Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заробітної плати. На обгрунтування вимог зазначив, що з 22.08.2005року по 25.03.2013року він перебував у трудових стосунках з відповідачем, працюючи по професії гірник очисного вибою. 25.03.2013року був звільнений з роботи на підставі ст.36 ч.1 Кодексу законів про працю за угодою сторін. В серпні 2012року, працюючи по відрядній системі праці, ним було відпрацювано 132 години, за які відповідач мав сплатити йому 4782,367грн., виходячи з тарифної ставки 36,23грн., проте відповідачем було незаконно застосовано тарифну ставку 27,09грн. і було сплачено 3575,65грн. Вказуючи на те, що в порушення п.6.5 Колективного договору і ст.111 КЗпТ тарифна ставка була відповідачем безпідставно занижена, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь недоплату в розмірі 1206,71грн. Окрім того, посилаючись на те, що в серпні 2012року з його заробітної плати за липень 2012року було безпідставно утримано 30,82грн., позивач, не обгрунтовуючи незаконність стягнення, просить суд стягнути з відповідача на його користь і зазначену суму. В судовому засіданні представник позивача, діючий на підставі довіреності, на обгрунтування правомірності позиції позивача щодо безпідставного заниження тарифної ставки, суду пояснив, що при застосуванні відрядної системи оплати праці заробітна плата робітника, навіть при невиконанні норм виробки, в силу ст.111 КЗпП України не може нараховуватись з застосуванням нижчої, аніж встановленої, тарифної ставки, оскільки це є прямим порушенням закону. До того ж, зазначав, що вина позивача щодо невиконання норм виробки в серпні 2012року не доведена, тому відповідач не мав права порушувати умови оплати праці в сторону їх погіршення. Доводів та обгрунтовань з приводу незаконності відрахувань з заробітної плати позивача за липень 2012року, здійснених в серпні 2012року, в розмірі 30,82грн. не надав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсягу і суду пояснив, що позивач [PERSON] 3.02.2012року згідно наказу №238/к на підставі своєї заяви був переведений з посади горноробочого очисного вибою 5 розряду дільниці №1 на посаду горноробочого очисного вибою 5 розряду дільниці №5 ДП «ВК «Красноалиманська». Згідно зазначеного наказу, з яким позивач був особисто ознайомлений, оплата його праці мала здійснюватись за відрядною системою, згідно якої її розмір визначається в залежності від фактично виконаного обсягу роботи відповідно до маркшейдерських замірів. Оскільки норма виробки бригадою ГРОВ дільниці №5, на якій працював відповідач, в серпні 2012року склала 92,3% від нормативної та до того ж здійснювалися роботи з демонтажу лави, то роботи тарифікувались за 3 розрядом згідно Єдиних норм часу на монтаж і демонтаж на вугільних шахтах, що вказує на обгрунтованість застосування нижчої тарифної ставки. А з приводу здійснення відрахувань в розмірі 30,82грн. з заробітної плати позивача за липень 2012року суду пояснив, що при здачі нарядів за липень 2012року в відомість для нарахування заробітної плати був помилково не включений робітник цієї дільниці [PERSON], що стало підставою для подальшого перерахунку колективної заробітної плати бригади ГРОВ дільниці №5. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22.08.2005року по 25.03.2013року перебував у трудових відносминах з Державним тпідприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська», де працював гірником очисного вибою. 25.03.2013року на підставі наказу №836/к був звільнений з роботи згідно ч.1ст.36 КЗпП за угодою сторін (арк.спр.7). Згідно наказу від 03.02.2013року №238/к позивач був переведений з дільниці №1 на дільницю №5 ДП ВК «Краснолиманська» горноробочим очисного вибою 5 розряду з тарифною ставкою 34,60грн. (арк.спр.34). Згідно довідки про тарифікацію робіт дільниці №5 за серпень 2012року, роботи, виконувані робітниками дільниці №5, в тому числі і позивачем, були повязані з демонтажними роботами і тарифікувались та оплачувались у відповідності з нормативами, встановленими Додатком №33 до Умов оплати праці Галузевої угоди між Мінвуглепромом України, іншими державними органами, власниками, діючими в вугільній промисловості і всеукраїнськми профспілками вугільної промисловості від 03.07.2011року по 2-4 розрядам (арк.спр.27). Норма виробки бригадою ГРОВ дільниці №5 в серпні 2012 року, як свідчить довідка відповідача, склала 92,3% (арк.спр.30). У відповідності до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 96 КЗпП України передбачено, що основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики ( довідники ). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки ( схеми посадових окладів ) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних ( міжпосадових ) співвідношень розмірів тарифних ставок ( посадових окладів ). Посадові оклади службовцям установлює власник або уповноважений ним орган відповідно до посади і кваліфікації працівника. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» та ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобовязаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником ), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Основою тарифної організації оплати праці працівників підприємства є тарифна система як сукупність нормативів, за допомогою яких здійснюються регулювання та диференціація розмірів оплати праці працівників в залежності від складності робіт (кваліфікації працівників), особливостей та значимості окремих видів виробництв, категорій працівників, що приймають участь у виробничому процесі, та умов праці. Відповідно до п.16 Додатку №33 до Умов оплати праці Галузевої угоди, єдиними нормами часу на монтаж і демонтаж гірничих машин і обладнань для проведення підготовчих виробок і підземного транспорту на вугільних шахтах, монтаж і демонтаж стрічкових конвейєрів марки 2П100У, чим протягом серпня 2012року займалася бригада, в якій працював позивач, тарифікуються за 4 розрядом, монтаж лебідок за 3 розрядом. Доказів на спростування зазначених обставин представником позивача суду не надано. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз досліджених судом доказів дають суду підстави для висновку про те, що оплату праці позивачу в зазначений ним період було здійснено згідно норм ст. 111 КЗпП України, у відповідності до обсягів виконаної роботи бригадою ГРОВ дільниці №5, де він працював. Даний факт підтверджується і копіями наданих позивачем розрахункових листків за оспорюваний період (а.с. 9). Тому доводи позивача щодо порушення відповідачем норм трудового законодавства при нарахуванні йому заробітної плати за серпень 2012року суд вважає безпідставними. Суд вважає безпідставними і доводи позивача про незаконність утримання з його заробітної плати в серпні 2012року за липень 2012року в розмірі 30,82грн., так як в ході судового розгляду було встановлено, що таке утримання відбулося внаслідок помилкового невключення в відомість та рапорт про виконання робіт та нарахування заробітної плати робіт працівника бригади горноробочого очисного вибою [PERSON], що знайшло своє достатнє підтвердження в ході судового розгляду (арк.спр.29-42). З огляду на зазначене позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed