Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, вимагаючи стягнення з відповідача на його користь 7650 гривень 48 копійок заборгованості по виплаті коштів, належних при звільненні, посилаючись на те, що з 15 серпня 1982 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював вчителем фізичного виховання. 30 червня 2015 року позивач був звільнений з роботи у зв'язку з виходом на пенсію, але відповідач не провів повний розрахунок. Позивач стверджує, що у квітні - травні 2015 року він перебував на лікарняному, який закінчився 30 травня 2015 року, а з 2 червня 2015 року по 30 червня 2015 року він виходив на роботу і йому нараховувалась заробітна плата, однак при звільненні ці кошти не виплачені. 10 серпня 2015 року до участі в справі як співвідповідача залучено Маловисківську загальноосвітню школу № 3 І-ІІІ ступенів. 24 листопада 2015 року позивач [PERSON] збільшив розмір позовних вимог до 8226 гривень 16 копійок, вимагаючи стягнення з відповідача додатково заборгованості по виплаті заробітної плати за січень 2015 року. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що з січня по червень 2015 року позивач не виходив на роботу. Двадцять шостого березня 2015 року позивач надав листок непрацездатності та медичні довідки про своє місце перебування з січня по 18 лютого 2015 року. Дванадцятого червня 2015 року позивач надав два листки непрацездатності за квітень-травень 2015 року. В червні 2015 року позивач трудові обов'язки не виконував з невідомих причин і на роботу не з'являвся. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов до Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 І-ІІІ ступенів не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Судом встановлено, що трудовий договір укладено між позивачем [PERSON] і відділом освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, який наділено функціями прийняття-звільнення працівника з роботи та нарахування і виплати заробітної плати. Тому, Маловисківська загальноосвітня школа № 3 І-ІІІ ступенів, не маючи належної праводієздатності, не може відповідати за пред'явленим позовом. Позов до відділу освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Таким чином, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що працівник зобов'язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, додержуючись трудової дисципліни, а роботодавець зобов'язаний виплачувати заробітну плату за виконану роботу. Судом встановлено, що дійсно в період з 15 серпня 1982 року по 30 червня 2015 року сторони перебували у трудових відносинах, що підтверджується записами трудової книжки (а.с. 20 том 1). Записами в табелях обліку відпрацьованого робочого часу підтверджується, що в січні 2015 року позивач [PERSON] відпрацював вісім робочих днів, а в період з 14 по 23 січня - був відсутніх на роботі з нез'ясованих обставин (а.с. 144 том 1). За січень 2015 року за відпрацьовані робочі дні позивачеві нараховано і виплачено заробітної плати в сумі 933 гривні 33 копійки (а.с. 30 том 2). В табелях обліку відпрацьованого робочого часу за лютий, березень, травень і червень 2015 року, в графі працівника [PERSON], відображено відомості про відсутність на роботі з нез'ясованих обставин (а.с. 146-160), а у додаткових табелях за січень і червень 2015 року вказані відомості про відсутність на роботі без поважних причин (а.с. 74 том 2). Факт відсутності позивача [PERSON] на роботі в період з 14 січня по 30 червня 2015 року підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також актами про відсутність на роботі та записами в класних журналах (а.с. 60, 62 - 93, 95-98, 100-117, 120, 161-231 том 1). З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] вбачається, що в червні 2015 року вони епізодично бачили позивача [PERSON] в межах території Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 І-ІІІ ступенів, але ці показання не дають підстав для висновку про те, що в з 2 по 30 червня 2015 року позивач [PERSON] виконував свої трудові обов'язки вчителя фізичного виховання. Тому, вимоги позивача про стягнення заробітної плати за січень і червень 2015 року є безпідставними. Між тим, копіями листків непрацездатності підтверджується, що в періоди з 30 березня по 20 квітня та з 18 до 30 травня 2015 року позивач [PERSON] був звільнений від роботи у зв'язку з тим, що перебував на лікуванні (а.с. 52-53 том 2). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22, частин 1 і 3 статті 30, частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України). Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб). Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом. Тому, відповідач - відділ освіти Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області зобов'язаний виплатити позивачеві допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності за квітень - травень 2015 року у таких розмірах: за період з 30 березня по 20 квітня 2015 року - 1826 гривень 40 копійок; за період з 18 по 29 травня 2015 року - 1346 гривень, всього - 3172 гривні 40 копійок. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Тому, право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача належних працівникові на день звільнення коштів допомоги по тимчасовій непрацездатності. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: partial