Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , у якому просить визнати протиправними дії відповідачів щодо чинення перешкод позивачу у спілкуванні, вихованні та розвитку малолітнього внука [PERSON] - [PERSON] , зобов`язати відповідачів не чинити перешкод позивачу у спілкуванні, вихованні та розвитку малолітнього внука [PERSON] , визначити наступний спосіб спілкування позивача та участі у вихованні малолітнього внука, а саме: спілкуватись з внуком в середу, неділю кожного тижня по чотири години в день з 13:00 до 17:00 годин, в тому числі за місцем проживання позивача з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; можливість тимчасового перебування внука з позивачем по його місцю постійного проживання, в тому числі з ночівлею в узгоджені з його матір`ю одна-дві доби. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що після погіршення відносин позивача з відповідачами, узгодити участь у спілкуванні, вихованні та розвитку малолітнього [PERSON] з його батьками позивач не зміг, оскільки відповідачі чинять з 28.02.2020 року і до тепер йому перешкоди у побаченні з онуком. Відповідач [PERSON] заблокувала позивача у своїх соцмережах, відмовляє у надісланні фото онука. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Відповідачі подали суду відзив на позов, у якому заперечили позовні вимоги, вказали, що підстави позову є надуманими та не відповідають дійсності. Вказали, що з 26.02.2020 року почали проживати за адресою: [ADDRESS] та з цього часу по час звернення з даним позовом до суду позивач жодного разу не приходив до внука та не виявляв такого бажання, натомість відповідачі постійно запрошують позивача у гості та жодним чином не чинять йому перешкод у побаченнях з дитиною. Крім цього, вказали, що позивачем було подано позов до суду про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що, на думку відповідачів, свідчить про байдужість позивача щодо долі його онука [PERSON] . Просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач подав суду відповідь на відзив, у якій вказав, наведені у відзиві обставини є безпідставними та не відповідають дійсності. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав та мотивів наведених у позові, просив такий задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Суд, ухвалив проводити розгляд справи по суті за відсутності відповідача [PERSON] , який у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про судовий розгляд, про що свідчить розписка у матеріалах справи /а.с.49/, також беручи до уваги, що позивач [PERSON] так і відповідач [PERSON] не заперечили щодо проведення судового розгляду за відсутності відповідача [PERSON] , а неявка останнього не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та цього не заперечують сторони, позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.2 зворотна сторона/. Як вбачається із матеріалів справи, 11.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище дружини після шлюбу [PERSON] /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] а.с.3/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.3 зворотна сторона/. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом із батьками за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Права баби та діда на виховання внуків визначені статтею 257 СК України, відповідно до якої баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст.\~263\~СК України спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. При зверненні із даним позовом до суду позивач [PERSON] ствердив про чинення відповідачами [PERSON] та [PERSON] йому перешкод у спілкуванні, вихованні та участі у розвитку внука [PERSON] . Однак, позивач не надав суду жодних доказів на обґрунтування своїх заявлених позовних вимог. Натомість, як вказали відповідачі та таке підтверджується долученими до матеріалів справи документами, [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання його доньки та внука такими, що втратили право користування жилим приміщенням /а.с.21-26/. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , оскільки такі не підтверджують обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги щодо здійснення відповідачами перешкод позивачу у спілкуванні, побаченнях, участі у вихованні та розвитку дитини. Відповідно до ч.5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Однак, позивач не надав суду такого висновку органу опіки та піклування, не заявляв клопотання про залучення органу опіки та піклування до участі у справі. Враховуючи наведене, зокрема відсутність висновку органу опіки та піклування, а також доказів про наявність у позивача перешкод з боку відповідачів у спілкуванні, вихованні та побаченнях з малолітнім внуком, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позову до суду, відповідачі не заявляли до відшкодування судові витрати, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed