Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центру технічної експлуатації первинної мережі №11, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м.. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 08.09.1998р. на спільному засіданні спілкового комітету та адміністрації підприємства, на якому працював позивач [PERSON], було прийнято рішення про надання йому, головному інженеру ТВМЗ-12, [PERSON], житла за адресою: [ADDRESS]. 10 листопада 1998 року був укладений договір найму житла між Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11 (наймодавець) та [PERSON] (наймач), в якому наймодавець надає у безстрокове користування квартиру [ADDRESS] В 2001 році Центр технічної експлуатації первинної мережі № 11 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси, мотивуючи позивні вимоги тим, що придбав у [PERSON] квартиру по договору купівлі-продажу, зареєстрованим на Регіональній товарній біржі, та передав їй обумовлену суму. ЦПМ-11 просив суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] так як договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, а [PERSON] згодом ухилялась від подальшого нотаріального посвідчення угоди. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2002 року, суд задовольнив позов по справі № 2-1063/2002 за позовом Центра технічної експлуатації первинної мережі № 11 до [PERSON] про визнання договору № 1/98-00353 купівлі-продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. [PERSON], укладаючи договір № 1/98-00353 купівлі- продажу нерухомого майна діяла від імені власників квартири: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON]. 23.12.2006р. КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» зареєструвало право власності на квартиру [ADDRESS] за «Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11», реєстраційний номер 17286043, на підставі рішення суду, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 06.10.2016 року Апеляційний суд Одеської області скасував рішення Суворовського районного суду по справі № 2-1063/2002 від 30.01.2002р., оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2012 року визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та визнано право власності на зазначену квартиру за Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11 (раніше технічний вузол міжнародного зв'язку та телебачення-12). Судом не вирішувалося питання відносно квартири [ADDRESS], наймачем якої є [PERSON] Отже, копія рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2002 року по справі 2-1063/2002р., на підставі якої була зареєстрована квартира, є такою що не відповідає дійсності відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси. З урахуванням ухвали Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2016р. у справі № 2-1063/2002, 1 листопада 2016 року Державна реєстраційна служба скасувала реєстрацію на право власності на квартиру [ADDRESS] за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11, оскільки підстава реєстрації зазначеної кватири є незаконною, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вказує про те, що 10 листопада 1998 року, [PERSON] було надано житло за адресою: [ADDRESS]. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України. Позивач [PERSON] вказує про те, що він проживає в зазначеній квартирі [ADDRESS], майже дев'ятнадцять років з дня реєстрації, на підставі договору найму житла від 10.11.1998р. Відповідно до письмової виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію в зазначеній квартирі зареєстровано позивача [PERSON], його дружину [PERSON], синів [PERSON] та [PERSON] та онука [PERSON] Позивач [PERSON] добросовісно заволодів спірною квартирою та з 1998 року до теперішнього часу продовжує відкрито та безперервно володіти квартирою [ADDRESS] та нести зобов'язання по утриманню майна. Він регулярно сплачує комунальні послуги, піклується про стан майна, та проводить там поточні ремонти, що підтверджується квитанціями. Позивач [PERSON] вказує про те, що, проживає в зазначеній квартирі 18 років. Однак враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перхідних положень ЦК, про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 1 січня 2001 року, родина позивача [PERSON] безперервно володіє зазначеною квартирою вже протягом 17 років. Спірна квартира не відноситься до державного чи комунального житлового фонду, в неї відсутній власник та вона ні на кого не зареєстрована (безтитульна), оскільки державна реєстраційна служба скасувала реєстрацію на право власності на квартиру [ADDRESS] за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11, а тому за позивачем може бути набуто право власності на зазначену квартиру за набувальною давністю. 13.11.1997 року, зазначена квартира [ADDRESS] була приватизована колишніми власниками квартири, що підтверджується листом вих. № 101/01.09 від 27.02.2017 р. комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.147). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили (а.с.148-155-160). У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2016 року, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30.01.2002 року повернуто апелянту. Із тексту Ухвали Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2016 року вбачається про те, що рішення суду порушує права [PERSON], оскільки він є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі договору найму від 10.11.1998 року, укладеною з Центром технічної експлуатації первинної мережі №11. Зазначена квартира не була передана Центром технічної експлуатації первинної мережі №11 до житлового фонду м.Одеси, що перешкоджає йому в приватизації цієї квартири. З матеріалів справи вбачається про те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2002 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та визнано право власності на зазначену квартиру за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11 (раніше Технічний вузол міжнародного зв'язку та телебачення - 12). Судом не вирішувалося питання відносно квартири [ADDRESS], наймачем якої є [PERSON] за його ствердженням. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2002 року, визнано дійсним договор купівлі-продажу нерухомого майна №1/98-00353 від 08.09.1998 року, на квартиру №112, яка розташована в будинку № 120 по проспекту Добро вольського у м.Одесі, який укладений між Технічним вузлом міжнародного зв'язку і телебачення - 12, в теперішній час Центр технічної експлуатації первинної мережі №11 і [PERSON], зареєстрований на Регіональній товарній біржі. Визнано за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11, раніше Технічний вузол міжнародного зв'язку і телебачення - 12, право власності на квартиру 112, яка розташована в будинку № 120 по проспекту Добро вольського у м.Одесі ( арк.сп.19); Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №72000602 від 01.11.2016 року, згідно запису про право власності №17216237 від 01.11.2016 року, запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] погашено 01.11.2016 року на підставі перенесено до новоствореного об'єкту нерухомого майна №1072378651101. Відомості про інші речові права відсутні (а.с.10); Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №107125347 від 12.12.2017 року, за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні відомості відносно квартири [ADDRESS] (а.с.20); Згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна №1/98-00353 від 08.09.1998 року, [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продала, а Технічний вузол Магістральних зв'язків-12 придбав квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу №1/98-00353 від 08.09.1998 року був зареєстрований на Регіональній товарній біржі (а.с. 17-18); 03.11.1998 року вказана квартира була зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» за Технічним вузлом Магістральних зв'язків-12 на праві приватної власності (а.с.18 об.); Відповідно до листа КП «Міське агентство з приватизації житла №101/01.09 від 27.02.2017 року, свідоцтво на право власності на житло за адресою: [ADDRESS] видано на підставі розпорядження органу приватизації УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів №100441 від 13.11.1997 року на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12); Відповідно до виписки з протоколу №16 від 08 вересня 1998 року спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації підприємства ТВМЗ-12, надано згоду про надання житла головному інженеру ТВМЗ-12, [PERSON] про надання житла, за адресою: [ADDRESS] (а.с.14); 10 листопада 1998 року укладений письмовий договір найму житла між Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11 (наймодавець) та [PERSON] (наймач), відповідно до договору наймодавець надає наймачу і членам його сім?ї у безстрокове користування [ADDRESS] (а.с.15-16); Відповідно до письмової довідки про склад сім?ї та реєстрацію №432 від 13.07.2017 року, яка видана ЖЕП «Суворовський», в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстрований з 16.12.1998 року - позивач [PERSON], з 06.08.1999 року проживає та зареєстрована дружина позивача [PERSON], з 26.01.2001 року проживає та зареєстрований син позивача - [PERSON], з 02.02.2005 року проживає та зареєстрований син позивача [PERSON], з 12.08.2014 року проживає та зареєстрований внук позивача [PERSON] ( арк.сп.13); Відповідно до письмових квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивач [PERSON] з 1998 року по теперішній час оплачує житлово-комунальні послуги за користування квартирою [ADDRESS] про що в матеріалах справи є письмові квитанції (а.с.23-135); Відповідно до письмової довідки від 12.12.2016 року, яка видана кп ЖКС «Північний», станом на 01.01.2017 року, відсутня заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг [PERSON] за користування квартирою [ADDRESS] (а.с.136); Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved