Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Угринівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме: 1/2 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], як успадкованого за заповітом після смерті її чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] та в обґрунтування своїх вимог вказує, що при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Угринівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] помер [INFO] в с. Яблунівка Підгаєцького району Тернопільської області, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. З довідки Угринівської сільської ради Підгаєцького району № 543 від 20.05.2013 року вбачається, що [PERSON] був головою колгоспного двору, якому належав житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Довідкою № 233 від 21.11.2013 року Підгаєцького районного бюро технічної інвентаризації підтверджено, що 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] належить [PERSON]. На вищевказаний житловий будинок Підгаєцьким районним БТІ 21.11.2013 року був виданий технічний паспорт на ім'я [PERSON], [PERSON]. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що [PERSON] був головою колгоспного двору, вищезазначений житловий будинок був завершений будівництвом та зареєстрований у сільській раді, тому суд приходить до висновку, що він набув право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку. Однак він при житті не здійснив оформлення та реєстрацію цього права у встановленому законом порядку та у зв'язку із його смертю на даний час зробити це неможливо. Згідно заповіту, посвідченого 12.01.1996 року секретарем виконкому Угринівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області та зареєстрованого у реєстрі за №01, [PERSON] заповів [PERSON] все належне йому майно. Відповідно до ст. 534 ЦК України (в ред. 1963 року), кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до довідки № 07, виданої Угринівською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області від 09.01.2014 року, [PERSON], який помер [INFO] на момент смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS], з яким проживала [PERSON], яка вступила в управління спадковим майном. Встановлено, що згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року позивач прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] у нотаріальній конторі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що вбачається з листа Підгаєцької державної нотаріальної контори від 23.12.2013 року № 799/01-16. Крім того, згідно листа № 1/01-16 від 16.01.2014 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] не заводилась. Зважаючи на те, що померлий [PERSON] мав право на спірний житловий будинок, його право перейшло в порядку спадкування до позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 частину успадкованого за законом житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], що належав [PERSON], який помер [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved