Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення [PERSON] від 23.01.2020 року № 12-к, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 30.01.2020 року по 17.03.2020 року у розмірі 7648 грн. В обґрунтування позову вказав, що він працював у КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» слюсарем-сантехніком. 09.01.2020 року директором школи було винесено наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що він 05.01.2020 року знаходився у приміщенні для фільтрації води та курив тютюновий виріб (цигарку). 13.01.2020 року директором школи було винесено наказ, яким позивача повторно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що він курив тютюновий виріб (цигарку). В подальшому, наказом від 23.01.2020 року № 12-к позивача було звільнено за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин відповідно п. 3 ст. 40 КЗпП України на підставі вказаних наказів. Вважає, що на нього за порушення трудової дисципліни було накладено одночасно два види дисциплінарного стягнення. 30.01.2020 року позивач після ознайомлення з даним наказом звернувся зі скаргою до Управління Держпраці в Кіровоградській області, від якого він отримав відповідь, в якій зазначалося що відповідачем було порушено ч. 2 ст. 149 КЗпП щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень. За таких обставин просить визнати незаконним та скасувати наказ № 12-к від 23.01.2020 року про його звільнення, поновити його на посаді слюсаря-сантехніка з 30.01.2020 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.01.2020 року по 17.03.2020 року у розмірі 7648,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 08.05.2020 року у задоволенні заяви КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» про відвід судді у справі відмовлено. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити та пояснив, що він 13 років пропрацював у КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія». 09.01.2020 року йому було оголошено догану за паління на робочому місці, 13.01.2020 року - повторно оголошено догану за паління в приміщенні школи. Зазначив, що він дійсно палив, чим порушив відповідні норми. 30.01.2020 року він отримав наказ про звільнення та трудову книжку. Відповідачем належним чином проведено розрахунки з ним у зв`язку із звільненням. Представник відповідача відзиву на позовну заяву не подав, однак у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в обґрунтування своїх заперечень вказав, що на території навчального закладу заборонено курити, місць для куріння немає, що було відомо позивачу, та підтверджується його підписом за інструктаж. Раніше позивачу робилися усні попередження з цього приводу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] працював слюсарем-сантехніком 5 розряду у КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія». Згідно наказу директора КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» Рой С.Л. від 09.01.2020 року № 5-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » 05.01.2020 року слюсар-сантехнік [PERSON] приблизно о 12:20 год. знаходився у приміщенні для фільтрації води та палив тютюновий виріб (цигарку), його дій побачив директор школи та зробив зауваження. Зазначені обставини були вказані у пояснювальній записці [PERSON] від 09.01.2020 року. Цим [PERSON] порушив наказ директора від 15.09.2011 року № 107 та Правила внутрішнього трудового розпорядку, у зв`язку з чим, [PERSON] оголошено догану (а.с. 8). Відповідно до наказу директора КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» Рой С.Л. від 13.01.2020 року № 6-к «Про притягнення повторно до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » 09.01.2020 року слюсар-сантехнік [PERSON] приблизно о 12:30 год. знаходився перед входом у приміщення хімводоочищення та палив тютюновий виріб (цигарку). Зазначені обставини були вказані у пояснювальній записці [PERSON] від 09.01.2020 року. Цим [PERSON] повторно порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку та наказ директора від 08.01.2020 року № 1 «Про заборону куріння тютюнових виробів», Інструкцію з охорони праці № 1 та, у зв`язку з чим, [PERSON] повторно оголошено догану (а.с. 9). В подальшому, наказом директора КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» Рой С.Л. від 23.01.2020 року № 12-к [PERSON] звільнено з 30.01.2020 року відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин), підстава - накази директора школи № 5-к від 09.01.2020 року та № 6-к від 13.01.2020 року (а.с. 10). Згідно листа Управління Держпраці в Кіровоградській області від 06.03.2020 року № Т/91-04.4/16-03 Управління розглянуло звернення позивача від 30.01.2020 року щодо порушення законодавства про працю в КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія», на підставі якого було проведено інспекційне відвідування, яким встановлено, що стосовно [PERSON] порушено вимог ч. 2 ст. 149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень, за наслідками якого директору школи вручено припис про усунення виявлених правопорушень, складено та буде передано до суду протокол про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с. 11). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При цьому, частиною другою цієї статті встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Згідно ч. 1 ст. 151 КЗпП України якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відтак, такими, що систематично порушують трудову дисципіліну визнаються працівники, які мають дисциплінарне або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення. Буквальне тлумачення вказаної норми свідчить про те, що систематичність може мати місце після другого проступку, вчиненого протягом року після накладення дисциплінарного чи громадського стягнення за перше порушення. Виходячи із норм чинного законодавства, для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у пункті 3 частини першої статті 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. З матеріалів справи вбачається, що підставою звільнення позивача було систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за що до нього були неодноразово застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді доган (накази директора школи № 5-к від 09.01.2020 року та № 6-к від 13.01.2020 року). В свою чергу, позивач накази про накладення на нього дисциплінарних стягнень не оскаржував, доказів їх скасування не надав, а відтак вони залишаються чинними. Більш того, у судовому засіданні позивач визнав вчинення ним дисциплінарних проступків. При цьому, суд відзначає, що висновок Управління Держпраці в Кіровоградській області про порушення відповідачем вимог ч. 2 ст. 149 КЗпП України не має для суду обов`язкового характеру. Більш того, доказів на підтвердження того, що Управлінням було направлено до суду протокол про адміністративне правопорушення відносно директора КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» за ч. 1 ст. 41 КУпАП за порушення трудового законодавства при звільненні [PERSON] , а так само доказів притягнення директора КЗ «Кіровоградська ОСДЮШОР «Надія» до адміністративної відповідальності не надано. Отже, правових підстав для поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу судом не встановлено, оскільки, не доведено факт того, що звільнення позивача із займаної посади було незаконним. Таким чином, суд вважає, що відповідач звільнив [PERSON] з урахуванням положень ч. 2 ст. 149 КЗпП України, оскільки у даному випадку звільнення було застосовано не як дисциплінарне стягнення за проступок, вчинений позивачем 09.01.2020 року, а як рішення роботодавця про розірвання трудового договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України внаслідок систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed