Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство №1» (далі - ПРАТ «БМП №1») про стягнення коштів пайового внеску. Відповідно до позовної заяви 21.12.2011 між позивачем та ПРАТ «БМП №1» у особі Кушніра Петра Васильовича укладений договір №7 (далі Договір) про пайову участь у будівництві квартири у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS]. 22.12.2011 позивач вніс у касу ПРАТ «БМП №1» пайовий внесок за касовим ордером №130 у розмірі 60000 грн. Але будівельні роботи не розпочалися і у листопаді 2012 року позивач вирішив повернути кошти, які він вніс на будівництво квартири. 13.11.2012 йому повернули 10000 грн, 30.11.2012 - 20000 грн, 26.12.2012 - 15000 грн, 28.05.2013 - 5000 грн. Станом на 10.01.2017 підприємство заборгувало йому 10000 грн пайового внеску, тому просив стягнути з ПРАТ «БМП №1» вказану суму. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що позов визнає у повному обсязі, просить суд справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, ураховуючи, що вони скористалися своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви позивача, представника відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2011 між ПРАТ «БМП №1» та [PERSON] укладено договір про пайову участь у будівництві №7. Договір передбачав внесення позивачем суми договірної вартості об'єкту інвестування та передачу відповідачем у відповідні строки у експлуатацію завершений будівництвом будинок по [ADDRESS] та передати у власність пайовику об'єкт інвестування (а.с. 4-5). Позивач сплатив на рахунок відповідача 60000 грн та частково виконав свої зобов'язання, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №130 від 22.12.2011 (а.с. 6). Відповідач своїх зобов'язань не виконав, забудови так і не розпочав. Суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов'язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України. Станом на день подачі заяви до суду відповідач обов'язків передбачених п. 4.1 Договору не виконав. Житло не збудоване. Пунктом 5.1. укладеного Договору передбачена можливість розірвання Договору за ініціативою будь-якої із сторін. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У четвертому кварталі 2013 року позивач розраховував отримати квартиру, однак позбавлений такої можливості через невиконання відповідачем взятих на себе обов'язків за даним Договором. Пунктом 6.1. Договору передбачено відповідальність сторін за невиконання своїх зобов'язань. Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд бере до уваги положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, відповідно до яких у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на встановлені обставини, а також ураховуючи те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство №1» про стягнення коштів пайового внеску, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на зазначене з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн витрат на сплату судового збору, що документально підтверджені (а.с. 1). На підставі викладеного та ст.ст. 10, 60, 88, 174 ЦПК України, ст. ст. 526, 612, 651, 837, 849 ЦК України, суд, -

Outcome: approved