Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про звільнення майна з-під арешту та просив звільнити з-під арешту автомобіль марки ВАЗ 21099, 2004 р. в., легковий седан - В, колір - сірий, № шасі [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], який належав [PERSON] та на який був накладений арешт ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2010 року, мотивуючи свої вимоги тим, що даний автомобіль він придбав на аукціоні, який проводився філією 02 ПП «Нива - В.Ш.», та є його власником, однак, у зв'язку із накладеним на нього арештом, він не може володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд (зокрема, не може зареєструвати право власності на придбаний транспортний засіб у встановленому законодавством порядку в органах ДАІ). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Представник відповідача - Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області - Онофрійчук О.Ю. у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2010 року у цивільній справі № 2-3740/10 було забезпечено позов та накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21099, 2004 року випуску, тип - легковий седан - В, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], що належав [PERSON] (на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 27.05.2004 року). Як вбачається з Протоколу № 0213171-1 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що є власністю [PERSON], від 05 листопада 2013 року, а саме автомобіля марки «ВАЗ», моделі 21099, 2004 року випуску, тип - легковий седан - В, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], та Акту державного виконавця про проведені прилюдні торги від 07 листопада 2013 року, переможцем аукціону визнано [PERSON], який придбав вищевказане майно за 17 250 грн.; у аукціоні також брав участь [PERSON], який запропонував 17 200 грн. Отже, [PERSON] набув права власності на спірний транспортний засіб, однак, у зв'язку із накладеним на нього арештом, він не може володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд (зокрема, не може зареєструвати право власності на придбаний транспортний засіб у встановленому законодавством порядку в органах ДАІ). Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Враховуючи те, що накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21099, 2004 року випуску, тип - легковий седан - В, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], порушує та обмежує права [PERSON] як його власника, то позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 184, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved