Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 68743,70 грн., та стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.; а також стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.05.2017 автомобіль ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] , законним володільцем якого є [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] скоїв наїзд на чотири транспортні засоби, що були припарковані, у тому числі на автомобіль AUDI 100 д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Після ДТП водій автомобіля ВАЗ 31104 скрився. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень. Згідно звіту вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 43/06-17 від 07.07.2017 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу AUDI 100 д.н.з. [NUMBER] становить 68743,70 грн. Оскільки поліцією не встановлено особу, яка здійснила вказане правопорушення, позивачем 24.05.2018 до Жовтневого районного суду м. Харкова поданий позов про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, до законного володільця транспортного засобу [PERSON] . В задоволенні позову рішенням суду № 639/2640/18 йому було відмовлено. Під час судового розгляду зазначеної справи стали відомі наступні обставини. Так, [PERSON] надав інформацію, що за кермом автомобіля ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була [PERSON] , яка керувала автомобілем на підставі переданих їй ключів, водійського посвідчення та документів на автомобіль, що також підтверджується свідченням цивільного чоловіка [PERSON] - [PERSON] , та повідомленнями очевидців ДТП про те, що за кермом автомобіля була жінка. На [PERSON] стосовно вчинення нею 18.05.2017 ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2019 у справі № 953/16731/19 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП закрито з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення. Вказаною постановою суду встановлено, що в діях [PERSON] містяться склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб марки ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] , перед третіми особами, застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом № АК5723019 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначає, що оскільки відповідальність водія автомобіля [PERSON] застрахована за полісом страхування, ПАТ «НАСК «Оранта» в межах відповідальності повинна відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля. Внаслідок ДТП позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 1000,00 грн., яка полягає у завданих йому стресі, душевних стражданнях, незручностях, які виникли через неможливість користуватися автомобілем, який позивач використовував для праці. Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з НАСК «Оранта» на його користь 68743,70 грн. у якості страхового відшкодування є необґрунтованими, незаконними та такими, що не можуть бути задоволені у повному обсязі, оскільки відповідно до наданого позивачем до позовної заяви звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 43/06-17, вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI 100 д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 31919,63 грн. (а.с.46-47). Позивач подав уточнену позовну заяву до [PERSON] , ПАТ «НАСК «Оранта», в якій просить стягнути на його користь з ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 31919,63 грн., та з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди - 1000,00 грн., та покласти на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,00 грн. (а.с.51-53). Також, позивач подав відповідь на відзив, в якому просить задовольнити його позовні вимоги, відповідно до уточненої позовної заяви (а.с.56-58). Представник відповідача [PERSON] адвокат Романченко В.В. подав суду заяву, в якій просить частково задовольнити позовні вимоги позивача, в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 31919,63 грн., та з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди - 500,00 грн., судові витрати по справі покласти на ПАТ «НАСК «Оранта». Зазначає, що [PERSON] не працює, не має постійного заробітку, розкаюється у скоєнні ДТП, яке не потягнуло тяжких наслідків, та в матеріалах справи відсутній розрахунок такого розміру моральної шкоди, заявлений позивачем до стягнення (а.с.71-72) В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та вчасно, причину неявки суду не повідомили. Представник позивача Ейбатов З.М. просив задовольнити уточнені позовні вимоги, провести судове засідання без його участі та без участі позивача, про що зазначив у клопотанні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, просила позовні вимоги до страхової компанії задовольнити та не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог до неї, в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 500,00 грн., про що зазначила у письмовій заяві (а.с.80). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача, постановити рішення за наявними письмовими матеріалами, про що зазначив у письмовій заяві (а.с.84). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, і не заперечується учасниками справи, що 18.05.2017 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 323/5 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача AUDI 100 д.н.з. [NUMBER] зазнав механічні пошкодження, та власнику автомобіля завдано майнової шкоди. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , яка на законних підставах керувала автомобілем ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] . Її вина встановлена постановою Київського районного суду м. Харкова № 953/16731/19 від 06.11.2019. Відповідно до ч. ч.6, 7 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку. Відповідно до положень ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень ст. 9 цього Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На час ДТП цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб марки ВАЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] , перед третіми особами, застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом № АК5723019 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно звіту вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 43/06-17 від 07.07.2017 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля AUDI 100 д.н.з. [NUMBER] становить 31919,63 грн. (а.с.20-31). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі вартості матеріального збитку, що встановлена висновком оцінки. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розрахунок та належно обґрунтування розміру моральної шкоди позивач не надав, а тому,

Outcome: partial