Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам`янської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,3 м.кв., житловою площею 30,3 м.кв. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.02.2020 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві спільної власності, власниками даної квартири також є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого АТ «ДніпроАЗОТ» від 05.11.1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 05.11.1997 року №1757-С. [PERSON] проживала разом із [PERSON] , як дружина та чоловік та вели спільне господарство з 15.01.1973 року по 04.07.2001 року, офіційно шлюб не укладали. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2001 року. Її мати вважала, що вона фактично вступила у володіння та управління спадковим майном відповідно до ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, в якому було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини. 14 серпня 2020 року він звернувся до державного нотаріуса Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частину зазначеної вище квартири та того ж дня отримав спадщину після смерті своєї матері, яка складається з 1/5 частки вищевказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, Бурдік С.С. та зареєстровано в реєстрі за №1-1110. Окрім того, нотаріусом йому було роз`яснено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та його мати не успадкувала це майно, так як вони не перебували в офіційному шлюбі, отже стосовно оформлення спадщини за законом на 1/5 частку квартири, яка належала [PERSON] , спадкоємцем якого він вважав, була [PERSON] , але йому нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. За даними Спадкового реєстру заповітів від імені [PERSON] , чинних на час відкриття спадщини, немає. З 1984 року він прописався у квартирі [ADDRESS] та почав безперервно проживати в ній. Починаючи з 05 липня 2001 року він почав вільно та безперешкодно користуватися квартирою, виконувати ремонтні роботи, листування, отримував медичну допомогу саме за цією адресою. Після смерті [PERSON] , спадщину у вигляді 1/5 частини зазначеної квартири, ніхто не прийняв та з того часу ніхто з фізичних осіб або з боку держави своїх прав на частку квартири не заявляв. Він продовжує проживати у квартирі, користується нею більше десяти років, постійно утримує її, сплачує комунальні послуги. Вищевказані обставини підтверджуються актом про проживання №259 від 25.08.2020 року, складеного КП КМР «УКОЖФ». Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю, з підстав, викладених у позові. Просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт того, що [PERSON] проживає по сусідству з ними з 1973 року в зазначеній квартирі та користується нею, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 45,3 м.кв, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1997 року виданого АТ «ДніпроАЗОТ» згідно з розпорядженням (наказом) від 05.11.1997 року №1757-С, належить [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.02.2020 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2001 року. [PERSON] проживала разом із [PERSON] , як дружина та чоловік та вели спільне господарство з 15.01.1973 року по 04.07.2001 року, офіційно шлюб не укладали. З 1984 року позивач [PERSON] зареєстрований та мешкає у зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою № 2/17606 від 23.11.2020 року та актом про проживання № 259 від 25 серпня 2020 року. 14 серпня 2020 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частину зазначеної вище квартири та того ж дня отримав спадщину після смерті своєї матері, яка складається з 1/5 частки вищевказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, Бурдік С.С. та зареєстровано в реєстрі за №1-1110. Окрім того, нотаріусом позивачу було роз`яснено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та мати позивача не успадкувала це майно, так як вони не перебували в офіційному шлюбі, отже стосовно оформлення спадщини за законом на 1/5 частку квартири, яка належала [PERSON] , позивачу нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. За даними Спадкового реєстру заповітів від імені [PERSON] , чинних на час відкриття спадщини, немає. Після смерті [PERSON] , спадщину у вигляді 1/5 частини зазначеної квартири, ніхто не прийняв та з того часу ніхто з фізичних осіб або з боку держави своїх прав на частку квартири не заявляв. [PERSON] продовжує проживати у зазначеній квартирі, користується нею більше десяти років, постійно утримує її, сплачує комунальні послуги. Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 379\~ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.\~344\~ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344\~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16\~ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved