Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа Універсальна товарна біржа «Нерухомість Н» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 20 листопада 2000 року, який зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» за номером 192. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який 20.11.2000 року на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н», на підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» уклав із відповідачами договір купівлі-продажу квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі даного договору в КП ДОР «КБТІ» було зареєстровано право власності на спірну квартиру за [PERSON] Оскільки вказаний договір не посвідчений у нотаріуса позивач не може реалізувати своє право, як спадкоємець майна померлого на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому просить суд визнати правочин за договором купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Ухвалою суду від 24 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, відзиву на позов до суду не подавали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, 20 листопада 2000 року [PERSON], яка діє від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 46,3 кв.м., житловою площею 32,11 кв.м. Договір зареєстрований за номером 192. Згідно до п. 2.2 цього Договору квартира продана за 1 700,00 грн., які отримані Продавцями до підписання даного договору. На підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», договір зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» за №192 від 20 листопада 2000 року та КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке БТІ» за [NUMBER] від 13.05.2004 року зазначено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності в на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 20.11.2000 року на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н», реєстраційний номер192. Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], від 24 листопада 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала померлому [INFO] року батькові - [PERSON], в зв'язку з тим, що Договір купівлі-продажу, посвідчений Криворізькою універсальною товарною біржею «Нерухомість Н» 20.11.2000 року за реєстровим №192 в порушення ст..227 ЦК УРСР та не відповідає ст.15 ЗУ «Про товарну біржу». Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до роз'яснень викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що сторонами оспорюваної угоди є продавці - [PERSON], [PERSON], покупець-[PERSON] дана угода підлягала нотаріальному посвідченню, однак не була нотаріально оформлена з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Так, під час укладення вказаної угоди відповідачі фактично ухилились від її нотаріального посвідчення, вважаючи достатнім її реєстрацію у бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу. Враховуючи той факт, що відповідачі ухилились від нотаріального посвідчення договору, а також, те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, суд вважає необхідним визнати його дійсним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved