Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого з урахуванням уточнених вимог зазначив, що з 30.08.2010 року по 09.02.2018 року він перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», де працював машиністом гірничо-виймальних машин. 09.02.2018року він був звільнений з роботи за власним бажанням. При звільненні відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України не здійснив з ним повного розрахунку і остаточно розрахувався з ним лише 19.04.2018 року. Зазначаючи на тому, що несвоєчасний розрахунок зі звільненим працівником тягне за собою покладення на відповідача відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, позивач просить суд стягнути з нього на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 25412,43 грн. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з'явилися. Позивачем на адресу суду надано письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку в разі неявки відповідача. З огляду на позицію позивача та повторне неприбуття в судове засідання відповідача, який про причини своєї неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу у заочному судовому засіданні на підставі наявних доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 30.08.2010року перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Селидіввугілля», працюючи прохідником підземним 5 розряду та машиністом гірничовиймальних машин 6 розряду з повним робочим днем в шахті в ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» (а.с.6-8). Наказом №24-к від 09.02.2018року він на підставі поданої ним заяви був звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.8). Згідно довідки відповідача від 04.05.2018року усі належні позивачу при звільненні суми були сплачені йому остаточно 19.04.2018року (а.с.27). Заборгованість з виплати будь-яких сум відсутня. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до п.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, при чому нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку). Згідно довідки відповідача, середньоденний заробіток позивача, розрахований за зазначеною в цьому Порядку формулою, складає 540,69 грн. (а.с.13). Кількість днів затримки розрахунку становить 47 днів: в лютому - 13 днів, в березні - 21день, в квітні - 13 днів. Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 09.02.2018 по 19.04.2018, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 25412,43 грн. (540,69грн. х 47днів). Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Так як відповідач допустив порушення норм трудового законодавства щодо несвоєчасного розрахунку з позивачем при звільненні, вимоги позивача про стягнення з нього на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку є обґрунтованими. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі до суду судовий збір в розмірі 704,80грн. На підставі ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved