Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15 січня 2015 року померла [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,8645 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області та ощадні вклади в сумі 13 060 грн. 60 коп. На вказане майно [PERSON] залишила заповіт на імя [PERSON], тобто на позивача. Позивач звернувся до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, у результаті чого він отримав відмову в оформленні спадкового майна, оскільки він не прийняв спадщину в установлений строк та заповіт оформлений неналежним чином. Однак, позивач стверджує, що заяву про прийняття спадщини він подав своєчасно, у встановлений шестимісячний строк. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, розміром 2,8645 га, яка розташована в межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 32204844900:00:005:0039 та право власності на грошові вклади в сумі 13 060 грн. 60 коп., що належали [PERSON], яка померла 15.01.2015 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. Відповідачка позов визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що 15 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №287518. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,8645 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області та ощадні вклади в сумі 13 060 грн. 60 коп. Померлій [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,8645 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копією державного акта серії ЯИ №411263. Як вбачається із матеріалів справи, 14.02.2015 року позивач звернувся до Другої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у подальшому, в квітні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову в оформленні спадкового майна, оскільки він не прийняв спадщину в установлений строк та заповіт оформлений неналежним чином, що підтверджується заявою від 14.02.2015 року та постановою №242/02-31 від 06.04.2016 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після померлої 15.01.2015 року [PERSON] Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частки). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Враховуючи, що, оформити через органи нотаріату право на спадкове майно не вбачається можливим, суд вважає, що право позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту, і тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved