Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області х даним позовом, мотивуючи його тим, що з 14 червня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року шлюб було розірвано та змінене прізвище позивача [PERSON] на дівоче прізвище Савченко. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем. 03 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньок починаючи з 25 травня 2015 року. Проте, відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, не допомагає в утриманні та вихованні дітей. 26 квітня 2015 року позивач вдруге вийшла заміж та змінила своє дівоче прізвище Савченко на прізвище чоловіка [PERSON]. За весь час спільного подружнього життя вона та [PERSON] за спільні кошти придбали майно, яке є їх спільним сумісним. Правовстановлюючі документи на спільне майно залишилися у [PERSON], оскільки майно оформлялося на його імя. На даний час, спір між ними щодо поділу майна в позасудовому порядку не вирішений та згоди не досягнуто, у звязку з чим, спільне сумісне майно підлягає поділу в судовому порядку. В шлюбі, 09.04.2013 року сторонами було придбано автомобіль Volkswagen Т5 TRANSPORTER 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] білого кольору. Ринкова вартість вказаного автомобіля складає 388 200 грн. З метою уникнення поділу автомобіля, [PERSON] таємно без згоди розпорядився вказаним автомобілем 07.11.2014 р., в період коли тривав судовий процес по розірванню шлюбу. Таким чином, відповідач зобовязаний компенсувати частину вартості відчуженого автомобіля. Крім вказаного автомобіля, сторонами було проінвестовано однокімнатну квартиру № 200 загальною площею 47,0 кв. м., житловою площею 18,3 кв.м. по вул. Юності, буд. 3 в смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області в Житловому комплексі «Юність». Вказаний будинок будувався ТОВ «Чабаниміськбуд». Всі документи на квартиру були оформлені на імя [PERSON] всі кошти, що були накопичені за час сімейного життя, сторони вклали в інвестування вказаної квартири. В 2011 році на квартиру було видане свідоцтво про право власності. Сторонами були закуплені всі будівельні матеріали та повністю було зроблене оздоблення квартири необхідне для проживання. На даний час, [PERSON] здає в оренду квартиру. Ринкова вартість вказаної квартири на даний час складає 1 749 000 грн. (згідно витягу з Інтернет ресурсу сайту 100realty.ua станом на 31.03.2016 р.). Ураховуючи, що спірна квартира не може бути поділена в натурі відповідно до часток подружжя, тому є підстави для визнання за подружжям права власності на ідеальні частки в квартирі без її реального поділу та залишення спірної квартири у спільній частковій власності сторін. Частинами другою та третьою ст. 70 СК України передбачено право суду при вирішенні спору про поділ майна подружжя відступити від засад рівності часток подружжя та збільшити частку майна дружини, зокрема, якщо з нею, проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи, що неповнолітні діти проживають із позивачем і відповідач з 2014 року не утримує взагалі своїх дітей, позивач вважала, що дана обставина є підставою для відступу від рівності часток при поділі майна сторін. У звязку з наведеним, остання вважала що її частка в спільно нажитому майні подружжя підлягає збільшенню на 1/3 частку від загальної вартості спільно нажитого майна та в порядку поділу майна спільно нажитого подружжям їй підлягає виділенню в особисту приватну власність 2/3 частки квартири та стягнення з відповідача 2/3 частки вартості автомобіля, що складає - 258 800 грн. Тому позивач просила суд, поділити спільне сумісне майно подружжя, що складається з квартири [ADDRESS] та автомобіля Volkswagen TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER] білого кольору.Виділити [PERSON] із спільного майна подружжя та визнати за нею право особистої приватної власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] іншу 1/3 частку квартири виділити [PERSON]. Стягнути із [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні в розмірі 258 800 (двісті пятдесят вісім тисяч вісімсот) грн. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. В подальшому позивачем було зменшено позовні вимоги, згідно яких вона просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя, що складається з квартири [ADDRESS] та автомобіля Volkswagen TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER] білого кольору. Виділити [PERSON] із спільного майна подружжя та визнати за нею право особистої приватної власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Стягнути із [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні в розмірі 204 500 (двісті чотири тисячі пятсот) гривень 00 коп. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме судовий збір та витрати за проведення експертизи в розмірі 6 300 (шість тисяч триста) гривень 00 грн. Не погоджуючись із первісним позовом, відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву, яку він мотивував тим, що 3 14 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 09 грудня 2014 року Святошинським районним судом м. Києва було прийнято рішення № 759/19191/14-ц, яким шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме меблі на загальну суму 91\~868,00 грн. та техніку на загальну суму 11\~675,00 грн. Таким чином за час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали майно на загальну вартість 103 543,00 грн. Враховуючи приписи ст. 70 СК України, [PERSON] має право 50 % від вартості придбаного майна, а саме на 51 771,50 грн. Тому позивач за зустрічним позовом просив з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості його частки у спільному майні в розмірі 51\~771,50 грн. Стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Представник позивача за первісним позовом вимоги позову [PERSON] підтримав та просив їх задоволити у повному обсязі, у вимогах зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову визнав частково, зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив його задоволити. Третя особа в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у вимогах зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 14 червня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві,. актовий запис № 639. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Прізвище позивача було змінено на дівоче «Савченко». Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В подальшому, на підставі реєстрації шлюбу позивачем за первісним позовом було змінено прізвище на «Криворота». Під час шлюбу, а саме 09.04.2013 р., сторонами було набуто у власність транспортний засіб автомобіль Volkswagen TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова рами), WV1ZZZ7HZ9H110834, який був зареєстрований за [PERSON]. В подальшому даний автомобіль був відчужений [PERSON] на підставі довідки-рахунок серії ВІА № 806449 від 07.11.2014 року на користь [PERSON] за 147\~000 грн. Власником спірної квартири за адресою смт. Чабани, вул. Кірова, буд. 3, Києво-Святошинський район, Київська область є третя особа по справі [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 17.11.2011 р. № 225. Право власності [PERSON] на спірну квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності та від. 01.12.2011 р. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно висновку судового експерта № 8701 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 02 листопада 2016 року, було визначено що ринкова вартість автомобіля Volkswagen Т5 TRANSPORTER, 2009 року випуску станом на 07.11.2014 р., складає 248\~751,33 грн. Ринкова вартість автомобіля Volkswagen Т5 TRANSPORTER, 2009 року випуску, станом на дату проведення експертизи: 02.11.2016 р. складає 306\~750,00 грн. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто у власність спірний транспортний засіб. В силу ст. 60 СК України дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. А отже кожному з них належить по 1/2 автомобіля Volkswagen TRANSPORTER, однак оскільки даний транспортний засіб був відчужений [PERSON] на користь третьої особи, то на користь [PERSON] підлягає стягненню з [PERSON] компенсація вартості даного автомобіля в розмірі 1/2 частини від суми продажу що становила 147 00 грн., що складає 73\~500,00 грн. Суд, не вбачає підстав для стягнення компенсації виходячи з розміру ринкової вартості автомобіля Volkswagen Т5 TRANSPORTER, 2009 року випуску, станом на дату проведення експертизи, оскільки відповідно до приписів ЦК України сторони є вільними щодо визначення умов договору, в тому числі щодо ціни такого договору, і стягнення з відповідача [PERSON] більшої вартості автомобіля, чим та за яку ним було його відчужено, суперечить положенню Сімейного кодексу України щодо поділу майна подружжя. Підстав для відступлення від рівності часток сторін у спільній сумісній власності, визначених ч. 2, 3 ст. 70 СК України не встановлено, оскільки позивачем за первісним позовом не доведено що розмірі аліментів які вона отримує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Із відповідного розрахунку наданого Соломянським районним відділом ДВС м. Києва від 30.06.2017 р. вбачається, що при наявній заборгованості по сплаті аліментів, відповідач [PERSON] сплачує відповідно розміри аліментів. У вимогах первісного позову щодо поділу спірної квартири суд відмовляє, оскільки згідно правовстановлюючих документів власником даного майна є третя особа [PERSON], і належних та допустимих доказів того що дане майно, є спільним сумісним майном подружжя надано не було. А тому, суд визначає, що вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню. У вимогах зустрічного позову, суд відмовляє в повному обсязі, оскільки позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не підтвердженого того факту що відповідне рухоме мано було набуто сторонами під час шлюбу, оскільки надані копії рахунків-фактур та товарних чеків не містять інформації про одержувача товару. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову, та відмові у вимогах зустрічного позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує судовий збір з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до розміру задоволених вимог за первісним позовом. Відповідно до 60, 69, 70, 72 СК України, та

Outcome: partial