Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про зміну прізвища дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2005 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.09.2017. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її вихованні та утриманні. Після розірвання шлюбу позивачка змінила своє прізвище на дошлюбне « [PERSON] » а син залишився на прізвищі батька. Вказана відмінність викликає в дитини непорозуміння та спричиняє психологічну травмою. Зважаючи на вказані обставини та те, що між сторонами не досягнуто домовленості\~щодо\~зміни прізвища дитини позивачка просить змінити прізвище свого малолітнього сина з « [PERSON] » на « [PERSON] » та зобов`язати Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни в актовий запис про народження сина [PERSON] ,\~ [INFO] №162 від 23.01.20014, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, змінивши у відомостях про дитину прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а у відомостях про матір змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У судовому засіданні позивач та її представник зміст позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просили його задовольнити. Відповідачем подано\~відзив на\~позовну заяву\~у якому\~позовні вимоги\~не визнає\~та заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що після розірвання шлюбу у 2017 році, за спільною згодою з позивачкою та з огляду на вік їхнього сина, вони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом з матір`ю. Однак з 2017 року та по теперішній час, він щомісячно сплачує позивачці аліменти на утримання їхнього сина у розмірі близько 8 000 грн. Оскільки після розірвання шлюбу він проживає окремо від дитини, вони з позивачкою домовились, що він буде бачитись з дитиною у вихідний день. Проте, [PERSON] дозволяє бачитись з дитиною лише у неї вдома та за її присутності. У зв`язку з цим, 03.01.2020 йому довелось звернутися із заявою до органу опіки і піклування про встановлення графіку спілкування з дитиною. Крім того, відповідач вказує що з лютого 2020 року позивачка закрила картку, на яку він сплачував аліменти та відмовилась надати нові реквізити банківської для сплати ним аліментів, тому аліменти ним надсилаються переказом. Дані дії відповідач вважає такими, що порушують його право на утримання сина. Таким чином, твердження позивачки, що вона самостійно утримує їхнього сина, не відповідають дійсності, нічим не підтверджені та спростовуються доказами про сплату ним аліментів. Тому просить у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив позивач [PERSON] виклала свої пояснення, міркування аргументи, щодо наведених відповідачем у відзиві заперечення та зазначила мотиви їх відхилення. Зокрема, вважає що поданий відповідачем відзив не є підставним, оскільки відповідач не заперечує тих обставин, що останніх чотири роки їхній спільний син постійно проживає із нею, вона постійно, щоденно займається його розвитком, вихованням та утриманням, а [PERSON] , лише один раз на тиждень навідується до дитини та сплачує аліменти на утримання сина, розмір яких становить не більше 1/4 його щомісячних заробітків. Також позивач зазначає, що вона жодним чином не створює будь-яких перешкод для відповідача у його спілкуванні з сином чи в його утриманні. ЇЇ присутність під час побачень відповідача з дитиною викликана лише побажаннями самого малолітнього сина. На даний\~час позивач\~ також\~відновила отримувати\~від відповідача\~аліменти на\~утримання дитини,\~оскільки їх\~тимчасове припинення\~отримання з\~її сторони\~з лютого\~2020\~року було\~викликано виключно\~об`єктивними причинами.Також позивачка просить суд\~звернути увагу\~і на\~те,\~що спір\~щодо порядку\~проведення побачень\~з дитиною\~відповідач розпочав\~лише тоді,\~коли відповідач\~дізнався про\~її намір\~змінити прізвище\~дитини. Оскільки відповідач не представив жодного аргументованого доказу про те, що малолітній син [PERSON] проявляє до нього особливу прихильність та не навів переконливих доказів про те, що відмова у цьому позові відповідає інтересам дитини. Вважає, що основною підставою для задоволення її позову є не тільки особлива прихильність до неї малолітнього сина [PERSON] , а і його особисте бажання мати таке ж прізвище, як у його матері. Правом на подання відповіді на відзив або заперечення позивач та відповідач не скористалися. \~ \~ \~ \~Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання до суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання . Ухвалою судді від 18.02.2020 відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід у позові відмовити виходячи з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено,що згідно із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 17.09.2005, актовий запис №1516, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано та відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] », на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2017 по справі №607/10808/17. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23.01.2014, актовий запис №162, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Згідно із довідки від 10.07.2019 № 2133, виданою ДП «Комунальник-2», [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки, виданої керівником дитячого клубу «Веселі Бджілки» від 24.01.2020, довідки від 15.01.2020 про відвідування дитиною занять у «Клубі Барса», довідки від 15.01.2020 про лікування у стоматолога та відповіді на адвокатський запит, виданої директором «Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні» від 24.01.2020 №89, [PERSON] відвідує різноманітні розвиваючі гуртки та лікувальні заклади у супроводі та присутності матері [PERSON] . Відповідно до довідки № 07 від 17.01.2020, Тернопільський дошкільний навчальний заклад №1 повідомив, що протягом перебування [PERSON] в закладі, вихованням дитини, оплатою за харчування, відвідуванням виховних заходів та батьківських зборів займається мама, [PERSON] . Як вбачається з листа №4363/14-01-09.7 від 28.11.2019 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції, [PERSON] відмовлено у зміні прізвища дитини. Як слідує із письмових результатів діагностичної роботи психолога від 24.05.2020, [PERSON] , [INFO] , має адекватний рівень самооцінки, понижений рівень емоційного зв`язку між ним та його біологічним батьком, неприйняття факту необхідності проживання з біологічним батьком, низька здатність біологічного батька задовільнити психо-емоційні потреби, прийняття власних рішень без тиску матері, позитивне відчуття в сїм`ї до матері. Позивач не отримує у примусовому порядку з відповідача аліменти, відповідач добровільно перераховує позивачу кошти на утримання сина, що підтверджується квитанціями, заявами на відправку переказу платіжною системою «Швидка копійка» [PERSON] , виписок по карткових рахунках [PERSON] . Згідно висновку опіки і піклування від 08.07.2020, який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №489 від 08.07.2020, орган опіки та піклування за заявою [PERSON] рекомендував батьку [PERSON] брати участь у вихованні дитини [PERSON] , 13.01.2014, відповідно до графіку спілкування в такі дні: І-ІІІ суботи місяця з 11.00 год. до 18.00 год.; ІІ-ІV неділі місяця з 11.00 год. до 18.00 год., інші дні за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] . Суд не погоджується з аргументами позивача про зміну прізвища дитини, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~статті 145 СК України\~прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частинами третьою, п`ятою\~статті 148 СК України\~передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь в її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища. За таких обставин, коли батько (мати) не лише не спілкується з дитиною, хоча ніхто не перешкоджає йому (їй) в цьому, не виявляє щодо дитини батьківської турботи і уваги, то його (її) заперечення не можуть бути безумовною підставою для відмови у зміні прізвища дитини за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість і доцільність такого рішення. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд зазначає, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, не навідується до сина та матеріально не забезпечує. При цьому суд зазначає, що у відповідача наявні перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим відповідач звернувся до органу опіки та піклування з заявою щодо визначення часів побачення з дитиною, і орган опіки та піклування встановив [PERSON] графік його участі у вихованні та спілкування з сином [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Також суд зазначає, що при вирішенні спору щодо дитини судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей. Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одним з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є\~особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. У статті 12 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.\~З\~цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. 01 квітня 2007 для України набула чинності Європейська конвенція про здійснення прав дітей\~від 25 січня 1996 року. Положеннями статті 3 Європейської конвенції передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду). Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється наступними правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультації; мати можливість висловлювати свої думки; бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено порядок прийняття рішення судовими органами під час розгляду справи, що стосується дитини. Так, якщо внутрішнім законодавством дитина взнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у\~відповідних випадках консультує дитину сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб (у разі необхідності - приватно), якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною. Згідно зі\~статтею 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У судовому засіданні у присутності представника органу опіки та піклування суд вислухав думку дитини [PERSON] [INFO] , який пояснив, що після розлучення батьків проживає разом з матір`ю. З батьком бачиться не часто, однак у присутності матері. Також з батьком спілкується по телефону. В нього з мамою різні прізвища, а тому він попросив матір змінити йому прізвище на прізвище матері. Він про це повідомив батьку, однак йому це не сподобалося. Враховуючи обставини справи та пояснення дитини, суд зазначає, що оцінка дитиною поведінки своїх батьків, життєвих обставин є необ`єктивною, так як дитина ще не розуміє враховуючи її шестирічний вік, що зміна її прізвища не може вплинути на обставини, які відбулися або відбудуться, та на взаємовідносини, які склались між колишнім подружжям, тому враховуючи, що відповідач вчиняє дії щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, навідується до сина, намагається спілкуватися, матеріально забезпечує його, суд вважає, що після розірвання шлюбу, позивач проживаючи окремо від свого сина, зберігає з ним близькі стосунки і продовжує брати участь в його вихованні та спілкуванні, а тому не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища. За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про зміну прізвища дитини. Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed