Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок по [ADDRESS]. будівництво проводилось на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 30.06.1960 року, складений в Роменській нотаріальній конторі за № 4070. З невідомих позивачу причин даний договір не був зареєстрований в КП «Прилуцьке МБТІ». 16 вересня 20023 року помер батько позивача, який за життя склав заповіт, яким належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] заповів позивачу - сину [PERSON] після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належну йому частину житлового будинку. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. В установленому законом порядку позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В час перевірки спадкових документів було встановлено, що в позивача відсутні належним чином оформлені правоустановчі документи на нерухоме майно, в зв'язку з чим неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, що розташоване по першому [ADDRESS] і яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 43,5 кв.м, прибудови а-1 загальною площею 13,2 кв.м., ганку К-1, сараю Б-1, літньої кухні В-1, погреба під В-1 зазначеного літерою Пг, вбиральні У-1. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд унти справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - та третьої особи - сектору містобудування та архітектури Талалаївської РДА, в судове засідання не з'явились, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без участі представників відповідача та третьої особи, позовні вимоги [PERSON] визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] згідно копії свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] (а.с.18). Спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 19). Згідно копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 30 червня 1960 року [PERSON], як забудовнику, на праві безстрокового користування надається земельна ділянка [ADDRESS] загальною площею 1000 кв.м. (а.с.16-17). Даний договір зареєстрований нотаріусом Роменської нотаріальної контори. Згідно копії заповіту від 26.03.1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті належну йому частину жилого будинку по [ADDRESS] заповів [PERSON] (а.с.21). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.06.2013 року у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] (а.с.22). 08 липня 2015 року позивачем виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] у КП «Прилуцьке МБТІ» (а.с.10-15). Даний житловий будинок на даний час знаходиться в належному стані, що встановлено при проведенні перевірки протипожежного стану житлового будинку по [ADDRESS] порушень не виявлено згідно довідки Талалаївського районного сектору УДСНС України в Чернігівській області від 17.08.2015 року (а.с. 26). Згідно висновку сектору містобудування та архітектури Талалаївської РДА від 17.08.2015 року житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] відповідає державним будівельним нормам та стандартам та не впливають на градобудівельну ситуацію вулиці (а.с. 27). Згідно звіту про оцінку майна від 18.08.2015 року, проведеним суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON], що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, оціночна вартість об'єкту оцінки - житлового будинку по [ADDRESS] - на дату оцінки складає 33 547 грн. (а.с.29-42). Згідно довідки Талалаївської селищної ради від 17.08.2015 року, житловий будинок по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді в особі Талалаївської селищної ради (а.с.28). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 1313 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, спадкове домоволодіння було побудовано в період з 1960 року, та належало померлому [PERSON], що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради від 28.06.1060 року, згідно якого і проводилась реєстрація права власності за [PERSON] Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, що діяв на момент завершення будівництва житлового будинку, рішення виконавчого комітету селищної ради є актом органу влади, що підтверджують право приватної власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до висновку, що батько позивача - [PERSON] - згідно діючого на час побудови та здачі в експлуатацію будинку та надвірних будівель набув право власності на них. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідачем у справі є Талалаївська селищна рада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Поскільки відповідачем надано заяву про визнання позову [PERSON], з цього випливає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві нам момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя побудував житловий будинок з надвірними будівлями, і згідно діючого на той час законодавства являвся власником побудованого, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом і законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved