Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому без поважним причин понад встановлені законом строки. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог вказав, що 03.06.2020 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу він придбав у відповідача [PERSON] , від імені якого на час укладання угоди на підставі довіреності діяла його мати [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрував своє право власності на зазначений будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На теперішній час відповідач, не будучі ні членом його сім`ї, ні родичем, продовжує бути зареєстрованим у вказаному будинку і, проживаючи за межами м.Мирнограда, не бажає в позасудовому порядку знятися з реєстраційного обліку, що створює йому як певні перешкоди в повноцінному розпорядженні правом власності, так і призводить до додаткових витрат за комунальні послуги. Зазначаючи на те, що з моменту відчуження будинку відповідач втратив на нього право та що будь-яких домовленостей щодо використання ним будинку між ними не існує, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування цим будинком, що дозволить йому зняти відповідача з реєстраційного обліку та захистить його право власності. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх викладеним в позовній заяві обставинами, і просив суд позов задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду у спосіб, визначений процесуальним законом, до судового засідання двічі не з`явився, що дає суду підстави для розгляду справи у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Третя особа на стороні позивача [PERSON] вимоги позивача підтримала. Встановивши спірні правовідносини та надавши оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. \~ \~ \~ \~ Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п.33), застосовуючи положення статті 391 Цивільного Кодексу, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, позивач повинен довести, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи, що має на меті позивач, є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] 03.06.2020 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області, придбав у відповідача [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла [PERSON] , житловий будинок загальною площею 62,4 кв.м, в тому числі житловою 41,6 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами (сіни, погріб, веранда, літня кухня, тамбур, гараж, сарай, вбиральня, душ, оглядова яма, зливна яма, паркан, ворота, паркан, водопровід, замощення) та земельну ділянку площею 0,0547 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк.спр.11-12, 13, 14). \~ \~ \~ \~Згідно довідки координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград №89 від 30.03.2021 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживає, що стверджується актом координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда від 30.03.2021 року (а.с.26,27). Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда від 30.03.2021 року, відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з червня 2020 року (арк.спр.27). \~ \~ \~ \~Зазначена обставина знайшла своє повне підтвердження і в показаннях свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її сином, який після початку бойових дій на Донбасі разом зі своєю сім`єю виїхав з України і так як наміру повернутися назад не виявив, то вирішив продати будинок, розташований по [ADDRESS] , що належав йому на праві власності. Оскільки сам син приїхати в України не зміг, то дав їй довіреність на продаж будинку, і в червні 2020 року вона продала цей будинок позивачу, уклавши з ним договір купівлі-продажу. Підтверджує, що син в будинку не проживає більше п`яти років. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду також пояснила, що вона проживає на [ADDRESS] . Знає, що в будинку [ADDRESS] майже рік проживає позивач зі своєю сім`єю. Раніше цей будинок належав відповідачу [PERSON] , який дістався йому в дар від бабусі і дідуся. Останнього разу вона бачила відповідача приблизно п`ять років тому, і від його матері дізналася, що він виїхав за межі України. \~ \~ \~ \~Отже, судом встановлено, що колишній власник будинку відповідач [PERSON] після припинення права власності, що відбулося шляхом укладення договору купівлі-продажу, у спірному будинку не проживає. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги зазначене та відсутність між сторонами договорів на проживання відповідача у будинку або домовленостей щодо порядку його використання, суд дійшов висновку про наявність підстав для усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідача втратившим право користування житловим будинком.

Outcome: approved