Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа : управління праці та соціального захисту населення Купянської міської ради Харківської області про встановлення фактичних трудових відносин, про зобовязання роботодавця скласти акт про нещасний випадок на виробництві та відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що з 15.06.2013 року він, фактично приступив до виконання трудових обов'язків у ФОП [PERSON] З 15.06.2013 року до 28.05.2016 року працював на посаді Монтажник металопластикових конструкцій та виконував монтаж металопластикових вікон та інших виробів. Протягом з травня 2015 року по травень 2016 року він був водієм автомобілю який зареєстрований на ФОП [PERSON], виконував технічний ремонт даного автомобілю та інше. ФОП [PERSON] стабільно виплачував заробітну плату та надав усну обіцянку, в разі якщо він отримає травму під час виконання роботи, то він оплатить лікування в повному обсязі. 28.05.2016р. він виконував свої обов'язки, вони бригадою направились до с.Петропавлівка за адресою вул. Північна буд. 2, де їх зустрів власник будинку [PERSON], оплатив нові вікна та їх установку, при демонтажі старої віконною коробки за допомогою кутової шліфувальної машини, інструмент зісковзнув та він отримав травму малої гомілкової кістки. 28.05.2016 р. о 18.00 год. він був доставлений у КЗОЗ Куп'янська центральна міська лікарня. Відповідно до цієї довідки він травму отримав в результаті роботи з углошлифувальной машиною з зубчастими диском. 28.05.2016 року [PERSON] особисто оплатив його операцію та ліки необхідні для лікування. В наступному, [PERSON] відмовився надавати матеріальну допомогу та лікування не оплачував. Дана обставина підтверджує факт його праці у ФОП [PERSON] протягом довгого строку, бо особа не буде оплачувати лікування невідомій людині, та непорядність [PERSON], так як він скористувався тим, що він не був офіційно оформлений як його працівник та не оплачував його лікування. Його життя після травми зазнало суттєвих змін. Лишився змоги заробляти на життя та потребував постійного догляду. Його систематично турбує біль у гомілці, через що він періодично звертається за допомогою до лікарів і проходить лікування. Так як на його утриманні знаходиться сім'я, то він довгий час не мав змоги про них піклуватися, та заробляти на їх утримання, та сам потребував утримання, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, він та його близькі родичі вимушені займати гроші на лікування, а оскільки він не був застрахований офіційно, як працівник, то гроші потрібно відпрацьовувати. Через дії ФОП [PERSON] він став інвалідом третьої групи та має дуже невеликий об'єм роботи який може виконати без загрози погіршити свій стан здоров'я, тому таке тяжке сімейне становище його дуже пригнічує, він сильно душевно страждав розуміючи які наслідки настали після отримання ним даної травми. У судове засідання позивач та його представник не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти прийнятого рішення не заперечує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] особисто допустив позивача до роботи та розпоряджався, яку роботу йому виконувати, а з травня 2015 року довірив свій особистий автомобіль, на якому бригада виконувала виїзди на монтаж металопластикових конструкцій. Робота виконувалась з відома ФОП [PERSON] Відповідно довідки КЗОЗ КЦМЛ №2185 від 02.12.2016 року 28.05.2016р. о 18.00 год. позивач травму отримав в результаті роботи з углошлифувальной машиною з зубчастими диском 28.05.2016р. проведена операція: первина хірургічна обробка рани, ревізія рани, ушивання м'язів гомілки, видалення кісткових фрагментів, дренування рани (а.с.16). Після проходження курсу лікування рішенням обласної ВКК №4171 від 12.10.2016р. позивач був направлений на МСЕК, висновками МСЕК позивач визнаний інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №453598 від 25 листопада 2016 року (а.с.17). Відповідно до висновків Вищого Спеціалізованого суду України від 26 березня 2006 року «Аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у звязку з ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків», яким передбачено, при вирішенні питання про право потерпілого на відшкодування моральної шкоди суди правильно виходили із вимог статей 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Частиною 4 статі 24 КЗПП України передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи, тобто ФОП [PERSON] не видав наказу чи розпорядження про прийняття позивача на роботу та не зареєстрував мене як свого робітника, але фактично він був допущений до роботи та виконував обов'язки Монтажника металопластикових конструкцій, а тому фактично трудовий договір між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений. Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, передбачено, що згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. Згідно вимог ст. 171 КЗпП України та ст. 22 Закону «Про охорону праці» власник (роботодавець) або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України. Якщо цього не зроблено, такий обов'язок покладається на орган державного нагляду за охороною праці. Відповідно до вимог ст. 171 КЗпП України та ст. 22 Закону «Про охорону праці» власник (роботодавець) або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України. Якщо цього не зроблено, такий обов'язок покладається на орган державного нагляду за охороною праці. Заподіяна позивачу шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тобто ФОП [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які вона зазнає. Враховуючи те, що заподіяна [PERSON] шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, йому був завданий фізичний біль, сильний емоціональний стрес, він відчував страждання, які він зазнав безпосередньо під час травмування, суд вважає, слід частково задовольнити моральну шкоду у розмірі 20000 грн., оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи. Пунктом 7 частини 2 статті 2 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір не справляється за подання: заяви про встановлення факту каліцтва, якщо це необхідно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, тому прошу поважний суд звільнити мене від сплати судового збору.

Outcome: partial