Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 10. За період перебування в шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя в сторін не склалося, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя, на виховання дитини, на ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними втрачені взаємопорозуміння, любов та повага один до одного. Більше семи місяців вони проживають окремо, подальше збереження шлюбу втратило свою актуальність. Оскільки відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина та його вихованні, позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), оскільки відповідач має регулярний офіційний дохід, проходить військову службу за контрактом в Мукачівському прикордонному загоні та отримує щомісячне грошове забезпечення. В зв'язку з цим вона просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання сина. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує частково, не заперечує проти розірвання шлюбу, однак просить стягнути аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку. Дослідивши всі докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 01 жовтня 2011року зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 10. Під час шлюбу у сторін народилися син - [PERSON], [INFO], яки проживає разом матір'ю за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Жуківської сільської ради № 318 від 20.12.2016 року. Відповідно до довідки завідувача Жуківського ДНЗ від 20.12.2016 року, син [PERSON] відвідує Жуківський дошкільний навчальний заклад з 01.07.2016 року по теперішній час. Спільне подружнє життя у сторін не склалось, вони проживають окремо один від одного протягом семи місяців, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини між ними припинені. Збереження сім'ї є не можливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач має стійке переконання до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]», оскільки про це вона просить в позові. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров'я, його матеріальне становище, і приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а саме про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за вимогою про стягнення аліментів, від оплати яких було звільнено позивача.

Outcome: partial