Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кропивнянської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Причиною цього стало те, що 02.12.2014 року померла його Дружина [PERSON]. Спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON], складається з житлового будинку № 8 з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Квітнева в с. Кропивна, Золотоніського району Черкаської області та земельної ділянки площею 0,2526 га для ведення особистого підсобного господарства за цією ж адресою, яку позивач прийняв в установленому законом порядку. В звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на право власності на вказане спадкове майно, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на них в нотконторі, а тому змушений звертатися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування Кропивнянської сільської ради не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що у справі мається достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторінта приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно даних свідоцтва про смерть серії І-СР № 241485, виданого Відділом ДРАЦС по місту Золотоноші Золотоніського МРУЮ у Черкаській області, з якого вбачається, що [PERSON] померла 02.12.2014 року, про що складено відповідний актовий запис за № 423. Із даних свідоцтва про одруження серії VІІ-УР № 358583, виданого Золотоніським міськ. бюро ЗАГС Черкаської області, вбачається, що [PERSON] 02.10.1962 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про в книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 176, та змінила своє прізвище на «Ляшенко». Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської райдержнотконтори та зареєстрованого в реєстрі за № 3017 вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Кропивна, Золотоніського р-ну, Черкаської обл. Згідно даних копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 5-20 від 02.07.2001р. вбачається, що [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,2526 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Кропивна Кропивнянської сільської ради. Із даних постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Золотоніського міського нотаріального округу [PERSON] від 25.01.2017 року, вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та приватизовану земельну ділянку, що знаходяться в с. Кропивна, Золотоніського р-ну, Черкаської обл. після померлої 02.12.2014р. його дружини [PERSON] відмовлено у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи та реєстрація права власності на майно. Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, із змінами та доповненнями, встановлено вичерпний перелік документів, якими посвідчується право власності на обєкти нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 128 ЦК УРСР від 18.07.1963 року право власності (оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 227 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, яка була чинною на момент укладення договору купівлі-продажу від 27.11.1996р., договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що реєстрація права власності на майно, оскільки правовстановлюючий документ відсутній, у разі смерті його власника неможлива. Суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, враховуючи, що позивач довів, що спадкодавець фактично була власником житлового будинку, але не зареєструвала своє право відповідно до вимог законодавства, а правовстановлюючий документ на право власності на землю втрачений. В такому випадку у суду маються підстави для задоволення позову, а саме визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем.

Outcome: approved