Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 12.11.2020 до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти а розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним 23-х річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову зазначено, що 16 вересня 2000 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, що був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області та зроблено відповідний актовий запис №80. Рішенням Соснвіського районного суду м. Черкаси від 27.01.2015 у справі №712/15494/14-ц шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 15 листопада 2005 року, який на даний час навчається на 1 курсі Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, факультет Міжнародного права, на денній формі навчання, контрактній основі. Вартість навчання, згідно умов договору про надання освітніх послуг складає 28600грн. на рік. Позивач вказує, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, власного доходу не має. А вона не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки має на утриманні ще одну дитину, а саме неповнолітню [PERSON] . Інших видів доходів вона немає, атому син потребує матеріальної допомоги. Також вказує, що відповідач є працездатним, працює та отримує заробітну плату. Також має земельну ділянку, яку здає в оренду та також має додатковий дохід. Аліментів нікому не сплачує, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання сина в розмірі ј частини від його доходів. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадженням з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилась. Проте надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Проте від представника відповідача надійшло клопотання в якому просила проводити розгляд справи без її участі та без участі відповідача. При ухваленні рішення, просила суд врахувати наступні обставини, а саме те, що відповідач має на утриманні також малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , 09.02.2018 припинив підприємницьку діяльність, на даний час працює у ТОВ «ТВК «ВІРА» з 01.03.2021р. та має посадовий оклад в розмірі 6000грн., також на утриманні має батьків пенсіонерів, які потребують його допомоги, оскільки обидва в січні 2021 перехворіли на COVID-19. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Проте надав суду письмову заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд даної справи без його участі. Дослідивши зміст позовних вимог, відзиву, дослідивши письмові докази надані сторонами, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, який було розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2015 року (а.с. 7). Сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 4). Позивач вказує, що син - [PERSON] проживає разом із нею та перебуває не її утриманні. Зазначене не було спростовано стороною відповідача у судовому засіданні. Як вбачається з довідки №566/2020 від 05.11.2020 [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Зарахований наказом №1039-ст від 06.09.2020р. Навчається за кошти фізичних або юридичних осіб (контракт) Термін навчання з 01.09.2020-30.06.2024 (а.с. 6). Обґрунтовуючи розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивач посилається на те, що відповідач є працездатною особою, , працює та отримує заробітну плату, аліментів на утримання інших осіб не сплачує, також має додатковий дохід,адже здає в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,2053га з кадастровим номером 7124081600:01:001:0120 з 05.10.2016р. (а.с. 8-10). Крім того, судом встановлено, що відповідач має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якого також має забезпечувати (а.с. 32). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських об`єднань, відповідач [PERSON] припинив підприємницьку діяльність з 09.02.2018 року (а.с. 33). Згідно наказу про особовий склад №3 від 01.03.2021 [PERSON] прийнято у ТОВ «Торгово-виробнича компанія «ВІРА» на посаду менеджера (управителя) із збуту з 02.03.2021 з окладом згідно штатного розкладу (а.с. 35). Згідно штатного розкладу ОВ «ТВК №ВІРА» на 2021 рік затвердженого директором товариства [PERSON] 01.03.2021 посадовий оклад менеджера (управителя) із збуту складає 6000грн. в місяць (а.с. 36). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання сина, у зв`язку із його навчанням. Проте визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, а також те, що син навчається на денній формі навчання за контрактом без отримання стипендії. Крім того, суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на даний час працевлаштований в ТОВ «ТВК «ВІРА» та отримує заробітну платню із посадовим окладом 6000грн. щомісячно, також має додатковий дохід у вигляді орендної плати за передану ним в оренду земельну ділянку, яка належить йому на праві власності, загальною площею 2,2053га (к/н 7124081600:01:001:0120). Крім того, суд враховує, що відповідач також є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , та згідно положень ст. 180 СК України, має обов`язок по утриманню свого малолітнього сина. З огляду на зазначене, суд вважає, що достатнім та доцільним розміром аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання буде 1/6 частина від усіх виді його заробітків (доходів) щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін, а також чинному законодавству. Щодо посилання відповідача на те, що на його утриманні також перебувають його непрацездатні батьки яким він також надає матеріальну допомогу, то суд не приймає до уваги зазначені доводи, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подачі позову, тобто з 12.11.2021, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн. На підставі ст. ст. 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 206, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 354 ПК України, -

Outcome: partial