Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, посилаючись на те, що 31.05.2013року відповідач [PERSON] взяла в борг товару на суму 7700грн, які повинна була повернути через 90 днів, про що свідчить розписка, але відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, гроші не повернула, тому просить стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції, процентів та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення та сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених обставин які зазначені в позові, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте про причини неявки суду не повідомила та не надала заяви про слухання справи у її відсутність. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ч.4 ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] надала товар відповідачу [PERSON] на суму 7700грн і вона зобов'язалась повернути кошти за товар на протязі 90 днів, а саме до 26.05.2013р., що підтверджується розписками від 31.05.2013року та від 01.06.2013року, однак в оговорений сторонами строк борг не повернула. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.3 ст. 692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимогами оплату товару та сплату процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно до ст. 1049 та ст. 1950 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику та якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на її користь з відповідача суму боргу в розмірі 7700грн + 2579,50грн -з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення + 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 218,17грн + суму процентів за користування коштами в розмірі 1395,48грн, а всього = 11893,15грн засновані на законі та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60грн. судового збору у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved