Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (надалі ДП «ДВЕК») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в наслідок пошкодження здоров`я на виробництві, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 5 січня 1976 року по 18 серпня 2009 року працював на ш-ті ім. Є.Т.Абакумова, крепильником підземним, 18 серпня 2009 року його було звільнено з підприємства у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України. При виконанні трудових обов'язків він отримав професійне захворювання, а саме хронічна вертеброгенная поперекова-крижова радіуколопатія в стадії затягнувшогося загострення з больовим м'язово-тонічним, правобічним корінцевим синдромами. 14 липня 2009 року було складено акт розслідування професійного захворювання. 29 липня 2009 року він визнаний інвалідом 3 групи та йому вперше визначена стійка втрата професійної працездатності 40%. Настале у нього професійне захворювання та його наслідки приводять до тяжких моральних та фізичних страждань, порушили його нормальні життєві зв'язки, його життєдіяльність обмежена, він має достатньо серйозні розлади здоров'я, змінився його звичайний життєвий лад, довгий час він знаходився в різних лікарнях, потребує постійного лікування, все це призводить до моральних страждань. Просить суд стягнути з ДП «ДВЕК» на його користь в рахунок заподіяної моральної шкоди 20 000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача ДП «ДВЕК» Лабун Г.І., яка діяла на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала, з тих підстав, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, не надані докази спричинення моральної шкоди, не надано обґрунтування суми, в яку позивач оцінює спричинену моральну шкоду, а саме 20000 грн., не доведена вина шахти в спричиненні йому моральної шкоди, а також позивачем пропущений тримісячний строк для звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. Крім того, вважають, що відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок пошкодження здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 5 січня 1976 року по 18 серпня 2009 року працював на ш-ті ім. Є.Т.Абакумова, крепильником підземним, 18 серпня 2009 року його було звільнено з підприємства у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою позивача, копія якої є в матеріалах справи. Судом встановлено, що позивач хворіє на хронічну вертеброгенная поперекова-крижова радіуколопатія в стадії затягнувшогося загострення з больовим м'язово-тонічним, правобічним корінцевим синдромами, що підтверджується висновком лікарняно-експертної комісії Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань, копія якого є в матеріалах справи. Судом встановлено, що умови, в яких працював позивач відносяться до шкідливих та небезпечних, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання від 14 липня 2009 року, копія якої є в матеріалах справи. Судом встановлено, що позивач при виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання від 14 липня 2009, затверджений головним санітарним лікарем Кіровського району м. Донецька, відповідно до якого комісія по розслідуванню професійних захворювань дійшла висновку, що захворювання у позивача виникло внаслідок тяжкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, внаслідок недостатньої механізації технологічного процесу та високого рівня фізичного навантаження, копія акту є в матеріалах справи. Судом встановлено, що позивач потребує постійного лікування, і періодично знаходиться на лікуванні в медичних закладах, що підтверджується виписками з історії хвороби № 41/1025 від 16 квітня 2012 року, № 7369/1219 від 22 листопада 2011 року, № 3790 від 24 червня 2010 року, № 118/1587 від 22 травня 2010 року, № 52/52 від 17 січня 2010 року, № 1099 від 14 листопада 2009 року, № 3888 від 8 липня 2009 року, № 129/735 від 26 березня 2009 року (копії вказаних документів є в матеріалах справи), з наданих документів вбачається, що позивач систематично по декілька раз на рік звертається за медичною допомогою з приводу свого захворювання. 29 липня 2009 року позивачу було встановлено 3 групу інвалідності та 40% втрати працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, що підтверджується довідкою серія ДОН-04 № 059453, копія якої є в матеріалах справи. Положеннями ст.173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов. Позивач внаслідок професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди відповідачем. Відповідно до роз'яснень, викладений у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з принципів розумності, виваженості, співмірності, з урахуванням тяжкості професійного захворювання, наслідків професійного захворювання, характеру та тривалості страждань, ступеню втрати працездатності, тривалого характеру негативних наслідків професійного захворювання, істотних вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000 грн., та вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, так як вважає цю суму завищеною. В судовому засіданні, поясненнями позивача, було з'ясовано, що раніше він не звертався до суду з позовом про стягнення моральної шкоди за тим же захворюванням. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial