Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 10.02.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №132. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що за час перебування у шлюбі спільне життя у них не склалось, від шлюбу у них народилося двоє дітей. Подружні відносини припинилися з січня 2019 року, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати та змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». 23.03.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.04.2020 надано сторонам строк для примирення 3 місяці. Ухвалою суду від 16.07.2020 поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду. 29.07.2020 від позивача до суду поступили пояснення, в яких зазначила, що з січня 2019 року фактично припинили подружнє життя, ведення спільного господарства. Між ними зникло почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. Причинами припинення фактичного існування сім`ї стали зміни в поведінці та почуттях відповідача до неї. Крім цього зазначила, що на даний судом термін на примирення результату не надав, а тому просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. 06.08.2020 від відповідача до суду поступили заперечення на пояснення позивача та відгук на позовну заяву, в яких зазначив, що до 2019 року у них серйозних сімейних непорозумінь не виникало. За весь час подружнього життя він намагався щиро виконувати свій сімейний обов`язок, як чоловік і як батько. Однак в 2019 році дружина різко поміняла до нього ставлення, почала безпідставно дорікати в тому, що він не допомагає їй у веденні домашнього господарства, у вихованні дітей, шантажувала його розірванням шлюбу. Всі його намагання зберегти сім`ю результату не надали. Ухвалою суду від 10.08.2020 залишено заяву представника відповідача [PERSON] про перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження без задоволення. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просять таку задоволити. Позивач додатково зазначила, що з 2015 в сім`ї почались погані відносини, з 2019 припинили подружні відносини. Зазначила, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, виражається нецензурною лексикою. З 09.04.2020 відповідач не вчиняв жодних дій на примирення, лише висловлювався, що хоче зберегти сім`ю, після надання судом строку на примирення неодноразово зловживав алкогольними напоями. Стверджує, що примирення не можливе, а тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні відповідач та його представник, щодо задоволення позову заперечили, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач додатково зазначив, що має теплі почуття до дружини та бажає зберегти сім`ю, однак позивач не бажає примиритись. За наданий судом час на примирення нічого не змінилось, він намагався примиритись, однак позивач всіляко його ігнорувала. Заслухавши вступні слова учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10.02.1996 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №132 що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 10.02.1996, проте міцної сім`ї не створили. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. Сторони не підтримують подружніх відносин, з 2019 року не ведуть спільного господарства. Даний конфлікт в сім`ї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між сторонами втрачено. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, наданий судом строк на примирення бажаного результату не надав, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved