Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-колос 05», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченок Сергій Валерійович про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач по справі має у власності три земельні ділянки, які розташовані на території Шабельниківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №036820, який виданий 24.02.2003 року. 15.09.2010 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений договір оренди вказаних земельних ділянок терміном на п`ять років. Позивач наполягає, що в 2016 році між ним та відповідачем по справі виникли непорозуміння, а тому в 2016 та в 2017 роках відповідач користувався земельними ділянками позивача без належно укладених та зареєстрованих документів. Коли ж позивач в 2018 році звернувся до відповідача із вимогою більше не оброблювати його земельні ділянки та ними більше не користуватися то дізнався від відповідача, що вказані земельні ділянки знаходяться в оренді відповідача до 31.12.2025 року на підставі змін до договорів оренди землі від 15.09.2010 року, які датовані 02.04.2015 року, а також надані акти прийому-передачі земельних ділянок в оренду. Позивач наполягає, що а ні зміни до договору оренди землі, а ні акти прийому-передачі земельної ділянки в оренду він не підписував та вказані зміни до договору оренди землі не погоджував та із відповідачем їх не укладав, а тому вважає свої права порушеними та звернувся до суду із даним позовом, у якому просить визнати зміни до договору оренди землі від 15.09.2010 року, які датовані 02 квітня 2015 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-колос 05» на зазначені вище земельні ділянки - недійсними та скасувати державну реєстрацію змін до договору оренди землі від 15.09.2010 року, які датовані 02 квітня 2015 року. Розгляд даної справи здійснюється в порядку загального позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2018 року. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, стверджував, що підписи на вказаних змінах до договорів оренди землі йому не належать та із самими змінами до договору він не ознайомлювався та не погоджувався, наміру продовжувати орендні відносини із відповідачем взагалі не мав та в оренду свої земельні ділянки віддавати не планував, а тому наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини своєї неявки суд не повідомив. При розгляді справи суд враховує, що неявка представника відповідача є повторною та у зв`язку із неявкою останнього справа неодноразово переносилась, що призводило до необґрунтованого її затягування. Відповідач не був позбавлений можливості направити до суду іншого представника, надати відзив чи заперечення проти розгляду справи, однак останніх дій не вчинив, а тому своїми правами не скористався. Належне повідомлення відповідача про розгляд справи в суді, а також суть позовних вимог стверджується наявністю в матеріалах справи довіреності на представника відповідача, а також к лопотаннями про перенесення розгляду справи на іншу дату. Нормами статей 12 та 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченок Сергій Валерійович надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі» Згідно з даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР №036820, позивач є власником земельної ділянки площею 2,51 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована в межах Шабельнимківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та складається із трьох земельних ділянок, площею: 0.2784 га, кадастровий номер 121589700:07:002:0045; площею 2.0776 га, кадастровий номер 7121589700:06:001:0092 та площею 0,1472 га,- кадастровий номер 7121589700:04:001:0082. Судом встановлено, що 15.09.2010 року між ТОВ «Агро-колос 05» та [PERSON] , був укладений договір оренди землі загальною площею 2,51 га, строком на 5 років, з орендною платою 3%, у грошовому виразі 771.78 грн., де 500 у грошовій формі, а 271.78 грн. в натуральній. Вказаний договір оренди землі було зареєстровано міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області 18 квітня 2011 року за №71215964001053. Згідно наявних в матеріалах справи змін до договору оренди землі від 02.04.2015 року, між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-колос 05» були укладені зміни до договору оренди землі від 15.09.2010 року, відповідно до умов якого, серед іншого, сторони продовжили строк дії договору оренди землі до 31.12.2025 року, тобто на 15 років, на земельні ділянки площею 0.2784 га, кадастровий номер 121589700:07:002:0045, що зареєстровано в державному реєстрі іншого речового права 06.02.2016 року за №13238764; площею 2.0776 га, кадастровий номер 7121589700:06:001:0092, зареєстровано в державному реєстрі іншого речового права 05.02.2016 року за №13215097, площею 0,1472 га,- кадастровий номер 7121589700:04:001:0082, зареєстровано в державному реєстрі іншого речового права 06.02.2016 року за №13239143. Факт реєстрації вказаних договорів стверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №53180442 від 12.02.2016 року, №53074141 відж 11.02.2016 року, №53181813 від 12.02.2016 року відповідно. Позивач наполягає, що він вказані вище зміни до договору оренди землі від 15.09.2010 року не підписував, їх умови не погоджував, та згоду на їх підписання будь-кому не надавав, а тому просив визнати їх недійсними. З метою належного з`ясування усіх обставин справи, за клопотанням позивача, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 року по даній справі була призначена судова почеркознавча (графологічна) експертиза, виконання якої доручено судовим експертам Черкаського відділення КНДІСЕ. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 18.02.2020 року за №2548/19-23,213//20-23, підписи навпроти слова орендодавець в графі «Реквізити сторін» у змінах до договору оренди землі від 15.09.2010 року, номер запису №712158964001053, які датовані 02.04.2015 року, укладеними між [PERSON] та ТОВ «Агро-колос 05» на земельні ділянки площею 0.2784 га, кадастровий номер 121589700:07:002:0045; площею 2.0776 га, кадастровий номер 7121589700:06:001:0092; площею 0,1472 га,- кадастровий номер 7121589700:04:001:0082, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його підпису. Отже, суд встановив, що експертом надано однозначну відповідь на поставлені питання в ухвалі суду від 02.12.2019 року. Відповідач висновки експерта не заперечував та будь-яких доказів на спростування вказаних обставин, в тому числі заперечень з приводу висновків експертизи не надав. Вказані вище висновки експерта надані на підставі експертного дослідження тих примірників договорів оренди, які були наявні у позивача і надавалися у розпорядження для проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Суд вважає, що вказані висновки експерта є належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження того, що позивач не підписував зміни до договору оренди землі із відповідачем, будь-яких доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю... Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької і іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом, Цивільним кодексом, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст.2 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст.202, ч. 3 ст.203 ЦК України, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є спрямованість волі сторін на укладення договору. При цьому вимоги до договору оренди землі, зокрема його форма, умови, порядок укладення та реєстрації визначені Розділом ІІ Закону України «Про оренду землі». Разом із тим, правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц констатувала, що відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною третьою статті 203 Цивільного кодексу (ЦК) України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлені ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Велика Палата Верховного Суду також констатувала, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У свою чергу у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата наголосила, що за статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Отже, договір оренди земельної ділянки, який відповідно до законодавства тлумачиться як неукладений, не може тлумачитися як фактично укладений шляхом конклюдентних дій. Таким чином фактичне користування земельною ділянкою відповідачем не може свідчити про досягнення домовленості між сторонами щодо її оренди та не є належним підтвердженням прав орендаря на оренду такої землі. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже факт відсутності волевиявлення позивача як орендодавця на укладення оспорюваного договору оренди землі підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи. На переконання суду, позивачем вчинено всі залежні від нього дії, спрямовані на доведення своєї позиції в суді належними та допустимими доказами, зокрема щодо відсутності його вільного волевиявлення на укладення спірного договору оренди земельної ділянки з відповідачем. Натомість відповідач не спростував доводи позивача щодо не підписання ним спірного договору оренди земельної ділянки. Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що спірними договорами оренди права та охоронювані законом інтереси позивача на мирне володіння та розпорядження своїм майном (земельними ділянками), передбачене ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - порушені відповідачем, тому підлягають захисту. Проаналізовані вище обставини та вимоги законодавства є підставою для визнання вказаних договорів про зміни до договору оренди землі недійсними за ст.ст.203, 215 ЦК України, у зв`язку з підписанням оспорюваних Договорів не позивачами, а іншою особою, яка не мала на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника земельних ділянок на укладення та підписання Договорів оренди землі з відповідачем, а також для застосування правових наслідків недійсності правочину, відповідно до ст.216 ЦК України, тобто скасування державної реєстрації права оренди відповідачем земельних ділянок позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача, що передбачено ч.2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.п.1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд з`ясовує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення для сторін. При зверненні з позовом до суду позивач сплативли судовий збір в сумі по 704,80 грн., що стверджується квитанцією №284 від 20.06.2018 року. Ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За проведення судової почеркознавчої експертизи позивачем сплачено грошові кошти в сумі 6280 грн., що стверджується квитанцією №41009005 від 07.05.2019 року, які підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved