Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі за текстом ДП «Красноармійськвугілля») про вирішення індивідуального трудового спору, в обгрунтування якого вказав, що з 06.12.2011 року він працює у відокремленому підрозділі (далі ВП) «Шахта Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» та є членом первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників (далі за текстом НПГУ) України. З 2012 року він обраний членом профкому НПГУ «Шахта Димитрова», головою дільничного комітету дільниці «Водовідлив» ВП «Шахта Димитрова». 22.08.2013 року його було переведено на посаду заступника начальника дільниці «Водовідлив». Наказом по шахті від 11.11.2013 року № 92-н «Про дисциплінарне стягнення» за неознайомлення працівників шахтної поверхні з інструктажами з охорони праці і порушення п.8.14, п. 8.18 Системи управління виробництвом, ст.13 Закону України «Про охорону праці», п.3.40 посадової інструкції заступника начальника дільниці «Водовідлив» йому було оголошено догану. Зазначений наказ було видано в порушення вимог ч.2 ст.252 КЗпП України, п.14.2.1 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній промисловості, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості (далі Галузевої угоди), без погодження з профкомом НПГУ шахти. Наступного дня наказом ВП «Шахта Димитрова» від 12.11.2013 року № 94-н «Про дисциплінарне стягнення» за порушення від 06.11.2013 року було доручено головному механіку Шейко К.А. разом з в.о. начальника дільниці «Водовідлив» розглянути питання на відповідність його займаній посаді, підготувавши подання перед профспілковою організацією НПГУ. Відповідне подання про надання згоди на його звільнення з підприємства за порушення ним трудового розпорядку було надано на розгляд профкому НПГУ «Шахта Димитрова» 15.11.2013 року. За рішення профкому від 29.11.2013 року у наданні згоди на його звільнення було відмовлено, подання було визнано необґрунтованим та незаконним. Але, не дочекавшись рішення профкому за поданням, адміністрацією ВП «Шахта Димитрова» було видано наказ від 18.11.2013 року № 96-н «Про дисциплінарне стягнення», згідно якого його було звільнено від займаної посади та переведено гірничим майстром дільниці «Водовідлив», а головному механіку шахти Шейко К.А. доручено вирішити питання про подальше працевлаштування його на інші дільниці шахти. В наказі зазначено, що його переведено за його згодою, але він своєї згоди не давав, підписувати наказ відмовився, що відзначено в самому наказі, до якого додано акт про відмову від підпису наказу. Крім того, даний наказ виданий під час його перебування на лікарняному. Після цього наказом від 02.12.2013 року № 517 в/к його було переміщено гірничим майстром на дільницю ВТБ з 02.12.2013 року без його згоди. Із зазначеним наказом він також не був ознайомлений. Тому, позивач просить визнати незаконними та скасувати накази ВП «Шахти Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» від 11.11.2013 року № 92-н, від 18.11.2013 року № 96-н, від 02.12.2013 року № 517 в/к та поновити його на посаді заступника начальника дільниці «Водовідлив» ВП «Шахти Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля». У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Лакіза Н.М. позовні вимоги не визнала у повному обсязі, пояснивши суду, що наказ № 92-н від 11.11.2013 року про притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності відповідає вимогам Положення про дисципліну працівників гірничих підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 294 (зі змінами), яким не встановлено гарантій членам профкому при притягненні їх до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Наказом № 94-н від 12.11.2013 року до дисциплінарної відповідальності була притягнута працівник дільниці ВТБ [PERSON] у зв'язку з тим, що 06.11.2013 року у третю зміну вона відмітила спуск позивача у шахту, який фактично у шахту не поїхав. Наказом № 96-н від 18.11.2013 року позивач не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, назва наказу була вказана помилково. На посаду заступника начальника дільниці «Водовідлив» призначаються особи, які мають вищу гірничотехнічну освіту за спеціальностями «електрифікація і автоматизація гірничих робіт», «гірничі машини і комплекси» або середньо-спеціальну освіту за спеціальностями «гірнича автомеханіка». Спеціальність позивача за освітою «підземна розробка корисних копалин» не відповідає специфіки роботи і кваліфікаційним вимогам, зазначеним у Положенні про дільницю «Водовідлив» та у посадовій інструкції, посаді заступника начальника вказаної дільниці, тому позивача було переведено з його згоди гірничим майстром дільниці «Водовідлив», а потім за наказом № 51 від 02.11.2013 року він був переміщений гірничим майстром на дільницю ВТБ в межах його спеціальності. Позивач ознайомлений з посадовою інструкцією гірничого майстра під розпис і до теперішнього часу працює на цій посаді, що доводить факт його згоди на перевід. При переміщенні позивача на ту ж саму посаду його трудова функція, умови праці не змінилася. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 06.12.2011 року знаходиться у трудових відносинах з ДП «Красноармійськвугілля», працюючи у відокремленому підрозділі відповідача - «Шахта Димитрова». Згідно записам з трудової книжки [PERSON] був прийнятий на дільницю «Водовідлив»; з 22.08.2013 року він був переведений заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем під землею (а.с.15-17). Позивач є членом первинної профспілкової організації НПГУ «Шахта «Димитрова», з 08.08.2012 року по 24.03.2014 року являвся головою профспілкового комітету дільниці «Водовідлив», по теперішній час є членом ревізійної комісії ППО НПГУ шахти, що підтверджується відповідною довідкою від 23.04.2014 року. Відповідно до наказу ВП «Шахта «Димитрова» від 11.11.2013 року № 92-н «Про дисциплінарне стягнення» заступнику начальника дільниці «Водовідлив» [PERSON] було оголошено догану за не ознайомлення працівників шахтної поверхні з інструктажами з охорони праці і порушення п.8.14, п.8.18 Системи управління виробництвом та охороною праці СОУ-П 10.1.00174088.018:2009, ст.13 Закону України «Про охорону праці», п.3.40 посадової інструкції заступника начальника дільниці «Водовідлив» (а.с.5). У вступній частині наказу зазначено, що 08.11.2013 року службою охорони праці було встановлено, що працівники поверхні на дільниці «Водовідлив» не ознайомлені під розпис у «Журналі інструктажів…» з інструктажами з охорони праці, безпечним прийомам робіт, з Порядком про розслідування нещасних випадків на виробництві, правилами пожежної безпеки. Окрім [PERSON] у якості особи, яка допустила дане порушення зазначена майстер дільниці [PERSON] Допитаний у суді в якості свідка в.о.заступника директора з охорони праці [PERSON] суду пояснив, що саме він проводив у листопаді 2013 року перевірку на дільниці «Водовідлив», під час якої було встановлено відсутність Журналу інструктажів про ознайомлення працівників поверхні з технікою безпеки по виконанню робіт, положенням про розслідування нещасних випадків на виробництві, з поточними інструктажами. Так як [PERSON] відповідає за посадовою інструкцією за цими позиціями, ним було прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Згода на притягнення [PERSON] до відповідальності у проформа не затребувалася. Начальник дільниці, який також веде документацію з охорони праці, до відповідальності не притягався, оскільки особи на цій посаді часто мінялися. Перевірки він проводить не менш як один раз на місяць, у жовтні Журнал на дільниці був. На дільниці «Водовідлив» два таких журнали: для підземних працівників і для працівників поверхні. Під час перевірки Журнал інструктажів стосовно підземних працівників був на дільниці наявний. Встановлене порушення він ніде не фіксував, письмових пояснень винуваті особи не давали. За Журнал інструктажів на поверхні відповідає безпосередньо майстер [PERSON], вона має відношення до його ведення. У суді позивач [PERSON], не погоджуючись з притягненням його за цей факт до дисциплінарної відповідальності, пояснив, що до ведення Журналу інструктажів на поверхні він не має ніякого відношення, відповідає за документацію, яка ведеться стосовно підземних робочих. Пунктами 8.14 та 8.18 Системи управління виробництвом та охороною праці СОУ-П 10.1.00174088.018:2009 передбачено, що на дільниці організовується інструктаж з технології ведення робіт та охорони праці; на всіх дільницях повинна бути наступна документація по виробництву та охороні праці: книга нарядів дільниці, книга інструктажів працівників з охорони праці, книга розпоряджень начальника дільниці. Також пунктами 8.17 та 8.22 Системи… передбачено, що контроль за станом виробництва та охорони праці керівники дільниць (начальники, заступники, помічники, механіки) здійснюють у порядку, встановленому начальником дільниці, який щомісячно надає службі охорони праці свої пропозиції щодо дисциплінарних стягнень за негативні результати роботи з охорони праці тощо. Відповідно до п.3.40 посадових інструкцій заступника, помічника та гірничого майстра дільниці «Водовідлив», Положення про дільницю «Водовідлив» на всіх цих перелічених керівників дільниці, у тому числі на начальника дільниці, покладається обов'язок ведення встановленої для дільниці документації і надання її відповідним службам шахти. Статтею 252 КЗпП України встановлені гаранти для виборних профспілкових працівників. Так, відповідно до частини другої цієї статті працівники, які є членами виборних профспілкових органів, не можуть бути притягнуті до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди органу, членами якого вони є. Аналогічні гарантії для працівників, обраних до складу профспілкових органів і не звільнених від виробничої діяльності, закріплені у п.14.2.1 Галузевої угоди. Судом встановлено, що позивач на момент притягнення його до дисциплінарної відповідальності являвся головою профспілкового комітету дільниці «Водовідлив» та членом ревізійної комісії ППО НПГУ шахти. Проте згоди відповідного профспілкового органу на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності адміністрацією підприємства не запрошувалося. З огляду на приведене суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на Положення про дисципліну працівників гірничих підприємств, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 294 (зі змінами) (далі за текстом Положення), яким, як зазначила у суді представник, не встановлено гарантій членам профкому при притягненні їх до дисциплінарної відповідальності, оскільки її твердження не ґрунтуються на законі. До того ж цим Положенням у п.14 зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний особисто до накладення стягнення всебічно та об'єктивно з,ясувати причини допущеного порушення гірничого законодавства, попередньо зажадавши від працівника його письмового пояснення. У разі відмови надати пояснення складається акт за підписом не менш як трьох осіб. Дана норма кореспондується зі ст.149 КЗпП України, відповідно до частини третьої якої при застосуванні дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступень тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. При притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом від 11.11.2013 року № 92-н [PERSON] відмовився надати письмові пояснення, про що було складено відповідний акт за трьома підписами осіб. Цей факт позивачем не оспорюється. Окрім цього документу, інших матеріалів перевірки дисциплінарного проступку з урахуванням наведених аналогічних функціональних обов'язків у решти керівників дільниці та повноважень начальника дільниці не складено і не зібрано, що вказує на однобічність та необ'єктивність з боку адміністрації шахти при накладенні стягнення на позивача. Проаналізувавши у сукупності наведені доводи та докази, враховуючи те, що відповідачем не будо додержано порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зокрема, не виконано приписів ст.252 КЗпП України, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу відповідача від 11.11.2013 року № 92-н є такими, що підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що згідно за наказом ВП «Шахта «Димитрова» від 12.11.2013 року № 94-н працівник дільниці ВТБ [PERSON] притягнута до дисциплінарної відповідальності за те, що вона відмітила [PERSON] у контрольному табелі підземних робочих, який 06.11.2013 року у третю зміну фактично в шахту не поїхав. Даним наказом запропоновано головному механіку шахти разом із в.о.начальника дільниці «Водовідлив» розглянути питання на відповідність заступника начальники дільниці [PERSON] займаній посаді (а.с.6). 15.11.2013 року адміністрацією ВП «Шахта «Димитрова» до профкому НПГУ шахти направлено подання щодо надання згоди про звільнення [PERSON] з підприємства за порушення трудового розпорядку шахти (а.с.7). Відповідно до виписки із протоколу № 16 засідання профкому ППО НПГУ «Шахта «Димитрова» від 29.11.2013 року у наданні згоди на звільненні [PERSON] з підприємства було відмовлено через необґрунтованість і незаконність подання (а.с.8). За наказом ВП «Шахта «Димитрова» від 18.11.2013 року № 96-н «Про дисциплінарне стягнення» [PERSON] через порушення, яке мало місце 06.11.2013 року, а також через невідповідність займаній посаді (позивач має спеціальність «підземна розробка корисних копалин», що не відповідає кваліфікації згідно специфіці робіт і Положення про дільницю «Водовідлив»), звільнено від посади заступника начальника дільниці «Водовідлив» та переведено гірничим майстром цієї дільниці (а.с.9). У даному наказі зазначено, що [PERSON] переведено з його згоди. Цей факт категорично заперечується позивачем. Відповідно до акту від 18.11.2013 року, складеному трьома представниками шахти, позивач відмовився від підпису у наказі. Представник відповідача у суді пояснила, що факт надання позивачем згоди на перевід підтверджується тим, що [PERSON] ознайомився із посадовою інструкцією гірничого майстра під розпис і до теперішнього часу працює на цій посаді; а назву наказу № 96-н від 18.11.2013 року було зазначено і зареєстровано помилково, позивач цим наказом до дисциплінарної відповідальності не притягався. Стаття 43 Конституції України забороняє застосування примусової праці. Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації допускається тільки за згодою працівника. Діючим законодавством не встановлено форми згоди працівника, зокрема, на переведення. Оскільки така згода тягне за собою виникнення прав і обов'язків сторін трудового договору, цей факт доречно оформлювати письмово. З огляду на приведене та на існуючий спір між сторонами у відповідача відсутній жодний доказ на підтвердження надання позивачем згоди на його переведення. Відсутність згоди працівника при його переведенні на іншу роботу є грубим порушенням його трудових прав, тому відповідний наказ шахти від 18.11.2013 року № 96-н суд вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Також не можна визнати законним звільнення з посади з мотивів невідповідності кваліфікації позивача, оскільки у справі відсутні фактичні дані, які підтверджують, що в наслідок недостатньої кваліфікації працівник не взмозі належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки, враховуючи наявність у позивача відповідної вищої гірничотехнічної освіти, обумовленої трудовим договором. До того ж відповідач сам собі суперечить, переводячи позивача на посаду гірничого майстра дільниці «Водовідлив», кваліфікаційні вимоги до якої співпадають з кваліфікаційними вимогами до посади заступника начальника (п.1.3 наведених посадових інструкцій). Згідно за наказом ВП «Шахта «Димитрова» від 02.12.2013 року № 517 в/к через неукомплектованість штату дільниці ВТБ та виробничої необхідності гірничого майстра дільниці «Водовідлив» [PERSON] переміщено гірничим майстром на дільницю ВТБ (а.с.10). Відповідно до ч.2, ч.3 ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Отже, зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається тільки у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Судом встановлено, що відповідно до посадових інструкції гірничих майстрів дільниць «Водовідлив» та ВТБ кваліфікаційні вимоги до цих посад різняться, як і посадовий оклад. Згідно довідки відповідача від 29.04.2014 року посадовий оклад гірничого майстра дільниці «Водовідлив» становить 3995 грн., посадовий оклад гірничого майстра дільниці ВТБ становить 4336 грн. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.252 КЗпП України звільнення з займаної посади, зміна умов трудового договору, оплати праці працівників, які є членами виборних профспілкових органів, також допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Враховуючи наявність змін істотних умов трудового договору позивача, які було проведено не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці підприємства, фактичну зміну трудової функції, відсутність на це згоди позивача і профспілкового органу, а також те, що переміщення позивача є похідним від його незаконного переведення з попередньої посади, наказ відповідача від 02.12.2013 року № 517 в/к також є незаконним і таким, що підлягає скасуванню. За приписами ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Оскільки судом встановлено факт незаконного переведення позивача на іншу роботу, [PERSON] підлягає поновленню на попередній роботі, а саме: на посаді заступника начальника дільниці «Водовідлив». Даний позов заявлено в межах строку позовної давності. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.32, 147, 149, 233, 235, 252 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 294,

Outcome: approved