Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 04.04.2018 року по 30.03.2020 року він працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське». 30.03.2020 року його було звільнено за ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. На його письмове звернення від 12.08.2021 року з вимогою провести з ним повний розрахунок та надати довідки про розмір належних йому при звільненні сум та про розмір його середньоденної заробітної плати відповідач не відреагував. За його підрахунками на час звернення до суду заборгованість відповідача по заробітній платі перед ним складає 126183,48 грн., з яких: за жовтень 2019 - 19466,40 грн., за листопад 2019 - 25505,42 грн., за грудень 2019 - 12672,45 грн., за січень 2020 - 15564,64 грн., за лютий 2020 - 14745,63грн., за березень 2020 - 39228,94 грн. За його підрахунками його середньоденна заробітна плата становить 757,76 грн. (15564,64 грн.+14745,63 грн. / 40 днів). Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Він був звільнений 30.03.2020 року, в день звільнення він не працював, вимога розрахунку ним була пред`явлена ним 12.08.2021 року. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку, розмір якого з 14.08.2021 року по 13.09.2021 року становить 15155,20 грн. із розрахунку: 757,76 грн. х 20 днів затримки розрахунку. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 126183,48 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 14.08.2021 року по день ухвалення судом рішення, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також повідомив, що він згоден з сумою заборгованості по заробітній платі, яка зазначена відповідачем в наданій довідці і яка складає на даний час 73687,13 грн. після утримання податків та інших обов`язкових платежів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 30.03.2020 року у день звільнення позивач не працював, з вимогою про проведення розрахунку при звільненні до відповідача не звертався, оскільки відповідно до ст.116 КЗпП України, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми, мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Проте, в день звільнення та після позивач до відповідача з вимогою про здійснення розрахунку не звертався. Звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем усіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Позовну заяву відповідач отримав 29.09.2021 року, що підтверджується відміткою про отримання вхідної кореспонденції на судові повістці про виклик до суду від 22.09.2021 року. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за ст.117 КЗпП України наступає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені ст.116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноваженого ним органу). До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №682/3060/16-ц, а також в постанові Верховного Суду України у справі 235/1605/19. Таким чином відповідальність роботодавця за несвоєчасну виплату належних звільненому працівникові сум настає за умови наявності вини відповідача. Оскільки працівник в день звільнення не працював, то, враховуючи положення ч.1 ст.116 КЗпП України виплата нарахованих сум повинна бути проведена не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим вимоги про розрахунок. Проте після звільнення з вимогою про розрахунок позивач не звертався. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 04.04.2018 року по 30.03.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював у якості прохідника 5 розряду з повним робочим днем у шахті, був звільнений за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 9-22). В день звільнення позивач не працював, що підтверджується запискою про надання відпустки про дату початку відпустки 30.03.2020 та визнається сторонами у позові та відзиві (а.с.2-4, 49). 12 серпня 2021 року позивачем на адресу відповідача направлено заяву про проведення з ним повного розрахунку у зв`язку зі звільненням, що підтверджується описом цінного листа з повідомленням та накладною Укрпошти №8532301432462. Вказана поштове відправлення повернуто відправнику з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.24, 30). Згідно довідок відповідача, заборгованість по заробітній платі позивача з 01.11.2019 року по 30.03.2020 року складає: за листопад 2019 року - 10916,74 грн., за грудень 2019 року - 7702,32 грн., за січень 2020 року - 12185,53 грн., за лютий 2020 року - 11503,24 грн., за березень 2020 року - 31379,30 грн. (з яких нараховано за 7 робочих днів, 13 днів простою підприємства, 39 днів компенсації за невикористану відпустку при звільненні, 1 день в рахунок щорічно відпустки), що разом становить - 73687,13 грн. після утримання обов`язкових податків та зборів. Середньоденна заробітна плата позивача становить 859,79 грн. (а.с.46, 47-48). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2019 року по березень 2020 року в сумі 73687,13 грн. після утримання обов`язкових податків та зборів. Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року по справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18), висновки якої відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковими для суду першої інстанції, визначено, що звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). Судом встановлено, що в день звільнення позивач не працював, 12.08.2021 він здав на пошту заяву з вимогою до відповідача про проведення з ним повного розрахунку, 13.09.2021 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивачем не надано суду доказів про те, що його заява з вимогою до відповідача про проведення з ним повного розрахунку була отримана відповідачем чи відповідач відмовився від отримання цієї заяви, тобто, що відповідачу стало відомо про цю вимогу позивача. Враховуючи, що відповідач отримав копію позовної заяви з ухвалою суду про відкриття провадження у справі 29.09.2021 (а.с.34, 43) та визнає це у відзиві на позовну заяву, тому відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України та постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року по справі № 682/3060/16-ц, суд вважає, що позивач згідно заявлених позовних вимог має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2021 по 30.11.2021 в сумі 36970,97 грн., виходячи із розрахунку: 859,79 грн. х 43 робочих дні за період 30.09.2021 по 30.11.2021. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн. Крім того, оскільки судом загалом стягнуто з відповідача на користь позивача 110658,10 грн., з яких 73687,13 грн. - заборгованість по заробітній платі (позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду) та 36970,97 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає ціну позову станом на день ухвалення судом рішення, та позивачем при поданні позовної заяви судовий збір сплачено частково у розмірі 908,00 грн., тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 198,58 грн. (1106,58 грн. - 908,00 грн. = 198,58 грн.). На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial