Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до першої Київської нотаріальної контори, треті особи: [PERSON] , Печерське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, про скасування арешту майна, зобов`язання виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження запису про обтяження нерухомого майна. Позовні вимоги, які неодноразово уточнювалися, позивач обґрунтував тим, що постановою слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві лейтенанта міліції Шайхета С.О. від 03 жовтня 2007 року, в рамках кримінальної справи № 56-1725, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Оскільки 1/2 частина квартири належить позивачу на праві власності, наявність обтяження на майно порушує його конституційні та цивільні права як власника частини приміщення. У зв`язку з тим, що позивач не має жодного відношення (процесуального статусу) до вищевказаної кримінальної справи, в рамках якої було накладено арешт на вищевказану квартиру, з метою відновлення порушених прав, просив: - скасувати арешт, а також запис у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо 1/2 частини квартири [ADDRESS] , який зареєстрований 04 жовтня 2007 року реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11); підстава обтяження: постанова К.С. № 056-1725, 03 жовтня 2007 року, Печерський РУ ГУ МВС України в місті Києві; об`єкт обтяження: квартира, адреса [ADDRESS] ; - зобов`язати Першу київську державну нотаріальну контору Реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції у місті Києві, шляхом зобов`язання Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України виключити з єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис: Тип обтяження: арешт нерухомого майна, який зареєстровано 04 жовтня 2007 року реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11); підстава обтяження: постанова К.С. № 056-1725, 03 жовтня 2007 року, Печерський РУ ГУ МВС України в місті Києві; об`єкт обтяження: квартира, адреса [ADDRESS] . Сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а тому суд за даних обставин вважає за можливе здійснювати розгляд справи за даної явки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року прокуратурою Печерського району міста Києві була порушена кримінальна справа № 56-1725 за по факту вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України. Постановою слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві від 03 жовтня 2007 року було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із пред`явленням по кримінальній справі № 56-1725 цивільного позову та з метою відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином. У відповідності до положень ст. 28 КПК України, 1960 року, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Цивільний позов може бути пред`явлений як під час досудового слідства і дізнання, так і під час судового розгляду справи, але до початку судового слідства. Відмова у позові в порядку цивільного судочинства позбавляє позивача права пред`являти той же позов у кримінальній справі. За приписами ст. 29 КПК України, 1960 року, при наявності достатніх даних про те, що злочином завдана матеріальна шкода або понесені витрати закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, орган дізнання, слідчий, прокурор і суд зобов`язані вжити заходів до забезпечення цивільного позову. Прокурор пред`являє або підтримує поданий потерпілим цивільний позов про відшкодування збитків, заподіяних злочином, якщо цього вимагає охорона інтересів держави, а також громадян, які за станом здоров`я та з інших поважних причин не можуть захистити свої права. При провадженні в кримінальній справі про злочин, за який може бути застосована додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов`язані вжити заходів до забезпечення можливої конфіскації майна обвинуваченого. Згідно зі ст. 125 КПК України, 1960 року, слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову. За правилами ст. 126 КПК України, 1960 року, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду. Майно, на яке накладено арешт, описується і може бути передане на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого чи іншим особам. Особи, яким передано майно, попереджаються під розписку про кримінальну відповідальність за його незбереження. Як убачається з матеріалів справи, починаючи з вересня 2007 року, в провадженні органів досудового слідства перебуває кримінальна справа № 56-1725, порушена по факту вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України. На спірну квартиру 03 жовтня 2007 року постановою слідчого Печерського РУ ГУМВС України Шейхета С.О. накладено арешт, з метою забезпечення можливо заявленого цивільного позову. Відповідно до ст. 214 КПК України у редакції 1960 року встановлено порядок закриття справи. А саме визначено, що слідчий закриває справу мотивованою постановою, в якій, крім даних, передбачених у ст. 130 цього Кодексу, повинен зазначити рішення про скасування запобіжного заходу і заходів по забезпеченню цивільного позову та можливої конфіскації майна. Відповідно до ст. 126 КПК України у редакції 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Слідчим Печорського РУ ГУМВС України в м. Києві, у провадженні якого перебуває кримінальна справа № 56-1725, питання подальшої долі заходу забезпечення цивільного не вирішено та на даний час триває досудове розслідування. Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою у групі, маючи умисел на незаконне володіння шляхом обману, половиною квартири [ADDRESS] , яка перебувала на балансі благодійного фонду «Зоресвіт» і якою, відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Києва від 31 березня 1995 року, на законних підставах користувалася громадянка [PERSON] , без відома та згоди останньої, шляхом підроблення підписів від її імені у документах, які були необхідні для здійснення приватизації зазначеної квартири, а також внесення в такі документи завідомо неправдивих відомостей про те, що членом сім`ї [PERSON] (сестрою) нібито є гр-ка [PERSON] , в травні 1999 року оформили через благодійний фонд «Зоресвіт» право спільної сумісної власності на вказану квартиру у рівних долях на [PERSON] та [PERSON] в подальшому, 28 грудня 2004 року [PERSON] подарувала, незаконно оформлену на неї, частину вказаної квартири гр-у [PERSON] , чим спричинила шкоду в особливо великих розмірах гр-ці [PERSON] , яка є єдиний законний користувач даною квартирою, мала право на її одноособову приватизацію та подальше розпорядження нею. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, з метою захисту порушеного права власності позивача, суд вважає вірним, скасувати арешт, а також запис у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо 1/2 частини квартири [ADDRESS] , який зареєстрований 04 жовтня 2007 року реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11); підстава обтяження: постанова К.С. № 056-1725, 03 жовтня 2007 року, Печерський РУ ГУ МВС України в місті Києві; об`єкт обтяження: квартира, адреса [ADDRESS] , а в задоволенні решти вимог позову відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial