Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та визначити місце проживання дитини за місцем проживання позивача [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22.08.2013 року сторони по справі перебували у шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.10.2019 року шлюб було розірвано. Позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною, хоча має таку можливість; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, позивач просить врахувати особу відповідача, оскільки він є асоціальним та агресивним. Так, позивач посилається на те, що 07.01.2020 року відповідач наніс тілесні ушкодження її матері [PERSON] , [INFO] відповідач наніс тілесні ушкодження позивачу. Нанесення тілесних ушкоджень відповідачем відбувалося в присутності дитини [PERSON] , що негативно впливає на її розвиток. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05.05.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу [PERSON] надано строк на усунення недоліків. 13.05.2020 року позивач [PERSON] усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.05.2020 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.07.2020 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. 05.02.2021 року відповідач [PERSON] надав суду відзив, в якому позов визнав частково, не заперечував проти визначення місця проживання його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання позивача [PERSON] . Проти позовної вимоги про позбавлення його батьківських прав заперечував, посилався на те, що він бажає брати активну участь у житті доньки, спілкуватися, проводити час, займатися її вихованням, забезпечувати її, однак позивач та її батьки перешкоджають йому вільно спілкуватися з донькою, у зв`язку з чим виникають конфлікти та напружені стосунки. Несвоєчасна сплата аліментів викликана тимчасовим важким матеріальним положенням, на теперішній час заборгованість зі сплати аліментів ним була погашена. 16.04.2021 року позивач [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якому посилалася на те, що відповідач [PERSON] не бажає спілкуватися з дитиною, оскільки не звертався до неї з цього приводу, бачитись з відповідачем особисто вона боїться, між відповідачем та дитиною відсутні теплі стосунки. Обов`язок відповідача зі сплати аліментів не пов`язаний з іншими правами відповідача. Крім того, позивач посилається на те, що насильство проти іншого члена сім`ї (зокрема нею та дідусем та бабусею дитини), яке відбувається на очах дитини, також є насильством проти дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити. Позивач [PERSON] пояснила, що відповідач дитину забезпечує, борг зі сплати аліментів погасив. Зараз приділяє увагу дитині, проте є протиріччя щодо побачень дитини та батьком. З дитиною відповідач жорстоко не поводився, тільки з нею та її батьками. Відповідач зловживає спиртними напоями. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти проживання дитини з матір`ю [PERSON] . Відповідач [PERSON] пояснив, що бажає спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні, забезпеченні, проти позивач не дає йому бачитись з дитиною. Категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, Департаментом служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради надав суду висновок №546 від 09.11.2020 року згідно якого орган опіку та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно довідки про місце проживання особи №01-11968-2019 від 16.09.2019 року дитина [PERSON] зареєстрована разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Каплій І.В., розмір заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.04.2020 року складав 15 495,80 грн. (а.с.7). З пояснень сторін, наданих під час судового розгляду та наданих квитанцій про сплату аліментів (а.с.95-97), судом встановлено, що вказана заборгованість відповідачем [PERSON] погашена. Згідно довідки КНП «Міська поліклініка №9» Харківської міської ради № 575 від 06.04.2020 року дитина [PERSON] перебуває під наглядом лікарів вказаного медичного закладу, за наданням медичної допомоги звертається матір дитини [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 378 Харківської міської ради № 63/01-38 від 10.04.2020 року дитина [PERSON] відвідує вказаний вище дитячий навчальний заклад, приводила та забирала дитину матір [PERSON] та бабуся [PERSON] , мати дитини приймає активну участь у житті закладу. Батько дитини [PERSON] з`являвся у закладі впродовж 2018/2019 навчальних років та у вересні 2019 року, в подальшому життям та розвитком дитини в закладі не цікавився (а.с.9). Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31.08.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. З вказаного вироку вбачається, що 07.01.2020 року [PERSON] , знаходячись на сходовому майданчику біля своєї квартири, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раніше сформованих особистих неприязних відносин, з [PERSON] , який є батьком його колишньої дружини [PERSON] , спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, цього ж дня, [PERSON] , знаходячись біля своєї квартири, маючи намір на навмисне нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] , яка є матір`ю його колишньої дружини [PERSON] , і в цей час вийшла з ліфту, щоб зупинити конфлікт, який виник між [PERSON] та [PERSON] , спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, 19.03.2020 року [PERSON] , знаходячись поблизу магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в ході конфлікту з колишньою дружиною [PERSON] , спричинив останній тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. 01.10.2020 року вказаний вирок набрав законної сили (а.с.53-56). Орган опіки та піклування, в особі Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради, з посиланням на не відвідування батьком дитячого навчального закладу, дитячої поліклініки, наявності заборгованості зі сплати аліментів та пояснень матері дитини, прийшов до висновку про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , зазначив, що батько дитини [PERSON] до Департаменту на співбесіду не з`явився, пояснень чи документів не надав (а.с.12-13). Позивачем надано первинне психологічне дослідження щодо дитини [PERSON] (а.с.124-125). Щодо позовної вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , суд зауважує наступне. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи не містять в собі докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Докази, на які посилається позивач як на підставу позбавлення батьківських прав відповідача, а саме факт не відвідування відповідачем [PERSON] дитячого навчального закладу, дитячої поліклініки, наявність заборгованості зі сплати аліментів - не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Разом з цим суд враховує, що під час судового розгляду відповідачем [PERSON] було погашено наявну заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, суд враховує позицію відповідача щодо його бажання приймати участь у вихованні, розвитку та забезпеченні доньки, проте позивач та її батьки не дають йому можливості спілкуватися з дитиною. Посилання позивача на вирок суду щодо спричинення відповідачем [PERSON] тілесних ушкоджень їй та її батькам, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки дії вчинені відповідачем не по відношенню до дитини. Посилання позивача про спричинення тілесних ушкоджень в присутності дитини не знайшли свого підтвердження, оскільки наданий позивачем вирок суду таких фактів не містить. Не підтверджено належними та допустимими доказами і посилання позивача на зловживання відповідачем алкогольними напоями. Таким чином, позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які б безумовно підтверджували, що відповідач умисно та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, не знайшли свого беззаперечного доведення, отже підстави для задоволення позову відсутні. Разом з цим суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Висновок №546 від 09.11.2020 року згідно якого орган опіку та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, враховуючи викладене, відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд не приймає до уваги даний висновок, оскільки він на думку суду є недостатньо обґрунтованим і не враховує інтереси дитини на участь у її вихованні і утриманні обома батьками. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання її матері [PERSON] суд зауважує наступне. Так, ст. 141 СК України передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Згідно ч.2,3 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи передусім інтереси дитини, а також те, що комфортне проживання та належне виховання дитини буде забезпечено у разі її проживання разом із матір`ю, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання її матері [PERSON] . Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про відмову в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] та про задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що судом задоволено одну позовну вимогу позивача (про визначення місця проживання дитини) із заявлених двох, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial