Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, який мотивувала тим, що 08.06.2014 року помер її батько [PERSON], який за життя склав заповіт на її користь, а саме, заповів їй усе приналежне йому майно, до складу якого також входить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: смт. Головне, вул. 17-го Вересня, 45, Любомльського району Волинської області. Інших спадкоємців, після смерті [PERSON], немає. Спадщину позивач прийняла в порядку ст.ст.1269, 1270 ЦК України, згідно поданої заяви. Відповідно до ст.1297 ЦК України, позивач звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадкове домоволодіння за заповітом, однак у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. З викладених підстав, позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яке знаходиться в селищі Головне, вул. 17-го Вересня, 45, Любомльського району Волинської області.\~ Сторони в судове засідання не зявились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності,\~ вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а від відповідача - Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області надійшло повідомлення за №19/02.13, датоване 11.02.2016 року, у якому сільський голова просив справу розглядати за відсутності представника ради, вказавши, що позовні вимоги [PERSON] селищна рада підтримує повністю. Співвідповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у \~її відсутності, у якій одночасно вказала, що копію позовної заяви з додатками вона отримала, з їх змістом ознайомилась, позовні вимоги [PERSON] визнає, спадщину після смерті батька вона не прийняла та на неї не претендує, з заявою до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не буде та просила постановити рішення, яким позов [PERSON] задовольнити. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №158225, виданого виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області 10.06.2014 року, встановлено, що [PERSON] помер 08.06.2014 року в селищі Головне\~ Любомльського району Волинської області (а.с.4). З копії довідки Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 14.12.2015 року №2120 встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться в смт. Головне, вул. 17-го Вересня, 45, Любомльського району Волинської області; ? житлового будинку, який знаходиться в с. Мшанець, вул. Центральна, 14, Любомльського району Волинської області; земельної ділянки площею 0,49 га, яка знаходиться на території Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, для ведення особистого селянського господарства (державний акт серії ЯБ №661039, виданий 28.10.2008 року); земельної ділянки площею 0,50 га, яка знаходиться на території Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, для ведення особистого селянського господарства (державний акт серії ЯБ №661038, виданий 28.02.2008 року); грошових заощаджень, які знаходяться у відділенні Ощадбанку на рахунку №9155101806. На день смерті [PERSON] проживав сам у спадковому будинку в смт. Головне по вул. 17-го Вересня, 45, Любомльського району Волинської області (а.с. 8).\~\~\~ Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно копії заповіту, посвідченого Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області 10.12.2004 року, [PERSON] на випадок своєї смерті все приналежне йому майно заповів своїй дочці - [PERSON] (а.с.5). Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, як батьком та дочкою, доводиться копією свідоцтва про народження позивача серії ІV-УР №1217223, виданого Головненською селищною радою Любомльського районного суду Волинської області 05.10.1963 року, у якому батьком останньої записаний «Гайовий Арсен Купріянович»; та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №355877, виданого Головненською селищною радою Любомльського районного суду Волинської області 19.11.1983 року, за яким [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Яручик» (а.с.36 на звороті). Рішенням Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області 30.03.2010 року №32/10 «Про впорядкування назви вулицям та нумерації будинків в населених пунктах селищної ради» земельній ділянці, на якій розташований житловий будинок, побудований [PERSON] у 1972 році, присвоєний адресний номер: смт. Головне, вул. 17-го Вересня, 45, Любомльського району Волинської області, що доводиться довідкою, виданою виконавчим комітетом Головненської селищної ради від 28.12.2015 року за №2237 (а.с.9). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач, як така, що на день смерті [PERSON] проживала окремо від останнього, спадщину прийняла у відповідності до положень ст.1269 ЦК України шляхом подання відповідної заяви у межах шестимісячного терміну, визначеного ст.1270 ЦК України, що підтверджується копією такої заяви, яка посвідчена державним нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області 20.10.2014 року за №461 (а.с.6). Співвідповідач [PERSON], яка доводиться спадкодавцю дочкою та має обовязкову частку у спадщині, як інвалід дитинства ІІІ групи довічно, від спадкової частки після смерті батька [PERSON] відмовилась, про що заявила у посвідченій, Полапівським сільським головою Любомльського району Волинської області, заяві від 25.02.2016 року. При цьому, як встановлено з копії матеріалів спадкової справи\~ №178/2014 року до майна померлого 08.06.2014 року [PERSON], [PERSON] на момент смерті батька проживала окремо та з заявою в межах шестимісячного терміну після його смерті про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталась (а.с.30-39). З цих же матеріалів спадкової справи встановлено, що інших спадкоємців, в тому числі, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] та у встановленому порядку прийняли спадщину, немає. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.\~\~ Постановою Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 16.12.2015 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: смт. Головне, вул. 17-го Вересня, 45, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.10). Приналежність спадкодавцю [PERSON] зазначеного нерухомого майна доводиться копіями вищенаведених довідок Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 14.12.2015 року №2120 та від 28.12.2015 року №2237 (а.с.8-9). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22.02.2016 року за №53750573, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, смт. Головне, вул. 17-го Вересня, 45, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.54). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна:\~ житлового будинку, веранди, літньої кухні, прибудови, сарая, вбиральні, колодязя, огорожі, воріт з хвірткою, які знаходяться в смт.Головне по вул.17 Вересня, 45, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити\~ вказане спадкове\~ нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.42-46). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову, суд вважає доведеними. \~ \~ \~ \~Таким чином, зясовані по справі обставини\~ свідчать, що визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. 17-го Вересня, 45, в смт. Головне Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]

Outcome: approved