Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання заповіту нікчемним посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , який був зареєстрований та постійно мешкав за адресою [ADDRESS] . [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] 12.07.2017 року, використовуючи тяжкий стан здоров`я батька, який був лежачим хворим та самостійно не пересувався, забрав [PERSON] до себе у селище Іллінка, вул [ADDRESS] з метою посвідчення заповіту на свою користь. Заповіт був записаний зі слів [PERSON] та посвідчений секретарем виконкому Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області [PERSON] . Згідно зазначеного заповіту на випадок смерті [PERSON] зроблено таке заповітне розпорядження: житлову квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, згідно державного акту серія [NUMBER] ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства згідно гараж, автомашину ВАЗ 2103, причіп, рушницю ІЖ-27 Е1С, заповідано [PERSON] .. В свою чергу житлову квартиру [ADDRESS] заповідано [PERSON] . При цьому згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги від 10.07.17 р. на адресу [ADDRESS] , а також 12.07.2017р, 14.07.17 р., 16.07.2017 року, на адресу [ADDRESS] приїздила бригада медичної допомоги, попередній діагноз - рак передміхурової залози, гостра затримка сечі. Відповідно до медичних записів загальний стан хворого був важким, останній мав приглушену свідомість, порушене мовлення. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Вважає, що заповіт є нікчемним, оскільки складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Так, заповіт посвідчено не в приміщення органу місцевого самоврядування, а посвідчувальний напис на заповіті не містить фактичного місця вчинення дії поза приміщенням органу місцевого самоврядування, а також запис про причини посвідчення заповіту за межами приміщення органу місцевого самоврядування, тобто заповіт не відповідає вимогам пп.4, п.1.4.п. 2.1 Порядку, ч.1 ст. 1247 ЦК України, тому складений з порушенням вимог щодо його форми. Крім того, вчинення нотаріальних дій належить до віддання виконавчих органів селищних рад, яким делеговані вказані повноваження згідно ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування», на засідання саме виконавчого комітету селищної ради питання про надання повноважень [PERSON] на вчинення нотаріальних дій не виносилося та не приймалося, у зв`язку з чим заповіт склала особа, яка не мала права вчиняти нотаріальні дії, тому, відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт є нікчемним. Також посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241,1307 Цивільного кодексу України про що зазначається у тексті заповіту. Однак текст заповіту не містить вказаних відомостей про те, що нотаріус роз`яснив заповідачу зміст зазначених статей, що є також порушенням вимог щодо його форми. Окрім того, батьку було відомо про те, що квартира [ADDRESS] - [ADDRESS] , яку він заповів позивачу належить останньому ще з 2008 року, згідно договору про поділ спадкового майна від 22.11.2008 року, а тому він не мав права її заповідати. Просить суд встановити нікчемність заповіту, який складений від імені [PERSON] , посвідченого 13 липня 2017 року секретарем виконкому Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району, Херсонської області [PERSON] О.Л. і зареєстровано в реєстрі за №77. 19 березня 2018 року відповідач [PERSON] за первісним позовом звернувся до суду із зустрічною позовною вимогою про визначення часток померлих у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що [PERSON] , 1935 року народження, та [PERSON] , 1936 року народження, у 1959 році одружилися. [PERSON] , 1960 року народження та [PERSON] , 1965 року народження, являються синами [PERSON] та [PERSON] . Їх мати [PERSON] , [INFO] померла. За час шлюбу, їхніми батьками [PERSON] та [PERSON] була придбана житлова квартира, яка розташована в [ADDRESS] та яку [PERSON] заповідав своєму синові [PERSON] . У первісному позові [PERSON] зазначив те, що вказана житлова квартира ще з 2008 року належить йому на праві власності, а тому [PERSON] розпорядився нею, не маючи на неї жодного права. Тому, з урахуванням викладеного, виникла необхідність у визначенні часток померлих батьків у спільній сумісній власності на вищезазначене майно. Так, 22.11.2008 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про поділ спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . В цей же день, а саме 22.11.2008 першочергово [PERSON] та [PERSON] отримали в Чаплинській державній нотаріальній конторі відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , зокрема на частки спадкового майна, яке залишилося після її смерті: житлову квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] . В цей же день був укладений відповідний договір про поділ спадкового майна, посвідчений державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори. Житлова квартира була спільною власністю подружжя померлих [PERSON] та [PERSON] , адже остання була придбана ними за час перебування в шлюбі. Відповідно частки були рівними по 1/2 за кожним. З урахуванням того, що на момент складання вказаного договору, [PERSON] був живим, відповідно його частка залишалася за ним. Поділу підлягала лише частка покійної [PERSON] . Окрім того, після смерті матері [PERSON] , крім її чоловіка, [PERSON] , молодшого сина [PERSON] , які в установленому порядку заявили своє право на спадщину, яка залишилася після її смерті, спадкоємцем її майна також був і [PERSON] , який у встановлений законом шестимісячний строк не заявив свого права на спадщину та відмовився від неї. Однак, на даний час має намір звернутися до суду за визначенням йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері, та йому необхідно визначити частки померлих у спільній сумісній власності, що можливо виключно в судовому порядку, оскільки за життя, померлі батьки свої частки в сумісному майні подружжя не виділяли. Окрім того, з урахуванням того, що не було здійснено виділ часток подружжя, та наявності розбіжностей у частках, що належали померлим батькам, а також твердження [PERSON] у своєму первісному позові, що він ще з 2008 року є рівноправним власником всієї спірної квартири, не частки. Таким чином, при здійсненні поділу спадкового майна, [PERSON] , окрім його частки у спадщині, після смерті [PERSON] , перейшла частка його померлого батька [PERSON] , і таким чином останній набув власність на вказану квартиру, проте лише на 2/6 частки. В свою чергу, померлий [PERSON] був власником Ѕ частки вказаної квартири, адже та при житті міг в інший спосіб нею розпорядитися, проте його частка в загальну спадкову масу по закону не могла в інший спосіб бути успадкована, адже він на той момент був живим. Просить суд визнати за [PERSON] , яка померла [INFO] , належало на праві спільної сумісної власності Ѕ частка житлової квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] та [PERSON] , який помер [INFO] належало на праві спільної сумісної власності також Ѕ частка житлової квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] . 19 березня 2018 року відповідач [PERSON] за первісним позовом подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зі змістом викладених обставин та позовних вимог не згоден в повному обсязі, вважає їх безпідставними посилаючись на те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними братами. Мати [PERSON] [INFO] померла. Батько [PERSON] помер [INFO] . За життя, [PERSON] склав заповіт, у відповідності до якого житлову квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно державного акту серії [NUMBER] ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства згідно свідоцтва серії [NUMBER] , яка знаходиться на території Асканія-Нова селищної ради за межами населеного пункту, гараж, автомашину ВАЗ 2103, причіп марки ПГ.00.000, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , рушницю ІЖ-27 заповів своєму старшому сину [PERSON] . В свою чергу, житлову квартиру [ADDRESS] заповів своєму меншому сину [PERSON] . Зазначений заповіт підписаний заповідачем, посвідчений секретарем виконавчого комітету Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області, скріплений печаткою зазначеного органу місцевого самоврядування та зареєстрований у Спадковому реєстрі. У відповідності до змісту вказаного заповіту, [PERSON] , житлову квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] заповів своєму меншому сину [PERSON] . Проте, у своєму позові, [PERSON] зазначив те, що вищезазначена квартира належить йому ще з 2008 року, згідно договору про поділ спадкового майна, датованого 22.11.2008 р., який укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори. В свою чергу заповідачем ніби-то у порушення ст. 1307 ЦК України нічого про вищезазначений спадковий договір секретарю не повідомив, та у порушення ст. 1241 ЦК України останню не повідомив про наявність у заповідача, на момент посвідчення заповіту повнолітніх непрацездатних дітей. Також секретарем при посвідченні заповіту заповідачу не були роз`яснені зміст вищезазначених статей. Однак, вищезазначені доводи позивача є хибними, оскільки у відповідності до письмової інформації, наданої виконавчим комітетом Асканія-Нова селищної ради за вих. № 1042/02-11 від 22.12.2017 відомо те, що посадовою особою органу місцевого самоврядування заповідачу було роз`яснено його право у будь-який час змінити, відмінити заповіт. Про наявність спадкового договору заповідачем секретаря повідомлено не було. На момент посвідчення заповіту у заповідача не було малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей, непрацездатної вдови та непрацездатних батьків. За умовами вказаного спадкового договору, на який у своїй позовній заяві посилається позивач, сторони дійсно здійснили поділ майна в рівних частках після смерті [PERSON] , у відповідності до змісту якого [PERSON] у власність перейшли грошові вклади, разом з належними до них відсотками, індексація за здійсненими по ним виплатам та які зберігаються у відповідних банківських установах та вищезазначена житлова квартира. В свою чергу у власність [PERSON] , за умовами вказаного договору перейшов транспортний засіб марки ВАЗ-2103. Так, 22.11.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про поділ спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . При здійсненні поділу спадкового майна, [PERSON] , окрім його частки у спадщині, після смерті [PERSON] , перейшла частка його вже покійного батька [PERSON] , і таким чином останній набув власність на вказану квартиру на 2/6 частки. В свою чергу, [PERSON] був власником 1/2 частки вказаної квартири, адже останній при житті міг в інший спосіб нею розпорядитися, проте його частка в загальну спадкову масу по закону не могла в інший спосіб бути успадкована, адже він на той момент був живим. Що стосується транспортного засобу [NUMBER] , то після смерті [PERSON] , її син [PERSON] та [PERSON] отримали по 1/2 частки спадкового майна, яке складається із вказаного транспортного засобу. При поділі спадкового майна, відповідна частка [PERSON] перейшла до [PERSON] і таким чином останній став власником 1/1 частки вказаного спадкового майна та переоформив вказаний транспортний засіб на себе, тобто 29.11.2008 здійснив перереєстрацію вказаного транспортного засобу та отримав свідоцтво про його реєстрацію. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] вказує на те, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] . 10.07.2017 на вказану адресу був здійснений виїзд швидкої для надання відповідної медичної допомоги [PERSON] . В подальшому [PERSON] скористався безпорадним та хворобливим станом свого батька забрав його до себе в [ADDRESS] з метою посвідчення заповіту на свою користь. При цьому зазначає те, що [PERSON] був лежачим хворим та самостійно не пересувався. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] зазначає на неодноразові виїзди карети швидкої до місця проживання відповідача [PERSON] ( [INFO] , 14.07.2017 р. та 16.07.2017 р.) з метою надання медичної допомоги [PERSON] . При цьому перелічуючи дні виїзду карети швидкої для надання невідкладної медичної допомоги, позивач [PERSON] не наводить вимоги чинного законодавства України, які при цьому були порушені. Щодо нікчемності\~заповіту,\~який не\~відповідає його\~ формі\~та змісту,\~то вказує,\~що заповіт записаний секретарем селищної ради зі слів [PERSON] . Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності секретаря, особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Таким чином, при оформленні заповіту були дотримані вимоги до форми заповіту, а саме, заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, дати та місця народження заповідача, заповіт особисто підписаний заповідачем, зворотного позивачем у своїй позовній заяві не зазначено, при його складанні та посвідченні дотримано таємницю заповіту, відповідно до ст. 1255 ЦК України. Даний заповіт, відповідно до вимог ст. 1251 ЦК України, було посвідчено уповноваженою на те особою - секретарем виконкому Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області, із зазначенням місця вчинення нотаріальної дії смт. Асканія-Нова Чаплинського району Херсонської області. Шестак [PERSON] .Л. - секретар Асканія-Нова селищної ради - за рішенням цієї селищної ради здійснювала повноваження секретаря виконавчого комітету, і на неї як на секретаря виконавчого комітету рішенням ради було покладено обов`язки по вчиненню нотаріальних дій. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого зустрічні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 3 вересня 1959 року. Відповідно до свідоцтва про право па спадщину за заповітом від 17 жовтня 2000 року виданого Чаплинською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є спадкоємцем майна, належного [PERSON] , померлої [INFO] , до складу маси спадкового майна входить житлова квартира, яка знаходиться по [ADDRESS] , а тому не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , що унеможливлює визначення часток даних осіб в розмірі 1/2 кожному. [PERSON] померла [INFO] . До складу маси спадкового майна увійшло серед іншого майна і право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яка за умовами договору про поділ спадкового майна, укладеного 22 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] перейшла у власність [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом, а тому слід відмовити в задоволенні зустрічного позову. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав зазначених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити, при цьому пояснив, що батько хворів на онкологічне захворювання, він забирав батька до себе в м. Херсон та лікував. Про те, що батько склав заповіт він дізнався, ще коли батько був живий, однак стан його здоров`я погіршувався. Йому на телефон подзвонив брат та повідомив, що батько склав заповіт, він приїхав до брата і він йому зробив копію заповіту із яким він ознайомився. Однак за день до складання заповіту стан здоров`я батька було дуже поганим. Під час складання заповіту не були дотримані відповідні вимоги закону, тому він є нікчемним. Зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнали та суду пояснили, що квартира, яку батько йому заповів належала ще його бабусі, а тому не може бути поділена між померлими батьками та не є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] за первісним позовом та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали про що надали суду письмовий відзив на позовну заяву, а також в судовому засідання пояснили, що заповіт був складений батьком в якому він висловив свою останню волю. В середині липня 2017 року йому подзвонив брат - позивач за первісним позовом та повідомив, що у батька погіршився стан здоров`я, і він від`їжджає по роботі. Після цього він приїхав до дому до батька та забрав його до себе в смт. Асканія-Нова з метою догляду. Коли стан здоров`я батька погіршувався у зв`язку із онкологічним захворюванням він із дружиною викликав швидку медичну допомогу. Через деякий час після того, як він забрав батька до себе, останній йому повідомив, що бажає скласти заповіт, і він про це повідомив брата [PERSON] . Коли він зайшов до державного нотаріуса для того, щоб скласти заповіт, то в неї були черги, і остання роз`яснила, що вони можуть скористатися послугами селищної ради із виїздом секретаря селищної ради до місця проживання хворого. Потім він поїхав до секретаря селищної ради Асканія- Нова [PERSON] домовитись про день та час її приїзду до батька. 13.07.2017 року до батька приїхала [PERSON] та склала заповіт. Під час складання заповіту він присутній не був. Через деякий час батьку стало краще, він сам себе обслуговував, навіть виходив на вулицю. 16.07.2017 року до нього до дому приїхав брат [PERSON] за ключами від батьківського будинку, під час розмови він йому повідомив, що батько склав заповіт. Після того, як брат ознайомився із заповітом, він влаштував скандал та особисто запитав у батька, чому він так розпорядився, на що батько повідомив, що це його воля. Після 24 липня 2017 року стан здоров`я батька погіршувався, і він перестав вставати із ліжка, [PERSON] приїздив та бачив стан його здоров`я. Коли батько помер, то він одразу подзвонив брату, вони його поховали і після цього в них почалися сварки, щодо спадкового майна. Зустрічну позовну заяву підтримали із підстав вказаних в позовній заяві та просили суд її задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Асканія-Нова селищної ради, Чаплинського району, Херсонської області, Асканія-Нова селищної ради, Чаплинського району, Херсонської області [PERSON] О.Л. в судовому засіданні первісні позовні вимоги [PERSON] не визнала посилаючись на те, що вона є депутатом селищної ради та з грудня 2016 року була обрана секретарем селищної ради і на неї були покладені відповідні обов`язки щодо складання та посвідчення заповітів. До неї звернувся [PERSON] із питанням щодо складання та посвідчення заповіту [PERSON] Вона раніше знала покійного батька сторін. Коли вона приїхала с. Іллінка (де проживав його син), з метою складання заповіту, то [PERSON] був нормальною, адекватною людиною, чітко розмовляв та все розумів. В кімнаті під час складання заповіту вони з ним були вдвох. Він їй чітко перерахував майно та надав відповідні документи, які дістав із дипломату про те, що кому конкретно по кожній особі він бажає заповісти, про що вона зробила відповідні записи. Він не повідомляв її про спадковий договір, вона лише виконувала заповітне розпорядження [PERSON] . При цьому, вона йому повідомила, що він має двох синів, на що він їй відповів: «що в нього лише один син». Після цього вона повернулася до свого службового кабінету та надрукувала заповіт. Потім вона повернулася до [PERSON] , який ознайомився із надрукованим заповітом, прочитав його у голос та підписав. Нею були йому роз`яснені статті 1241, 1307 ЦК України та повідомлено, що в будь-який момент він може змінити або скасувати заповіт. Через декілька днів, коли ще батько сторін був живим до селищної ради прийшов позивач за первісним позовом [PERSON] та вимагав показати йому заповіт. На що вона йому повідомила, що вона лише виконувала свої обов`язки по складанню та посвідченню заповіту. Щодо розгляду зустрічного позову послалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку. \~Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до ч. 1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у спосіб передбачений ч.2 ст.16 ЦК України. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Бериславським РАЦС [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] Із копії посвідчення № [NUMBER] від 20.04.2007 року слідує, що [PERSON] , 1965 року народження має 2 групу інвалідності. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, [PERSON] , 1965 року народження має третю групу інвалідності загального захворювання, інвалідність встановлена до 01 листопада 2019 року Відповідно до копії картки виїзду швидкої медичної допомоги від 10.07.2017 року, 12.07.2017 року, адреса виклику [ADDRESS] ; попередній діагноз рак передміхурової залози. В графі 15 карки виїзду вказано, що хворий млявий, повільно та нечітко відповідає на запитання, має страждальний вигляд обличчя, погано орієнтується, хто поруч з ним знаходиться в кімнаті. Згідно копії довідки Чаплинської селищної ради №807 від 03.08.2017 року [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис №64 від 31.07.2017 року, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] на день смерті проживав в [ADDRESS] . [INFO] у віці 81 року помер [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 серпня 2017 року, виданого Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Після його смерті відкрилась спадщина. Із заявою про прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом, 30 серпня 2017 року до державного нотаріуса Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області Заворотченко А.І. звернувся [PERSON] , а також 12 вересня 2017 року [PERSON] , які є синами померлого. В зв`язку з цим, нотаріусом була відкрита спадкова справа за №154/2017 щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . За життя, [PERSON] 13 липня 2017 року зробив заповітне розпорядження за яким на випадок своєї смерті заповів житлову квартиру [ADDRESS] , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно Державного акту серії [NUMBER] , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства згідно свідоцтва серія [NUMBER] , яка знаходиться на території Асканія-Нова селищної ради за межами населеного пункту, гараж, автомашину ВАЗ 2103, причіп марки ПГ.00.000 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , рушницю ІЖ-27, Е1С, 12 клб., №р [NUMBER] , заповів [PERSON] , [INFO] . При цьому, житлову квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] , який народився [INFO] . Відповідно до заповіту, посвідченого о 15 годині 13 липня 2017 року та зареєстрованого у реєстрі за №77 в смт. Асканія-Нова, Чаплинського району, Херсонської області, заповіт [PERSON] прочитано та власноруч підписано. У посвідчувальному написі вказано, що заповіт посвідчено 13 липня 2017 року та зареєстрованого у реєстрі за №77 в смт. Асканія [ADDRESS] Нова, Чаплинського району, Херсонської області, секретарем виконкому Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району, Херсонської області [PERSON] О.Л.. Заповіт записано секретарем [PERSON] зі слів [PERSON] Заповіт до підписання прочитаний в голос заповідачем [PERSON] і власноруч підписаний у її присутності. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Зі змісту заповіту [PERSON] вбачається, що на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким: житлову квартиру [ADDRESS] , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно Державного акту серії [NUMBER] , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства згідно свідоцтва серія [NUMBER] , яка знаходиться на території Асканія-Нова селищної ради за межами населеного пункту, гараж, автомашину ВАЗ 2103, причіп марки ПГ.00.000 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , рушницю ІЖ-27, Е1С, 12 клб., №р [NUMBER] , заповів сину - [PERSON] , [INFO] . Водночас житлову квартиру [ADDRESS] заповів іншому сину [PERSON] , який народився [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працювала землевпорядником в селищній раді, тому по роботі спілкувалась із [PERSON] , знала його з 2002 року, а потім їх діти одружились, тому вони перебували ще й і в родинних відносинах. Померлий [PERSON] був грамотною, освіченою людиною. Останній раз бачила його 10.07.2017 року приїздила в гості до своїх сватів його сина [PERSON] , то він був адекватним, спілкувався з ними, хоч і зовнішній вигляд був хворим. Доглядав за ним його син [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON] та за фахом медичною сестрою, тому їй відомо, що батько сторін проживав у [PERSON] , часто бачила як він сидів на подвір`ї. За станом здоров`я він був вже слабким, приходила до них до дому ставила системи [PERSON] за медичним призначенням лікаря. [PERSON] був адекватним, спокійним, розмовляв із нею. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Зі змісту заповіту секретарем виконкому Аскані-Нова селищної ради Чаплинського району особу заповідача [PERSON] встановлено, його дієздатність перевірено. Відтак, право на заповіт [PERSON] здійснив особисто як фізична особа з повною цивільною дієздатністю, іншого не встановлено, крім того, дієздатність [PERSON] в даній справі не оспорюється. Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних, а також інших учасників цивільних відносин. У заповіті спадкодавцем призначено [PERSON] та [PERSON] , які є рідними синами померлого [PERSON] .. Таким чином, розподіл майна між синами є правом заповідача [PERSON] В.М., визначеним частиною 1 статті 1235 ЦК України. Частиною 1 ст. 1257 ЦК України встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно із статтею 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них;\~\~\~\~\~\~\~\~ 5) засвідчують справжність підпису на документах. Пунктом 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі - Порядок), визначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до копії рішення Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району, прийнятого на 1 сесії селищної ради VIII скликання №3 від 27 грудня 2016 року обрано секретарем Асканія-Нова селищної ради [PERSON] , 1965 року народження. Надано повноваження секретаря виконавчого комітету селищної ради секретарю селищної ради [PERSON] , згідно ст..50 п.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Надано повноваження секретарю селищної ради [PERSON] виконувати нотаріальні дії, покладені на селищну раду, згідно Закону. Згідно копії витягу із протоколу 1 сесії селищної ради VIII скликання №3 від 27 грудня 2016 року [PERSON] обрано на посаду секретаря селищної ради. Згідно відповіді Асканія-Нова селищної ради, виконавчого комітету від 22.12.2017 року, яка адресована адвокату Петренку К.Д. заповіт від імені [PERSON] зареєстровано в журналі реєстрації нотаріальних дій Асканія-Нова від 13.07.2017 року. Заповіт був складений секретарем селищної ради [PERSON] зі слів [PERSON] , яка роз`яснила йому його право у будь-який час змінити або скасувати складений ним заповіт. Із копії журналу реєстрації виїздів секретаря селищної ради на посвідчення нотаріальних дій слідує, що 13.07.2017 року був здійснений виїзд до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] для посвідчення заповіту №77 з 15.00 години до 16.00 години. Із копії алфавітної книги обліку заповітів Асканія-Нова селищної ради вбачається, що 13.07.2017 року за №77 був посвідчений заповіт [PERSON] Таким чином, [PERSON] була уповноважена, як секретар Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району, Херсонської області на вчинення нотаріальних дій, в тому числі на посвідчення заповітів. Пунктами 1, 1.1., 1.2., 1.3., 1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036 (далі Порядку), встановлено порядок посвідчення заповітів органами місцевого самоврядування, згідно до якого посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Заповіти подаються посадовій особі органу місцевого самоврядування не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані роз`яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Пунктом 2.1. Розділу II Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення нотаріальні дії можуть бути вчиненні поза вказаним приміщенням, про, що в посвічувальному написі записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Зазначене дає підстави для висновку, що для застосування положень абзацу 2 пункту 2.1 Порядку, і внесення запису до документів і реєстру нотаріальних дій про здійснення посвідчення заповіту поза межами приміщення органу місцевого самоврядування, визначальною є обставина вчинення зазначеної дії за адресою відмінною від адреси органу місцевого самоврядування, уповноваженого здійснювати нотаріальні дії у відповідному населеному пункті. Згідно частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, у цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний заповідачем, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України). Щодо заповіту [PERSON] то закріплене у частині 1 статті 1247 ЦК України загальне правило про письмову форму заповіту дотримано, місце - «селище [ADDRESS] типу Асканія-Нова, Чаплинського району, Херсонської області» та час складання заповіту - «тринадцятого липня дві тисячі сімнадцятого року о 15.00 годині», зазначено передбачене частиною 3 статті 1247 ЦК України посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування - посвідчено секретарем виконкому Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району, Херсонської області [PERSON] , заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі за № 77. Разом з тим із пояснень секретаря Асканія-Нова селищної ради [PERSON] вбачається, що заповіт був посвідчений поза приміщенням органу місцевого самоврядування, на прохання самого заповідача у будинку де він проживав зі своїм сином за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] був хворою людиною та йому було вже важко пересуватися, однак вона помилково вказала у заповіті, що такий підписаний у смт. Асканія- [ADDRESS] , а не за місцем проживання заповідача. Також нею було роз`яснено [PERSON] його право у будь-який час заповіт змінити, відмінити, тобто роз`яснено заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України. Те що оспорюваний заповіт був підписаний за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується наявною у матеріалах справи копією журналу реєстрації нотаріальних дій у якому вказано про посвідчення заповіту вчинено за місцем проживання заповідача. Заповіт, як і кожен письмовий правочин, має бути підписаний тим, хто його вчиняє. Зі змісту зазначеного заповіту від 13 липня 2017 року вбачається, що заповіт до підписання прочитаний заповідачем [PERSON] та власноруч підписаний. Зазначене підтверджується власноручно зробленим ним записом наступного змісту: «Заповіт прочитано в голос та власноручно підписано», що засвідчено власним підписом спадкодавця. Таким чином,\~обґрунтовуючи позовні вимоги щодо незаконності дій посадової особи органу місцевого самоврядування при складанні заповіту, а саме зазначення недостовірних даних про місце його посвідчення, відсутність посилання на те, з яких причин заповіт було посвідчено за межами сільської ради, а також не роз`яснення секретарем селищної ради положень статей 1241, 1307 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки дані факти не можуть служити підставою для задоволення позовних вимог, оскільки заповідач який звернувся до секретаря сільської ради для посвідчення заповіту, а також його син [PERSON] на користь якого також було вчинено заповіт, не мають відношення до порядку організації роботи органу місцевого самоврядування, та не несуть відповідальність за дії чи бездіяльність посадових осіб, а тому така помилка не може вплинути на волевиявлення спадкодавця та права спадкоємця, які виникають у нього на підставі даного заповіту. З даного приводу існує позиція Європейського суду з прав людини, викладена у справі «Федоренко проти України», згідно якої громадяни не несуть відповідальності за незаконні дії органів державної влади чи місцевого самоврядування та повинні бути впевнені в тому, що органи державної влади чи місцевого самоврядування при розгляді заяв громадян діятимуть в межах законодавства. Крім того, відповідно до позиції викладеної у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт вчинення нотаріальної дії посвідчення заповіту за адресою, визначеною у заповіті відповідає вимогам закону, а та обставина, що в заповіті не зазначено підставу вчинення зазначеної дії поза межами органу самоврядування не є юридично важливою умовою, яка може спричинити нікчемність заповіту. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що форма оспорюваного заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України. У заповіті зазначено час та місце його складання, текст прочитаний уголос, підписаний особисто заповідачем, а тому посилання позивача на підставність позовних вимог не відповідають фактичним обставинам справи. Отже, факт відсутності в тексті оскаржуваного заповіту вказівки на здійснення посвідчення не у приміщенні Асканія-Нова селищної ради, але у населеному пункті, в межах якого Асканія-Нова селищної ради має повноваження по здійсненню нотаріальних дій, не є безумовною підставою для визнання заповіту нікчемним. Посилання позивача за первісним позовом [PERSON] про те, що відповідач використовуючи тяжкий стан здоров`я батька [PERSON] , який був лежачим та самостійно не пересувався забрав його до себе з метою складання заповіту, суд до уваги не приймає, оскільки наявність у заповідача такої хвороби, як рак передміхурової залози, не позбавило можливості заповідача самому прочитати та підписати заповіт, що і було ним зроблено та знайшло своє підтвердження у ході судового засідання. Відповідно до статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень частини 1 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За змістом вказаної норми матеріального права заповіт є нікчемним, якщо він вчинений особою, яка не мала права на складання заповіту. Такого права не має той, хто визнаний судом недієздатним, чия дієздатність обмежена, а також є повнолітній, який не набув повної дієздатності або не був наділений нею. Заповідач [PERSON] на момент складання заповіту мав 81 рік, недієздатним чи обмежено дієздатним визнаний судом не був, тому мав право на складання заповіту. Нікчемним є також заповіт, складний з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Заповіт [PERSON] має письмову форму та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, тому, не є складеним з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Як було встановлено судом на підставі викладених вище доказів, волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями свого майна у вигляді житлової квартири, земельних ділянок, гаражу, автомобіля, причепа, рушниці, житлової квартири відповідало його внутрішній волі. \~ \~ \~ \~Щодо посилання позивача [PERSON] за первісним позовом як на підставу своїх вимог про визнання заповіту нікчемним, з підстав того, що він в порядку ст.. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатний син спадкодавця, то суд виходить із наступного. Із копії посвідчення №365379 слідує, що [PERSON] , 1965 року народження має 2 групу інвалідності з 01.04.2007 року по 31.10.2007 року. Відповідно до довідки Херсонського обласного центру «Медико соціальної експертизи» Херсонської обласної ради до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 12.10.2015 року слідує, що [PERSON] , 1965 року народження має третю групу інвалідності загального захворювання, інвалідність встановлена до 01 листопада 2017 року. Згідно довідки Херсонського обласного центру «Медико соціальної експертизи» Херсонської обласної ради до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.10.2017 року слідує, що [PERSON] , 1965 року народження має третю групу інвалідності загального захворювання, інвалідність встановлена до 01 листопада 2019 року. Згідно довідки Херсонського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Херсонській області від 15 січня 2018 року [PERSON] знаходиться на обліку в Херсонському об`єднаному управлінні УПФ і отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», який гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина. Згідно зі ст. 2 указаного Закону інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.\~\~ Діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті (ст. 4 Закону). Захистправ,свободізаконнихінтересівінвалідівзабезпечуєтьсявсудовомуабоіншомупорядку, встановленому законом (ст. 6 Закону). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Конвенції про права інвалідів, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права інвалідів і Факультативного протоколу до неї», держави-учасниці вживають усіх належних і ефективних заходів для забезпечення рівних прав інвалідів на володіння майном і його успадкування, на управління власними фінансовими справами, а також на рівний доступ до банківських позик, іпотечних кредитів та інших форм фінансового кредитування й забезпечують, щоб інваліди не позбавлялися довільно свого майна.\~\~ Положеннями ст. 1241 ЦК України передбачено право на обов`язкову частку у спадщині, згідно з якими малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 11 лютого 2014 року у справі № 1-рп/2014 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. \~ \~ \~ \~Наявність у [PERSON] обов`язкової частки на спадщину не є підставою недійсності заповіту, оскільки право позивача на обов`язкову частку у спадщині гарантується ч. 3 ст. 1235, ст. 1241 ЦК України. За змістом ч. 3 ст. 1235 ЦК України чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюються на час відкриття спадщини. Таким чином, що стосується доводів позивача [PERSON] про порушення його права на обов`язкову частку, то воно реалізується не шляхом визнання заповіту нікчемним, а шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку, і наявність заповіту для цього перешкодою не є. Враховуючи викладене в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання заповіту нікчемним слід відмовити у зв`язку із недоведеністю ним заявлених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Щодо вимог зустрічної позовної заяви про визначення часток померлих у спільній сумісній власності, то судом встановлені наступні обставини та правовідносини. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , 1960 року народження та [PERSON] , 1965 року народження є рідними братами та синами [PERSON] та [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Асканія-Нова селищною радою Чаплинського району Херсонської області [PERSON] , померла [INFO] [INFO] у віці 81 року помер [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Херсонській області. \~ \~ \~ \~Із договору про поділ спадкового майна від 22 листопада 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Заворотченко А.І. слідує, що [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за законом в рівних частках на майно померлої [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом здійснили поділ спадкового майна: у власність [PERSON] перейшло грошові вклади разом із належними до них відсотками, індексаційними та компенсаційними виплатами, що збереглися в філії Новотроїцького відділення ВАТ «Державний ощадний банк» та житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; а у власність [PERSON] , переходить автомобіль марки ВАЗ 2103, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Заворотченко А.І., спадкоємцем Ѕ частки майна [PERSON] , померлої [INFO] є її чоловік [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з легкового автомобіля марки ВАЗ 2103, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Також спадкоємцем Ѕ частки майна [PERSON] , померлої [INFO] є її син [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з легкового автомобіля марки ВАЗ 2103, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідує, що власником автомобіля ВАЗ 2103, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.22\~КпШС України\~(1969\~року)\~майно набуте\~подружжям за\~час шлюбу\~є його\~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном.\~Відповідно до\~ч.1\~ст.28\~КпШС України\~у разі\~поділу майна,\~яке є\~спільною сумісною\~власністю подружжя,\~їх частки\~визнаються рівними. Відповідно до ст. 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Пунктами 3,4\~узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам статті 5 ЦПК України, статей 46-48 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у звязку зі\~смертю не\~мають цивільної\~процесуальної правоздатності та дієздатності. Відповідно до ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вбачає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 5 ЦПК, статей 46-48 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та які у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed