого 09.10.2018 року, боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі, оскільки стягнення відбулося поза межами строку позовної давності. При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Водночас суд констатує факт неправомірності вимог стягувача з огляду на те, що АТ КБ «ПриватБанком» рішенням суду було повністю стягнуто заборгованість за кредитним договором № PLLAGA00000096 від 20.08.2007 року та за вказаним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи те, що відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню. За положеннями частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Водночас, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір за подачу позову в розмірі 840,80 грн. та заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved