Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив наступне. 06 вересня 2008 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON], був укладений шлюб, який був зареєстрований Великогеєвецькою сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 6. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем та знаходиться на їх спільному утриманні. Зазначає, що причиною подачі заяви про розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем [PERSON] останні два роки подружнього життя стали відділятися один від одного, перестали розуміти один одного, відповідно виникали сварки і вони вирішили тимчасово не жити разом, а через деякий час впевнились, що розлюбили один одного і не зможуть вже разом проживати однією сімєю. Позивач вважає, що їх шлюб розпався більше як рік існує формально. Спір про поділ майна відсутній. Згідно домовленості між сторонами, син - [PERSON] [INFO] залишається проживати разом з відповідачкою. Сторони в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, однак 17.10.2017 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, 17.10.2017 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позов визнає у повному обсязі. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 06 вересня 2008 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складений відповідний актовий запис № 6 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 162760. Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], 29 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 116659. Встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені. Подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим через постійній сварки, відсутність сімейних стосунків, відсутність почуттів любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння, що є передумовою для подружніх відносин. Подружжя протягом останнього року проживає окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з чим погоджується і відповідач, що підтверджується поданою нею до суду заявою про визнання позову у повному обсязі. Спір про поділ майна відсутній. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved