Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Йому,\~на праві\~особистої власності\~належить житловий\~будинок [ADDRESS] . 10.02.2020\~року в\~житловому будинку\~була зареєстрована\~ його\~мати,-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Проте,\~з моменту\~реєстрації в\~цьому житловому\~будинку [PERSON] ,\~весь час\~мешкала в\~місті Києві,\~і жодного\~дня в\~цьому будинку\~фактично не\~проживала. Більше одного\~ року\~тому,\~ [PERSON] \~ виїхала\~за межі\~України \~-\~Італію \~і з\~цього часу\~знаходиться в\~цій країні. Оскільки,\~відповідачка створює\~йому істотні\~перешкоди у\~володінні та\~користуванні належним\~йому житловим\~приміщенням,\~а саме:\~житловим будинком\~ [ADDRESS] , позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] , внаслідок її тривалої відсутності в цьому приміщені. В судове засіданні позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, представник адвокат Ганюков В.Д. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. ст. 280 - 283 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Так, [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.7). Згідно довідки за № 1069 про склад сім`ї від 29.04.2021 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] ( а.с.10) Згідно домової книги по домоволодінню за [ADDRESS] про склад сім`ї вбачається, що у вказаному домоволодінні зареєстрована [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.11). У відповідності до акту підтвердження виданого 30.04.2021 року депутатом Михайлівської селищної ради зі слів власника будинку, в якому зареєстрована [PERSON] [PERSON] , 1991 року народження, жінка в будинку не проживає вже більше року, участі в благоустрою будинку не бере та не сплачує комунальні послуги за цей будинок ( а.с.12). Частиною 1 статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2\~ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року. Відповідно до статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлення права власності або обмежена у його здійсненні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гарантуючи захист права власності, передбачене\~ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. На підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст. ст.\~379,\~380 ЦК\~). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦПК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї Без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом достовірно\~встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є власником\~житлового будинку,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] . З наданих доказів вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно вже тривалий час не проживає у житловому будинку\~розташованому за\~адресою:\~ [ADDRESS] , а саме з 10.02.2020 року. Враховуючи викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що є\~всі підстави\~для визнання\~відповідача [PERSON] \~такою,\~що втратила\~право на\~користування житловим\~приміщенням,\~а саме\~житловим будинком,\~ розташованого\~за адресою:[ADDRESS] , оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі не проживає без поважних причин понад рік. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved