Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Посилається на те, що 18.09.2010 року біля 01-00 години відповідач [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Mersedes - Benz 220», рухаючись в населеному пункті м. Заставна по вулиці Кіцманській від центру міста в напрямку м. Кіцмань, в порушення п.п. 2.3. (б). 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечну швидкість руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не правильно застосувавши прийоми керування, змінив напрямок руху вправо при цьому виїхавши за межі дороги та допустив наїзд на огорожу [ADDRESS], яке належить [PERSON] В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди її було визнано потерпілою, оскільки вона, як пасажир вказаного автомобіля отримала тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та зазнала значної матеріальної та моральної шкоди. За наслідками таких дій відповідача [PERSON] проти нього була порушена кримінальна справа по обвинуваченню його у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.03.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортним засобом з випробуванням протягом одного року і шести місяців іспитового строку на підставі ст.75 КК України Саме тому, просить стягнути з відповідача на її користь 16316,00 (шістнадцять тисяч триста шістнадцять) гривень матеріальної шкоди, а саме вартості витрат пов'язаних із її лікуванням та 200000,00 (двісті тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті фізичних та душевних страждань, нервового потрясіння та напруження, пережитого страху та тривалим і болісним лікуванням . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ньому. Зазначила також, що за період лікування родичами позивача [PERSON] були витрачені значні кошти на лікування, однак [PERSON], виходячи із принципу чесності і справедливості та враховуючи, що одразу після ДТП [PERSON] було надано матеріальну допомогу її родичам на її лікування, просить стягнути кошти на лікування за 2012 рік в сумі 16316 грн., що об'єктивно підтверджується наданими суду квитанціями про оплату лікування. В 2013 році позивачем також неслися значні витрати на лікування, однак квитанції про оплату у неї відсутні, оскільки, як виявилося згодом, кошти вносилися нею як благодійні внески. Крім того, вважає, що розписка, яка була надана сестрою [PERSON] про отримання коштів в сумі 10000 доларів США від [PERSON] на лікування сестри, не має доказового значення у вирішенні даної справи, оскільки кошти надавалися відповідачем [PERSON] добровільно в якості допомоги та з метою пом'якшити покарання в кримінальній справі відносно нього. Саме з цих підстав просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності, оскільки позивачем він порушений. Також, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з тих підстав, що відповідачем [PERSON] надано позивачу [PERSON] кошти в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталась з його вини в сумі 10000 (десяти тисяч) доларів США і жодних претензій, морального чи матеріального характеру зі сторони позивача [PERSON] до нього не було, про що нею надано відповідну заяву. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. ст. 22, 23, ч.1 ст.1166, ч.ч.1,2 ст.1167 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 18.09.2010 року біля 01-00 години відповідач по справі [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Mersedes - Benz 220», рухаючись в населеному пункті м. Заставна по вулиці Кіцманській від центру міста в напрямку м. Кіцмань, в порушення п.п. 2.3. (б). 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечну швидкість руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не правильно застосувавши прийоми керування, змінив напрямок руху вправо при цьому виїхавши за межі дороги та допустив наїзд на огорожу [ADDRESS], яке належить [PERSON] За наслідками таких дій відповідача [PERSON] проти нього була порушена кримінальна справа по обвинуваченню його у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.03.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортним засобом з випробуванням протягом одного року і шести місяців іспитового строку на підставі ст.75 КК України, що вбачається з вироку (а.с. 9-11) В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивача [PERSON] було визнано потерпілою, оскільки вона, як пасажир вказаного автомобіля отримала тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експерта №366-е від 04.10.2010 року (а.с. 14-15, а.с. 44-45 кримінальної справи №1-34/11 відносно [PERSON]) позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні ЛШМД м. Чернівці з 18.09.2010 року з діагнозом: полі травма. Перелом остистих паростків дужок 7-го шийного хребця і 1-го грудного хребця. Забій, стиснення спинного мозку. Відкрите проникаюче поранення шиї з переломом дужки остистих паростків 7-го шийного, 1-го грудного хребців з частковим ушкодженням спинного мозку. Проникаюче поранення грудної клітини. Гідропневматоракс. Субтотальний відрив лівої вушної раковини. Травматичний шок. Вказані тілесні ушкодження в своєму комплексі відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. В зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями позивач [PERSON] пройшла тривалий курс лікування та їй встановлено І групу інвалідності, що вбачається з посвідчення серії [NUMBER], довідки до акта огляду МСЕК, витягів та виписок з історії хвороби та інших медичних документів (а.с. 7, 16-32). В зв'язку із вказаною обставиною позивач зазнала матеріальних збитків, пов'язаних з тривалим лікуванням та курсом подальшої реабілітації після лікування, розмір яких, згідно наданих позивачем квитанцій до прибуткового касового ордеру, товарних та фіскальних чеків становить 16316 (шістнадцять тисяч триста шістнадцять) гривень. Вказана сума матеріальних збитків доведена позивачем, проте не підлягає стягненню з відповідача на її користь оскільки повністю поглинається сумою 10000 (десять тисяч) доларів США, наданих відповідачем [PERSON] для її лікування. Вказане вище вбачається з розписки (а.с. 12). З довідки АТ «СК «АХА Страхування» видно, що власник транспортного засобу марки «Mersedes - Benz 220» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], яким керував та скоїв дорожньо - транспорту пригоду відповідач [PERSON] застрахував цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації застрахованого автомобіля на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ВВ 973593 терміном дії з 05.02.2010 року по 04.02.2011 року. Про страхові випадки по вказаному договору ні страхувальник, ні інші потерпілі особи не заявляли, жодна страхова подія в АТ «СК «АХА Страхування» не зареєстрована та виплат страхових внесків не проводилось (а.с. 80). За змістом постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року видно, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Тому, суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачу [PERSON] слід було звернутись до представника страхової компанії, з метою відшкодування матеріальної шкоди заподіяної їй внаслідок ДТП. Оскільки позивачу, внаслідок скоєної відповідачем [PERSON] 18.09.2011 року дорожньо-транспортної пригоди, завдано моральної (немайнової) шкоди з вини відповідача, він повинен її відшкодувати. Завдана позивачу [PERSON] моральна шкода полягає в тому, що вона щиро сподівалась та вірила, що протягом реабілітаційного періоду їй вдасться відновити здоров'я та вона зможе продовжувати життя у звичному для неї ритмі. На момент аварії позивач працювала у філії Чернівецького обласного управління ВАТ «Ощадбанк» на посаді контролера-касира операційної частини ТВББВ № 10025/0128 м. Заставна, однак в січні 2011 року вона змушена була звільнитись з роботи, оскільки за станом здоров'я не могла виконувати покладені на неї обов'язки, що підтверджується записами в трудовій книжці, виданій на її ім'я (а.с. 8 зворот). Позивачу встановили І групу інвалідності, відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда їй рекомендовано санаторно-курортне лікування, оздоровлення та реабілітація у таборах фізкультурно-спортивної реабілітації інвалідів, вона потребує постійного стороннього догляду та допомоги, а також необхідні засоби пересування, спеціальні засоби для догляду, для самообслуговування та ортези на обидві нижні кінцівки, ортез для сидіння. Вона назавжди залишилась інвалідом, її постійно супроводжує фізичний біль, її душевні страждання неможливо передати словами, тому що порушився не тільки її спосіб життя, але й спосіб життя її рідних, які постійно вимушені знаходитись з нею та надавати необхідну допомогу. Вона втратила сенс життя, адже не може створити нормальну повноцінну сім'ю та народити, про що мріяла. Вказане вбачається з наявних в матеріалах цивільної справи документах та встановлено судом. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного відповідачем злочину, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину фізичних та моральних страждань позивача через перенесений фізичний біль, нервовий стрес пов'язаний з тривалим лікуванням, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд оцінює розмір завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 25000,00 (двадцять п'ять тисяч) гривень. Судом не можуть бути застосовані правила позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, що передбачено п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави суд визначає виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути 250,00 (двісті п'ятдесят) гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial