Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначає, що 30 листопада 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис № 112807 про стягнення з нього на користь відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 61 394,00 грн. Про наявність зазначеного напису позивач дізнався лише в процесі його виконання, а саме у березні 2021 року Добропільське об`єднане УПФУ почало проводити утримання коштів з його пенсії на підставі постанови державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу ДВС. Після звернення до відділу ДВС позивач отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та додані до неї копії документів. Згідно отриманих документів [PERSON] дізнався, що на примусовому виконанні у Добропільському міськрайонному відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 63985980 з примусового виконання виконавчого напису № 112807 від 30 листопада 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С. про стягнення з нього на користь «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 61394,00 грн за кредитним договором № 548163 від 23 серпня 2018 року, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам - 58494,00 грн, та витрат за вчинення виконавчого напису - 900,00 грн. Вищевказане виконавче провадження було відкрито державним виконавцем Добропільського МВ ДВС 23 грудня 2020 року. 04 лютого 2021 року державним виконавцем було винесено та направлено на виконання постанову про звернення стягнення на пенсію, яку отримує позивач у Добропільському об`єднаному УПФ України. Вважає вищевказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки договір № 548163 від 23 серпня 2018 року, укладений між ним та ТОВ «ВЕЛЛФІН» не був посвідчений нотаріально. Крім того, в оспорюваному виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі кредитного договору, однак це не відповідає дійсності, оскільки між позивачем та відповідачем було укладено не кредитний договір, а договір позики. Більш того, обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника, проте у даному випадку заявлена вимога відповідача не є безспірною, оскільки вказаний у оскаржуваному виконавчому написі період, за який стягується борг, не відповідає періоду, за який була видана позика за умовами договору, а нарахування відсотків за позикою після 22 вересня 2018 року є неправомірним. Враховуючи викладене, позивач, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 112807, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором № 548163 від 23 серпня 2018 року, за період з 23 серпня 2018 року по 15 жовтня 2020 року, в сумі 60 494,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2 000 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 58 494,00 грн, та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 900,00 грн, загальна сума за виконавчим написом складає 61 394,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Представник відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від представника відповідача до суду також не надходив. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем знаходження представника відповідача копію рішення суду для відома. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] був укладений договір позики № 548163, згідно умов якого банк надав останньому грошові кошти в позику в сумі 2000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 цього Договору, строк позики за цим договором складає 30 (тридцять) днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 22 вересня 2018 року. Строк та проценти за користування позикою за договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, розмір основних процентів складає: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, при цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів. У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений договором, нарахування процентів, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення (а.с.14-18). 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 112807, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за Кредитним договором № 548163 від 23 серпня 2018 року, яка виникла за період з 23 серпня 2018 року по 15 жовтня 2020 року, в сумі 60494,00 грн, та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 58494,00 грн, та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 900,00 грн, загальна сума за виконавчим написом складає 61394,00 грн (а.с.13). Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності 30 листопада 2020 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису представником ТОВ «ВЕЛЛФІН» було подано заяву про відкриття виконавчого провадження за вих. № 956/12/20 від 14 грудня 2020 року (а.с.12). 23 грудня 2020 року на підставі вищевказаної заяви державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бровко І.М. було відкрито виконавче провадження № 63985980 (а.с.21), а 04 лютого 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.22). Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 листопада 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис № 112807 від 30.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, визнанню таким, що не підлягає виконанню. З практики ЄСПЛ слідує, що §1 ст. 6 конвенції зобов`язує суди наводити обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`яязку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів та відмінності у правових системах держав-учасниць, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання про те, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved