Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10023/0349 філії Черкаського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів. Позивач просить суд прийняти рішення, яким стягнути з ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» на його користь: суму 15 104 грн. депозитного вкладу з рахунку № [NUMBER]; суму 15 876 грн. депозитного вкладу з рахунку № [NUMBER]; три проценти річних від простроченої суми 15 104 грн. за період часу з 26.05.2003 року по 10.06.2014 року на рахунку № [NUMBER], які на даний час становлять4 983 грн.; три проценти річних від простроченої суми 15 876 грн. за період часу з 24.10.2003 року по 10.06.2014 року на рахунку № [NUMBER], які на даний час становлять 5 214 грн.; а також зобов'язати ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» здійснити перерахунок стягуваної з обох депозитних вкладів по рахунку № [NUMBER] та по рахунку [NUMBER] загальної суми 41 128 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, яку також стягнути на його користь. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує посиланням на наявність між ним та відповідачем, як правонаступником за зобов'язаннями Ощадного банку СРСР, грошових зобов'язань, що виникли у зв'язку зі здійсненим ним вкладом грошових коштів до банку - двома депозитними вкладами. Він неодноразово звертався до відповідача за позовом з вимогою про повернення йому всіх коштів з депозитних вкладів з урахуванням інфляції та процентних надбавок, однак відповідач цю вимогу добровільно не виконав і кошти йому не повернув. Відповідач ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» подав письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач посилається на те, що не є належним відповідачем за позовом, оскільки між сторонами не існує грошових зобов'язань, які б ґрунтувалися на договорі банківського вкладу (депозиту). Кошти, які просить стягнути з відповідача [PERSON], є сумою компенсації грошових заощаджень громадян України, які були поміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України. Вказана сума розрахована відповідно до норм Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». І згідно зі ст. 1 цього Закону встановлені зобов'язання держави перед громадянами України щодо повернення таких сум компенсації грошових заощаджень, а не державного банку чи будь-якої іншої юридичної особи, створеної від імені держави. Виплата коштів здійснюється АТ «Ощадбанк» за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в Державному бюджеті України, та відповідної постанови Кабінету Міністрів України щодо виплат компенсацій в поточному році. Такі кошти на національну картку (компенсаційні рахунки) [PERSON] у 2013 і 2014 роках не надходили, тому підстав для здійснення виплат коштів позивачу не було. Виплата процентів на суми по компенсаційним рахункам та індекс інфляції при виплаті коштів за компенсаційними рахунками Законом не передбачено. Також відповідач зазначив, що фактичним відповідачем за позовними вимогами повинна бути держава Україна. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов відповідно до викладених в позовній заяві обставин та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Наполягав на тому, що між ним та відповідачем ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» існують договірні відносини з приводу двох депозитних вкладів; відповідач не виконує свої зобов'язання щодо повернення йому коштів з його рахунків, нарахування належних йому процентів та врахування інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення грошей. Пояснив, що він вкладав кошти до Ощадбанку СРСР, тому саме банк і повинен повернути йому ці кошти, а не Кабінет Міністрів України чи Нацбанк України, яким він кошти не здавав. Розрахунок боргу із загальної суми 41 128 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення [п'ята позовна вимога] він не робив і назвати цю суму він не може. Представник відповідача Полова Н.С., яку підтримав представник Чекман С.О., в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову [PERSON], пославшись на викладені в письмових запереченнях обставини. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у зв'язку з їх безпідставністю та тим, що ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» взагалі не може бути відповідачем за вимогами щодо стягнення компенсації грошових заощаджень громадян України, які були поміщені в установи Ощадного банку СРСР, яка виплачується за рахунок Державного бюджету України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи, подані ними в якості письмових доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] має два компенсаційні рахунки № [NUMBER] на суму 15 054,53 грн. із 26.05.2003 року та № [NUMBER] на суму 15 876,51 грн. з 23.12.2003 року, що обліковуються у Територіально відокремленому безбалансовому відділенні № 10023/0349 філії Черкаського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк»). 25 жовтня 2013 року були зареєстровані вказані рахунки [PERSON] в інформаційно-аналітичній системі «Реєстр вкладників заощаджень громадян» і 25 грудня 2013 року [PERSON] була видана АТ «Ощадбанк» національна картка [NUMBER] зі строком дії до листопада 2016 року. Ці обставини визнані сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні названою національною карткою та ощадними книжками на ім'я [PERSON] Згідно із заявами [PERSON] від 18.09.2013 р., 25.12.2013 р. на ім'я керуючого ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» позивач звертався до відповідача з вимогою про видачу йому коштів, які знаходяться в ощадбанку на рахунках № [NUMBER] і № [NUMBER] з урахуванням інфляції та процентних надбавок, перерахувати кошти на його національну картку Ощадбанка. На ці заяви позивачу були надані відповіді від 03.10.2013 року і від 13.01.2014 року про те, що виплата коштів проводиться за рахунок Державного бюджету України відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України порядку, черговості та розмірів на відповідний фінансовий рік на підставі Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». Інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] суду не надав; клопотання про витребування додаткових доказів від інших осіб не заявляв. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд, відповідно до ст. 4 ЦПК України, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] не надав суду доказів, які б підтверджували всі обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Так, позивачем не доведено, що між ним та ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» існують договірні відносини щодо банківського вкладу (депозиту) за рахунками № [NUMBER] і № [NUMBER], що обліковуються у відповідача; що відповідач прострочив виконання своїх грошових зобов'язань, тобто був зобов'язаний здійснити виплату позивачу коштів: 26.05.2003 року з рахунку № [NUMBER] в сумі 15 105 грн. і 24.10.2003 року з рахунку № [NUMBER] в сумі 15 876 грн. На підставі встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що правовідносини, що виникли та існують між сторонами, врегульовані нормами Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 № 537/96-ВР (зі змінами і доповненнями). Суми, які обліковуються на рахунках № [NUMBER] і № [NUMBER] у ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк», є сумами розрахованої відповідно до ст. 3 Закону компенсації знецінених грошових заощаджень громадян, що були поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України. І на підставі вказаного Закону встановлюються зобов'язання держави перед громадянами України (ст. 1). Держава зобов'язалася забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку. У статті 6 Закону визначено, що компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться починаючи з 1997 року в грошовій формі за рахунок коштів Державного бюджету України та інших формах відповідно до законодавства. Кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею. Порядок проведення компенсації, у тому числі перерахування коштів, передбачених у Державному бюджеті України, установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху, визначається Кабінетом Міністрів України. Під час судового розгляду справи не встановлено, що відповідач ТВБВ № 10023/0349 філії-Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» у 2013 році чи 2014 році отримував з Державного бюджету України кошти для здійснення компенсаційних виплат по рахунках [PERSON] № [NUMBER] і № [NUMBER]. Тому посилання позивача на те, що на його рахунках є кошти, які перебувають у віданні і користуванні відповідача, є недоказаним. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є необгрунтованими і тому позов не підлягає задоволенню повністю.

Outcome: dismissed