Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі виконавчого листа, виданого 07 лютого 2006 року Кременецьким районним судом, з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і досягнення дитиною повноліття. 12 травня 2017 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] та у даному шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2003 року, він був звільнений з роботи за угодою сторін та по даний час у нього немає постійного джерела доходу. Також, починаючи з 18 січня 2012 року на підставі виконавчого листа № 199/171/2012 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Тому враховуючи, що він на даний момент немає постійного джерела доходу, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також він сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , сплачувати аліменти згідно виконавчого листа, виданого 07 лютого 2006 року Кременецьким районним судом немає можливості, тому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та призначити стягування у твердій грошовій сумі у розмірі 1 100 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з часу набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. 17 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов у якому відповідач [PERSON] у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі, враховуючи наступне. Як доказ зміни свого матеріального та сімейного стану позивач вказує на ряд обставин, однак разом цим не зазначає, що протягом останніх п`яти років він неодноразово виїжджав за кордон з метою отримання заробітку. Окрім того позивач, з часу призначення стягнення з нього аліментів, придбавав нерухоме та рухоме майно, зокрема: нежитлову будівлю, три земельні ділянки, 8/100 частин нежитлової будівлі, житловий будинок, чотири транспортні засоби. Натомість відповідач просить врахувати те, що у неї змінився (погіршився) матеріальний стан, зокрема, 20 лютого 2017 року вона була звільнена з основного місця роботи. На її утримані перебуває син [PERSON] , [INFO] , вона разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають у квартирі яку вона орендує, що потребує значних коштів на її утримання. Крім того встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] який на даний час становить 1757,75 грн. не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також позивач заявляючи вимоги про визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 100 грн. на місяць, не врахував, що відповідно до частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тому в даному випадку позивач не вправі просити суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2006 року стягнуто з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 07 лютого 2006 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-109. 12 травня 2017 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 12 травня 2017 року. У даному шлюбі у позивача [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області 04 вересня 2017 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 01 квітня 2019 року. Також на підставі виконавчого листа №1909/171/2012 виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 січня 2012 року і до повноліття дитини. Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] позивач [PERSON] згідно наказу №131-к від 30 травня 2003 року звільнений з посади електромонтажера з експлуатації розподільних мереж 2 групи Кременецького РЕМ за згодою сторін. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] в період часу з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року отримував соціальну допомогу. Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України № 0.184-62/0/15-20 від 02 січня 2020 року, позивач [PERSON] у період з 30 грудня 2014 року по 25 грудня 2019 року неодноразово перетинав державний кордон України по кілька разів щомісяця. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. за реєстровим номером 594, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв на праві особистої приватної власності за особисті кошти житловий будинок по [ADDRESS] . Продаж, як зазначено у п. 3 цього договору, вчинено за 30 437 гривень. Зі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 06 квітня 2015 року, індексний номер 35952904 та індексний номер 35954026 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0643 га, кадастровий номер 6123410500:02:001:1888, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0592 га, кадастровий номер 6123410500:02:001:1887, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П. за реєстровим номером 293, позивач [PERSON] придбав земельну ділянку, площею 0,085 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6123410500:02:001:3318, яка знаходиться по [ADDRESS] . Згідно з п. 2.1 цього договору продаж земельної ділянки вчинено за 11 246,35 гривень. Згідно з договором купівлі-продажу від 27 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П. за реєстровим номером 916, [PERSON] набув у власність 8/100 часток нежитлової будівлі, гаражів, складських приміщень, столярного цеху, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно з п. 3 цього договору продаж вчинено за 4 969 гривень. Належність позивачу зазначених житлового будинку, земельних ділянок та частини нежитлового приміщення підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №201159452 від 20 лютого 2020 року. Як слідує з договору купівлі-продажу від 27 квітня 2018 року, перекладеного з польської мови на українську мову, [PERSON] набув у власність транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2005 року випуску. Як встановлено в ході судового розгляду вказаний автомобіль придбав батько позивача. Як вбачається з відповіді МВС України на електронне звернення 0-31177118111, позивач [PERSON] є власником таких транспортних засобів: 1) ММЗ 81021, 1993 року випуску, 2) MIDDENDORF KURIER, 1976 року випуску, 3) MERCEDES-BENZ, 2005 року випуску, 4) MITSUBISHI GRANDIS, 2005 року випуску. Як вбачається з запрошення, переклад якого виконано з польської на українську мову, [PERSON] запросив свого рідного сина [PERSON] , [INFO] , до Республіки Польщі на період з 05 серпня 2016 року до 04 серпня 2017 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] з виконання виконавчого листа №2-109 виданого Кременецьким районним судом 07 лютого 2006 року поведеного головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюк В.О. заборгованість станом на 01 жовтня 2019 року становить 3 498,91 грн. Згідно з довідкою, виданою УСЗН Кременецької РДА 06 листопада 2019 року, [PERSON] з травня 2019 року по жовтень 2019 року отримував виплати в розмірі 202,38 гривень як особі, яка не працює, і здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80 років, та згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.11.2019 року [PERSON] отримав у першому кварталі 2019 року 97,18 грн., у другому - 99,15 грн. соціальних виплат. Також позивачем надано роздруковані скріншоти зі смартфону з месенджеру «Вайбер», зокрема переписки з центром реабілітації щодо умов лікування [PERSON] , та з мобільного банкінгу про історію операцій за карткою. Як вбачається із трудової книжки серії [NUMBER] відповідач [PERSON] 20 лютого 2017 року звільнена з посади менеджера з організації консультативних послуг ТОВ «Альфа-Лізинг» за згодою сторін. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2019 року шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано та вирішено стягувати з останього на їх користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки ПП «Люкс» №2204 від 10 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За положеннями частини 4 статі 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З урахуванням змін, які були внесені до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, тому його посилання на відсутність офіційного працевлаштування не доводить його неспроможності сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Посилання позивача, як на підставу для зміни способу стягнення аліментів, на те, що він створив сім`ю, також суд до уваги не бере, оскільки доказів про те, що його матеріальний стан погіршився суду надано не було. Також суд бере до уваги, що позивач в період часу з 2008 року по 2018 рік придбавав нерухоме майно, зокрема земельні ділянки, нежитлові приміщення та житловий будинок загальна сума витрат на придбання яких значно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Також у власності позивача є два автомобілі, 2005 року випуску, що підтверджується відомостями про їх реєстрацію саме за відповідачем. Надані відповідачем роздруковані скріншоти переписки в месенджері «Вайбер» з центром реабілітації щодо умов лікування [PERSON] не є належним доказом дійсних понесених відповідачем витрат на її лікування. Роздруковані скріншоти з мобільного банкінгу про історію операцій за карткою також не є належними доказами у справі, оскільки відображають лише рух коштів на банківській карті, не містять інформації про обіг готівкових коштів, а як стверджував відповідач, офіційного заробітку він не має, оскільки не працює. Також суд зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а запропонований позивачем розмір аліментів для сплати у розмірі 1 100,00 грн. є недостатнім для утримання дочки сторін, яка проживає разом із матір`ю. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Заявляючи вимоги про визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 100 грн. на місяць, [PERSON] не врахував, що відповідно до частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином суд відхиляє вказану вимогу позивача, який є не одержувачем, а платником аліментів. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підстав для зміни способу стягнення аліментів у суду немає, також беручи до уваги, що у відповідності норм ст. 181 СК України право зміни способу стягнення належить одержувачі аліментів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed