Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] про визнання договору оренди землі та додаткової угоди до нього недійсним , відшкодування збитків, спонукання повернення державних актів на право постійного користування землею посилаючись на те, що 05 серпня 2007 року його дружиною [PERSON] без його відома, без його згоди та без будь-якого підписаного ним письмового документа на вчинення правочину був укладений договір оренди землі, відповідно до якого СПДФО [PERSON] передано в оренду належні йому на праві власності та на праві постійного користування три земельні ділянки, розташовані на території Шевченківської сільської ради , загальною площею 6,72 га , договір був зареєстрований 15 серпня 2007 року у Решетилівському РВ ПРФ ДП ЦДЗК за №040756100013. 15 травня 2010 року його дружиною [PERSON] та СПДФО [PERSON] без його відому та згоди була укладена додаткова угода до зазначеного вище договору оренди землі, яка була зареєстрована 01 вересня 2010 року у Решетилівському РВ ПРФ ДП ЦДЗК за №041056100011. Договір оренди землі та додаткова угода до нього підписані не ним, а його дружиною (що підтверджує порівняння підписів у договорі оренди та додатковій угоді, укладених від його імені та від імені його дружини - вони ідентичні); він не мав наміру на набуття прав та обов'язків у взаємовідносинах з відповідачем ; договір оренди землі та додаткова угода до нього укладені без його згоди (договору доручення, довіреності), вони не є дрібними побутовими, мають високу вартість (згідно з договором - 1200 грн.), а тому не можуть вважатися дрібними побутовими, по-перше. По-друге, земельні ділянки, передані в оренду за договором оренди не є спільною частковою власністю подружжя [PERSON]: відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю IV-ПЛ №043332, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №928 від 19 січня 1998 року, земельна ділянка площею 2,36 га в межах згідно з планом, що розташована на території Шевченківської сільської ради, передана у приватну власність [PERSON]; відповідно до Державного акта на право постійного користування землею ІV-ПЛ №020174, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №83 від 19 січня 1998 року, земельна ділянка площею 2,18 га в межах згідно з планом, що розташована на території Шевченківської сільської ради, передана у постійне користування [PERSON]; відповідно до Державного акта на право постійного користування землею ІV-ПЛ №020175, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №96 від 19 січня 1998 року, земельна ділянка площею 2,18 га в межах згідно з планом, що розташована на території Шевченківської сільської ради, передана у постійне користування [PERSON]. По-третє, договір оренди землі та додаткова угода до нього зареєстровані в органі державної реєстрації без його згоди (договору доручення, довіреності); більше того, на його звернення до відділу Держкомзему України у Решетилівському районі з проханням надати копію додатків до договору оренди землі від 05 серпня 2007 року, копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками на умовах оренди, копії інших документів, пов'язаних з державною реєстрацією договору оренди землі та додатків до нього, відділ Держкомзему листами від 23.11.2012 року за №21 та №22, за підписом заступника начальника відділу М.Ю. Гризлюка, повідомив, що надати зазначені копії не може «….так, як в архіві договір відсутній», хоча відповідно до встановлено порядку державної реєстрації договорів оренди землі, в органі державної реєстрації договорів має зберігатися технічна документація із землеустрою та один примірник зареєстрованого договору оренди землі. 27 грудня 2011 року він подав СПДФО [PERSON] заяву з вказівкою на те, що він підписував ні договору оренди належних йому земельних ділянок ні додатку до нього і не згоден з умовами та терміном дії договору та додатку до нього та прохав не проводити на його земельних ділянках будь-яких робіт по обробітку та посіву сільськогосподарських культур, передати їх йому в належному для використання стані, оскільки він має намір самостійно господарювати на цих земельних ділянках. Проте, СПДФО [PERSON] продовжує проводити господарську діяльність на його земельних ділянках, чим йому завдає збитків. На належних йому земельних ділянках СПДФО [PERSON] у 2013 році проведено посів насіння соняшника. За даними статистичного спостереження одного з основних товаровиробників сільськогосподарської продукції на території Шевченківської сільської ради - СТОВ «Обрій», середня врожайність насіння соняшника за останні три роки склала 23,3 центнера з одного гектара. За даними Держстату України середня реалізаційна ціна на олійні культури станом на червень 2013 року становить 4071 грн. 30 коп. за одну тонну. Отже, вартість того, що він міг би отримати від реалізації зібраного соняшника із належних йому земельних ділянок, складає 63744 грн. 34 коп. (23,3 ц/га *6,72 га = 15,657 т*4071.3 грн. =63744 грн. 34 коп.) Крім того, відповідач заволодів у його дружини оригіналами державних актів на право користування землею серії ІV-ПЛ №020174 та ІV-ПЛ №020175, виданих на його ім'я, для їх переоформлення на право власності. Його вимоги про повернення йому державних актів на право постійного користування Відповідачем були залишені без задоволення мотивуючи тим, що він передав ці державні акти до відділу Держземагентства. Оскільки договір землі та додаткова угода до нього підписані не ним, а його дружиною (що підтверджує порівнянням підписів у договорі оренди та додатковій угоді, укладених від його імені та від імені його дружини - вони ідентичні) та без його згоди, а також в зв'язку з тим, що він не мав наміру на набуття прав та обов'язків у взаємовідносинах з Відповідачем він прохає визнати договір оренди землі з СПДФО [PERSON] від 05 серпня 2007 року та додаткову угоду до цього договору від 15 травня 2010 року недійсними з моменту їх підписання та стягнути з СПДФО [PERSON] на його користь 63744 грн. 34 коп. на відшкодування збитків (втраченої вигоди). Також прохає зобов'язати СПДФО [PERSON] та відділ Держземагенства у Решетилівському районі повернути видані на його ім'я державні акти на право постійного користування землею серії IV-ПЛ №020174 та ІV-ПЛ020175. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] наполягали на задоволенні позову та зазначили, що вказаний договір та додаткова угода до цього договору, позивач не підписував, іншу особу на їх вчинення не уповноважував, а тому прохали визнати, що договір оренди землі з СПДФО [PERSON] від 05 серпня 2007 року та додаткову угоду до цього договору від 15 травня 2010 року недійсними з моменту їх підписання та стягнути з СПДФО [PERSON] на його користь 63744 грн. 34 коп. на відшкодування збитків (втраченої вигоди), а також зобов'язати СПДФО [PERSON] та відділ Держземагентства повернути державні акти на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ №020174 та ІV-ПЛ №020175. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і прохала в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю, також прохала звернути увагу на строк позовної давності, тобто початок відліку строку на звернення до суду за захистом свого порушеного права виникло у [PERSON] в момент підписання договору оренди земельної ділянки, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача Відділу Держземагентства у Решетилівському районі Дмитренко О.О. позов визнав частково, суду пояснив, що державні акти на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ №020174 та ІV-ПЛ №020175 виданих на ім'я [PERSON] у відділі відсутні та їх переоформлення не здійснювалося. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала та прохала задовольнити, а також підтвердила, що нею без відома та згоди чоловіка [PERSON] підписано від його імені спірний договір договір оренди землі від 05 серпня 2007 року та додаток до нього про надання ПП [PERSON] в оренду належних йому на праві власності та на праві постійного користування трьох земельних ділянок розташованих на території Шевченківської сільської ради загальною площею 6,72 гектарів, на вимогу [PERSON] вона також передала йому оригінали державних актів на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №043332 та на право постійного користування серії IV-ПЛ №020174 та ІV- ПЛ №020175, виданих на ім'я чоловіка, [PERSON] Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2007 року між дружиною позивача та від ПП [PERSON], його тестем [PERSON] було укладено договір оренди землі загальною площею 6,72 га, згідно державного акту про право приватної власності на землю ІV-ПЛ №043332 та державних актів на право постійного користування землею терміном на п'ять років з 5 серпня 2007 року по 05 грудня 2012 року Договір зареєстрований в Решетилівському РВ ПРФ ДПЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 серпня 2007 року за №040756100013 /а.с.7-10/. Згідно додаткової угоди від 15 травня 2010 року до вище вказаного договору оренди землі, дружина позивача та представник ПП [PERSON], [PERSON] уклали додаткову угоду про наступне: п.п. 3.1. п. 3 «Строк дії договору» читати в наступній редакції: «п.п. 3.1. договір укладається терміном на 10 років, починаючи з дати державної реєстрації основного договору» /а.с.16/ З державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №043332 виданого Шевченківською сільською радою 19 січня 1998 року вбачається, що [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення 17 сесії 22 скликання Шевченківської сільської ради від 21 серпня 1997 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,36 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Шевченківської сільської ради та передається для сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №928 /а.с.13/. З державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ №020174 виданого Шевченківською сільською радою 19 січня 1998 року вбачається, що [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення 19 сесії 22 скликання Шевченківської сільської ради від 10 жовтня 1997 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,18 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Шевченківської сільської ради та передається для сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №83 /а.с.14/. З державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ №020175, виданого Шевченківською сільською радою 19 січня 1998 року вбачається, що [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення 19 сесії 22 скликання Шевченківської сільської ради від 10 жовтня 1997 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,18 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Шевченківської сільської ради та передається для сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №96 /а.с.14/. До закінчення строку дії додаткової угоди від 15 травня 2010 року позивач звернувся з заявою до відповідача з вимогою не реєструвати додаток до договору оренди землі укладений між ним та СПДФО [PERSON],оскільки додаткова угода була помилково підписана його дружиною [PERSON], в подальшому він має на меті виділити свою земельну ділянку в натурі (на місцевості) і господарювати на своїй землі самостійно, на що СПДФО [PERSON] надав відповідь, в якій повідомив, що заява про не реєстрацію додатку є не коректною, оскільки додатко до договору вже зареєстрований та запропонував переглянути якщо не влаштовують умови додатку, або після закінчення строку основного договору передати йому земельні ділянки після відшкодування ним понесених ним витрат. /а.с.26-27/. Після наданої заяви відповідач самовільно провів оранку грунту на його земельних ділянках під урожай 2013 року. Своїми діями він позбавив позивача можливості отримати дохід зі своєї земельної ділянки. Вважає дії відповідача незаконними, своєї згоди на те, щоб відповідач користувався земельною ділянкою позивач не давав, в зв'язку з чим він не мав права проводити оранку грунту. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідного до вимог ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі. Ст. 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є неодержання в момент вчинення правочину (стороною) сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1,2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме обов'язкову наявність в договорі певних істотних умов та обов'язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторонни в договорі оренди землі свідчить про те, що сторонни не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору та додаткової угоди, текст договору та додаткової угоди було підписано від імені позивача сторонньою особою, а саме дружиною - [PERSON], яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому, не можна вважати, що сторонни досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним. Крім того, ще однією обставиною для визнання договору недійсним є те, що всупереч ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про оренду» як об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, так і орендодавцями є громадяни у власності яких перебувають земельні ділянки або уповноважені ними особи, а в даному випадку було укладено договір оренди землі де дві земельні ділянки надані [PERSON] у користування. Також підлягають задоволенню вимоги позивача в частині відшкодування збитків в сумі 63744 грн. 34 коп., оскільки наведений розрахунок підтверджується доказами, а саме середніми цінами реалізації сільськогосподарської продукції у 2013 році /а.с.47/ та основними економічними показниками роботи сільськогосподарського підприємства СТОВ «Обрій» за 2010-2012 роки /а.с.34-46/. Суд також вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача визнання недійсним додаткового угоди до договору оренди землі від 05 серпня 2007 року укладеної між [PERSON] та СПДФО [PERSON] 15 травня 2010 року та зареєстровану 01 вересня 2010 року в Решетилівському РВ ПРФ ДП ЦДЗК за №041056100011, оскільки основний договір оренди укладений між сторонами визнано судом недійсним, а такого існування додаткового договору оренди землі не можливе. В частині позову щодо зобов'язання відділу Держземагентства повернути видані на ім'я [PERSON] державні акти на право постійного користування землею серії ІV-ПЛ №020174 та ІV-ПЛ №020175 відмовити в зв'язку з ненаданням належних доказів. Посилання відповідача СПДФО [PERSON] та його представника [PERSON] на безпідставність та застосування строку позовної давності суд не бере до уваги оскільки приписами ч. 3 ст. 258 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-IV визначено, що до вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом обману, позовна давність встановлюється у п'ять років. Водночас, відповідно до п. 1 ч. 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» №4176-IV від 20.12.2011 року, частину третю статті 258 Цивільного кодексу України було виключено. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України №4176-IV від 20.12.2011 року передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» №4176-IV від 20.12.2011 року офіційно опублікований в газеті «Голос України» №6 від 14.01.2012 р. Пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України №4176-IV від 20.12.2011 року визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом обману. При цьому, особа може звернутися до суду лише за умови, якщо строк пред'явлення позову, встановлений положеннями Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-IV, що діяли до набрання чинності цим Законом, не сплив на момент набрання чинності цим Законом. Додаткова угода, яку він просить визнати недійсною укладена 15 травня 2010 року, він звернувся до суду 24 липня 2013 року, тобто в межах строку позовної давності, зазначеної ч. 3 ст. 258 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-IV. На час подання позову (24.07.2013 року) про визнання договору оренди землі від 05 серпня 2007 року та додаткової угоди від 15 травня 2010 року недійними три роки з дня набрання чинності Закону України №4176-IV від 20.12.2011 року не минули. Таким чином виходячи з приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» №4176-IV від 20.12.2011 року, на день звернення Позивача до суду про визнання договору оренди землі від 05 серпня 2007 року та додаткової угоди від 15 травня 2010 року недійсними, строк позовної давності не сплив.

Outcome: partial