Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником частини жилого будинку з прибудовами за адресою [ADDRESS]. Власником іншої частини жилого будинку є відповідач [PERSON] Також йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0424 га, на якій розташований будинок, за адресою [ADDRESS] Однак на даний час відповідач [PERSON] самовільно зайняв частину його земельної ділянки та чинить перешкоди у користуванні нею. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки межі та розмір його ділянки був узгоджений з відповідачем та погоджений ним 02.12.1998 року. Однак з жовтня місяця 2012 року відповідач, що є суміжним землекористувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], самовільно, без погодження з ним, встановив огорожу якою відгородив частину належної йому земельної ділянки. Чим позбавив його доступу до вищевказаної частини ділянки, та здійснює її використання для випасу своєї свійської птиці та для своїх господарських і побутових потреб. На його неодноразові звернення щодо звільнення земельної ділянки, відповідач не реагує. Внаслідок чого він вимушений був 03.12.2013 року звернутися зі скаргою до Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області. В ході розгляду скарги інспектором Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області 25.12.2013 року було здійснено виїзд за адресою місцезнаходження його земельної ділянки. При виїзді інспектором було встановлено порушення відповідачем вимог земельного законодавства, що полягає в самовільному зайнятті останнім частини його земельної ділянки за вказаною адресою. Інспектором Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області складено протокол № 000688 від 25.12.2013 року про адміністративне правопорушення за ст. 531 КУпАП, проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки на суму 549 грн. 28 коп. Винесено припис № 001069 від 25.12.2013 року, яким зобов'язано [PERSON] усунути порушення земельного законодавства - звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Крім того, складено акт від 25.12.2013 року перевірки вимог дотримання земельного законодавства, а також акт обстеження земельної ділянки від 25.12.2013 року № 29, якими підтверджено факт самовільного зайняття відповідачем частини його земельної ділянки. 08.01.2014 року державною інспекцією сільського господарства в Черкаській області за результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову № 000688 про накладення адміністративного стягнення, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 531 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 170,00 грн. Згідно припису № 001069 від 25.12.2013 року, [PERSON] було зобов'язано усунути порушення земельного законодавства та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, про що письмово повідомити, до 25.01.2014 року. Однак до цього часу відповідач самовільно зайняту ним земельну ділянку не звільнив та не усунув порушення земельного законодавства, внаслідок чого на даний час продовжує незаконно та безпідставно займати і використовувати частину його земельної ділянки за адресою [ADDRESS] На підставі вищевикладеного просить суд зобов'язати [PERSON] звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, його земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою шляхом знесення та демонтажу огорожі, встановленої останнім на його земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] Стягнути з [PERSON] на його користь шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в розмірі 549 грн. 28 коп. Стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. та сплачені ним витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги. Позивач [PERSON] та його представник по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що земельну ділянку позивача він самовільно не захоплював. Вищевказана частина земельної ділянки, яку він відгородив, належить йому. Державного акту на право приватної власності на землю у нього немає, оскільки він за його отриманням до відповідних державних органів не звертався. Акт визначення та погодження меж земельної ділянки з позивачем від 02.12.1998 р. він не підписував. Можливо це зробила його дружина. Постанову від 08.01.2014 р. про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 170 грн. за порушення норм земельного законодавства він не оскаржував та штраф не заплатив. Припис від 25.12.2013 р. не виконав. Просив суд в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2005 року серії САА № 611490 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6997218 від 13.04.2005 року позивач [PERSON] є власником 39/50 частин будинку [ADDRESS]. Власником іншої частини жилого будинку є відповідач [PERSON] Також відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 07.06.1999 року серії ЧР № 24-2-2151 позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0423,7 га розташована за адресою: [ADDRESS] в м. Черкаси. В судовому засіданні було встановлено, що перед отриманням позивачем державного акту на право приватної власності на землю позивачем в присутності суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON] було визначено та погоджено розміри і межі землекористування, план зовнішніх меж земельної ділянки, а також акт визначення та погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, що підтверджується актом визначення та погодження меж земельної ділянки від 02.12.1998 р., який приєднаний до матеріалів справи. Також в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем [PERSON] був здійснений самозахват частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], та позначена на плані встановлення меж земельної ділянки акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) складеного 20.09.2013 р. ТОВ «Геоземпроект». 03.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся зі скаргою до Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області з питання порушення відповідачем його права приватної власності. Старшим інспектором Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденко В.І. був складений протокол № 000688 від 25.12.2013 року про здійснення [PERSON] адміністративного правопорушення за ст. 53 1 КУпАП. У вищевказаній постанові зазначено, що 25.12.2013 р. було виявлено порушення вимог земельного законодавства, що полягає в самовільному зайнятті земельної ділянки площею 68 кв.м. по [ADDRESS] Вказана земельна ділянка є частиною земельної ділянки, яка рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.01.1999 р. № 23 п. 182 передана гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також вищезазначеним інспектором був проведений розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка складає 549 грн. 28 коп. 25.12.2013 р. був винесений припис № 001069, яким зобов'язано [PERSON] усунути порушення земельного законодавства - звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Строк виконання припису встановлено до 25.01.2014 р. Крім того, складено акт від 25.12.2013 року перевірки вимог дотримання земельного законодавства, а також акт обстеження земельної ділянки від 25.12.2013 року № 29, якими підтверджено факт самовільного зайняття відповідачем частини земельної ділянки позивача. 08.01.2014 року державною інспекцією сільського господарства в Черкаській області за результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову № 000688 про накладення адміністративного стягнення, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 170,00 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що постанову про накладення на нього адміністративного стягнення він не оскаржував, припис не виконав, покладений на нього штраф не сплатив. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ст.ст. 211, 212 ЗК, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, а громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно з роз'ясненнями ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», завдяки негаторному позову захищаються права власника щодо здійснення права користування та розпорядження своїм майном, не пов'язаним із втратою власником володіння. Вимога відповідно до цього позову полягає в усуненні перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцю здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В зв'язку з тим, що факт неправомірних дій відповідача [PERSON], яка полягає в самовільному захопленні земельної ділянки позивача, встановлений в судовому засіданні, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, яку суд оцінює в розмірі 549 грн. 28 коп. Твердження відповідача [PERSON] в судовому засіданні про те, що самозахват земельної ділянки він не здійснював, оскільки вона належить йому, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки належних доказів які би підтверджували факт належності останньому захопленої земельної ділянки суду не надав. Відповідно до акту визначення та погодження меж земельної ділянки від 02.12.1998 р. відповідач погодив позивачу план та межі його земельної ділянки. Припис про усунення порушення земельної ділянки та постанову про накладення адміністративного штрафу не оскаржив. Також не може бути підставою для відмови в задоволенні позову твердження відповідача в судовому засіданні про те, що вищевказаний акт погодження меж земельної ділянки він не підписував, оскільки в подальшому на запитання суду відповідач не міг пояснити чи він підписував вищевказаний акт чи ні. Клопотання про призначення судової - почеркознавчої експертизи стосовно достовірності його підпису в акті не заявляв. Крім того, вищевказаний акт погодження меж земельної ділянки був складений в присутності сусіднього землекористувача [PERSON] та голови квартального комітету № 2 Гуріненко І.І. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved