Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору оренди укладеного 01 жовтня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON], з мотивів викладених в позовній заяві. [PERSON] вернувся з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання про визнання дійсним договору оренди приміщення укладеного 01 жовтня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON], та визнання права використання частини домоволодіння [ADDRESS], з мотивів викладених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність, в даному клопотання вимоги позову не підтримала, зустрічний позов визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність та про задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі, на задоволенні зустрічного позову не наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність та про задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі, в задоволенні Основного позову просила відмовити. Судовим розглядом встановлено, що 17 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Ще до одруження [PERSON] мав на праві власності 14/224 часток домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору дарування № 2313 від 11 вересня 2004 року. З даного договору дарування вбачається, що 14/224 часток домоволодіння сторони оцінювали в 10000 гривень, однак в період шлюбу сторони ремонтували ці приміщення, разом витрачали на ремонт спільні сімейні кошті. Таким чином майно, належне [PERSON] істотне збільшилося у своєї вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат. 01 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди частини приміщення в загальному торговому залі, площею 6 кв.м., розташованих за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Однак позивачем [PERSON] не доведено суду, що відповідач порушив цю вимогу закону і уклав договір оренди з [PERSON] без згоди позивача, а тому в задоволенні позову [PERSON] про розірвання договору оренди між [PERSON] та [PERSON] від 01 жовтня 2013 року, слід відмовити. Домоволодіння [ADDRESS] після ремонту придатний для використання з метою ведення бізнесу, а саме розміщення в ньому магазина, офісних приміщень та об'єктів сфери послуг, та тому [PERSON], щоб розмістити в частині вказаного домоволодіння комерційні об'єкти, 01 жовтня 2013 року був укладений договір оренди з [PERSON] Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України подружжя зобов'язані сумісно піклуватись про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 18 СК України, позивач за зустрічним позовом має право на захист своїх прав и інтересів, тому він звернувся з позовом для встановлення правовідносин, а саме: визнання за ним права використання частини домоволодіння, яке знаходиться в його власності, на свій розсуд, в інтересах родини. Згідно ст. 320 ЦК України [PERSON], як власник, має право розпоряджатись належним йому майном на свій розсуд, в тому числі і в комерційних цілях. То, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 55, п. 1 ч. 2 ст. 18, п. 1 ст. 18, Сімейного кодексу України, ст. 320 ЦК України,

Outcome: approved