Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ земельної ділянки в натурі, мотивуючи свої вимоги тим, що нею не досягнуто домовленості з відповідачами щодо поділу (виділу) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що призводить до не можливості укладення договору про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, а відтак позивач вказуючи на своє право звернення до суду за захистом свого майнового права, з урахуванням уточнень просить суд здійснити поділ житлового будинку та виділити земельну ділянку в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності. 29 вересня 2017 року відповідно до розпорядження № 522 у зв'язку з перебуванням на лікарняному судді Васильєвої Н.П., вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Писанця В.А. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального Кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності даною редакцією Кодексу. Згідно з положеннями ст.ст. 19, 274 ЦПК України, вбачається, що спір підлягає розгляду у загальному порядку позовного провадження, для нього обов'язковою є стадія підготовчого провадження. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що передбачає ч. 3 ст. 200 ЦПК України. До проведення підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а від відповідачів І, ІІ про визнання позову, а також вбачається, що від відповідача ІІІ заяв або клопотань з процесуальних питань не надходило. Встановивши, що будучи належним чином повідомленими про дату час та місце проведення підготовчого судового засідання сторони для участі у ньому не з'явились, суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 12 липня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Короткевич Н.П., [PERSON] отримала в дар від свого батька - [PERSON] нерухоме майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці загальною площею 1322 кв.м. З інформаційної довідки виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації Київської міської ради вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований на ім'я: 1/4 ч. [PERSON] (згідно з правовстановлюючим документом - російська мова) на праві свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 1-ю Київською державною нотконторою 05 квітня 1986 року, № 7н-5276, зареєстрованого в Бюро 29 квітня 1986 року, в книзі д. 46-242 за реєстровим № 10845; 1/2 ч. [PERSON] (згідно з правовстановлюючим документом - російська мова) на підставі договору дарування, посвідченого 6-ю Київською нотконторою 12 липня 1996 року, № 10у-569, зареєстрованого в Бюро 19 серпня 1996 року, в книзі д. 46-242 за реєстровим № 10845; 1/8 ч. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 6-ю Київською державною нотконторою 20 лютого 2007 року, № 3с-119, зареєстрованого в Бюро 12 березня 2007 року, в книзі д. 127-278 за реєстровим № 10845; 1/8 ч. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 6-ю Київською державною нотконторою 20 лютого 2007 року, № 3с-119, зареєстрованого в Бюро 12 березня 2007 року, в книзі д. 127-278 за реєстровим № 10845. З технічного паспорту житлового будинку та експлікації вбачається, що будинок фактично складається з житлового будинку, позначеного на плані літерою - А, літньої кухні під літерою - Б, сараю з погребом під літерами - В, Г, вбиральні під літерами - Д, З, сараї під літерами - Е, Ж. Висновком експертів за результатами проведення комплексного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 17 березня 2017 року № 2162 встановлено, що згідно ст. 120 ЗК України, а також з наданих технічного паспорту на житловий будинок та інформаційної довідки, виданої Київським бюро технічної інвентаризації 30 серпня 2016 року, частки співвласників земельної ділянки загальною площею 0,1691 га (1691 кв.м.) по [ADDRESS], становлять: співвласник № 1 (квартира № 1) - [PERSON] - 1/2 частка, що становить 845,5 кв.м.; співвласник №2, №3, №4 (квартира № 2, № 3) - [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/8 частка та [PERSON] - 1/8 частка, що становить 845,5 кв.м. За результатами проведення вказаного будівельно-технічного дослідження фактичні частки співвласників земельної ділянки загальною площею 0,1691 га (1691 кв.м.) по [ADDRESS], становлять: співвласник №1 (квартира №1, №4) - [PERSON] - 37/100 частка, що становить - 0,0626 га (626 кв.м.); співвласники № 2, № 3, № 4 (квартира № 2, № 3) - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 63/100 частки, що становлять 0,1065 га (1065 кв.м.). Даним висновком запропоновано варіанти порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0,1691 га (1691 кв.м.), описані в дослідницькій частині висновку та зображені на додатках №2, №3, №4. Запропонований варіант № 3, встановлює можливість користування за наступними умовними позначеннями: S1=0,0626 га - земельна ділянка, яка пропонується в користування власнику [ADDRESS], що становить 37 % від загальної площі ділянки; S2=0,1065 га - земельна ділянка, яка пропонується в користування власникам [ADDRESS], що становить 63 % від загальної площі ділянки. Зокрема даним варіантом висновку запропоновано, для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель і споруд співвласнику №1 - [PERSON] пропонується 37/100 частки земельної ділянки загальною площею 0,0626 га (626 кв.м), яка обмежена лініями розподілу: -від точки «2» лінія розподілу проходить з північної сторони по землях загального користування через точку «З» в точку «16»; -від точки «16» лінія розподілу проходить по межі ділянки з східної сторони через точки «17», «18» в точку «19»; -від точки «19» лінія розподілу проходить по вулиці Товарна (південна сторона ділянки) довжиною 14,29м в точку «7»; -від точки «7» лінія розподілу довжиною 4,81 м проходить в точку «6», яка знаходиться на лінії розподілу будинку; -від точки «6» лінія розподілу проходить через лінію розподілу будинку в точку «5»; -від точки «5» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить через точки «4», «23», «22», «21», «20» в точку «2». Земельна ділянка загальною площею 0,0626 га (626 кв.м), яка пропонується співвласнику № 1 - [PERSON], зображена в додатку № 4 до висновку синім заштрихованим кольором. 2. Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель і споруд співвласникам №2, №3, №4 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - пропонується 63/100 частки земельної ділянки площею 0,1065 га (1065 кв.м), яка обмежена лініями розподілу: -від точки «1» лінія розподілу з північної сторони проходить по землях загального користування довжиною 13,73 м в точку «2»; -від точки «2» лінія розподілу довжиною 16,58 м проходить в точку «20»; -від точки «20» лінія розподілу проходить через точки «21», «22», «23» в точку «4»; -від точки «4» лінія розподілу проходить по лінії розподілу будинку через точку «5» в точку «6»; -від точки «6» лінія розподілу проходить довжиною 4,81 м в точку «7»; -від точки «7» лінія розподілу довжиною 13,60 м проходить по вулиці Товарна в точку «8»; -від точки «8» лінія розподілу довжиною 2,64 м проходить в точку «9»; -від точки «9» лінія розподілу проходить у вигляді ламаної через точки «10», «11» в точку «12»; -від точки «12» лінія розподілу довжиною 14,59 м проходить в точку «13»; -від точки «13» лінія розподілу проходить через точку «14» в точку «15»; -від точки «15» лінія розподілу довжиною 32,45 м проходить по межі ділянки з західної сторони в точку «1». Земельна ділянка площею площею 0,1065 га (1065 кв.м), яка пропонується співвласникам № 2, № 3, № 4 - [PERSON], [PERSON], [PERSON], зображена в додатку № 4 до висновку червоним заштрихованим кольором. В ході розгляду справи позивачем було уточнено вимоги шляхом поділу спірної земельної ділянки з урахуванням варіанту № 3 експертного висновку. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, власник може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відтак - домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені ст.ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. При здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання, що передбачає ч. 2 ст. 364 ЦК України. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників, що передбачено ст. 367 ЦК України. Отже, правовідносини сторін регулюються нормою ст. 367 ЦК України. Частиною 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною, що встановлює ч. 1 ст. 183 ЦК України. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Як встановлено в ході судового розгляду цільовим призначенням спірної земельної ділянки є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оскільки поділити земельну ділянку на якій розташований будинок без втрати її цільового призначення є можливим, то суд приходить до висновку про те, що така річ, яка є предметом спору, є подільною. З урахуванням встановленого конкретного (порядку) користування житловим будинком, суд вважає за можливе здійснити поділ спірної земельної ділянки у порядку, запропонованому у варіанті 3 експертного висновку від 17 березня 2017 року за № 2162, оскільки такий варіант передбачає можливість користування комунікаціями, обома співвласниками житлового будинку по [ADDRESS]. При цьому суд вважає, що вказаний спосіб захисту порушеного права позивача не порушує конституційний принцип непорушності права власності відповідачів, оскільки в результаті такого поділу земельної ділянки в натурі фактичний розмір частки будь-кого із сторін не змінюється. Також суд враховує, що виходячи із системного аналізу положень ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що гіпотетичний виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності та розташований на спірній земельній ділянці, є можливий, оскільки фактично кожній зі сторін виділено відокремлену частину будинку (квартиру) із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. За приписами ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України; цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Судові витрати у справі слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України Враховуючи викладене,

Outcome: approved