Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]) розташованою за адресою: Київська область, Обухівський район, Трипільська сільська рада, СТ «Сонячне», шляхом знесення паркану та будівлі, розташованих на землі загального користування (дорозі) між земельними ділянками [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]) та [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться за адресою: Київська області, Обухівський район, Трипільська сільська рада, СТ «Сонячне». В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем збудовано самочинно паркан та гараж частково на дорозі, яка розмежовує ділянки сторін, тому у позивача виникають перешкоди у користуванні своєї земельною ділянкою через утруднення проїзду транспортних засобів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що через забудови відповідача відбулося звуження дороги на 1 м, тому ускладнено проїзд вантажного транспорту для забезпечення будівництва на належній їй земельній ділянці. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на аналогічні обставини, протиправність порушень прав позивача як користувача сусідньої земельної ділянки, самочинність проведеної відповідачем забудови. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на те, що претензії позивача необґрунтовані, перешкоди для проїзду автомобілів по дорозі відсутні, вона узаконила всі будівлі, права позивача не порушувала, гараж збудувала на рівні із іншими сусідами, фактично ділянка позивача не відповідає документам. Представник третьої особи садівницького товариства «Сонячне» в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяв, клопотань не подавав. Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, подав письмові пояснення по суті позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що має ділянку по сусідству із сторонами, між якими виникають конфлікти через проїзд транспорту на будівництво позивача, оскільки візуально дорога між ними звужена. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є чоловіком відповідача, сторони з 2010 року конфліктують, міліція неодноразово попереджала позивача щодо її непрамовріної поведінки, перешкод для проїзду транспорту по дорозі немає, на ділянку позивача вільно проїжджали кран та бетононасос, також є об'їзд по території садового товариства. Вислухавши сторони, представника позивача, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачеві [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,063 га, що знаходиться на території СТ «Сонячне» Трипільської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення садівництва, що підтверджується державним актом, витягом з Державного земельного кадастру, іншими матеріалами справи. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0595 га, що знаходиться на території садового товариства «Сонячне» Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для індивідуального садівництва, що підтверджується державним актом, договором, витягом із Державного реєстру речових прав, інформаційною довідкою, архівною довідкою, іншими матеріалами справи. Взаємне розташування вказаних вище земельних ділянок підтверджується схемами, збірним кадастровим планом, іншими графічними матеріалами, фототаблицями, а також показами свідків, при цьому належні сторонам земельні ділянки не є суміжними, не накладаються, не мають спільних меж чи точок перетину, розташовані напроти один одного через дорогу загального користування СТ «Сонячне». Відповідачем [PERSON] на території належної їй земельної ділянки і в межах цієї ділянки було здійснено забудову, в тому числі збудовано паркан та господарську будівлю, при цьому будівництво розпочато без отримання відповідних дозволів із незначними порушеннями архітектурно-будівельних норм щодо відстаней від межі ділянки, однак надалі в установленому законом порядку третьою особою Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації відповідних об'єктів, проведена державна реєстрація садового будинку, що підтверджується листами ДАБК, деклараціями, актом узгодження меж земельної ділянки, інформаційною довідкою, державним актом, схемами, фототаблицями, постановою, актом, приписом, протоколом, заявами, технічним паспортом, показами свідків. Між сторонами виникають спори в приводу користування проїздом та з інших причин, що підтверджується заявами, листами, судовими рішеннями. При наданні правової оцінки спірним правовідносинам суд приймає до уваги наступне. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення її прав як власника і користувача земельної ділянки. Згідно ч.ч.1,4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Доводи позову про порушення прав позивача як власника земельної ділянки [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]) розташованою за адресою: Київська область, Обухівський район, Трипільська сільська рада, СТ «Сонячне» через звуження дороги, не знайшли об'єктивного підтвердження та залишились недоведеними під час судового розгляду, оскільки належних і допустимих доказів відповідних обставин суду не подано, зокрема не встановлено проектної та фактичної ширини проїжджої частини на ділянці між належними сторонам земельними ділянками, не встановлено судом фактів неможливості чи наявності перешкод у користуванні позивачем власною земельною ділянкою через винні протиправні дії відповідача тощо. Згідно ч. 4 ст. 35 Земельного кодексу України, до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздамщ будівлями і спорудами загального користування. Крім того, суд приймає до уваги, що обставини зайняття відповідачем дороги внаслідок забудови, хоч і залишились недоведеними, але не вказують на порушення особистих прав позивача, оскільки стосуються перешкод забезпечення проїздом загального користування садового товариства «Сонячне», а цей землекористувач позов до відповідача не пред'являв. Згідно ч.ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч.4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за собою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Згідно п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Позивач не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, отже не є належним позивачем за спором, що вирішується в порядку ст.376 ЦК України. Доводи позивача про порушення відповідачем законодавства при забудові своєї ділянки, самочинність будівництва також не вказують на порушення особистих прав, свобод чи законних інтересів самого позивача, оскільки спірні будівлі та споруди збудовані відповідачем на власній земельній ділянці, яка навіть не є суміжною із належною позивачеві земельною ділянкою. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що позивач не набула права вимоги за відповідними позовними вимогами, оскільки фактичні обставини спору не свідчать порушення його особистих прав, свобод чи законних інтересів, відтак підстави для судового захисту її прав чи інтересів відсутні. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, при цьому заперечення відповідача ґрунтуються на законі та письмових доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed