Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним права власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя вона склала заповіт згідно якого заповіла позивачу земельну ділянку площею 3,0433 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чайкинської сільської ради. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить вищезазначена земельна ділянка, право власності на яку посвідчувалося державним актом серії IV-ЧН №027 757 від 28.04.2000 року. Однак, держаний акт на даний час втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. Позивач належним чином прийняв спадщину [PERSON] , про що свідчить довідка Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори. В подальшому виявилося, що без оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Чайкинської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, в якій зазначив, що позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Чайкине, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.6). 28.04.2000 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №027757, яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 3,0433 гектари з кадастровим номером 7423689300:07:000:0242. Зазначена вище земельна ділянка розташована на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 39 628, 90 грн. (а.с.9-11). При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край`від 20.06.2019 року (а.с. 12). Згідно заповіту від 08.04.2008 року, [PERSON] заповіла частину належного їй майна, а саме право приватної власності на землю згідно державного акту IV-ЧН №027757 від 28.04.2000 року, та сертифікат акцій серії «А» 312 від 07.02.2002 року [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений головою Чайкинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 64 (а.с.8). Позивач [PERSON] належним чином прийняв спадщину [PERSON] , що підтверджується копією повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №746/02-14 від 08.10.2019 року (а.с.7). Отже, в силу положень статтей1220, 1223, 1235, 1236, 1269 ЦК України [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, належним чином прийняв визначену заповітом частину спадкового майна [PERSON] , оскільки подав до нотаріуса заву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставіміни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку, що належала їй на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок її смерті, перейшло до спадкоємця визначеного нею у заповіті, яким є позивач [PERSON] . Водночас через відсутність правовстановлюючого документу позивач не може належним чином оформити прийняту спадщину. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, розташовану на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 3,0433 гектари з кадастровим номером 7423689300:07:000:0242, яка належала [PERSON] і право власності останньої на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН №027 757 від 28.04.2000 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved