Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, відповідно до якої просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання, а саме до 06 червня 2020 року, починаючи стягнення з дня звернення до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська було розірвано 27 грудня 2005 року. Від цього шлюбу сторони у справі мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. З 01 вересня 2016 року [PERSON], [INFO] є студентом денної форми навчання Черкаського інституту пожежної безпеки імені [PERSON] Національного університету цивільного захисту України. Термін завершення навчання 06 червня 2020 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] не має можливості самостійно утримувати сина, у звязку з чим вимушена булла звернутись до суду. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 06 грудня 2018 року, в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Суду доповів, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Позивач мешкає разом з сином [PERSON], який на даний час є студентом 3 курсу Черкаського інституту пожежної безпеки імені [PERSON] Національного університету цивільного захисту України, денної форми навчання та перебуває на повному її утриманні. Вважає, що відповідач має змогу надавити матеріальну допомогу на утримання спільного з позивачем сина на період його навчання, оскільки [PERSON] не є інвалідом та знаходиться у працездатному віці. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON] погодився, однак зазначив, що не проти матеріально підтримувати сина на період навчання, однак грошові кошти згоден сплачувати виключно синові, а не позивачу, оскільки на його думку, грошові кошти витрачаються позивачем не за цільовим призначенням. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд,\~вислухавши учасників\~процесу та\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 1999 року. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 034602, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області (а.с.8). 27 грудня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується витягом з рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська (а.с.9). Відповідно до довідки № 445 від 18 вересня 2018 року, виданої Черкаським інститутом пожежної безпеки імені [PERSON] Національного університету цивільного захисту України, [PERSON], [INFO] з 01 вересня 2016 року є студентом Черкаського інституту пожежної безпеки імені [PERSON] Національного університету цивільного захисту України, денної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб (наказ про зарахування від 11 серпня 2016 року № 280) та з 28 квітня 2017 року (наказ про переведення від 28 квітня 2017 року № 163) був переведений на денну форму навчання за державним замовленням. В даний час навчається на 3 курсі денної форми навчання за державним замовленням. Знаходиться на повному державному забезпеченні. Термін завершення навчання 06 червня 2020 року (а.с.11). Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON]В, який продовжує навчання, знаходиться на утриманні позивача, що не заперечувалось сторонами у справі. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів на повнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини;стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд враховує, що спільна дитина позивача та відповідача навчається за рахунок державного бюджету, обопільний обовязок батьків з утримання дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, його визнання позовних вимог та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме: 05 листопада 2018 року і до закінчення навчання 06 червня 2020 року. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved