Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на наступне. Позивач з 01.08.2003 року по 2013 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не бере жодної участі в житті дитини. Станом на 30.04.2019 року загальний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 144817,14 грн. На даний час дитина проживає разом з позивачем. Всі питання щодо виховання сина вирішуються самостійно позивачем. Саме вона забезпечує розвиток та виховання спільного з відповідачем сина. 22.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 11.09.2019 року в підготовчому засіданні замінено третю особу: Службу у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації на Службу у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 20.02.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання закінчено підготовчий розгляд справи та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, звернулась до суду з заявою про підтримання позовних вимог за викладених обставин, просила суд про їх задоволення, а також просила слухати справу в її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За даних обставин, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилась. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, а також направлено до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2014 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від всіх видів доходу (заробітку) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2013 року і до його повноліття. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на приватизацію квартири неповнолітнім без згоди батька. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Білан Ю.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №756/14529/14-ц, виданого Оболонським районним судом м. Києва 28.05.2014 року. Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ушенко Ю.П., про передачу виконавчого провадження встановлено, що боржник проживає за адресою: [ADDRESS] , що відноситься до ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва. Постановлено передати виконавчий документ до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ференец С.С. від 16.05.2019 року вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 30.04.2019 року становить 144817,14 грн. Відповідно до довідки державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ференец С.С. від 27.05.209 року про неотримання аліментів вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти [PERSON] у період з 10.04.2018 року по 20.05.2019 року згідно з виконавчим листом №756/14529/14-ц, виданого Оболонським районним судом м. Києва 28.05.2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від всіх видів доходу (заробітку) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч.3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Нормою ч. 2 ст. 157 СК України встановлено обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні та право на особисте спілкування з нею. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приймаючи до уваги висновок Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] від 11.11.2019 року, а також встановлені судом обставини, що свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Стаття 166 СК України передбачає такі правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved