Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів за борговою розпискою за договором позики. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2014 року за попередньою домовленістю сторін, ним, як Позикодавцем, було надано громадянці України [PERSON], як Позичальнику, позику для особистих потреб, а саме грошові кошти в розмірі 35 600,00 грн. На підтвердження вказаної обставини, 20 березня 2014 року відповідачем [PERSON] було складено власноручно, без будь-якого тиску та примусу на неї, боргову розписку про отримання останньою у власність 20 березня 2014 року грошових коштів у вищевказаному розмірі. Згідно даної розписки, відповідач зобов'язувалася повернути позику в сумі 35 600,00 грн. готівкою у повному обсязі до 20.06.2014 року. Станом на 25 червня 2014 року відповідачка не виконала свого зобов'язання, тобто не повернула йому раніше надану позику в сумі 35600,00 грн. Позивач зазначає, що він як позикодавець, взяті на себе зобов'язання виконав належним чином. Позивач також зазначає, що сама розписка та виконаний на ній його напис про отримання розписки від 20.03.2014 р. є відповідно офертою (пропозицією укласти договір позики) та відповіддю на оферту - акцептом пропозиції укласти договір позики. За загальною нормою цивільного права, договір є укладений в належній формі, тільки якщо сторони домовились з приводу усіх суттєвих умов договору ( ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ст.ст. 1046,1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а Позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовим ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розсипка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, але надав суду заяву про збільшення позовних вимог у даній справі, мотивуючи тим, що станом на 01.01.2015 р. відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, передбачені борговою розпискою від 20.03.2014 р., не повернула раніше позичені грошові кошти в розмірі 35 600,00 грн. завдавши позивачу істотних збитків, позивач застосував до відповідача передбачені чинним законодавством України санкції за весь період прострочення виконання відповідачем свого зобов'язання та збільшив розмір позовних вимог. Розрахунок санкцій згідно ст. 625 ЦК України здійснюється у відповідності до порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.97 р. № 62-97 р. «Рекомендації стосовно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Розрахунок суми боргу з врахуванням індексу інфляції відбувається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. При цьому представник позивача долучив до матеріалів справи оригінал розписки відповідача про отримання грошових коштів у виді позики. Відповідач та представник відповідача проти позову заперечують та просять суд відмовити у задоволенні позову. При цьому відповідач суду пояснила, що вона перебувала у трудових відносинах з позивачем по справі, коштів вона не отримувала від позивача, а розписку написала в зв'язку з тим, що під час ревізії була виявлена недостача і вона була змушена написану вказану розписку, оскільки їй погрожували. Вона зверталася до Томаківського РВ ГУМВС із заявою щодо погрози в її адресу з боку позивача у даній справі. Але, при цьому, відповідач визнала факт написання 20.03.2015 р. вищевказаної розписки власноручно. Представник відповідача суду пояснив, що ніяких документів, які б свідчили про укладення між сторонами відповідного договору позивачем не надано, а надано останнім лише розписку, яка була написана відповідачем під впливом насильства, про що свідчить факт наявного відповідного кримінального провадження в правоохоронних органах і проведенням на сьогоднішній день відповідними досудовими органами належних розшуково-оперативних слідчих дій. Тому представник відповідача вважає, що докази надані позивачем не є належними та допустимими. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали даної справи, заслухавши відповідача та представників сторін, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. З долученої позивачем до матеріалів справи розписки, написаної 20.03.2014 р. відповідачем у справі, судом встановлено, що відповідач дійсно написала дану розписку власноручно, де вказано що вона отримала в борг грошові кошти в сумі 35 600, 00 грн. у [PERSON], який є позивачем у даній справі, із зазначенням терміну повернення - три місяці до 20.06.2014 року. Але вказані кошти відповідач [PERSON] не повернула до теперішнього часу. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1247 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до мов договору та вимог цивільного законодавства. З розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних станом на 11.08.2014 р.(Додаток № 1 до заяви про збільшення позовних вимог), з періодом прострочення 21.06.2014 р. по 01.08.2014 р. вбачається наступне: - 3% річних = 35 600,00 грн. х 3% /365 календ.днів х 41 днів = 119,97 грн.; - середня величина індексу інфляції =(101,0 (за червень 2014 р.)/100) х (100,4 (за липень 2014 р.)/100) = 1,014; - інфляційні збитки = (35 600,00 грн. х 1,014) - 35 600,00 грн. = 498,40 грн. З розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних станом на 01.09.2014 р.(Додаток № 1 до заяви про збільшення позовних вимог), з періодом прострочення 01.08.2014 р. по 01.09.2014 р. вбачається наступне: - 3% річних = 35 600,00 грн. х 3% /365 календ.днів х 31 днів = 90,71 грн.; - середня величина індексу інфляції =(100,8 (за серпень 2014 р.)/100 = 1,008; - інфляційні збитки = (35 600,00 грн. х 1,008) - 35 600,00 грн. = 284,80 грн. З розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних станом на 01.01.2015 р.(Додаток № 1 до заяви про збільшення позовних вимог), з періодом прострочення 01.09.2014 р. по 01.01.2015 р. вбачається наступне: - 3% річних = 35 600,00 грн. х 3% /365 календ.днів х 122 днів = 356,98 грн.; - середня величина індексу інфляції =(102,9 (за вересень 2014 р.)/100) х (102,4 (за жовтень 2014р.)/100) х (101,9 (за листопад 2014 р.)/ 100) х 103,0 (за грудень 2014 р.)/100)= 1,106; - інфляційні збитки = (35 600,00 грн. х 1,106) - 35 600,00 грн. = 3 773,60 грн. Тобто всього заборгованість станом на 01.01.2015 року становить 40 724,46 грн. складається: сума боргу по борговій розписці - 35 600,00 грн., 3% річних у розмірі 567,66 грн., інфляційні збитки у розмірі 4 556,80 грн. Пояснення відповідача на те що дану розписку вона писала під примусом та погрозами і як доказ посилання на її звернення до міліції суд вважає недостатніми. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Судом з?ясовано, що в провадженні СВ Томаківського РВ дійсно перебуває кримінальне провадження №12014040590000350 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 355 КК України. Але вказане кримінальне провадження внесено до ЄРДР за фактом вчинення злочину невстановленою особою, а не стосовно певної особи чи осіб, а також в матеріалах на теперішній час відсутні достатні дані для визначення позивачу [PERSON] процесуального статусу у провадженні. Також суд бере до уваги той факт, що відповідачем у справі, заява про те, що дану розписку вона писала під примусом та погрозами, була зроблена в судовому засіданні, після початку слухання справи по суті. Ніяких інших доказів в обґрунтування своєї позиції відповідач не надала. Тому за таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а доводи відповідача про те, що грошові кошти від позивача вона не отримувала за вказаною розпискою є безпідставними і спростовуються матеріалами справи. Крім того, факт написання вказаної розписки відповідачем не оспорювався, Суд також вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений позивачем при зверненні до суду декількома платежами ( 356,00 грн. + 6,18 грн. +3,76 грн.+41,31 грн.) на загальну суму 407,25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved