Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди з боку [PERSON] у здійсненні [PERSON] права власності квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку відповідача з вказаної квартири, мотивуючи тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 травня 2012 року належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка за вище вказаною адресою не проживає, особистих речей в квартирі не має. У зв'язку з чим реєстрація відповідача за вище вказаною адресою позбавляє [PERSON] права розпоряджатися спірною квартирою, [PERSON] в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні своєю власністю та звертається до суду за вирішенням даного питання. В судове засідання позивачка не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву просила задовольнити з підстав, викладених у ній, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи Державна міграційна служба Дніпровського районного відділу головного управління в м. Києві, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Таке рішення відповідає передбаченій ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України вимозі до актів цивільного законодавства про дотримання принципу однаковості регулювання цивільних відносин на всій території України і означає, що де б не проживав власник і де б не знаходилося його майно, він володіє усією сукупністю прав володіння, користування та розпоряджання цим майном на однакових засадах, визначених Конституцією України та Цивільним кодексом України. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №35059141 від 03.08.2012 року, право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право на спадщину №4-884 від 04.05.2012 року (а.с. 7). За нормою частини другої ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), а по-друге - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику. Захист права власності здійснюється в передбаченому законом порядку, тобто шляхом застосування належної форми, за собів і способів захисту. Для захисту застосовується юрисдикційна форма захисту, тобто діяльність уповноважених державних органів, які здійснюють комплекс організаційних заходів для захисту пору шених прав. За нормою статті 391 Цивільного кодексу України, власник, майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як убачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є усунення перешкод відповідачем у здійснення права власності на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку щодо правомірності заявлених позовних вимог в частині усунення перешкод у здійсненні права користування [PERSON] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] з квартири [ADDRESS], оскільки стороною позивачки надано докази належності на праві власності спірної квартири [PERSON], доведено факт порушення відповідачкою права позивачки на володіння, користування та розпорядження спірною квартирою. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідачки [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved