Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у липні 2011року до неї звернулись [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із проханням надати їм у борг грошову суму у розмірі 5200000,00грн. Гроші у борг вони просили для придбання транспортних засобів та відкриття підприємства, що буде займатися автоперевезеннями. Наприкінці липня 2011 року позивачем була надана в борг вищезазначена сума. При вирішенні питань стосовно позики між позивачем та відповідачами було укладено усну домовленість, відповідно до якої позичальники до кінця грудня 2011року повинні здійснити придбання транспортних засобів, після чого укласти з [PERSON] договір позики грошових коштів та, як захід забезпечення виконання зобов`язання, укласти договір застави. Заставним майном повинні були виступати придбані позичальниками на запозичені кошти, транспортні засоби. У серпні-грудні 2011року на запозичені кошти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали транспортні засоби. На виконання усної домовленості у грудні 2011 року між позивачем, як позикодавцем та [PERSON] та [PERSON] , як позичальниками, було укладено договір позики грошових коштів від 09.12.2011 року. Згідно з п. З договору в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальники зобов`язуються повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 650 000,00 доларів СІЛА за офіційним курсом Національного Банку України, встановленого на день платежу. У п. 4 договору позики вказано, що позичальники зобов`язані повернути позикодавцеві позику у строк до 09.12.2012 року. Відповідно до п. 6 договору якщо Позичальники своєчасно не повернуть позикодавцю суму позики, вони зобов`язані сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто не сплачену у строк суму боргу. З метою забезпечення виконання зобов`язання між [PERSON] , як заставодержателем та [PERSON] , як заставодавцем, що виступив у ролі майнового поручителя за зобов`язанням [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави транспортних засобів від 09.12.2011 року. Предметом договору застави були транспортні засоби, придбані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на запозичені кошти. В зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором позики позивач відповідно до вимог закону прийняла рішення звернути стягнення на предмет застави. Проте, звернувшись до нотаріуса, з`ясувала, що [PERSON] було реалізовано майно, що було об`єктом застави. Зазначене підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2017 року. На даний момент зобов`язання, забезпечене заставою, є невиконаним, грошові кошти не повернуто. Враховуючи те, що [PERSON] , як заставодавцем, було реалізоване майно, що є об`єктом застави, позивач позбавлена можливості звернутися до суду із проханням звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, вона на даний час як заставодержатель та позикодавець позбавлена права реалізувати свої права та звернути стягнення на предмет застави. Протягом всього часу позичальниками не було повернуто суму за договором позики від 09.12.2011 року. На звернення з вимогою повернути кошти відповідачі відповідали обіцянками, що у найближчому майбутньому повернуть кошти у повному обсязі, проте, всупереч обіцянкам ними здійснювалися лише невеликі виплати. Остання виплата грошових коштів відбулася 03.03.2016 року. На час звернення з позовною заявою стягненню підлягає сума основного боргу у розмірі 18 158 600,00 гривень, сума інфляційних витрат у розмірі 17 032 766,80 гривень, сума 3 % річних у розмірі 2 747 655,68 гривень, у зв`язку з чим звернулась до суду та просить стягнути заборгованість з відповідачів у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] підтримав позов, надав пояснення, аналогічні даним, які містяться у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому зазначав, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки доводи позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та наявним доказам, з огляду на наступне. Договір позики грошових коштів між позикодавцем - [PERSON] та позичальниками [PERSON] та [PERSON] укладений 09.12.2011, будь-які грошові кошти із визначеного договору [PERSON] взагалі не отримував, а відомостями про факт їх передачі [PERSON] та [PERSON] не володіє. Так, на початку грудня 2011 року [PERSON] звернувся до [PERSON] та повідомив, що він планує позичити грошові кошти у [PERSON] , укласти з нею відповідний договір позики грошових коштів, але для можливості вчинення такої угоди попросив Шумського виступити заставодавцем [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] за договором позики грошових коштів від 09.12.2011року належними йому на праві власності транспортними засобами. Транспортні засоби визначені у п.1.3. договору застави транспортних засобів від 09.12.2011 року, були придбані [PERSON] за власні кошти до укладення договору позики грошових коштів між позикодавцем - [PERSON] та позичальниками [PERSON] та [PERSON] та до укладення між [PERSON] та [PERSON] договору застави транспортних засобів від 09.12.2011 року. Твердження позивача щодо предмету позики, а саме для придбання транспортних засобів та відкриття підприємства, що буде займатись автоперевезеннями, не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] на момент укладення договору застави транспортних засобів уже був зареєстрований як перевізник, мав відповідні дозвільні документи та належні йому на праві власності транспортні засоби для можливості здійснення внутрішніх та міжнародних транспортних перевезень. Та саме з метою оновлення транспортних засобів EUR03, що перебували у власності [PERSON] у т.ч. і тих, які були визначені у договорі застави, того факту, що будь-яких вимог від [PERSON] стосовно договору застави не надходило, [PERSON] продав транспортні засоби EUR03 та придбав транспортні засоби EUR05. А отже, його відповідальність, як майнового поручителя, який не є одночасно боржником в основному зобов`язанні, обмежується вартістю майна, переданого в заставу. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Підтримав відзив відповідача. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, із застосуванням ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] подав до суду пояснення по справі, в яких зазначив, що [PERSON] шляхом введення його та [PERSON] в оману, вмовив їх взяти позику у [PERSON] та придбати транспортні засоби, які в подальшому зареєстрував на себе, пояснюючи це тим, що він буде майновим поручителем за зобов`язаннями по договору позики грошових коштів. Проте, всупереч вимогам законодавства [PERSON] незаконно, без згоди заставодержателя протиправним шляхом продав транспортні засоби, які були заставним майном. Відповідно до домовленості з [PERSON] , саме реалізоване майно повинно було задовольнити вимоги позичальника (позивачки) у разі, якщо б їм не вдалося повернути запозичені кошти. Зазначив, що з часу укладення договору позики грошових коштів, ним було повернуто позивачу грошові кошти на суму 8 900, 00 гривень, а саме: 25 січня 2012 року - 1 000,00 гривень, 05 січня 2014 року - 2 500,00 гривень, 12 грудня 2015 року - 2 400,00 гривень, 03 березня 2016 року - 3 000,00 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, із застосуванням ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачі викликались в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду» відповідачі були повідомлені про дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з`явились. Згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, в тому числі і позивача. Заслухавши представника позивача. представників відповідача Шумського І.М, дослідивши надані докази, суд приходить висновку про наступне. Згідно договору позики грошових коштів від 09.12.2011 року [PERSON] - позикодавець передала у власність позичальникам - [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 5200000,00 гривень (а.с.31-32). Умовами договору встановлено, що позичальники зобов`язані повернути позикодавцеві позику у строк до 09.12.2012 року. У разі девальвації протягом строку дії даного договору національної грошової одиниці України, позичальники зобов`язані повернути суму грошей у гривнях, еквіваленту 650000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день платежу. 09.12.2011 року було укладено договір застави транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калінчук І.В., в реєстрі за №842 (а.с.27-30), в якому [PERSON] , виступив як заставодавець, майновим поручителем за зобов`язанням [PERSON] та [PERSON] Предметом договору застави є рухоме майно, а саме: - транспортний засіб марки VOLVO, моделі FH 12-42Т, 2003 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2005 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки VOLVO, моделі FH 12.420, 2005 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки VOLVO, моделі FH 12/460, 2005 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 25.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки VOLVO, моделі FH 42Т42А FH 12.420, 2005 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 07.12.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки SCHMITZ моделі SKO 24, 2005 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки SCHMITZ моделі SKO 24, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки SCHMITZ моделі SKO 24, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки SCHMITZ моделі SKO 24, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 17.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки SCHMITZ моделі SKO 24, 2006 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 25.08.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки SCHMITZ моделі SKO 24, 2003 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 07.09.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). - транспортний засіб марки ПП моделі SCHMITZ SKO 24, 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] придбаний [PERSON] 07.12.2011 року та зареєстрований згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області (реєстраційний № [NUMBER] ). Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз`яснень, наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09.12.2011р. між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] , як позичальниками, було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до п. 1 договору позикодавець передав у власність позичальникам грошові кошти у сумі 5 200 00,00 грн., а позичальники зобов`язалися повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів безвідсотково на умовах, визначених цим договором. Як зазначено у п. 2 договору позики грошові кошти, які є предметом цього договору, були передані позикодавцем та одержані позичальниками ( [PERSON] та [PERSON] ) до підписання вказаного договору. Згідно з п. 3 договору в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальники зобов`язуються повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 650 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України, встановленого на день платежу. У п. 4 договору позики вказано, що позичальники зобов`язані повернути позикодавцеві позику у строк до 09.12.2012р. Відповідно до п. 6 договору, якщо позичальники своєчасно не повернуть позикодавцю суму позики, вони зобов`язані сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто не сплачену у строк суму боргу. Згідно із положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Судом встановлено, що позивач свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі. Натомість, позичальники [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконали, заборгованість в повному обсязі не повернули. Так, згідно із розрахунком позивача основна сума заборгованості за договором складає 18 158 600 640,0 грн, сума інфляційних витрат складає 17032766,8 грн та 3% річних в сумі 2 747 655,68 грн. З часу укладення договору позики грошових коштів [PERSON] було повернуто позивачу грошові кошти на суму 8 900, 00 гривень, а саме: 25 січня 2012 року - 1 000,00 гривень, 05 січня 2014 року - 2 500,00 гривень, 12 грудня 2015 року - 2 400,00 гривень, 03 березня 2016 року - 3 000,00 гривень. Тобто позов подано в межах строку позовної давності. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконали, а отже з них на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 18 158 600 640,0 грн, сума інфляційних витрат в розмірі 17032766,8 грн та 3% річних в розмірі 2 747 655,68 грн. Стосовно позовних вимог до відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. В матеріалах справи відсутні докази укладання [PERSON] укладання договору поруки щодо забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань [PERSON] та [PERSON] перед позивачем. Отже, в силу ст. 547 ЦК України [PERSON] не є поручителем позивача. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] був укладений з позивачем договір застави транспортних засобів від 09.12.2011, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Калінчук І.В., зареєстрований в реєстрі за № 842, відповідно до якого [PERSON] виступив заставодавцем [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] за договором позики грошових коштів від 09.12.2011. Предметом договору застави були транспортні засоби, які належали на праві власності [PERSON] (п.1.5.1 договору застави), та які були передані в заставу для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] та [PERSON] перед позивачем (п.1.2 договору). На транспортні засоби накладалася заборона відчуження. (п.5.8 договору). Відповідно до ст. 572 ЦК України заставодавець відповідає перед кредитором за борг тільки в межах заставного майна. Термін майновий поручитель використовується в ч. 1 ст. 583 ЦК України, але даним терміном законодавець визначає третю особу, яка виступає заставодавцем певного визначеного майна по зобов`язаннях боржника. Оскільки договір застави є окремим способом забезпечення зобов`язань, регулювання якого здійснюється статтями 572-593 гл. 49 ЦК і спеціальним законом, то до даних правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК (постанова Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 р. у справі № 3-43гс12). Тобто відповідальність [PERSON] як майнового поручителя по договору застави , який не є одночасно боржником в основному зобов`язанні, відповідно до закону і договору застави обмежувалась вартістю належного йому майна, переданого їм в заставу. Отже, виходячи з положень чинного законодавства, [PERSON] не є солідарним боржником перед позивачем. Таким чином. позов підлягає частковому задоволенню - в частині стягнення грошової суми з відповідачів [PERSON] , [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial