Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод у користанні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 8-1226, є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Належна йому житлова ізольована квартира, яка була отримана ним у власність в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] розташована на 3-му поверсі дев'ятиповерхового будинку, має загальну площу 29,60 кв.м, в тому числі житлову площу площею 14,80 кв.м, та складається з однієї кімнати. На даний час на спірній житловій площі у квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи: позивач - [PERSON], та [PERSON] відповідачка по справі. 21.04.2005 року між нею та його батьком - [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу із відповідачкою, його батько [PERSON] надав свою згоду на реєстрацію відповідачки у належній йому однокімнатній квартирі, внаслідок чого [PERSON] 29.11.2005 року було зареєстровано на спірній житловій площі. Спільне сімейне життя у батька із відповідачкою не склалося, рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 березня 2014 року шлюбу було розірвано. Однак ще до розірвання шлюбу з січня 2009 року, його батько [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали окремо, тобто відповідачка не проживає у належній на даний час позивачу однокімнатній квартирі ще з січня 2009 року. [INFO] його батько [PERSON] - помер. Відповідачка з січня 2009 року забрала всі свої речі із квартири та залишила житлову площу, на якій вона зареєстрована та переїхала на інше постійне місце проживання. Позивач вимушений додатково сплачувати витрати за комунальні послуги за формальну реєстрацію відповідачки та не може вільно розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12.04.1985 року (зі змінами), просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю, а саме належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву якою позов підтримав просив його задовольнити, розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 8-1226, позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 14-15). Належна позивачу житлова ізольована квартира розташована на 3-му поверсі дев'ятиповерхового будинку, має загальну площу 29,6 кв.м, в тому числі житлову площу у 14,8 кв.м, та складається з однієї кімнати, що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с.17-18). Згідно свідоцтва про народження виданого [PERSON] вбачається, [PERSON] є його батьком (а.с.16). [PERSON], яка є відповідачкою по справі, 21.04.2005 року між нею та його батьком - [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу із відповідачкою, його батько [PERSON] надав свою згоду на реєстрацію відповідачки у належній йому однокімнатній квартирі, внаслідок чого [PERSON] 29.11.2005 року було зареєстровано на спірній житловій площі. Спільне сімейне життя у батька із відповідачкою не склалося, рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 березня 2014 року шлюб було розірвано (а.с. 19). Однак ще до розірвання шлюбу з січня 2009 року, його батько [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали окремо, тобто відповідачка не проживає у належній на даний час позивачу однокімнатній квартирі ще з січня 2009 року. [PERSON] 14 квітня 2015 року помер, що підтверджується, копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Згідно довідки форми -3 вбачається, що у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] - власник квартири та [PERSON], колишня дружина батька - відповідачка по справі (а.с. 21). Згідно відповіді Комунального концерну «Центр Комунального сервісу» від 09.11.2016 року №02/05/00-349 вбачається, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в квартирі [ADDRESS] не зверталась до Сервісного центу з письмовими або усними заявами про її тимчасову відсутність та збереження за нею місця проживання або неможливості її проживання в зазначеній вище квартирі. (а.с.22). Згідно відповіді Оболонського управління поліції ГУНП у місті. Києві від 08.11.2016 року №К-5689/125/51/01-2016 вбачається, що згідно бази даних ІІПС «Армор» [PERSON], [INFO], із заявами або скаргами стосовно вселення, неможливості проживання та чинення їй перешкод в проживанні в квартирі [ADDRESS] до Оболонського УП ГУНП у місті Києві протягом 2015-2016 років не зверталася (а.с. 23). Згідно акту від 21.10.2014 року затвердженого ЖЕК -503 вбачається, що [PERSON], перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] На момент відвідування квартири [PERSON] не знаходилася в квартирі [ADDRESS] (а.с.24). Судом встановлено, що відповідачка фактично з січня 2009 року не проживає в спірній квартирі. Вона добровільно забрала свої речі з квартири та переїхала на інше постійне місце проживання де і проживає по теперішній час. Згідно ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Згідно ч 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимог та виносить рішення про усунення позивачу перешкод в користуванні власністю, а саме: належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS], шляхом визнання відповідачки [PERSON], такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved