Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що 18 листопада 1991 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на ? частину будинку, що знаходиться у с. Лище, Луцького району, Волинської області по вул. Зарічна,2. Оскільки заповіту батько не залишив, за законом до кола його спадкоємців увійшли дружина [PERSON] та донька [PERSON] Його дружина [PERSON] померла 13 вересня 2001 року. Інших спадкоємців першої черги, які б за законом мали право на спадщину після смерті [PERSON] немає. [PERSON] вказує, що прийняла спадщину на ? частину будинку, що знаходиться у с. Лище, Луцького району, Волинської області по вул. Зарічна,2 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак не оформила своїх спадкових прав належним чином, крім того звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. При зверненні в нотаріальну контору ій було відмовлено в отриманні свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на ? частину будинку, що знаходиться у с. Лище, Луцького району, Волинської області по вул. Зарічна,2. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просили заяву задоволити. Від представника відповідача [PERSON] сільської ради - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом частини 3, 4\~статті 200 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому\~статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4\~статті 206 ЦПК України,\~\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що 18 листопада 1991 року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 472552( а. с. 9). Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на ? частину будинку, що знаходиться у с. Лище, Луцького району, Волинської області по вул. Зарічна,2. Згідно частини першої\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР. Згідно ч.1\~ст. 524 ЦК УРСР,\~спадкоємство здійснюється\~за законом\~і за\~заповітом. Відповідно до ст.\~529\~ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. У відповідності до п.1 ч.1\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №102193, виданого 12 вересня 2001 року, [PERSON] ( дружина померлого [PERSON]О.) померла 13 вересня 2001 року. Фактично [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] вступивши в\~управління та\~володіння спадковим\~майном,\~як того\~вимагає ст.\~ 549\~ЦК Української\~РСР,\~який діяв\~на час\~відкриття спадщини,\~шляхом проживання\~у спільному\~будинку,\~що знаходиться\~у с.\~Лище,\~Луцького району,\~Волинської області\~по вул.\~Зарічна,\~2.\~Дана обставина\~стверджується копією\~будинкової книги\~для прописки\~громадян в\~будинку №2\~ по\~вул.\~Зарічна с.\~Лище,\~Луцького району,\~Волинської області\~(а.\~с.\~17-19). Також з даної спадкової справи встановлено, що інших спадкоємців, які б за законом мали право на спадщину після смерті [PERSON] немає. Відповідно до копії постанови від 04 квітня 2018 року, винесеною державним нотаріусом [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про права власності на ? частину будинку, що знаходиться у с. Лище, Луцького району, Волинської області по вул. Зарічна, 2, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с. 25). Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер 18 листопада 1991 року, а саме на ? частину будинку, що знаходиться у с. Лище, Луцького району, Волинської області по вул. Зарічна,2.

Outcome: approved