Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07 вересня 2003 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2015 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Вказує, що син проживає з нею, перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач після розірвання шлюбу усунувся від належного виховання сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначає, що вона з 24 січня 2018 року перебуває на обліку у Луцькому міському центрі зайнятості. Вважає, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вжиті нею заходи щодо врегулювання спору в досудовому порядку вичерпані. З огляду на наведене просить, стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO], в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач правом на подання відзиву, що передбачено ст. 178 ЦПК України, не скористався. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримали з підстав, які зазначені в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав не визнав, вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати з нього позивач є необґрунтовано завищеним. Крім того, він бере участь в житті дітей та допомагає їм по мірі можливості. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, додатково суду пояснив, що відповідач ніде не працює, доходів не отримує. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 07 вересня 2003 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1096. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Також встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЕГ № 131519 та копією рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2015 року (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю, яка здійснює її виховання та утримання, батько дитини проживає окремо. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. За змістом ч. 2 ст.с150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1250 грн. щомісячно, з часу звернення з даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial