Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 19.11.2013р. Зазначена квартира була придбана позивачем у власність на прилюдних торгах 30.09.2013р. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ»). Квартира на праві власності належала [PERSON] та перебувала в іпотеці, інші відповідачі зареєстровані та проживають за вказаною адресою. 08.11.2013р. позивач офіційно звернувся до відповідачів з вимогою звільнити квартиру та знятися з реєстрації за вказаною адресою, проте такі вимоги залишилися не виконаними. На підставі наведеного, посилаючись на положення чинного законодавства України та норми міжнародних договорів, що регламентують вільне та безперешкодне право власника на користування належним йому майном, [PERSON] просив суд усунути перешкоди в здійсненні ним права власності квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з неї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та зобов'язати Фрунзенський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти зазначених осіб з реєстраційного обліку. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача на підставі наданих доказів та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Представник третьої особи - Фрунзенського РВ в м. Харкові ГУДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за своєчасно, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Матеріали справи свідчать, що 21.11.2007р. було укладено кредитний договір № 5868958, відповідно до якого ПАТ «ПУМБ» зобов'язався надати позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 71100 доларів США на умовах цього договору, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та строки, обумовлені Договором. Кредит надавався позичальнику для придбання нерухомості - квартири [ADDRESS]. Строк дії договору визначений до 21.11.2027р. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.12.2011р. в погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором № 5868958 від 21.11.2007р. в загальному розмірі 92775,34 доларів США та 25663,59 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], передану в іпотеку Банку за Договором іпотеки № 5868984 від 21.11.2007р., шляхом її продажу на прилюдних торгах (а.с.88-94). 30.09.2013р. в рамках примусового виконання рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.12.2011р. ХФ ТОВ «Укрспецторг Групп» було проведено прилюдні торги з продажу квартири [ADDRESS], переможцем на яких став [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до свідоцтва, виданого 19.11.2013р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], власником трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 56,9кв.м, житловою площею 41,4 кв.м, вартістю 241745,95 грн.,що раніше належала [PERSON], є [PERSON] (а.с.7) Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.07.2014р. позовні вимоги [PERSON] до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії, 3-ті особи: ПАТ «ПУМБ», [PERSON], про визнання результатів прилюдних торгів, оформлених протоколом по проведенню прилюдних торгів, недійсними, визнання недійсними та скасування протоколу проведення прилюдних торгів, визнання недійсними та скасування протоколу проведення прилюдних торгів, визнання результатів прилюдних торгів недійсними, - були залишені без задоволення (а.с.49-53). Матеріали справи свідчать, що на теперішній час в трикімнатній квартирі [ADDRESS], яка на праві власності належить позивачу [PERSON], мешкають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] (а.с.10,19). 08.11.2013р. позивач [PERSON] письмово звернувся до відповідачів з вимогою про виселення зі спірної квартири та зняття з реєстрації по вказаній адресі. Вимоги позивача з боку відповідачів в добровільному порядку не виконані. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України - власний майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу до Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за власною волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації повинен зняти особу з реєстрації місця проживання протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З врахуванням викладеного, суд приходить до, висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв'язку з тим, що державна реєстрація адреси місця проживання особи є похідною від місця проживання вказаної особи, а відповідачі підлягають виселенню з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], суд задовольняє також і позовні вимоги в частині скасування їхньої реєстрації за вказаною адресою. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved