Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 29.12.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів. Обґрунтовуючи первісну позовну заяву та уточнену позовну заяву від 12.01.2018 року, а також уточнену позовну заяву від 02.02.2018 року та від 15.08.2018 року позивач вказує, що 04.12.2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб. В період шлюбу сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.03.2012 року по справі № 2/1513/311/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]: аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Як вказує позивач, дитина хворіє, на лікування якої, позивач витрачає кошти, а відповідач не приймає участі у лікуванні. Також, як вказує позивач, [PERSON] офіційно не працевлаштований та заробляє кошти працюючи на будівництві в м. Одеса. Наскільки відомо позивачу, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, шлюб після розлучення з позивачем не реєстрував, інших неповнолітніх дітей немає. На підставі вищезазначеного позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.03.2012 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1000 (однієї) тисячі гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], був зареєстрований 04.12.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 121 від 04.12.2004 року, /а. с. 2/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 92 від 18.05.2006 року, /а. с. 3/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.03.2012 року по справі № 2/1513/311/12, позовну заяву задоволено, стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого діючим Законом України «Про державний бюджет», починаючи з 16.01.2012 року до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] року. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі № 502/2951/13-ц від 21.01.2014 року, шлюб зареєстрований 04.12.2004 року відділом реєстрації цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 121, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] розірвано, /а. с. 4/. Довідкою про склад сім'ї № 574 від 29.12.2017 року наданої Комунальниим підприємством «Жилсервіс» встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], до складу її сім'ї входить [PERSON], [INFO] - син, /а. с. 5/. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як зазначено у ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2ст. 182 СК, були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів »розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає позовні вимоги в частині збільшення розміру стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню, оскільки вважає, що зазначене збільшення розміру аліментів буде достатнім для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов'язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved