Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачі злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, не цікавиться їхнім здоров'ям та фізичним розвитком, не виявляють турботи та уваги, матеріально не забезпечують, з листопада 2012 року діти проживають разом з нею на знаходяться на повному її утриманні. Також просила про стягнення на її користь аліментів по 1/3 частки з кожного відповідача від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та їх повноліття дітей. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову в повному обсязі, вважає, що вираховуючи інтереси дітей є доцільним позбавити відповідачів батьківських право відносно їхніх дітей. Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є сином позивач [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах, в яких у них народились діти - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Відповідачі злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей. Так, у листопаді 2012 року відповідачі привезли дітей додому позивача та залишили їй на виховання, більше дітей не відвідували, з того часу діти знаходяться на її повному утриманні, не цікавляться станом їхнього здоров'ям та фізичним розвитком, не виявляють турботи та уваги, матеріально не забезпечують, ведуть асоціальний спосіб життя, бродяжничають, зловживають спиртними напоями. У 28.05.2013 році [PERSON] народила ще одну дитину, яку залишила у Миколаївському обласному будинку дитини та в подальшому була позбавлена батьківських прав відносно цієї дитини. Такі дії відповідачів свідчать, про байдуже ставлення до виховання дітей. Згідно листа Заводського РВ ММУ від 25.09.2014 року місцезнаходження [PERSON] і [PERSON] не відомо, за місцем їхнього мешкання за адресою: [ADDRESS], не проживають з 2014 року. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] №2064/02.02.01-22/22/14/15 від 23.09.2015 року, вважають, враховуючи інтереси дітей, доцільним позбавити їх батьківських прав. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органом надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків та дитини». Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, суд при вирішенні будь яких питань щодо дітей повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням їх інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідачів батьківських прав та необхідність їх задоволення, виходячи з інтересів дітей. Також суд вважає обгрнутованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу [PERSON] про стягнення з відповідачів на її користь аліментів на утримання [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги від батьків, які згідно закону повинні їх утримувати. Відповідно до ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки ат піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Як встановлено судом неповнолітні [PERSON] і [PERSON] є онуками позивача, проживають разом з неї та знаходиться на її утриманні, матеріальна допомога з боку їхніх батьків не надається,. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідачів, відсутність у них інших утриманців та вважає, що з відповідачів підлягають стягненню аліменти у розмірі по 1/3 частини з кожного з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір по 243,60 грн. з кожного та на користь позивача 243,60 грн.

Outcome: approved