Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за Договором позики грошей б/н від 05.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], в розмірі 875354,61 грн., з яких 804209,62 грн. сума основного боргу, 54686,25 грн. сума індексу інфляції та 16458,74 грн. 3% річних від простроченої заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 05.01.2016 року він надав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 715200,00 грн., що на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 29800,00 доларів США строком до 01.06.2016 року, проте у вказаний в розписці строк грошові кошти позивачеві не повернуто. Нотаріально посвідчена згода [PERSON] - дружини позичальника створює обов'язки для кожного з подружжя, оскільки договір укладено за час шлюбу, а кошти використані на потреби сім'ї. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. 20.04.2017 року від представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, через канцелярію суду надійшла заява, в якій представник позивача просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Крім того, в разі неявки в судове засідання відповідачів представник позивача не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення (вх. № 8880). Відповідачі правом на участь у судовому засіданні не скористалися, причину неявки не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом надсилання на адресу їхньої реєстрації судових повісток, які повернулися на адресу суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме: «сплив терміну зберігання». У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2016 року між [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Договір позики грошей (далі - Договір), відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність Позичальнику належні йому грошові кошти в сумі 715200,00 грн., що на момент укладення Договору згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 29800,00 доларів США, строком до 01.06.2016 року. За згодою сторін встановлений наступний графік повернення боргу: - 120000,00 грн., що на момент укладення цього згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 5000,00 доларів США строком до 01.02.2016 року; - 67200,00 грн., що на момент укладення цього згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 2800,00 доларів США строком до 01.03.2016 року; - 48000,00 грн., що на момент укладення цього згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 2000,00 доларів США строком до 01.04.2016 року; - 48000,00 грн., що на момент укладення цього згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 2000,00 доларів США строком до 01.06.2016 року. Відповідно до п. 2 Договору Позичальник зазначені гроші одержав під час підписання цього Договору і зобов'язується повернути ці гроші до 01.06.2016 року. Сторони дійшли згоди, що відсотки за даним Договором нараховуватись не будуть. Вказаний Договір позики грошей від 05.01.2016 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6. Пунктом 11 Договору передбачено, що передача грошей у позику відбувається за згодою дружини Позичальника [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON] 05.01.2016 року за реєстровим № 5. Обґрунтовуючи солідарну відповідальність за Договором позики грошей від 05.01.2016 року позивач зазначає, що основний позичальник - [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON], а тому відповідно до ст. 65 СК України договір боргу створює обов'язки й для [PERSON] Згідно зі ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи документом, який посвідчує передання [PERSON] відповідачу [PERSON] грошових коштів в сумі 715200,00 грн., що на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 29800,00 доларів США, є вищевказаний договір позики, посвідчений нотаріусом. Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладання договору позики не потребує згоди чоловіка або дружини на його укладання. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Таким чином, нотаріально посвідчений договір позики не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення суми боргу з [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню. Позивач зазначає, що у встановлений в Договорі позики грошей від 05.01.2016 року строк, відповідач грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 875354,61 грн., з яких 804209,62 грн. сума основного боргу, 54686,25 грн. сума індексу інфляції та 16458,74 грн. 3% річних від простроченої заборгованості. Відповідно до п. 5 Договору, після виконання Позичальником свого зобов'язання Позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у Позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника Договору вважається безумовним підтвердженням прострочення виконання Позичальником свого зобов'язання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею\~610,\~612 ЦК України\~- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 ЦК України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-79 цс 14 від 2 липня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Гривневий еквівалент неповернутої суми позики в розмірі 29800,00 доларів США на час звернення позивача з позовною заявою складає 804209,62 грн. За таких обставин позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 804209,62 грн. боргу підлягає задоволенню. За невиконання своїх грошових зобов'язань відповідач продовжує нести цивільно-правову відповідальність, передбачену законом. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 54686,25 грн. інфляційних та 16458,74 грн. трьох процентів річних є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до ч. 1\~статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 8000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial