Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був ним уточнений,\~ в обґрунтування якого вказав, що після смерті 20 листопада 2016 року [PERSON] він прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею 93,6 м2, житловою площею 54,6 м2), що розташований за адресою: вул. Веселкова (до перейменування вул. Калініна), 65, м. Пирятин Полтавської області. Він звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкової справи на майно померлого 20.11.2016 [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Виявилося, що постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.03.2012 на будинок було накладено арешт. Відповідно до довідки Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 22947740, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалася заборгованість, та яке було закінчено 23.08.2012 на підставі п.8 ч.1 ст.49 (фактичне повне виконання рішення, припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішень). На даний час відкритих виконавчих проваджень, де [PERSON] виступає боржником, на примусовому виконанні у Пирятинському РВ ДВС ГТУЮ, немає. Незважаючи на те, що виконавчих проваджень не існує, залишається не знятим арешт на його майно, що порушує законні права та інтереси щодо розпорядження належним позивачу спадковим майном, у звязку з чим він просить зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Веселкова (до перейменування вул. Калініна), 65, м. Пирятин Полтавської області. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Представник відповідача Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно даних АСВП (спецрозділу) 02.12.2010 ВДВС Пирятинського РУЮ на підставі виконавчого листа № 2-136/2010 від 26.11.2010 було відкрито виконавче провадження № 22947740, постановою державного виконавця від 06.03.2012 накладено арешт на житловий будинок із господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Веселкова (Калініна), 65, м. Пирятин, Полтавська область, який належав [PERSON], а 23.08.2012 вказане виконавче провадження № 22947740 було закінчено на підставі п.8 ч.1\~ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання виконавчого документу), арешти знято (а.с.5). 20 листопада 2016 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається, в тому числі, з житлового будинку із господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Веселкова (Калініна), 65, м. Пирятин, Полтавська область (а.с.8). Позивач, як спадкоємець майна померлого [PERSON], звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, однак при перевірці нотаріусом заборон на відчуження та арештів на спадкове майно було встановлено, що на житловий будинок із господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Веселкова (Калініна), 65, м. Пирятин, Полтавська область, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника від 06.03.2012 в рамках виконавчого провадження № 22947740 (а.с. 8, 28). Згідно довідки Пирятинського РВ ДВС № 14.21-38/6601 від 17.10.2017 у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №22947740, де боржником є [PERSON]. 23.08.2012 вказане виконавче провадження № 22947740 було закінчено на підставі п.8 ч.1\~ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення, припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення). Вищевказане виконавче провадження знищено за спливом строку зберігання в архіві. У звязку зі знищенням оригіналу виконавчого провадження, відділ не має можливості зняти арешт з майна. Станом на 17 жовтня 2017 року відкритих виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON], у відділі на примусовому виконання відсутні (а.с.29). Отже, з наявних у матеріалах справи доказів убачається, що виконавче провадження № 22947740, відкрите Пирятинським ВДВС, закінчене, проте арешт з майна, накладений в рамках даного виконавчого провадження, не знятий. На сьогоднішній день позивач має намір оформити спадкове майно після смерті [PERSON] та розпоряджатися вказаним майном, проте через наявність арешту не може цього зробити. Позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, в якому був накладений арешт, закінчене 23.08.2012 та знищене, а тому позивач звернувся за захистом своїх порушених прав у порядку позовного провадження. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом установлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може розпоряджатися спадковим майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з указаних вище підстав, оскільки ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: approved