Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою та просить суд визнати незаконними та скасувати: рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Косівського району № 53 від 23 листопада 1988 року та рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради № 8 від 11 січня 1989 року в частині оформлення права власності на будинок № 39 по вул. Мокрій в селі Спас за відповідачем [PERSON], та рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008 року про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на згадане будинковолодіння. Також просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради № 8 від 11 січня 1989 року та дублікат свідоцтва серії САВ № 348799, виданий [PERSON] сільською радою Коломийського району 08.01.2009 року на підставі рішення № 94 від 09.12.2008р. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON]є її, позивача, колишнім чоловіком, з яким вони перебували в шлюбі з 08.11.1980 року по 09.02.2015 року. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] залишився проживати в [INFO]. Оскільки спільне проживання стало неможливим, то в липні 2016 року вона, позивач, попросила відповідача звільнити будинок, який залишився їй в спадщину після смерті її баби [PERSON], на що відповідач [PERSON] заявив, що будинок належить йому і на підтвердження представив інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. З даних документів вона дізналася, що дійсно будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас Коломийського району Івано-Франківської області зареєстрований на праві приватної власності за відповідачем [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] сільською радоюКоломийського району 08.01.2009 року САВ № 348799 на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Коломийського району за № 94 від 09.12.2008 року. Отримавши копію рішення [PERSON] сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008 року, дізналася, що рішення про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на будинок № 39 по вул. Мокра у селі Спас на імя відповідача [PERSON] прийнято на підставі матеріалів Коломийського МБТ1 про реєстрацію права власності на спірний будинок за відповідачем на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради № 8 від 11.01.1989 року, яким затверджене рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Косівського району № 53 від 23 листопада 1988 року. Вважає, що рішення виконкому Гірської сільської ради Косівського району № 53 від 23 листопада 1988 року, виконкому [PERSON] районної ради № 8 від 11 січня 1989 року та виконкому [PERSON] сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008 року є незаконними, а видане на їх підставі свідоцтво та його дублікат є недійсними. Зазначає, що будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас належав на праві власності її бабі [PERSON], що стверджується записами в погосподарських книгах та 1930 роком побудови будинку. Після смерті баби (06 грудня 1982 року) відкрилася спадщина за законом, так як заповіту вона не склала. На момент смерті [PERSON] , вона, позивач проживала разом з нею в спадковому будинку, а тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном і, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, тобто прийняла спадщину, і вона належить їй з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР). Відповідач [PERSON] вселився в будинок після їхнього одруження в листопаді 1980 року. Вищезгаданий двір згідно записів в погосподарських книгах був робітничим, відповідачу не належав і у відповідача відсутні були підстави набуття права власності на спірне будинковолодіння у встановленому законом порядку. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] не заперечив щодо задоволення позовних вимог Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області \~в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності,позовні вимоги визнають повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В ст.393 ЦК України також передбачено, що правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Судом встановлено, що будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас Коломийського району Івано- Франківської області належав бабусі позивача [PERSON], що стверджується записами в погосподарських книгах (а.с. 12) , де зазначено рік збудування будинку 1930 . [PERSON] 06 грудня 1982 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, так як заповіт остання не склала. Донька спадкодавиці вона ж мати позивача [PERSON] померла раніше баби - 23 квітня 1976 року, як видно з копії свідоцтва про смерть (а.с.7) Відповідно до частини 2 статті 529 ЦК УРСР «внуки і правнуки спадкодавця являються спадкоємцями по закону, якщо до часу відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, який був би спадкоємцем». На момент смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживала разом з нею в спадковому будинку, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 518 (а.с.19) ,а тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном і відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, що свідчить про прийняття позивачем спадщину (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР). Відповідач [PERSON] вселився в будинок після одруження з позивачем в листопаді 1980 року. Як видно із записів в погосподарських книгах спірний двір відносився до робітничого. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР угода, яка не відповідає вимогам закону є недійсною. Аналогічно регулює це питання і ЦК України згідно ч.І ст. 203 якого «зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства.» Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу». Частиною 1 статті 21 ЦК України в ред. 2003 року передбачено, що «суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади ... або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси». Оскільки рішення Гірської сільської ради народних депутатів Косівського району від 23 листопада 1988 року № 53 про можливість оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення виконкому [PERSON] районної ради народних депутатів № 8 від 11 січня 1989 року в частині оформлення права власності на будинок за відповідачем [PERSON] суперечать закону та порушує права позивача, то останні підлягають визнанню незаконними та скасуванню.(а.с.15, 16) Так як рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008р. про оформлення дублікату свідоцтва видано на підставі незаконних рішень, то відповідно його слід визнати незаконним та скасувати.(а.с.17) Оскільки про видачу свідоцтва про право власності на будинок на імя відповідача [PERSON] та реєстрацію за ним права власності на будинок позивач дізналася тільки в липні 2016 року, що стверджується копією витягу з Реєстру прав власності (яку вручив позивачу відповідач), то саме з цього часу почав перебіг строк позовної давності.(а.с.5) Постановою Верховної Ради України за № 291/95ВР від 11.07.1995р. села Гірське та Долішнє Косівського району перейменовано на Спас та передані до Коломийського району, номер спірного будинку змінено із 114 на 39, що стверджується довідкою [PERSON] сільської ради Коломийького району № 636 від 15.06.2017р.(а.с.18) Отже, враховуючи вищенаведене, та беручи до уваги, що нормами діючого законодавства передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як визнання недійсним відповідного акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, як акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, за умови, що він не відповідає законові і порушує права власника, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту її прав, на що вказано вище, узгоджується з нормами діючого законодавства і встановленими по справі обставинами. Враховуючи вищенаведене та ст.ст. 6,48 ЦК УРСР, ст.ст. 16,21, 203,215,393 ЦК України ,

Outcome: approved