Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх сина, проживає окремо та не виконує обов`язку матеріально його утримувати. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Дитина перебуває на її утриманні. На стадії судового розгляду справи 12.12.2018 судом було отримано відзив на позовну заяву разом із письмовими доказами та доказами направлення копії відзиву з додатками позивачу, у якому відповідач визнав позовні вимоги частково та просив суд стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у сумі 1000 грн. Оскільки відповідачем відзив на позовну заяву було подано з порушенням процесуальних строків, встановлених ст.191 ЦПК України, у даному випадку необхідно керуватися нормами ст.127 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з ч. 4 ст.127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Всупереч вимогам вищевказаних норм цивільного процесуального законодавства відповідачем одночасно із поданням відзиву після спливу встановленого строку не було подано відповідної заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, а тому суд не приймає відзив відповідача [PERSON] , отриманий судом 12.12.2018, до розгляду. Позивач [PERSON] до залу суду не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила також, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вивчення матеріалів справи судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 20.02.2013 у цивільній справі №2-1816/203/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №250, було розірвано, що підтверджується копією цього рішення. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 28.07.2009. Дитина сторін перебуває на утриманні матері [PERSON] , що підтверджується довідкою Середино-Будської міської ради Сумської області від 09.07.2018 №899, згідно з якою [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: чоловік [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, разом з тим доказами, доданими до позовної заяви, не обгрунтовує необхідність стягнення саме такої суми аліментів, а також не підтверджує відповідними доказами обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому з урахуванням положень ст.ст. 181-182, 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн., яка буде стягуватися з відповідача щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 704, 80 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial