Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 17 липня 2009 року. Від даного шлюбу мають 2-х малолітніх дітей: сина [PERSON], 31 січня 2014 року та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Він з дітьми бачиться нерегулярно, проте сплачує аліменти на їх утримання, а також на утримання відповідачки до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. З липня 2013 року вони з відповідачкою не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, оскільки за час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів, окрім синів. Вони не мають бажання бути разом, живуть кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого, а тому він переконався, що поновлення сімейних стосунків, при таких обставинах, є неможливим та буде суперечити його інтересам та інтересам їх дітей. Спільне господарство вони разом не ведуть. Спір стосовно спільного майна, якщо такий виникне, буде вирішуватися в окремому провадженні. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], так як вважає, що їх сім»я розпалася остаточно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюб серії 1-ЖС № 066483 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2009 року, актовий запис № 149/а.с.4/. Відповідно до свідоцтвам про народження серії 1-ЖС № 139306 та серії I-ЖС № 248450204825 встановлено, що сторони мають на утриманні 2-х малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]/а.с.5,6/. Спору про місце проживання та утримання малолітніх дітей між сторонами на теперішній час не існує. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого періоду часу проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved