Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом в якому просив, визнати за позивачем право власності на 16/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , до якого входять: житловий будинок літ. А, житловий будинок літ. Д, житловий будинок літ. Г, сараї літ. В, И, З, душ літ. П.Л.М, водопровід №1, огорожі №3, 4, літні кухні літ. Ж.Е, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, до складу якої увійшла 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] , свідоцтво про право на спадщину не встигла отримати так як померла. Позивач своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак йому було повідомлено про неможливість у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно в розмірі 16/100 частки. У зв`язку з викладеними обставинами позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою від 09.07.2020 року витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.12.2020 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач не з`явився, адвокат Присяжний Віталій Анатолійович діючи в його інтересах подав заяву, у якій просив розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У судове засідання представник Херсонської міської ради не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані до суду докази, в тому числі матеріали спадкової справи №35/2018, матеріали інвентарної справи на житловий будинок [ADDRESS] , суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 01.09.1989 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». 1/5 частка житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.09.1986 року за реєстровим номером 2-1055 [PERSON] , приватним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори. З матеріалів спадкової справи № 35/2018 убачається, що 16.04.2018 року [PERSON] зробив заповіт на ім`я позивача [PERSON] на все належне йому майно. Заповіт зареєстрований в реєстрі за №637. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане 04.07.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №2567. Позивач [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Спадщину після його смерті фактично прийняла дружина [PERSON] - мати позивача. Свої спадкові права за життя не оформила. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , видане 02.05.2018 року Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис 388. 22.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І., з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно повідомлення КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР від 23.10.2018 року, [PERSON] належить 16/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , документи не оформлені. Згідно матеріалів інвентарної справи, за згодою всіх співвласників домоволодіння був проведений перерахунок долей за заявою від 29.02.1992 року та на підставі Акту прийому індивідуального домоволодіння від 20.06.1992 року №104, в зв`язку з чим, частки всіх співвласників змінилися, а саме: [PERSON] належить 16/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , документи не оформлені. В матеріалах інвентарної справи на вказане домоволодіння, рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради депутатів, щодо оформлення документів та видачі свідоцтв про право власності на житловий будинок за [PERSON] на 16/100 частки домоволодіння відсутні. 28.11.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] . 02.12.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] , оскільки ним не надано належні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на 16/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За приписами ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно з роз`ясненнями, які викладені в п. 23 постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З матеріалів справи встановлено, що Постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І., відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова обумовлена відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на 16/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами частин 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). За приписами ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Досліджена у судовому засіданні копія матеріалів спадкової справи, що відкрита після смерті [PERSON] підтверджує, що її син (позивач у справі) звернувся у встановлений законом шести місячний строк до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І., з заявою про прийняття спадщини за законом, а тому є таким, що не пропустив строк на прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері у розумінні ч.1 ст.1269 ЦК України. Відомості про інших спадкоємців, які виявили намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] матеріали спадкової справи не містять. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, позивач як єдиний спадкоємець першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті його матері, має право на отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , зокрема на 16/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщину. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 16/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved