Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування вимог посилається на те, що 07 жовтня 2014 року між наим та відповідачем ПП [PERSON] був укладений договір №79, відповідно до умов якого відповідач зобовязався виготовити йому вхідні двері вартістю 2900 грн. При укладенні договору ним здійснено авансовий платіж в сумі 1500 грн., про що відповідачем зроблено відмітку у договорі. Проте, протягом жовтня-грудня 2014 року умови договору не були відповідачем виконані, тому він звернувся яз заявою до Старосинявського РВ УМВСУ із відповідною заявою, на яку отримав відповідь про те, що проведена перевірки та в ході надання пояснень відповідач зобовязався виконати умови договору. Однак, до даного часу відповідачем так і не було виконано взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору. За таких підстав, позивач просить розірвати договір від 07.10.2014 року №79 укладений між ним та фізичною особою підприємцем [PERSON] та стягнути з відповідача сплачений ним аванс в сумі 1500 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 1135,27 грн. та три відсотки річних в розмірі 115,27 грн. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, однак представник позивача подала суду письмову заяву із проханням справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує відносно заочного розгляду. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, та відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено наступні обставини. 07 жовтня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір № 79, викладений російською мовою, відповідно до умов якого продавець (ПП [PERSON]В.) зобовязується передати у власність замовника - [PERSON] товар (виріб), а саме вхідні двері молоток за ціною 2900 грн., а замовник зобовязується прийняти та оплатити його. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору прийом товару здійснюється замовником в момент оплати і передачу товару шляхом підписання акту прийому-передачі, умови договору вважаються виконаними продавцем в момент підписання акту прийому-передачі замовником. При укладенні договору позивачем [PERSON] здійснено авансовий платіж в сумі 1500 грн., про що зроблено відмітку у договорі. Відповідно до п.8.1 Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, передбачених у договорі. 19.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Старосинявського РВ УМВС України із заявою щодо невиконання умов договору [PERSON], на яку отримав висновок СДІМ Старосинявського РВ УМВС України [PERSON] про припинення розгляду заяви [PERSON] через відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України. Листом Старосинявського РВ УМВС України від 21.12.2014 року №3682 [PERSON] повідомлено, що в результаті проведеної перевірки було встановлено, що ПП [PERSON] зареєстрований у [INFO] та рекомендовано звернутись до даного виробника для вирішення питання. Однак, відповідач ФОП [PERSON] порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як вбачається із доводів позивача, відповідач не виконав умов договору та не передав йому вхідні двері. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. 19 січня 2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], номер запису 26730060003040093 від 19.01.2017 року. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної у постанові №6-125цс13 від 04.12.2013 року, у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, враховуючи встановленні обставини справи та вимоги закону, суд прийшов до висновку, що невиконання відповідачем\~зобовязань є істотним порушенням умов договору, що призвело до порушення прав позивача, які підлягають захисту\~шляхом розірвання договору розірвання договору № 79 від 07.10.2014 року та стягнення з відповідача, як фізичної особи, на його користь 1500 грн. сплачених на виконання договору. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням того, що відповідач [PERSON] порушив виконання зобовязання, а тому, з відповідача підлягають до стягнення суми інфляційних збитків в розмірі 1135,27 грн. враховуючи індекс інфляції за період з листопада 2014 року по березень 2017 року та методики розрахунку відповідних виплат, згідно з якими розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості 1500 грн. х 175,68% = 2635,27 грн (сума боргу з урахуванням інфляції) 1500 грн. (сума інфляційних збитків) = 1135,27 грн., та 3 % річних від простроченої суми за період з 07.10.2014 року по 28.04.2017 року у розмірі 115,27 грн., виходячи із наступного розрахунку: 1500 грн. (сума боргу) * 3% річних =45 грн. на рік/ 365 днів у році = 0,12329 грн. на день * 935 прострочених днів = 115,27 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на те, що позивачем не було сплачено судовий збір за дві обєднаних позовних вимоги майнового та немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 1280 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved