Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , 1935 року народження, який на момент смерті разом з позивачем проживав у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну ділянку на території Дубівської сільської ради Таращанського (на даний час Білоцерківський) району Київської області, що належала йому на підставі державного акту серії ЯБ № 282608 від 26.12.2005, та житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Він, як син покійного [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом, звернувся до нотаріуса із питанням прийняття спадщини, проте нотаріусом було повідомлено, що ним пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що у 2020 році на території України було запроваджено карантин, зумовлений поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19), що є форс-мажорною обставиною, а також на факт проживання разом із спадкодавцем на час його смерті, позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 02.06.2021 прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 16-17). Ухвалою суду від 08.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.34-35). В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, та додатково суду пояснив, що з початку січня 2020 року він постійно проживав разом із батьком в с.Дубівка, доглядав його до смерті - до [INFO] . За життя батько склав заповіт, за яким заливи йому свій пай, а будинок - залишив братові. Він вважав, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки тривалий час проживав разом з ним. Його брат не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, спадкове майно після смерті батька не прийняв, спадщину не оформив. Відповідач Таращанська міська рада Київської області свого представника в судове засіданні не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.38). 16.07.2021 до суду надійшла письмова заява від Таращанської міської ради Київської області за підписом міського голови Кривошеєва М.Ю. з проханням розглянути справу без участі представника міської ради; не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с. 39). Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст. 206 ЦПК). Отже, подана відповідачем заява про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог враховується судом при прийнятті рішення. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 19.10.2020 виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.8). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського (на даний час Білоцерківський) району Київської області, з кадастровим номером 3224481300:02:005:0039 площею 2,8791га (державний акт серії ЯБ № 282608) (а.с.11) та житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області Свириденко Г.А., зареєстрованого у реєстрі за № 02, [PERSON] вищевказані земельну ділянку заповів [PERSON] , а житовий будинок - [PERSON] (а.с.9). Із долученого до позову роз`яснення від 24.06.2021 вих.№ 139/01-16 приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. вбачається, що [PERSON] звернувся щодо заведення спадкової справи до майна померлого [INFO] батька [PERSON] , однак йому було роз`яснено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку із пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду за відповідним судовим рішенням (а.с.29). З довідки, виданої виконавчим комітетом Таращанської міської ради Київської області 31.05.2021 за № 48-4-1 вих. 21, вбачається, що [PERSON] після погіршення здоров`я батька у 2020 році переїхав до нього та здійснював за ним догляд, а тому фактично прийняв спадкове майно у вигляді земельної ділянки (а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона тривалий час мешкає в селі Дубівка, після нового року у 2020 році позивач постійно був у селі, проживав разом з батьком і доглядав його до смерті. Чому пропустив строк прийняття спадщини - сказати точно не може. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає у селі Дубівка, [PERSON] з січня 2020 року також проживав у селі, доглядав батька. Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права Цивільного кодексу України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наданого у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З наданої позивачем Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.06.2021 вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] - відсутня (а.с.30). З цього суд висновує, що інший спадкоємець за заповітом - брат позивача - не прийняв спадщини, а тому даний позов пред`явлено до належного відповідача - органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] доведено існування перешкод для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] його батька [PERSON] протягом шестимісячного строку, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, та наведені ним причини пропуску вказаного строку для прийняття спадщини, зокрема, факт запровадження у 2020 році на території України карантину внаслідок поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19), є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а відтак, розцінює їх як поважні. За положеннями статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, досліджених доказів, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вбачає поважними причини пропуску строку позивачем для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

Outcome: approved