Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем з 20 грудня 2012 року перебували в шлюбі, який було зареєстровано у відділі ЗАГС Кіровського району Комітету зі справ ЗАГС Уряду Санкт-Петербурга, актовий запис № 1676. 12 серпня 2014 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області даний шлюб розірвано. В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. З серпня 2013 року відповідач пішов з сім'ї, а з грудня 2013 року взагалі жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ігнорує процес виховання сина, нехтує моральними цінностями. На даний час відповідач працює в Російській Федерації в м. Санкт-Петербурзі, часто змінює місце роботи, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Інших неповнолітніх дітей або осіб на утриманні відповідач не має. В зв'язку з вище викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, аліменти на її утримання в період декретної відпустки до періоду працевлаштування в розмірі 1000 гривень щомісячно, та стягнути з відповідача матеріальне відшкодування аліментів у розмірі 5000 гривень з дня подачі позову про розірвання шлюбу, а саме з 21.07.2014 року в зв'язку з неможливістю стягнення аліментів раніше. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити. Пояснила, що з відповідачем вона інколи спілкується через мережу Інтернет і знає, що він в місяць заробляє біля 1 000 доларів США, тому стягнення з нього аліментів в розмірі 5000 гривень щомісячно для нього не є багато. На даний час вона перебуває в декретній відпустці і не отримує ніякі доходи. Коли розглядалася її заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вона вимогу про стягнення аліментів не підтримала. Представник позивача позовні вимоги також підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, жодних даних про наявність у нього інших дітей чи непрацездатних батьків немає, тому вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На виконання судового доручення компетентному органу Російської Федерації про проведення процесуальних дій Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області отримано матеріали, зібрані Виборгським районним судом Санкт-Петербурга. Відповідно до протоколу судового засідання Виборгського районного суду Санкт-Петербурга судове доручення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області не виконано в зв'язку з неявкою відповідача до суду. Крім того, з матеріалів судового доручення вбачається, що відповідач для виконання доручення викликався в суд належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши всі докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 12 серпня 2014 року розірвано шлюб, що підтверджується копією заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області. В даному шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану про народження - палац «Малютка» комітету по справах ЗАЦС Уряду Санкт-Петербурга. Згідно копії довідки за № 1-010440 від 07.04.2015 року, виданої ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», син [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 346 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 25.09.2013 року начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області [PERSON], [INFO], з 25 вересня 2013 року він набув громадянство України на підставі пункту - частини - статті 7 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 25.09.2013 року. Відповідач дитині матеріально не допомагає та не приділяє сину належної уваги. Відомостей щодо його офіційних доходів в позивача немає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виходячи з наведено, враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою, інших утриманців не має і має можливість виконувати будь-які роботи і отримувати доходи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. починаючи з 13 липня 2015 року (для подачі позову) до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи те, що позивач на час подачі позову до суду знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому слід з відповідача стягнути на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно за період часу з 13 липня 2015 року по 30 січня 2016 року (досягнення дитиною трирічного віку). Разом з тим, суд вважає, що не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача матеріального відшкодування аліментів з 21 липня 2014 року у зв'язку з неможливістю стягнення аліментів раніше, оскільки дана вимога позивачем нічим не підтверджена та не доведена. Правовідносини між сторонами регулюються Сімейним кодексом України. За таких обставин суд просить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial