Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем з 16.03.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають та надалі будуть проживати з нею. З відповідачем шлюбні відносини припинені з березня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Вона вважає, що їх відносини з чоловіком вичерпані і на даний момент вони чужі люди. Миритися та жити з відповідачем не бажає, у зв'язку з чим просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Позивач підтримала вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі та постановити заочне рішення, про що надала суду заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 11.11.2016р. згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2002 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6), які проживають та надалі будуть проживати з позивачкою. Спору про місце проживання дітей немає. Спільне господарство не ведеться. Сторони однією сім'єю не проживають з березня 2013 року, миритися та жити разом не бажають, вжиті заходи щодо примирення подружжя позитивних результатів не надали, у встановлений судом строк для примирення сторони не примирились. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON], оскільки згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved