Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом і просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не опікується сином, не турбується про його стан здоров'я, всі обов'язки по утриманні та вихованню дитини несе позивач. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третіх осіб Хоменко Л.О. вважає, що позов підлягає до задоволення. Питання позбавлення батьківських прав було предметом розгляду на засіданні органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької міської ради, де після детального вивчення всіх обставин справи було прийнято рішення про доцільність такого позбавлення. При цьому враховувалася добровільна позиція відповідача, який не заперечував проти цього. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2012 року, який був розірваний 25 квітня 2014 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. [INFO] народився [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де матір'ю записана [PERSON], а батьком - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 08 липня 2014 року, після укладення шлюбу змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області 23 травня 2018 року, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розгляд справи у суді проводити у його відсутність. Орган опіки та піклування Переяслав-Хмельницької міської ради, згідно висновку №281-14 від 31 липня 2018 року, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач добровільно, без примусу не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], участі у вихованні сина не приймав, не приймає і не буде приймати (підтверджується нотаріально посвідченою заявою ( а.с. 26), оригінал якої було досліджено в судовому засіданні). Крім того, дані обставини підтверджуються і письмовою заявою, направленою відповідачем на адресу суду 04.09.2018. Дані обставини дають підстави суду стверджувати, що відповідач свідомо нехтує своїми обов»язками по відношенню до дитини, тому може бути позбавлений батьківських прав відносно неї. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав, що підтверджується його нотаріально завіреною заявою та заявою, направленою на адресу суду, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішується у відповідності до ст. 141 та 142 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved