Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Зарожненської сільської ради Чугуївського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просив суд, визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на земельну ділянку, площею 6,4725 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий [NUMBER], розташовану на території Зарожненської сільської ради Чугуївського району Харківської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON]. 14 травня 2008 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповів [PERSON], в тому числі державний акт на право власності на земельну ділянку. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка, площею 6,4725 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий [NUMBER]. Позивач, в передбачений законом строк, звернувся до Чугуївського державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але при перевірці заповіту нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори було виявлено помилку, а саме замість земельної ділянки вказано про заповідання державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Отже, Позивач є таким, що прийняв спадщину, однак оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку не може, у зв'язку з тим, що при складанні заповіту була допущена помилка. У зв'язку з вище наведеним Позивач змушений в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України звернутись до суду, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 19). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 20). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). 14 травня 2008 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповів [PERSON], в тому числі державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 7). Цей заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Зарожненської сільської ради Чугуївського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі за №121. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: -земельна ділянка, площею 6,4725 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий [NUMBER], розташована на території Зарожненської сільської ради Чугуївського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 02.06.2004 №251 (а.с. 9). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач, в передбачений законом строк, звернувся до Чугуївського державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але при перевірці заповіту нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори було виявлено помилку, а саме замість земельної ділянки вказано про заповідання державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Отже, Позивач є таким, що прийняв спадщину, однак, оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку не може, у зв'язку з тим, що при складанні заповіту була допущена помилка. Частиною 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладеного,

Outcome: approved