Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є директором та засновником ТОВ «Клуб спортивного покеру «Чайка», що знаходиться в м. Черкаси. З метою розповсюдження інформації щодо існування зазначеного клубу та популяризації його серед потенційних клієнтів клубу, в мережі «Facebook» створена група «[INFO]», де також ділиться інформацією щодо вказаного клубу з метою залучення більше клієнтів. Позивач в своєму позові зазначає, що в зв`язку із неприязними відносинами із ним, в серпні 2021 року відповідачка у мережі «Facebook» розпочала проводити брехливу та брудну компанію, яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію, зокрема, неодноразово публікувала під його фото публікаціями дописи образливого характеру, а саме: фото паспорта позивача з написом «[INFO]», які розповсюдила по групам громади міста Черкаси, які стали відкриті для перегляду широкого загалу користувачів, що призвело до формування у громадськості негативного відношення до нього, та морального його пригнічення. Позивач вказує, що розповсюджена відповідачкою щодо нього інформація не відповідає дійсності, не підтверджена жодними доказами та свідчить про умисне поширення [PERSON] негативної та недостовірної інформації, що спричинило істотну шкоду його діловій репутації. Метою спростування такої інформації є відновлення особистого немайнового права на недоторканість його ділової репутації. Вважає, що своїми неправомірними діями відповідачка зухвало та цинічно принизила його честь, гідність та ділову репутацію, що негативно вплинуло на його професійну діяльність та особисте життя, та заподіяла йому моральну шкоду у вигляді моральних переживань. Просить визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію розповсюджену [PERSON] у серпні 2021 року у дописах на його особистій сторінці в мережі «Facebook»: написи «[INFO]» на фотокопіях його паспорта. Також просить зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію, щодо нього у спосіб, ідентичний способу її поширення, не пізніше десяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, шляхом розміщення спростування на своїй сторінці соціальної мережі «Facebook» із заголовком « СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ» та зазначенням, що ця інформація щодо нього, що оприлюднена в серпні 2021 року під дописами на його особистій сторінці є недостовірною, та оприлюднити вступну та резолютивну частини рішення суду, зобов`язати відповідача видалити записи щодо нього, що розповсюджені нею у серпні 2021 року у дописах на його в соціальній мережі «Facebook». Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 6000 грн., та судовий збір. В подальшому, після усунення недоліків позивачем подана позовна заява в якій позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію розповсюджену [PERSON] у серпні 2021 року у дописах на його особистій сторінці в мережі «Facebook»: написи «[INFO]» на фотокопіях його паспорта. Також просить зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію, щодо нього у спосіб, ідентичний способу її поширення, не пізніше десяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, шляхом розміщення спростування на своїй сторінці соціальної мережі «Facebook» із заголовком « СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ» та зазначенням, що ця інформація щодо нього, що оприлюднена в серпні 2021 року під дописами на його особистій сторінці є недостовірною, та оприлюднити вступну та резолютивну частини рішення суду, зобов`язати відповідача видалити записи щодо нього, що розповсюджені нею у серпні 2021 року у дописах на його сторінці в соціальній мережі «Facebook». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем до суду 15.11.2021 року надано відзив на позовну заяву в якій зазначає, що вважають вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки посилання позивача на допис відповідачки у мережі «Facebook» під фото публікаціями позивача образливого характеру, а саме фото паспорта позивача з написом «[INFO]», які стали відкриті до перегляду широкого загалу користувачів, не відповідає дійсності, не підтверджений жодними доказами та свідчить про умисне поширення відповідачкою негативної та недостовірної інформації. Поширена відносно позивача інформація є оціночним судженням та відповідає засадам демократичного суспільства щодо свободи вираження поглядів. Особа яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушення свободи на власну точку зору. Вважають, що позивач не довів, що відомості, з приводу яких виник спір, є інформацією, що принижує репутацію позивача та не надав доказів того, що внаслідок викладеної інформації відбулося зниження ділової активності позивача у сфері його діяльності, отже не довів негативного впливу інформації, яка містилася в публікації, на його ділову репутацію. Крім того, твердження позивача про розміщення недостовірної інформації щодо нього на інтернет - сторінці « Facebook » відповідачкою є недоведеним, оскільки самі лише скріншоти з веб-сторінки «Facebook» позивача, де зазначено доменне ім`я відповідачки з якого було здійснено публікацію образливого характеру, а саме - фото паспорта позивача з написом «[INFO]», не містять інформаційного наповнення щодо власника саме інтернет - сторінки соціальної мережі «Facebook» з якої було розміщено публікацію, що є предметом оскарження. Посилання позивача про належність вказаної сторінки саме відповідачці [PERSON] по суті є його власним припущенням не доведеним належними та допустимими доказами. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] - адвокат Севастьянова А.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з викладених в позові обставин. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Нікітюк А.М. позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач зазначила, що напис «[INFO]» був зроблений не нею і вона до цього немає ніякого відношення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до положень частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 297 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до частини 1 статті 227 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права, якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право, зокрема, на спростування цієї інформації. Положеннями частин 4 та 7 статті 277 Цивільного кодексу України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України у пунктах 12 та 15 Постанови № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб - сайта, особи яких позивач зобов`язаний встановити та зазначити в позовній заяві. Разом з тим, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 18 вказаної вище постанови, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За правилами статтей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. При цьому, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України та статті 80 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Звертаючись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації [PERSON] вказав, що в соціальній мережі «Facebook» відповідачка [PERSON] неодноразово публікувала під його фотопублікаціями дописи образливого характеру, а саме: фото паспорта позивача з написом «[INFO]», які розповсюдила по групам громади міста Черкаси, які стали відкриті для перегляду широкого загалу користувачів, що призвело до формування у громадськості негативного відношення до нього, та морального його пригнічення. При цьому, на підтвердження поширення відповідачкою [PERSON] у соціальній мережі Фейсбук вказаної вище інформації позивачем надано роздруковані скріншоти з сторінки позивача, на яких міститься фотокопія паспорта [PERSON] з його сторінки у соціальній мережі Фейсбук з оскаржуваним ним у даному позові написом «[INFO]» із зазначенням автора публікації тексту під іменем [PERSON] . З приводу наданих позивачем вказаних вище доказів, суд зазначає наступне. Так, відповідно до роз`яснень, які надав Пленум ВГС України у пункті 46 Постанови № 12 від 17 жовтня 2012 року, роздруківки Інтернет-сторінок самі по собі не можуть бути доказом у справі. При цьому, слід зазначити, що «Facebook» є соціальною загальнодоступною мережею, де будь-хто, без ідентифікації особи може створити будь-яку кількість сторінок, під будь-яким (у тому числі, вигаданим) іменем, публікувати тексти, коментарі, копіювати і зберігати на власних пристроях фото осіб з інших сторінок. Оскільки вказана соціальна мережа при реєстрації сторінки не вимагає ідентифікації особи згідно особистих документів (паспорта, свідоцтва про народження), то ідентифікувати особу, яка публікує, поширює певну інформацію неможливо, за винятком сторінок, які створені та інформацію про які поширюють офіційно державні органи, офіційні особи. З урахуванням викладеного, надані позивачем вказані вище роздруківки не є достатніми, належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт поширення оскаржуваної позивачкою інформації саме відповідачкою [PERSON] . Твердження позивача [PERSON] щодо наявності мотиву у відповідачки на здійснення спірного допису у соціальній мережі «Facebook» для завдання істотної шкоди його діловій репутації, суд відхиляє з тих підстав, що такі твердження є припущеннями позивача та не підтверджуються дослідженими судом доказами по справі. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме відповідач [PERSON] є особою, яка розмістила та поширила оспорювану інформацію, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з його необгрунтованістю.

Outcome: dismissed