Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно, в порядку спадкування, а саме просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого, 29.06.2015року, батька [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрації житлового будинку в бюро. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. Згідно довідки Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 686 від 10.07.2015 року, станом на 01.07.1990 року, будинковолодіння № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області було колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] - син. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року будинковолодіння № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області належав колгоспному двору, що складається із чотирьох членів, суд приходить до висновку, що члени колгоспного двору є співвласниками вище зазначеного житлового будинку по 1/4 частині. 29.06.2015 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ИД №191137, видане 01.07.2015р. Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області), після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.10.2016 року № 4537/02-14 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого, 29.06.2015року, батька [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області, у звязку і тим, що державна реєстрація житлового будинку в бюро не проведена. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.10.2016 року № 4537/02-14 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №333/2015 за заявою [PERSON], [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. 01.07.2015р. заяву про прийняття спадщини подала [PERSON]. Відтак єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дочка [PERSON]. Із інформаційної довідки №363, виданої 07.07.2015р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області в бюро не проведена. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 473, що по вул.Куріців Кутик в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого, 29.06.2015року, батька [PERSON].

Outcome: approved