Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по вул. Бондаренка Григорія, 8-а, в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок житловий\~ загальною площею 71,40 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м., допоміжною 28,6 кв.м., до складу якого входять: погріб з шийкою, погріб з шийкою, прибудова,\~ прибудова, сарай-гараж-літня кухня, гараж, сарай-прибудова, убиральня,\~ ганок, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.02.2011 року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.04.2013 року (повторно) виконавчим комітетом Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області та яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, зокрема і на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами). У зв'язку з тим, що за життя спадкодавця [PERSON], нею було складено заповіт від 29.11.2002 року за реєстровим № 154 який не був змінений та не скасований на момент смерті спадкодавця, то спадкоємцем на все спадкове майно померлого спадкодавця за заповітом на момент відкриття спадщини та на даний час є [PERSON], позивач по справі. Житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) № 8-а, по вул. Бондаренка Григорія, в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області належав спадкодавцю, що підтверджується довідками виконавчого комітету\~ сільської ради за № 672 від 05.04.2013 року, № 678 від 05.04.2013 року, № 33 від 16.01.2019 року, але за життя спадкодавець не оформила в адміністративному порядку своє право власності на вищезазначений житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області за № 02-31/27 від 16.01.2019 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок. Оскільки, позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, тому вона звернулась із даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Мисайлівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] у відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07.02.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії 1-ОК № 274148 від 10.04.2013 року, копією заповіту, посвідченого 29.11.2002 року секретарем виконавчого комітету сільської ради. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, що підтверджується постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від № 02-31/27 від 16.01.2019 року. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 16.01.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами) після смерті спадкодавця у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю з дня смерті спадкодавця, яка померла 07.02.2011 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За даними технічного паспорта на житловий будинок, що розташований по вул. Бондаренка Григорія, 8-а, в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок житловий\~ загальною площею 71,40 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м., допоміжною 28,6 кв.м., до складу якого входять: погріб з шийкою, погріб з шийкою, прибудова,\~ прибудова, сарай-гараж-літня кухня, гараж, сарай-прибудова, убиральня,\~ ганок, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа. Належність спадкодавцю житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), підтверджується перевіреними судом письмовими доказами, але за життя спадкодавець не оформила в адміністративному порядку своє право власності на вищезазначений житловий будинок. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі сільської ради, набула право власності на вказаний будинок. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, що залишилися після смерті спадкодавця під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1451,64 грн.. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved