Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 05.07.2011р. між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Рудненській селищній раді Залізничного району м.Львова Зазначає, що за час спільного подружнього життя у них (сторін) народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Покликається на\~те,\~що їх\~(сторін)\~сімейне життя\~не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення сімейного господарства. Стверджує, що вживав заходів для збереження сім`ї, однак такі не дали жодних результатів, а тому залишатися надалі у такому шлюбі не бажає та просить суд розірвати шлюб між ним, позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] . Крім того, стягнути з відповідачки [PERSON] понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 25.05.2021 року, - не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на розірванні шлюбу та просить суд такий розірвати, а судові витрати залишити за ним. Будучи присутнім в судовому засіданні 09.04.2021 року, позивач [PERSON] надав пояснення, що підтримує позовні вимоги, причиною для розірвання шлюбу зазначив, що в сім`ї постійно виникають сварки через різні погляди на життя, в них з відповідачкою різні характери, проживають як чужі люди, а тому вирішив звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідачка [PERSON] \~про час\~та місце\~розгляду справи\~була повідомлена\~належним чином,\~у судове\~засідання повторно\~не з`явилася без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка відповідачці надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця її проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яку остання отримала особисто. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідачки чи про її офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідачки не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що судова повістка відповідачці доставлена і вона належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Так, у судовому засіданні 09.04.2021р. відповідачка [PERSON] зазначала, що робить усе для того, щоб зберегти сім`ю, однак не наполягала на наданні їм (сторонам) терміну для примирення, однак в судовому засіданні було оголошено перерву. У призначені судові засідання на 20.04.2021 року та 25.05.2021 року відповідачка [PERSON] не з`являлася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання. Ухвалою судді від 05.03.2021р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 05.07.2011р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Рудненській селищній раді Залізничного району м.Львова, про що зроблено актовий запис №13. Від подружнього життя в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, їх шлюб існує формально, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються, позивач [PERSON] не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.07.2011 року, копіями сторінок паспортів сторін; копіями свідоцтв про народження дітей сторін; заявою позивача від 25.05.2021р.; іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, позивач не виявив бажання примиритись та наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка [PERSON] у призначені судові засідання на 20.04.2021 року та 25.05.2021 року не з`являлася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причини неявок суд не повідомляла, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також\~права їхніх\~дітей,\~що має\~істотне значення, відтак шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується поданою позивачем квитанцією №0.0.1996618685.1 від 29.01.2021р. (платник: [PERSON] , банк платника: Приватбанк). Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України,\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи\~покладається у\~разі задоволення\~позову \~на відповідача,\~однак з\~урахування думки\~позивача [PERSON] \~висловленої у\~поданій заяві\~ судові витрати слід залишити на ним.

Outcome: approved