Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, посилаючись на те, що він та відповідачі по справі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Позивачу належить ? частина квартири на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2015 року. Відповідачу [PERSON] належить 1/6 частина вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу № 1303 від 21.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] Відповідачу [PERSON] 1/3 частина вказаної квартири належить на підставі договору дарування № 2547 від 18.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] На виконанні в Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист № 333/4828/15-ц про вселення позивача до спірної квартири. Добровільно надати йому в користування спірну квартиру відповідачі не бажають. У звязку з тим, що відповідачі чинять позивачу перешкоди в користуванні вказаною квартирою, не пускають його в неї, він змушений звернутися до суду з позовом. Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат, площею 13,80 кв.м (у технічному паспорті зазначена під № 2) та 17,57 кв.м (у технічному паспорті зазначена під № 4). Зважаючи на розташування кімнат, позивач вважає найбільш прийнятним порядок користування, за яким йому виділяється у користування кімната № 2, а [PERSON], [PERSON] кімната № 4, кухня № 5, ванна кімната № 6, коридор № 1, комора № 3 залишаються у спільному користуванні співвласників квартири. Посилаючись на вище вказане, просить суд визначити порядок користування квартирою № 27 в будинку № 35 по вул. Тополіна в м. Запоріжжі, що є спільною частковою власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановити порядок користування квартирою № 27 в будинку № 35 по вул. Тополіна в м. Запоріжжі наступним чином: виділити [PERSON] у користування ізольовану житлову кімнату, площею 13, 80 кв.м, що зазначена в технічному паспорті на квартиру під № 2 та зєднану з цією кімнатою комору, площею 0,98, що зазначена в технічному паспорті під № 7, виділити [PERSON], [PERSON] ізольовану житлову кімнату, площею 17,57 кв.м, що зазначена в технічному паспорті на квартиру під № 4 та зєднаний з цією кімнатою балкон, площею 1,08 кв. м., в загальному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишити наступні приміщення: кухню, площею 7,35 кв.м, що зазначена в технічному паспорті на квартиру під № 5, ванну кімнату, площею 3,34 кв.м, що зазначена в технічному паспорті на квартиру під № 6, коридор, площею 10,17 кв.м, що зазначений в технічному паспорті на квартиру під № 1, комору, площею 1,23 кв.м., що зазначена в технічному паспорті на квартиру під № 3, стягнути з відповідачів на корсить позивача судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожна окремо, в судовому засіданні проти задоволення даного позову не заперечували. Представник третьої особи у судовому засіданні просила суд прийняти рішення на власний розсуд. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2015 року [PERSON] набув право власності на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу № 1303 від 21.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON], [PERSON] набула право власності на 1/6 частину квартири за вище вказаною адресою. На підставі договору дарування № 2547 від 18.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON], [PERSON] набула право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири. Спірна квартира складається з двох житлових кімнат: № 2 площею 13,80 кв.м, № 4 площею 17,57 кв.м, які обладнані окремими входами, та підсобних приміщень: кухні № 5, площею 7,35 кв.м, ванної кімнати № 6, площею 3,34, коридору № 1, площею 10,17 кв.м, комори № 3, площею 1,23 та комори № 7, площею 0,98 кв.м та балкону, площею 1,08 кв.м. (а.с.5-6). На виконанні в Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист № 333/4828/15-ц про вселення позивача до спірної квартири. Добровільно надати йому в користування спірну квартиру відповідачі не бажають. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в ході розгляду справи визнали, що між ними та позивачем на даний час склався фактичний порядок користування спірною квартирою, за яким [PERSON], [PERSON] займають житлову кімнату № 4, площею 17,57 кв.м та зєднаний з цією кімнатою балкон, площею 1,08 кв.м. [PERSON] займає житлову кімнату № 2, площею 13,80 кв.м та зєднану з цією кімнатою комору, площею 0,98 кв.м. Інші підсобні приміщення знаходяться в їх спільному користуванні. Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що знаходилось в спільній сумісній власності. У випадку виділу частки з майна, що знаходилось у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено угодою між ними, законом чи рішенням суду. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Вирішуючи питання про виділення позивачеві певної кімнати в оспорюваній квартирі, суд виходив з наступного. Квартира має дві житлові кімнати, житловою площею 31,37 кв.м, 1/2 частині відповідно належить 16,85 кв.м. В квартирі відсутня кімната, яка відповідає таким розмірам, тому враховуючи бажання сторін, суд вважає за можливе виділити в користування позивача цю кімнату. Таким чином, необхідно встановити порядок користування квартирою № 27 в буд. № 35 по вул. Тополіна в м. Запоріжжі та виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 13,80 кв. м, окремі підсобні приміщення залишити у загальному користуванні співвласників. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України його необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved