Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Львівського національного аграрного університету, третя особа : Ректор Львівського національного аграрного університету [PERSON] про скасування наказу № 203/к-с від 29.05.2015 року про відрахування з ВНЗ та поновлення до складу студентів Львівського національного аграрного університету. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2010 р. був зарахований до числа студентів першого курсу ОКР «Бакалавр», землевпорядного факультету, за спеціальністю «Геодезія, картографія та землеустрій», на денну форму навчання. Наприкінці II навчального курсу (зимова сесія) у позивача виникла академічна заборгованість (не зданий модульний контроль), про що дізнався в телефонній розмові зі слів декана факультету, який повідомив, що він має можливість перездати його протягом найближчих днів, на скільки пригадує до 01.02.2012 р. чи не пізніше першого тижня лютого 2012 р. Однак, позивача не зміг цього зробити вчасно, оскільки захворів. Зазначає, що після виздоровлення з»явився в університет щоб перездати модульний контроль, проте його ніхто не хотів слухати. Наказом по університету за № 10 /к-с від 02.06.2012 р. на підставі доповідної записки декана та зі згоди студентської самоврядної організації «Основа» землевпорядного факультету був відрахований з числа студентів за академічну заборгованість за наслідками не здачі (заборгованості) 2-го підсумкового модульного контролю першого півріччя 2011-2012н.р., з 06.02.2012 р. Крім цього зазначає, що наказом № 163/к-с від 03.06.2013р., з яким не був ознайомлений, його поновили до складу студентів землевпорядного факультету ОКР «Бакалавр» на 2-й курс, 3-й семестр 2013-2014 р.н.р. з доздачею різниці в навчальних планах за індивідуальним графіком при комісії, на договірній основі, на екстернатну форму навчання, з 01.09.2013 р. Про те, що його перевели на екстернатну форму навчання йому не було відомо. А вже оскаржуваним наказом № 203/к-с від 29.05.2015 р. його було відраховано із числа студентів у звязку з неатестацією Екзаменаційною комісією з 29.05.2015 р., хоча як вбачається з повідомлення ректора університету від 13.10.2015 р. за № 604 21.05.2015р. на здачу кваліфікаційного іспиту з професійної та практичної підготовки позивач, просто не зявився. Вказує, що по суті, до держіспиту його не було допущено, через те, що він має заборгованість за освітні послуги на екстернатній формі навчання у сумі 17 580 грн., а не з тієї причини, що не зявився на кваліфікаційний іспит, тощо. Крім цього вказує, що звідки в нього взялась заборгованість в сумі 17 580 грн., із-за якої його фактично відрахували з числа студентів, - не знає. Про таку заборгованість сумою 17 580 грн. позивача було повідомлено за тиждень до здачі держіспиту. Враховуючи фінансовий стан його батьків та позивача зокрема, можливості щоб зібрати таку суму (17 580 грн.) протягом тижня в них не було. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити. Позивач в судове засідання 07.08.2017 року не з»явився, однак його представник [PERSON] подав до суду заяву в якій просить розгляд в цей день проводити у його відсутності та відсутності позивача [PERSON] Окрім цього в заяві зазначив, що позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання 07.08.2017 року не з»явився, однак подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги позивача вважає безпідставними та подав відповідні заперечення проти позову. Окрім цього в заяві зазначив, що у зв»язку із неможливістю забезпечення уповноваженого у даній справі представника Львівського національного аграрного університету для участі в судовому засіданні 07.08.2017 р., Львівський національний аграрний університет просить розглянути справу без особистої участі свого представника за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно був зарахований до числа студентів першого курсу ОКР «Бакалавр», землевпорядного факультету, за спеціальністю «Геодезія, картографія та землеустрій», на денну форму навчання. Однак, внаслідок академічної заборгованості за наслідками другого підсумкового модульного контролю першого півріччя 2011-2012 навчального року, з 06.02.2012 Позивача було відраховано, згідно наказу ЛНАУ № 10/к-с від 06.02.2012. 24.05.2013 р. Позивач звернувся до ЛНАУ із заявою про поновлення його студентом екстернатної форми навчання землевпорядного факультету освітньо-кваліфікаційного рівня „Бакалавр напряму підготовки „Геодезія, картографія та землеустрій. Згідно вказаної заяви та на підставі рішення приймальної комісії (протокол № 7 від 24.05.2013), Позивача було поновлено на екстернатну форму навчання землевпорядного факультету освітньо-кваліфікаційного рівня „Бакалавр напряму підготовки „Геодезія, картографія та землеустрій на другий курс третій семестр 2013-2014 навчального року з доздачею різниці в навчальних планах за індивідуальним графіком при комісії на договірній основі з 01.09.2013, про що виданий відповідний наказ ЛНАУ № 163/к-с від 03.06.2015. Таким чином, поновлення Позивача на екстернатну форму відбулось з ініціативи самого Позивача, а саме подання відповідної заяви. Тобто, твердження Позивача про те, що він не знав про його навчання на екстернат ній Формі навчання не відповідають дійсності. 13.06.2015 р. Позивач звертався до ЛНАУ із заявою про видачу йому копії наказу про його відрахування та копії залікової книжки, де, зокрема, сам вказував, що навчається на екстернатній формі навчання. Питання екстернату урегульоване Положенням про організацію екстернату у вищих навчальних закладах України, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 08.12.1995 № 340, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 03.01.1996 р. У відповідності до п. 1.1 даного Положення, екстернат є особливою формою навчання осіб (екстернів), які мають відповідний освітній, освітньо-кваліфікаційний рівень, для здобуття ними певного рівня вищої освіти шляхом самостійного вивчення навчальних дисциплін і складання у вищому навчальному закладі заліків, екзаменів та проходження інших форм підсумкового контролю, передбачених навчальним планом. В 1.5 Положення визначено, що лекційні, практичні, семінарські та лабораторні заняття в екстернаті не застосовуються, але екстернам може бути надана можливість відвідувати заняття та виконувати інші види навчальної роботи під керівництвом викладачів на умовах, визначених вищим навчальним закладом. Згідно п. 3.1 та п. 3.2. Положення, атестація екстернів включає заліки, екзамени та інші форми семестрового контролю і державну атестацію, які передбачені навчальним планом. Екстерни складають заліки та екзамени з навчальних дисциплін в обсязі навчальних програм, затверджених для даного напрямку підготовки (спеціальності) відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня. Екстерн може складати екзамен з начальної дисципліни в цілому або з окремих її навчальних курсів, але не менше обсягу, передбаченого для одного семестру. Позивач після подання ним заяви про зарахування на екстернатну форму навчання отримував освітні послуги, а також складав заліки та екзамени з навчальних дисциплін, що знайшло своє відображення у записах його залікової книжки. Згідно п. 2.7. Положення, навчання екстерна здійснюється за індивідуальним навчальним планом, складеним на основі навчального плану з дотриманням наступності та структурно-логічної послідовності вивчення навчальних дисциплін, що визначають зміст освіти відповідного напрямку підготовки (спеціальності). Індивідуальний навчальний план складається екстерном за погодженням з відповідними кафедрами (предметними або цикловими комісіями) і затверджується деканом факультету (завідувачем відділення). Навчання екстерна Позивача здійснювалося за індивідуальними навчальними планами від 13.09.2013, 04.02.2014 і 28.08.2014, які ним були складені, погоджені начальником навчальної частини та затверджені деканом землевпорядного факультету. Окрім того, відповідно до положень п. 4.1 Положення, Позивач мав право користуватися бібліотечними фондами, навчальними програмами та методичними матеріалами вищого навчального закладу, навчально-лабораторним обладнанням, технічними засобами, отримувати консультації на умовах, визначених вищим навчальним закладом. Разом з тим, закінчивши теоретичний курс, Позивач був неатестований Екзаменаційною комісією, оскільки не зявився на здачу кваліфікаційного іспиту з професійної та практичної підготовки, що підтверджується відомістю № 15.228 від 21.05.2015. У звязку з цим, ЛНАУ було прийнято рішення про відрахування Позивача, що було здійснено у відповідності до чинного законодавства України. Окрім того, Позивач вказує на те, що, на його думку, підставою його відрахування була наявність заборгованості за навчання у розмірі 17 580 грн. 00 коп. В п. 1.7. Положення унормовано, що навчання в екстернаті здійснюється на основі договорів між вищим навчальним закладом та підприємствами, установами, організаціями, громадянами. Типовий договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами було затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 11.03.2002 № 183 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.04.2002 за № 329/6617. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 634 затверджено Типовий договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою. Істотною умовою вказаних типових договорів є вартість оплати за навчання, а отже, навчання на екстернатній формі здійснюється на платній основі. Заборгованість Позивача перед ЛНАУ по оплаті за навчання становить 17 580 грн. 00 коп., однак не наявність заборгованості була підставою відрахування, а неатестація Екзаменаційною комісією, що зазначено у відповідному наказі ЛНАУ. П. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України, унормовують, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. А відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є необгрунотованими та безпідставними, не ґрунтуються на чинному в Україні законодавстві та є непідтвердженими, а тому немає підстав їх задоволення. За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed