Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним та просив визнати недійсним договір про надання кредиту № 2388204 від 12.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» та [PERSON] , мотивуючи позовні вимоги тим, що оспорюваний договір ним не підписувався ні власноручно, ні за допомогою електронного цифрового підпису, а тому він є недійсним відповідно до вимог ст. 203, 215 ЦПК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2020 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Представник позивача - [PERSON] - адвокат Кравчук М.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 2105016702777, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що між позивачем [PERSON] (Позичальник) та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» (Кредитодавець) 12 червня 2019 року було укладено Договір про надання кредиту № 2388204 (а.с.4-6). Як вбачається з форми та змісту вказаного договору, він був підписаний Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору [NUMBER] , тобто відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем [PERSON] заперечується підписання договору як власноручно, так і за допомогою електронного цифрового підпису або одноразового ідентифікатору, внаслідок чого він просить визнати правочин недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦПК України. Однак, така позиція позивача є суперечливою з огляду на таке. По-перше, відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, у випадку не підписання спірного кредитного договору стороною письмова форма правочину не буде дотримана, внаслідок чого такий договір є нікчемним (відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається). По-друге, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивачем [PERSON] заперечується факт досягнення згоди з усіх істотних умов спірного кредитного договору, внаслідок чого договір вважається неукладеним, а недійсними можуть бути визнані виключно укладені договори. Отже, неукладений або нікчемний правочин не визнається недійсним у судовому порядку, а підстав недійсності кредитного договору як оспорюваного правочину позивачем не наведено. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредіт» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed