Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позов до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від отриманих доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.11.2020 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] , а також стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання спільної дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від отриманих доходів але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.11.2020 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 30.08.2002 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У вказаних відносинах у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день стосунки позивача та відповідача фактично припиненні та позивачем було подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Біляївського районного суду Одеської області. Приблизно з жовтня 2020 року сторони не проживають однією сім`єю, та не ведуть спільного господарства. Починаючи з цього часу, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, у вихованні неповнолітніх дітей участі не бере, коштів на їх утримання не надає. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача, а тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи. суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 30.08.2002 року сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що було підтверджено сторонами у судовому засіданні. У вказаному шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.02.2004 року зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №25; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №881 від 22.11.2016 року. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ст.180 СК України відповідач [PERSON] , як батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б утримувалися обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Згідно вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, але підлягає задоволенню частково - суд вважає можливим визначити аліменти в частці від доходу відповідача, оскільки відповідно до ч. 2,3 ст. 183 СК України встановлено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, а тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 13.11.2020 року, і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а потім - по 1/4 частині з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , оскільки відповідач не звільнений від обов`язків щодо матеріального утримання дітей, який передбачений ст. 180 СК України. Також в судовому засіданні відповідач заперечував, щодо задоволення позову, але ним не було надано належних доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з тим, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому відповідач повинен також брати участь у утриманні дітей. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: partial