Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з державного підприємства «Палац спорту» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 122259 гривень 40 коп. та компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 29691 гривню 52 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13 січня 2014 року між ним та Державним концерном «Спортивні арени України», в особі генерального директора [PERSON], за попереднім погодженням з Кабінетом Міністрів України, був укладений контракт з керівником державного підприємства «Палац спорту» відповідно до Статуту підприємства, після чого у нього виникли трудові відносини з Державним концерном «Спортивні арени України». 13 січня 2014 року, відповідно до ч. 8 п. 2 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності при найманні на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 року № 203, зі змінами від 09 жовтня 2013 року, та п. 5.2. статуту підприємства, [PERSON] молоді та спорту України було видано Наказ «Про призначення [PERSON] директором державного підприємства «Палац спорту» №7-к/тр. 16 вересня 2014 року від трудового колективу позивач дізнався, що представники [PERSON] молоді та спорту України проводили збори трудового колективу ДП «Палац спорту», під час яких повідомили, що позивач був звільнений з роботи ще 11 вересня 2014 року, а 12 вересня 2014 року іншу особу було призначено виконуючим обовязки директора підприємства. Крім того, представник [PERSON] молоді та спорту України повідомив колектив ДП «Палац спорту», що наказом від 11 липня 2014 року позивача було звільнено з посади директора підприємства 12 липня 2014 року у звязку із закінченням строку дії контракту та 14 липня 2014 року призначено виконуючим обовязки директора ДП «Палац спорту». Вважаючи, що наказ [PERSON] молоді та спорту України від 11 липня 2014 року №215-к/тр про звільнення [PERSON], наказ [PERSON] молоді та спорту України від 14 липня 2014 року №217-к/тр про призначення [PERSON] виконуючим обовязки директора ДП «Палац спорту», наказ [PERSON] молоді та спорту України від 11 вересня 2014 року №311-к/тр про виконуючого обовязки директора ДП «Палац спорту», незаконними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства України та підтягають скасуванню, позивач звернувся за захистом свої порушених прав до суду. За наслідками розгляду справи за його позовом, рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16.12.2014 року по справі №358/1493/14-ц було скасовано наказ [PERSON] та спорту України № 215-к/тр від 11 липня 2014 року про звільнення [PERSON] з посади директора державного підприємства «Палац спорту» 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України; скасовано наказ [PERSON] та спорту України та № 217-к/тр від 14 липня 2014 року про призначення [PERSON] за його згодою виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» 14 липня 2014 року; скасовано наказ [PERSON] та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» та поновлено позивача на роботі на посаді директора державного підприємства «Палац спорту» з 12 липня 2014 року. У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 4 ч. 1ст. 367 ЦПК України суд допустив негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] Не погоджуючись з рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16.12.2014 року, третя особа подала апеляційну скаргу на рішення суду. 18.02.2015 року ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення Богуславського районного суду Київської області було залишено без змін. 15.07.2015 року рішенням Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовані рішення Богуславського районного суду Київської області від 16.12.2014 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 18.02.2015 року. Позивач також зазначає, що до 16 липня 2015 року він продовжував працювати на посаді директора ДП «Палац спорту», виконував свої посадові обовязки, підписував господарські, банківські і розпорядчі документи та йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата по 15 липня 2015 року. Після 15 липня 2015 року він припинив працювати в ДП «Палац спорту», але йому не було видано трудову книжку та не було проведено повний розрахунок при звільненні, оскільки не було виплачено компенсацію за всі невикористані дні відпустки. Посилаючись на положення ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила суду, що позивач безпідставно стверджує, що він до 15 липня 2015 року працював на посаді директора ДП «Палац спорту», оскільки з моменту видання наказу [PERSON] молоді та спорту України від 11 вересня 2014 року № 311-к/тр про виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Палац спорту», а саме з 12 вересня 2014 року, позивач не був фактично допущений до роботи на підприємстві, не виконував обов'язки директора підприємства та не здійснював жодної роботи на користь підприємства. У період з 12 вересня 2014 року по 30 травня 2016 поточного року управління Державним підприємством «Палац спорту» здійснювали наступні посадові особи: [PERSON] (наказ [PERSON] молоді та спорту України від 11.09.2014 року №311 -к/тр.), [PERSON] (наказ [PERSON] молоді та спорту України від 27.02.2015 року №537), [PERSON] (наказ [PERSON] молоді та спорту України від 27.02.2015 № 537 (в редакції наказу [PERSON] молоді та спорту України від 03.02.2015 року № 451), а не позивач. Також є неправдивим твердження позивача про те, що він дізнався про своє звільнення від колективу підприємства 16.09.2014 року, оскільки він відмовився від ознайомлення з наказом [PERSON] молоді спорту України від 11 вересня 2014 року № 311-к/тр про що складено [PERSON] про відмову від ознайомлення з наказом від 12.09.2014 року. Зі змісту позовної заяви позивача також вбачається, що в свій останній робочий день 15.07.2015 року, як директор підприємства, він мав видати кадровий наказ про своє звільнення, отримати в кадровій службі трудову книжку та відповідний розрахунок, але це не відбулося з вини самого позивача. Таким чином, позивач, свідомо уникав виконання покладених на нього, згідно Статуту підприємства обов'язків, щодо управління поточною діяльністю підприємства та не видав наказ про своє звільнення, видачу трудової книжки та здійснення відповідного розрахунку. Водночас позивач після свого звільнення жодного разу не звертався на підприємство з вимогою про видачу йому трудової книжки. Незважаючи на неодноразове звернення відповідача до позивача, щодо отримання трудової книжки (останній лист від 25.05.2015 №01-05/75), він умисно ухиляється від її отримання. Тому в даному випадку вина відповідача в затримці видачі трудової книжки та проведення розрахунку відсутня, внаслідок дій самого позивача. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, представник відповідача пояснила, що з огляду на те, що протягом 2014 - 2015 років відбувався судовий розгляд справи за позовом позивача, щодо поновлення на роботі, до моменту проголошення остаточного рішення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 15.07.2015 року, останньому безпідставно нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, яка відповідно до наказу Державного підприємства «Палац спорту» від 13.05.2015 № 18-к зарахована в суму компенсації за невикористану щорічну відпустку в кількості 48 (сорок вісім днів) за період роботи з 09.06.2011 року по 11.09.2014 року. Представник третьої особи [PERSON] молоді та спорту України [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 січня 2014 року між [PERSON] та Державним концерном «Спортивні арени України», в особі генерального директора [PERSON], був укладений контракт з керівником державного підприємства «Палац спорту» відповідно до Статуту підприємства строком на шість місяців до 12 липня 2014 року, що підтверджується копією відповідного контракту та додатковою угодою №2 до контракту від 23 травня 2014 року. Наказом [PERSON] молоді та спорту України №7-к/тр від 13.01.2014 року [PERSON] призначений на посаду директора державного підприємства «Палац спорту» з 13 січня 2014 року за контрактом. Підстави видання наказу: контракт зі [PERSON] від 13.01.2014 року, подання ДК «Укрспортарени» від 13.01.2014 року №0502/5. Із копії наказу [PERSON] та спорту України № 215-к/тр від 11 липня 2014 року вбачається, що [PERSON] було звільнено з посади директора державного підприємства «Палац спорту» 12 липня 2014 року у звязку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Наказом [PERSON] та спорту України та № 217-к/тр від 14 липня 2014 року [PERSON] за його згодою призначено виконуючим обовязки директора державного підприємства «Палац спорту» 14 липня 2014 року. Із копії наказу [PERSON] та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про виконуючого обовязки директора державного підприємства «Палац спорту» вбачається, що [PERSON] увільнено від виконання обовязків директора державного підприємства «Палац спорту» 11 вересня 2014 року та призначено [PERSON], за його згодою, виконуючим обовязки директора ДП «Палац спорту» з 12 вересня 2014 року до призначення керівника. Позивач в судовому порядку оскаржив наказ [PERSON] молоді та спорту України від 11 липня 2014 року №215-к/тр про звільнення [PERSON], наказ [PERSON] молоді та спорту України від 14 липня 2014 року №217-к/тр про призначення [PERSON] виконуючим обовязки директора ДП «Палац спорту», наказ [PERSON] молоді та спорту України від 11 вересня 2014 року №311-к/тр про виконуючого обовязки директора ДП «Палац спорту». Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16.12.2014 року по справі №358/1493/14-ц було скасовано наказ [PERSON] та спорту України № 215-к/тр від 11 липня 2014 року про звільнення [PERSON] з посади директора державного підприємства «Палац спорту» 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України; скасовано наказ [PERSON] та спорту України та № 217-к/тр від 14 липня 2014 року про призначення [PERSON] за його згодою виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» 14 липня 2014 року; скасовано наказ [PERSON] та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» та поновлено позивача на роботі на посаді директора державного підприємства «Палац спорту» з 12 липня 2014 року. У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 4 ч. 1ст. 367 ЦПК України суд допустив негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] Не погоджуючись з рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16.12.2014 року, [PERSON] молоді та спорту України подало апеляційну скаргу на рішення суду. 18.02.2015 року ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення Богуславського районного суду Київської області було залишено без змін. 15.07.2015 року рішенням Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовані рішення Богуславського районного суду Київської області від 16.12.2014 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 18.02.2015 року. Згідно відомостей наданих відповідачем, позивачу з вересня 2014 року по липень 2015 року нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, всього 151261 гривня 30 коп. (довідка ДП «Палац спорту» №01-14/14 від 30.05.2016 року. Під час судового розгляду справи встановлено, що на виконання рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року про негайне поновлення [PERSON] на роботі, не був виданий відповідний наказ, але [PERSON] з часу негайного поновлення на роботі та по 15 липня 2015 року нараховувалась і виплачувалась заробітна плата, що видно з вищевказаної довідки ДП «Палац спорту». Згідно наказу ДП «Палац спорту» №18-к від 13 травня 2016 року постановлено [PERSON] вважати увільненим від виконання обовязків директора Державного підприємства «Палац спорту» 11 вересня 2014 року. Також цим наказом дано розпорядження відділу бухгалтерського обліку та звітності здійснити взаєморозрахунок зі [PERSON] із врахуванням необхідності виплатити компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи з 09 червня 2011 року по 11 вересня 2014 року в кількості 48 (сорок вісім) календарних днів за надмірно нарахованих та сплачених державним підприємством «Палац спорту» коштів заробітної плати [PERSON] за період розгляду справи за позовом [PERSON] у судах, а саме з 11 вересня 2014 року по 15 липня 2015 року. Трудову книжку позивачу [PERSON] не видано по даний час, але є відомості, що відповідач повідомив позивача про необхідність отримання трудової книжки листом від 13 травня 2016 року, який був отриманий 17 травня 2016 року представником [PERSON], що видно з експрес накладної «Нової пошти» №59000181571030. Згідно вимог ст. 47 КЗпП України відповідач зобов'язаний був в день звільнення видати позивачу належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Вставлено, що в день звільнення 11 вересня 2014 року позивач не працював, що видно з табелю обліку робочого часу за вересень місяць 2014 року. Крім того, копією листка непрацездатності серії АГО №669497 виданого 11 вересня 2014 року підтверджується, що [PERSON] з 11 вересня 2014 року по 27 вересня 2014 року перебував на лікарняному та був звільнений від роботи. Відповідно до пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом [PERSON] праці України, [PERSON] юстиції України, [PERSON] соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 з подальшими змінами і доповненнями, в разі відсутності працівника на роботі у день звільнення власник підприємства або уповноважений ним орган має надіслати працівнику у день звільнення поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Представник відповідача не надала суду доказів, що до 13 травня 2016 року позивач повідомлявся належним чином про необхідність отримання трудової книжки. Відповідно до ч.4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Оскільки [PERSON] 17 травня 2016 року був повідомлений про необхідність отримання трудової книжки, то середній заробіток за час вимушеного прогулу необхідно визначати за період з 16 липня 2015 року по 17 травня 2016 року, тобто за 211 робочих днів з урахуванням одноденного заробітку за липень, серпень 2014 року, який становить 564 гривня 48 коп. Тобто, за вимушений прогул необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 119105 гривень 28 коп. середнього заробітку. Щодо вимог позивача про стягнення із державного підприємства «Палац спорту» на його користь компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 29691,52 гривень, ці вимоги необхідно залишити без задоволення, оскільки згідно наказу ДП «Палац спорту» від 13 травня 2016 року дано розпорядження відділу бухгалтерського обліку та звітності здійснити взаєморозрахунок зі [PERSON] із врахуванням необхідності виплатити компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи з 09 червня 2011 року по 11 вересня 2014 року в кількості 48 (сорок вісім) календарних днів за надмірно нарахованих та сплачених державним підприємством «Палац спорту» коштів заробітної плати [PERSON] за період розгляду справи за позовом [PERSON] у судах, а саме з 11 вересня 2014 року по 15 липня 2015 року. Вказаний наказ позивачем не оскаржується та не наводиться обґрунтування його неправильності. Натомість суд вважає, що в даному випадку відповідач діє в межах законності та із засад справедливості, оскільки [PERSON] в період з 12 вересня 2014 року та по 16 грудня 2014 року заробітна плата нараховувалась та виплачувалась взагалі безпідставно, як особі, яка не перебувала в трудових відносинах з ДП «Палац спорту» і лише з часу постановлення судового рішення від 16 грудня 2014 року про негайне поновлення позивача на роботі, нарахування заробітної плати та її виплата були виправданими. Оскільки за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року [PERSON] було виплачено 72447,90 гривень і ця сума є більшою ніж компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки, то суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в цій частині вимог. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial