Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 10.05.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 3294, за яким з нього на користь відповідача стягнуто суму заборгованості у розмірі 45469,42 грн. за кредитним договором №б/н від 01.08.2012. Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог законодавства, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, крім того зауважує на порушення встановленого законом строку, в межах якого нотаріус може вчинити виконавчий напис. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис від 10.05.2017 реєстраційний № 3294, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. До суду надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» представника у судове засідання не направив про час, дату та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином. На адресу суду направив заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з суворим дотриманням ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконання не має. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у 2012 році звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про отримання зарплатної картки. Разом з оформленням зарплатної картки, позивачем від банку було отримано кредитну картку, де, відповідно, було установлено кредитний ліміт у розмірі 2300,00 грн., строком до квітня 2015 року. Кредитний ліміт не збільшувався. Користуючись кредитною карткою, позивач регулярно сплачував свої зобов`язання, що підтверджується випискою по картці/рахунку [NUMBER] . Іншої кредитної картки позивач не отримував. Проте, в серпні 2017 року, після отримання заробітної плати у ТОВ «Інтер Карс ЦС», [PERSON] дізнався, що з його заробітної картки було стягнуто суму у розмірі 857,79 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк», за постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №54344982. 10.05.2017 за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. було вчинено виконавчий напис № 3294 про стягнення з [PERSON] грошові кошти в сумі 45469,42 грн. за кредитним договором № б/н від 01.08.2012 на користь ПАТ КБ «Приватбанк». За вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] у Бобровицькому РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2018 у справі № 757/61731/17-ц в рамках розгляду заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову, було вирішено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №3294 від 10.05.2017, в межах виконавчого провадження №54344982, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень нотаріусом Завалієвим А.А. суду надано не було. В той же час, згідно реєстру відправлених повідомлень, письмова вимога позивачеві відправлена 15.04.2017. Однак, як вбачається з реєстру згрупованих поштових відправлень, вимога була направлена до відділення поштового зв`язку 02068. Згідно інформації УДППЗ «Укрпошта», індекс цього відділення поштового зв`язку належить м. Київ, але ніяк не м. Макарівка, Бобровицького району, Чернігівської області. В матеріалах справи відсутня інформація отримання або неотримання позивачем вказаної вимоги. Надані відповідачем докази спростовують той факт, що приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієву А.А. були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому виконавчий напис вчинено за період з 01.08.2012 по 31.03.2017. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім цього, відповідно до спірного виконавчого напису, стягнення коштів нотаріусом проведено за чотири роки, сім місяців, а саме з 01.08.2012 по 31.03.2017, проте, як вбачається з наданої позивачем виписки, останнє погашення заборгованості позивачем було здійснено 12.05.2014. Отже, нотаріусом не було перевірено розрахунок заборгованості, що надав відповідач. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збій у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved