Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про встановлення юридичного факту, визнання права власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 02.05.1987 року ним у [PERSON] був придбаний житловий будинок з допоміжними господарськими надвірними побудовами, що знаходиться в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області, що розташований на земельній ділянці0,01га розміром 47кв.м. Вказав, що даний будинок належав продавцю на підставі запису в погосподарській книзі № 361 виконавчого комітеті Олександрівської сільської ради Гребінківського району. Договір купівлі-продажу оформили у сільській раді де він був і зареєстрований. Зазначив, що з метою реєстрації житлового будинку в Державній реєстраційній службі він звернувся до державного реєстратора, але у реєстрації йому було відмовлено оскільки при укладення договору купівлі-продажу у ньому не було вказано № житлового будинку та вилиці на якій він розташований. Так, у п. 1 Договору купівлі-продажу, номер будинку та вулиця на якому розміщений житловий будинок, що є предметом договором, вказаний не був, зазначену помилку було допущено представником відповідача, яку на сьогодні виправити неможливо. Про те, що ним було придбано будинок [ADDRESS] (територія Олександрівської сільської ради) свідчить довідка сільської ради. Наголосив, що раніше оформити майно у нього не було можливості оскільки він проживає у м. Мурманськ РФ і досить рідко приїздить до України. Внаслідок таких обставин, що склалися, з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту, визнання права власності на житловий будинок. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.05.1987 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з допоміжними господарськими надвірними побудовами, що знаходиться в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області, що розташований на земельній ділянці0,01га розміром 47кв.м. Дана обставина підтверджується Договором купівлі-продажу, що був зареєстрований в реєстрі під № 13 по Олександрівській сільській раді (а.с.09-10). Той факт, що даний будинок належав продавцю [PERSON] підтверджується записом в погосподарській книзі № 361 виконавчого комітеті Олександрівської сільської ради Гребінківського району. З метою реєстрації житлового будинку в Державній реєстраційній службі позивач звернувся до державного реєстратора, але у реєстрації йому було відмовлено оскільки при укладення договору купівлі-продажу у ньому не було вказано № житлового будинку та вилиці на якій він розташований. Так, у п. 1 Договору купівлі-продажу, номер будинку та вулиця на якому розміщений житловий будинок, що є предметом договором, вказаний не був, Про те, що ним було придбано будинок [ADDRESS] (територія Олександрівської сільської ради) свідчить довідка сільської ради (а.с.14). Згідно ст. 392ЦК України, власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. . На підставі викладеного,

Outcome: approved