Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування власністю. Вказав, що 14 червня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку він набув у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Згідно Витягу №14-04-01/4023 від 06.10.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в придбаному мною житловому будинку по [ADDRESS] , який є його приватною власністю, також прописані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказав, що до [PERSON] він жодних вимог не ставить, оскільки останній пообіцяв добровільно написати заяву у прозорому офісі та самостійно знятись із реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Вказав, що із відповідачем [PERSON] у нього жодного контакту не має, і його місцезнаходження йому не відоме. В будинку також жодних речей відповідача не має. Згідно акту обстеження від 06.10.2021 відповідач в будинку з 2017 року по теперішній час не проживає. Зазначив, що відповідач не є членом його сім`ї, не пов`язаний із ним спільним побутом, спільного господарства не мають, взаємних прав та обов`язків не мають, відповідач ніякої участі в утриманні будинку та оплаті послуг пов`язаних з утриманням будинку не приймає. Вказав, що відповідач втратив право користування спірним житлом, оскільки воно є похідним від права власника, а його реєстрація у будинку обмежує його право власності, зокрема, вільне користування та розпорядження своїм будинком. Угоди між ним, як власником житла, та відповідачем про безоплатне (чи платне) користування жилим приміщенням не має. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності житловим будинком, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком по вулиці по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№7837 від 26.11.2021, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - рекомендованим поштовим повідомленням та через оголошення на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області. Судом розглянуто справу у порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без його участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.06.2021 встановлено, що [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] набув у власність (купив) житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2021 встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Із витягу №14-04-01/4023 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06.10.2021 встановлено, що [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Із акту обстеження від 06.10.2021 встановлено, що [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 2021 року народження. [PERSON] прописаний, фактично там не проживає з 2017 року. Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком, який належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на підставі договору купівлі-продажу володіє житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Тобто, за вказаних обставин має місце застосування припинення сервітуту, оскільки припинились обставини, які були підставою для його встановлення, а саме відповідач не є членом моєї сім`ї позивача з 2017 року, оскільки відповідач не проживає в будинку по [ADDRESS] . Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення його прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відповідач [PERSON] з 2017 року не проживає по [ADDRESS] . Оскільки право позивача на належне йому житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , а саме: шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 908 гривень. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 ч.4 Конституції України, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України.

Outcome: approved