Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. 19.09.2017 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежана А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв'язку з чим за ним було визнано право власності на ? частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. При цьому позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на ? частки в праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину на ? частки в праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відмову аргументовано тим, що спадкоємець не надав витяг з Державного земельного кадастру, який є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначив, що наразі отримати вищезазначений витяг є неможливо, оскільки територія міста Луганськ Луганської області є територією, яка тимчасово не контролюється українською владою та доступ до Національної кадастрової системи було заблоковано адміністратором з питань ведення Держаного земельного кадастру на виконання наказу Держземагенства від 02.12.2014 р. № 397. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON]. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 100, 104). Представник відповідача Ленінської районної у місті Луганську ради в судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. (а.с. 111-112). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.07.2007 р. та житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.07.2008 р. (а.с. 20, 22-23). Померла [PERSON] була дружиною позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.08.2004 р. (а.с. 11). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47550094 від 26.04.2017 р., після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 60573687 (а.с. 19). 19.09.2017 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежана А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв'язку з чим за ним було визнано право власності на ? частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49146380 від 19.09.2017 р., позивач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на ? частки житлового будинку [ADDRESS]. (а.с. 18). Як вбачається з постанови про відмову вчинення нотаріальних дій № 295/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на ? частки в праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину на ? частки в праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки заявник не подав витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. (а.с. 13). Отже, з наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Далі, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення - ч.1 ст.1225 ЦК України. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу (далі ЗК) України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.3.1 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч. 1 ст.15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На виконання наказу Держземагенства від 02.12.2014 № 397, доступ до Національної кадастрової системи по тимчасово непідконтрольній території Луганської області заблоковано та наповнення бази Державного земельного кадастру даними про земельні ділянки на цих територіях не проводиться. В судовому засіданні достовірно встановлено, що оскільки територія міста Луганськ Луганської області є територією, яка тимчасово не контролюється українською владою та доступ до Національної кадастрової системи було заблоковано адміністратором з питань ведення Держаного земельного кадастру на виконання наказу Держземагенства від 02.12.2014 р. № 397, то позивач позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права власності в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved