Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк», [PERSON] молоді та спорту України про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, зобов»язання видати трудову книжку, внесення змін до наказу про звільнення та доповнення наказу про звільнення, посилаючись на те, що наказом міністра [PERSON] молоді та спорту України № 450-к/тр від 20 листопада 2014 року його призначено директором Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» з 20 листопада 2014 року за контрактом. Також 20 листопада 2014 року між ним і [PERSON] молоді та спорту України, як органом управління ДП «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк», був укладений трудовий контракт. 19 серпня 2015 року під час відрядження в м. Київ до [PERSON] молоді та спорту України його було повідомлено про те, що його звільнено з роботи згідно наказу міністра [PERSON] молоді та спорту України № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України та контракту від 20 листопада 2014 року згідно заяви [PERSON]. Проте, згідно зазначеного наказу про звільнення № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року не було вирішено питання щодо видачі йому трудової книжки та виплату заробітної плати і передбачених контрактом та КЗпП України компенсацій. Незважаючи на неодноразові його звернення до роботодавця, на час звернення з позовом йому не видано трудову книжку, не виплачена заборгованість з заробітної плати за період з 01 травня 2015 року, не виплачено належних йому грошових сум на день звільнення. [PERSON] вважав, що наявні підстави для зобов»язання [PERSON] молоді та спорту України внести зміни до наказу № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року, зобов»язання ДП «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» видати йому трудову книжку та стягнення з ДП «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» на користь [PERSON] грошових коштів, належних до виплати при звільненні, та середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати, виходячи з наступного. 20 листопада 2014 року між [PERSON] і [PERSON] молоді та спорту України, як органом управління ДП «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк», був укладений трудовий контракт б/н. Згідно п. 3.1. контракту за виконання обов»язків, передбачених цим контрактом, директору нараховується заробітна плата відповідно до затверджених у встановленому порядку умов праці, яка складається з: посадового окладу в розмірі 3000 грн., надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу. Відповідно до умов п.п. а) п. 5.4. контракту директор може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення терміну його дії у випадку систематичного невиконання органом управління майном своїх обов»язків за контрактом. Згідно п. 5.5. Контракту у разі дострокового припинення контракту за ініціативою директора у випадках, передбачених п. 5.4. контракту, директору підприємства можуть встановлюватись такі додаткові гарантії та компенсації: матеріальна допомога в розмірі трьох середніх заробітних плат, нарахованих за три повні календарні місяці роботи; інші виплати, передбачені законодавством. Відповідно до умов п. 5.8. контракту про намір розірвати контракт директор повинен повідомити орган управління майном письмово за два тижні. 03 серпня 2015 року він надав відповідачу [PERSON] молоді та спорту заяву про звільнення, обгрунтовану тим, що єдиний замовник послуг відповідача Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» [PERSON] установа «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення», яка входить до сфери управління [PERSON] молоді та спорту України, не виконує своїх зобов»язань щодо оплати вартості зазначених послуг. Оскільки вказана державна установа в повному обсязі фінансується з державного бюджету України та не отримувала від [PERSON] молоді та спорту України передбачених бюджетом коштів на 2015 рік, вказана обставина щодо неналежного виконання органом управління своїх обов»язків слугувала підставою для повідомлення ним [PERSON] молоді та спорту України про дострокове розірвання контракту. Однак, як вбачається, наказ про його звільнення був виданий без дотримання умов контракту, попри письмове попередження [PERSON] молоді та спорту України про намір звільнення від 03 серпня 2015 року, посадової особи (виконуючого обов»язки керівника), якій було необхідно передати справи, [PERSON] молоді та спорту України призначено не було. Також датою звільнення в наказі визначено 17 серпня 2015 року, тоді як 17, 18 та 19 серпня 2015 року він продовжував виконувати свої трудові обов»язки, перебуваючи у відрядженні в м. Києві, а відтак, визначення більш ранньої дати звільнення, ніж 20 серпня 2015 року було неможливе в силу імперативних приписів законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою. Проте, за відсутності виконуючого обов»язки керівника Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» такий розрахунок не міг бути проведений. Також у Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» перед ним залишилась заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі за травень-липень 2015 року. Відповідно до умов контракту та штатного розпису Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» йому нараховувалось щомісячно 3 000 грн. посадового окладу, 750 грн. гірських та 1875 грн. надбавки за особливі умови роботи, що після належних відрахувань становило 4 524 грн. 75 коп. на місяць. Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України відповідач [PERSON] підприємство «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» в день звільнення був зобов»язаний йому виплатити 4524 грн. 75 коп. заборгованості з заробітної плати за травень 2015 року, 4524 грн. 75 коп. заборгованості з заробітної плати за червень 2015 року, 4524 грн. 75 коп. заборгованості з заробітної плати за липень 2015 року, виплатити заробітну плату за фактично відпрацьовані дні в серпні 2015 року та грошову компенсацію за невикористану ним щорічну відпустку, а також відповідно до умов п. п. 5.4., 5.5. контракту від 20 листопада 2014 року виплатити матеріальну допомогу в розмірі трьох середніх заробітних плат, нарахованих за три повні календарні місяці роботи, що становить 13572 грн. 75 коп.. Також відповідачами не було забезпечено видачу йому трудової книжки, внаслідок чого з 20 серпня 2015 року він перебуває у вимушеному прогулі. Враховуючи викладене. позивач [PERSON] просив зобов»язати [PERSON] та спорту України внести зміни до наказу № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року щодо визначення дати звільнення [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» з 20 серпня 2015 року, зобов»язати [PERSON] підприємство «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» та [PERSON] молоді та спорту України видати йому трудову книжку, стягнути з Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» на його користь заборгованість з заробітної плати за травень-серпень 2015 року, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, та середній заробіток за час вимушеного прогулу, що на день звернення з позовом до суду становить 67 871 грн. 25 коп.. 17 листопада 2016 року представник позивача [PERSON] подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив зобов»язати [PERSON] та спорту України змінити в наказі від 17 серпня 2015 року № 418-к/тр дату звільнення [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» на 20 серпня 2015 року, зобов»язати [PERSON] та спорту України доповнити наказ від 17 серпня 2015 року № 418-к/тр пунктом наступного змісту: «Виконуючому обов»язки директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» забезпечити проведення розрахунку з [PERSON] та видачу трудової книжки, зобов»язати [PERSON] підприємство «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» та [PERSON] молоді та спорту України видати [PERSON] трудову книжку, стягнути з Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати за травень-серпень 2015 року, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, та середній заробіток за час вимушеного прогулу, що станом на 17 листопада 2016 року становить 81 445 грн. 50 коп.. У грудні 2016 року представник позивача [PERSON] подав суду заяву, в якій зазначав, що позивач і представник позивача заявлені позовні вимоги після їх уточнення відповідно до заяви від 17 листопада 2016 року підтримують за викладених підстав, а саме: 1. [PERSON] молоді та спорту України в наказі № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року не виконало вимоги ст. 39 КЗпП України щодо дострокового розірвання укладеного 20 листопада 2014 року між [PERSON] і [PERSON] молоді та спорту України відповідно до приписів ч. 3 ст. 21, п. 2 ст. 23 КЗпП України 20 листопада 2014 року контракту (строкового трудового договору), а саме підставою для звільнення було визначено угоду сторін замість розірвання контракту; 2. В порушення вимог п. 5.8. контракту від 20 листопада 2014 року з дня отримання заяви [PERSON] про звільнення (03 серпня 2015 року) [PERSON] молоді та спорту України не призначило посадову особу підприємства, якій [PERSON] мало бути передано справи до дня звільнення, та яка після звільнення [PERSON] мала б право на здійснення господарсько-розпорядчих функцій, зокрема, заповнення та видачу трудової книжки, нарахування та виплату заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку; 3. В порушення вимог ст. 47 КЗпП України в наказі № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року [PERSON] та спорту України не визначилось з характером, способом та датою проведення розрахунку з [PERSON] при звільненні, не зазначило відповідальну особу підприємства за проведення розрахунку та видачу трудової книжки; 4) [PERSON] підприємство «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, розрахунки з [PERSON] не провело, оскільки з моменту видачі наказу № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року і до 22 вересня 2015 року внаслідок протиправної бездіяльності посадовими особами [PERSON] молоді та спорту України не було забезпечено призначення директора або виконуючого обов»язки керівника підприємства; 5) З моменту призначення 29 вересня 2015 року виконуючим обов»язки директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» [PERSON], в порушення вимог ст. ст. 47, 49 КЗпП України [PERSON] не була видана трудова книжка та довідка про нараховану та виплачену заробітну плату, розрахунок при звільненні проведений не був. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, представник позивача [PERSON] подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача і його представника, позові вимоги після їх уточнення просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, суду надані заперечення на позов, у яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, та у поданому суду клопотанні представник відповідача просив розглянути справу у відсутності представника відповідача. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] молоді та спорту України позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що Наказом [PERSON] молоді та спорту України від 22 жовтня 2014 року № 405-к/тр «Про виконуючого обов»язки директора державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» призначено [PERSON] за його згодою виконуючим обов»язки директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» з 22 жовтня 2014 року. Наказом [PERSON] молоді та спорту України від 20 листопада 2014 року № 450-к/тр «Про призначення директора державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» призначено [PERSON] на посаду директора державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» з 20 листопада 2014 року за контрактом. В.о. директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» [PERSON] подав заяву Міністру молоді та спорту, в якій просив призначити його директором Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк». 20 листопада 2014 року між [PERSON] молоді та спорту України і [PERSON] був укладений Контракт з директором державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк», відповідно до умов п. 1.1. якого за цим контрактом директор [PERSON] зобов»язався безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, а Орган управління майном зобов»язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Директора. Згідно умов п. 1.2. контракту на підставі контракту виникають трудові відносини між Директором підприємства та Органом управління майном. Відповідно до умов п. п. 1.3., 1.4., 1.5. Контракту Директор, який уклав цей контракт, є уповноваженим представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов»язків підприємства, передбачених актами законодавства, статутом підприємства, наказами та розпорядженнями Органу управління майном, іншими нормативними документами. Директор діє на засадах єдиноначальності. Директор підзвітний Органу управління майном у межах, встановлених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Згідно умов п. 3.1. Контракту за виконання обов»язків, передбачених цим контрактом, Директору нараховується заробітна плата відповідно до затверджених у встановленому порядку умов оплати праці, яка складається з: посадового окладу в розмірі 3000 грн., надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу, щомісячної премії, яка призначається за погодженням з Органом управління майном за умови наявності прибутку за виконання показників, зазначених в пунктах 2.2. і 2.4. цього контракту, та не може перевищувати розміру посадового окладу Директора. У разі допущення на підприємстві нещасного випадку із смертельним наслідком з вини підприємства премія Директору не нараховується. Відповідно до умов п.п. 3.2., 3.3.. 3.4. Контракту директору за погодженням з Органом управління майном можуть виплачуватися винагорода за підсумками роботи за рік та винагорода за вислугу років відповідно до діючого на підприємстві положення. Директору за погодженням з Органом управління майном можуть сплачуватись інші додаткові виплати або надбавки, передбачені чинним законодавством України. Директору може виплачуватися матеріальна винагорода за ефективне управління державним майном за рахунок частини чистого прибутку, що залишається в розпорядженні підприємства, згідно з умовами, затвердженими Органом управління майном. Згідно умов п. 5.2. Контракту цей контракт припиняється: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за згодою сторін; в) до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 5.3. і 5.4. цього контракту; г) з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом. Згідно умов п. 5.5. Контракту у разі дострокового припинення контракту за ініціативою Директора у випадках, передбачених пунктом 5.4. Контракту, Директору підприємства можуть встановлюватися такі додаткові гарантії та компенсації: а) матеріальна допомога в розмірі трьох середніх заробітних плат, нарахованих за три повні календарні місяці роботи; б) інші виплати, передбачені законодавством. Відповідно до умов п. 5.6. Контракту за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк. Згідно умов п. 5.8. Контракту про наміри розірвати контракт Директора повідомити Орган у правління майном письмово за два тижні. За цей період Директор повинен передати керівництво справами підприємства посадовій особі підприємства, що визначається Органом управління майном, про що скласти відповідний акт приймання-передавання справ та подати його на розгляд Органу управління майном разом із заявою про звільнення або переведення. Відповідно до умов п. 6.1. Контракту цей контракт діє з 20 листопада 2014 року по 20 листопада 2019 року. 03 серпня 2015 року [PERSON] подав заяву Міністру молоді та спорту, в якій просив звільнити його з посади директора ДП «ВВНСБ «Заросляк» за згодою сторін, та розірвати контракт з ним, з відпрацюванням двох неділь, з 17 серпня 2015 року. Наказом [PERSON] молоді та спорту України від 17 серпня 2015 року «Про звільнення директора державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» звільнено [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» 17 серпня 2015 року, достроково розірвавши дію укладеного з ним контракту від 20 листопада 2014 року, за угодою сторін. Підстава: пункт 1 ст. 36 КЗпП України, контракт від 20 листопада 2014 року з [PERSON], заява [PERSON]. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об»єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 року № 902-р зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року № 159 ДП «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» віднесено до сфери управління [PERSON] молоді та спорту України. Згідно з п. 2 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється шляхом укладання з ним контракту. Позивач [PERSON], уклавши контракт від 20 листопада 2014 року, погодився з його умовами, у тому числі і з підставами розірвання контракту. Відповідно до вимог п. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. Позивач [PERSON] подав заяву від 03 серпня 2015 року, відповідно до якої він просив його звільнити з займаної посади за угодою сторін з 17 серпня 2015 року. 17 серпня 2015 року [PERSON] молоді та спорту України видано наказ № 418-к/тр про звільнення [PERSON] з займаної посади у відповідності до вимог чинного законодавства України. За таких обставин наказ про звільнення [PERSON] видано без порушень вимог чинного законодавства України, а тому підстави для внесення змін до наказу про звільнення позивача відсутні. В наданих суду запереченнях представник відповідача Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» вказував на те, що після звільнення із займаної посади [PERSON] не передав усі матеріали, що стосуються роботи підприємства, і трудова книжка [PERSON] на момент звільнення теж була відсутня на підприємстві. У зв»язку з цим ДП «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» не має можливості видати трудову книжку позивачу через її відсутність на підприємстві. Представник відповідача зазначав, що позивач, перебуваючи на посаді директора, на час звільнення міг забрати свою трудову книжку. Щодо заявлених вимог позивача про виплату заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, то як зазначив представник відповідача ДП «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк», 08 вересня 2016 року позивачу було перераховано всі належні йому виплати. Згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи і роз»яснював представнику позивача [PERSON] права і обов»язки, в тому числі відповідно до вимог ст. ст. 27 ЦПК України подавати докази, заявляти клопотання. Однак, представник позивача [PERSON], який брав участь в судових засіданнях, не заявляв ніяких клопотань про витребування доказів у відповідачів. В спростування вказаних заперечень відповідача позивач і представник позивача не надали суду належних доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог. Заявлені позивачем [PERSON] вимоги про зобов»язання [PERSON] та спорту України доповнити наказ від 17 серпня 2015 року № 418-к/тр пунктом наступного змісту: «Виконуючому обов»язки директора Державного підприємства «Ворохтянська високогірська навчально-спортивна база «Заросляк» забезпечити проведення розрахунку з [PERSON] та видачу трудової книжки», суд вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення-в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно вимог ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] знав про своє звільнення у серпні 2015 року, однак звернувся з вказаним позовом до суду лише в липні 2016 року, не надаючи суду ніяких доказів, що він з поважних причин не міг звернутись з вказаним позовом до суду за захистом своїх прав протягом майже одного року після звільнення з роботи. Як зазначав у позові позивач [PERSON], згідно наказу про звільнення № 418-к/тр від 17 серпня 2015 року не було вирішено питання щодо видачі йому трудової книжки та виплати заробітної плати і передбачених контрактом та Кодексом законів про працю України компенсацій. Доводи позивача [PERSON] в позовній заяві про його неодноразові звернення до роботодавця про видачу трудової книжки, виплату заборгованості по заробітній платі за період з 01 травня 2015 року, невиплату належних на день звільнення грошових сум, не підтверджені ніякими доказами. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, зясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, зобов»язання видати трудову книжку, внесення змін до наказу про звільнення та доповнення наказу про звільнення, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем [PERSON] і його представником не надано суду належних і допустимих доказів в їх обгрунтування. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed