Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що зареєстрований та проживає у [INFO], наданій для проживання на підставі ордеру від 26.04.1994. Також у помешканні зареєстровано відповідача [PERSON], яка не проживає у квартирі понад 16 років. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює для нього низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратила право користування вказаним житлом, просив визнати її такою на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, а також зобовязати третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, яким позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, відзиву на предявлений позов чи інших заяв, що стосуються справи, не надала. Представник третьої особи [PERSON], діючий на підставі довіреності, також до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Вирішення справи покладав на розсуд суду. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії ордеру на жиле приміщення № 009021 від 26.04.1994, виданого на підставі рішення виконкому № 150 від 20.04.1994, квартира [ADDRESS] була надана для проживання [PERSON] та членам його родини. Згідно із довідкою про склад сімї, виданої КСН «Новий Східний» від д20.12.2017 за № 744, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: наймач [PERSON], його донька [PERSON], онука - [PERSON], а також відповідача [PERSON]. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сімї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно із актом, складеним КСН «Новий Східний»від 20.12.2017 за № 743, [PERSON], будучи зареєстрованою у [INFO], не проживає з 2001 року. Відповідач [PERSON] не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши предявлений позов. При цьому суд не вбачає підстав для додаткового зобовязання третьої особи зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за спірною адресою, оскільки такий обовязок у даному випадку прямо передбачено положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: partial