Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся з даною заявою до суду та просить виділити в натурі належну йому 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Бородані, вул. Корольова, 3, Богуславського району Київської області, та визнати за ним право власності на квартиру № 1, що складається з наступних приміщень: 1-3 коридор 2,85кв.м., 1-5 житлова кімната 12,7 кв.м.,\~ 1-6 житлова кімната 19,60 кв.м., прибудова літ. «а» 1-1 веранда 2,45 кв.м., ганок «а1», сарай «Б», убиральня «б», гараж «В», погріб з шийкою «Г», ворота з хвірткою № 3, ? частина огорожі та ? частина колодязя. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником 1/2 частки будинку, що розташований\~ за адресою: с. Бородані, вул. Корольова, № 3, Богуславського району Київської області згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 29.01.2014 року в справі № 358/1953/13-ц. Власником іншої частини будинку є відповідач [PERSON]. Між сторонами вже склався певний порядок користування спільним будинком. До складу домоволодіння також входять господарські будівлі і споруди. Оскільки позивач не може зареєструвати право власності на свою частку, то це змушує його звернутися до суду з позовом про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Представник позивача [PERSON]В\~ в судове засідання не зявилась, але подала заяву з проханням слухати справу без її участі та без участі позивача, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надіслала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 29.01.2014 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку\~ № 3 по вул. Корольова, в с. Бородані, Богуславського району Київської області. Цілий житловий будинок, житловою площею 75,20 кв.м.. З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21026702 від 28.04.2014 вбачається, що\~ зареєстрована приватна спільна часткова власність [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку. Ксерокопія технічного паспорта на житловий будинок, копія характеристики до нього, свідчить про те, що загальна площа житлового будинку становить 75,2 кв.м., загальна 75,2 кв.м.,\~ житлова 32,3 кв.м., допоміжна 42,9 кв.м. з відповідними господарськими спорудами, а саме: погріб з шийкою, прибудова, убиральня,\~ сарай, гараж, ганок, колодязь питний, огорожа, ворота з хвірткою. Висновок ФОП [PERSON] №\~ 161 від 26.12.2015 року підтверджує технічну можливість виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 26 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.. За клопотанням позивача судові витрати залишаються за ним. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 355, 356, 361, 364, ЦК України,

Outcome: approved