Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся досуду з позовом до Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] та двох земельних ділянок: - площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, та площею, 0,0539га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] 06 грудня 2007р. вчинила заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалось заповіла позивачу. Оскільки, з лютого 2014р. постійно проживав зі спадкодавцем до моменту її смерті в с. Білоусівка Драбівського р-ну Черкаської обл., вважає, що спадщину після смерті матері прийняв. Отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно він на може, так як не був зареєстрований разом з померлою на час її смерті. Оскільки вирішити питання спадкування у позасудовому порядку не можливо, просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем та визнати за ним право власності за заповітом на спадкове майно, а саме на житловий будинок по [ADDRESS] .. та на земельні ділянки за тією ж адресою. 09.12.2020р. ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 29.12.2020р. проведено підготовче судове засідання. 28.01.2021р. ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області залучено до участі в справі Драбівську селищну раду, як правонаступника Білоусівської сільської ради Драбівського району. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача - начальник юридичного відділу Драбівської селищної ради Грінько І.В. проти задоволення позову не заперечував, якщо вони не суперечать чинному законодавству, - просив позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 27 травня 2016р. виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років в с. Білоусівка, Драбівського р-ну, Черкаської обл. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 07.09.1956р. Білоусівською сільрадою Драбівського р-ну Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Таким чином позивач [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно даних заповіту, вчиненого 06.12.2007р. в с. Білоусівка, Драбівського р-ну, Черкаської області, посвідченого 06.12.2007р. секретарем Білоусівської сільської ради Десятник О.П., [PERSON] зробила заповітне розпорядження, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось заповіла [PERSON] . Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1997р. серія НБ № 0554329 [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] ; відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 628075 від 28.11.2007р. та серії ЯЕ № 628076 від 28.11.2007р. [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,2500 га з кадастровим номером 7120680800:01:001:0653 та площею 0,0539 з кадастровим номером 7120680800:01:001:1360. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло вказане вище майно. Відповідно постанови в.о. завідувача Драбівської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. від 21.08.2020р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не був зареєстрований разом з померлою на день її смерті та не подав вчасно заяву про прийняття спадщини. Відповідно листа в.о. завідувача Драбівської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. вх. №4368/20-Вх від 14.12.2020р. спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась. Відповідно даних паспорту серія [NUMBER] , виданого Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області вбачається, що позивач був зареєстрований за адресою [ADDRESS] у період з 21.02.1996р. по 04.07.2016р. З 15.07.2016р. місце реєстрації позивача: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживав протягом шести останніх років за адресою [ADDRESS] . Не зважаючи на те, що позивач не зареєстрований за вищевказаною адресою, він з 14.02.2014 року і на момент смерті [PERSON] , та до дня звернення з даною позовною заявою, безперервно проживав за місцем реєстрації та проживання спадкодавця, що підтверджується довідками Білоусвіської сільської ради № 640 від 20.08.2020р., № 599 від 27.05.2016р. та заявою виконавчого комітету Драбівської селищної ради № 1 від 13.01.2021р. Згідно з положеннями ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. У положеннях ст.ст. 1217 і 1218 ЦК України зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Положеннями частин 1 та 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до умов статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Підпунктом 3.15 п. 3 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Згідно з п.п. 3.21 п. 3 Глави 10 Розділу ІІ даного Порядку, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п.п 22 п. 3 Глави 10 Розділу ІІ даного порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У положеннях пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано роз`яснення з приводу того, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , останній не має можливості іншим шляхом, крім як встановлення в судовому порядку факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, підтвердити факт її прийняття. Факт постійного проживання має юридичне значення та має бути встановлений з метою підтвердження наявності обставин, що свідчать про прийняття позивачем, як спадкоємцем, спадщини в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» гарантовано свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України, передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Вказане дає підстави зробити висновок про те, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання та реєстрації спадкодавця у будинку по [ADDRESS] , не може бути обґрунтованою та належною обставиною для відмови в встановленні факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтями 4,5,13 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з приписами статей 76,77,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Такі докази мають бути належними, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З огляду на вищевикладене, постійне проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на день її смерті [INFO] підтверджується наявними у справі матеріалами: - довідкою Білоусівської сільської ради Драбівського р-ну №640 від 20.08.2020р. та довідкою виконавчого комітету Драбівської селищної ради № 1 від 13.01.2021р., відповідно яких [PERSON] проживав без реєстрації в с. Білоусівка Драбівського р-ну з матір`ю [PERSON] , [INFO] з 14.02.2014р. до дня її смерті [INFO] , та здійснював догляд за нею, а також поніс витрати на її поховання. - копією довідки Білоусівської сільської ради Драбівського р-ну №191 від 12.02.2020р., відповідно якої до складу сім?ї [PERSON] , [INFO] на день смерті входив син [PERSON] , 1956р.н. - довідкою Білоусівської сільської ради Драбівського р-ну № 599 від 27.05.2016р., відповідно якої [PERSON] постійно проживав з матір`ю [PERSON] і вів спільне господарство. Також з довідки про отримання (неотримання) допомоги № 364 від 11.08.2020р. вбачається, що [PERSON] , місце реєстрації/фактичного проживання - с. Білоусівка, перебував на обліку Драбівської РДА, відповідно постанови КМУ №832, в період з 14.02.2014р. до 26.05.2016р., на який йому призначено допомогу: компенсаційну виплату особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80 р. Відповідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 204040 [PERSON] , [INFO] станом на 19.05.2016р. мала І (першу) групу інвалідності та потребувала постійного стороннього догляду, мала повну залежність від сторонніх осіб. Суд, зазначає, що викладені обставини справи у даній позовній заяві з зазначенням відповідних доказів підтверджують факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на день її смерті, а також наявність усталених соціальних зав`язків із будинком по [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про визнання факту постійного проживання з матір?ю [PERSON] на момент її смерті [INFO] підлягає до задоволення, оскільки факт проживання його з померлою знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельні ділянки: площею 0,25 га кадастровий номер 7120680800:01:001:0653, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, та площею, 0,0539 га, кадастровий номер 7120680800:01:001:1360, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів неможливості реалізувати своє спадкове право у нотаріальному порядку. Позивач ствердив у судовому засіданні про наявність у нього оригіналів правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Єдиною підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину була відсутність підтвердження проживання спадкоємця з спадкодавцем на час смерті, яка на даний час відпала. Враховуючи те, що позивач може реалізувати свої спадкові права шляхом отримання документу, що посвідчує його право власності в нотаріальному порядку, а суд не може підміняти собою органи нотаріату, позов у цій частині до задоволення не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial