Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] позиціонуючи себе як досвідчений інвестор, через мережу інтернет та особисто вела потужну рекламну компанію, пропонувала на своїх відеозаписах та публікаціях в Ютубі, сайті «Вконтакті» та на зустрічах особисто віддати їм кошти під процент 240 % річних (0,8% в день) з виплатою винагороди кожного тижня. Вона позиціонували себе як висока посадова особа Взаємного Фонду «Меркурій» - модератор, зловживаючи моєю довірою та вводячи його, позивача в оману про надійність інвестицій, емоційно розповідали про високі доходи, покупки автомобілів, квартир та можливість часто подорожувати за кордон на відпочинок, завдяки їх доходам у Фонді, таким чином спокушаючи стати його членом і робити постійні грошові внески та не попереджаючи про ризики. Так, згідно платіжних документів, позивачем було перераховано на картковий рахунок Відповідача № 4731212701040122 в ПАТ КБ «Приватбанк» суми в розмірі 30000 грн та 15000 грн. Відповідач переконала його, позивача [PERSON] переказати на її рахунок суму у 15000 грн., вказавши це умовою повернення 30000 грн вкладених раніше. Всього загальна сума безготівкових платежів здійснена з метою виконання умов співпраці з брендом «[PERSON] - Взаємний Фонд» та «Бокобок» - 45000 грн. Потім йому, позивачу [PERSON] стало відомо, що 9 червня 2015 р. о 09:06 год. на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було опубліковано інформаційне повідомлення - про сумнівну діяльність групи осіб з брендом «[PERSON] - Взаємний Фонд». У листі зазначено, що про діяльність Фонду свідчить про противоправні дії з метою заволодіння коштами громадян України шляхом введення їх в оману, яка здійснюється групою осіб з брендом «[PERSON] - Взаємний фонд». Фонд не має реєстрації як фінансової установи. Інформація про «[PERSON] - Взаємний фонд» не внесена до Державного реєстру фінансових установ та до Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, які веде Нацкомфінпослуг. Крім того, діяльність «[PERSON] - Взаємний фонд» має ознаки порушення Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману або є агресивною і спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він би не погодився. Так, згідно з пунктом 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Також відповідно до листа від 03 липня 2015 р. на офіційному сайті «Приватбанка» - «Приватбанк» заблокував фінансову піраміду «Меркурій». Зокрема, Приватбанк заблокував можливість використання своїх фінансових інструментів для фонду «Меркурій» діяльність якого має всі ознаки фінансової піраміди та підпадає під норми закону про протидію шахрайству. Як зазначають у ПриватБанку, блокування операцій функціонерів фінансової піраміди здійснюється згідно з вимогами законодавства про запобігання відмиванню коштів, отриманих незаконним шляхом, а також вимогам обов'язкового фінансового моніторингу операцій приватних осіб у великих розмірах. Окрім того, діяльність «Меркурія» порушує норми закону про роботу фінансових установ. Проте рахунок Відповідача не був заблокований, хоча вона представлялась повноважною особою даного бренду. Позивач після раптового зупинення виплат звернувся до Відповідача щодо питання повернення коштів, а також обіцяних 240% річних - прибуток від вкладів, але повертати кошти вони відмовляються, натомість агітують робити нові внески, тоді нібито обіцяють частково повертати старі внески. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача - [PERSON] 45000 грн. основної суми безпідставно набутих коштів та стягнути з [PERSON] 640 грн. судових витрат. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмове пояснення, в якому просив суд розглядати справу без його участі, зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» не є суб`єктом нагляду Нацкомфінпослуг. Взаємний фонд «Меркурій» не внесений до реєстру Нацкомфінпослуг та не є суб`єктом нагляду Нацкомфінпослуг. Представник третьої особи - Державної служби фінансового моніторингу України в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу без його участі. Представник третьої особи - ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім цього, згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та розгляду судом справи за їхньої відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України) Судом встановлено, що згідно платіжних документів, позивачем було перераховано на картковий рахунок Відповідача № 4731212701040122 в ПАТ КБ «Приватбанк» суми в розмірі 30000 грн та 15000 грн. Також встановлено, що позивач [PERSON] переказав на рахунок відповідача [PERSON] суму у 15000 грн., у зв`язку з тим, що відповідач переконала його, позивача [PERSON], що це умовою повернення 30000 грн вкладених раніше. Факт перерахунку - отримання вищевказаних грошових коштів встановлено судом і не заперечується сторонами. Доказів укладення між сторонами будь-яких правочинів матеріали справи не містять і доказів укладення таких в судовому засіданні не здобуто. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої\~статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до\~ст. 1213 ЦК України\~набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Саме такий правовий висновок вбачається з Постанови ВСУ від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13. Щодо діяльності бренду «Взаємний фонд-Меркурій» то доказів юридичної участі сторін в програмі діяльності не встановлено, як і доказів реєстрації фонду «[PERSON] - взаємний фонд» як фінансової установи, чи юридичної особи, а також правової підстави повноважень відповідача на залучення коштів (вкладів) від фізичних осіб до вказаного фонду. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Крім цього, суд вважає, що відповідач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на спростування позову, тому суд діє в такому випадку відповідно до положень п. 4) ч. 3 статті 2 та статті 81 ЦПК України. Згідно із ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 89 ЦПК України). За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 45000 грн. основної суми безпідставно набутих (отриманих) коштів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 640 грн.

Outcome: approved