Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій вказує, що він є власником квартири № 29 в будинку № 57, розташованому по вулиці Вокзальна (колишня назва Сердлова) у місті Словянськ Донецької області. Зареєстрована у вказаній квартирі відповідачі по справі [PERSON], яка є його онукою, не є власницею зазначеної квартири, не проживає у ній з лютого 2013 року, не користується нею, не бере участі в оплаті комунальних платежів, що, в свою чергу, перешкоджає позивачеві здійснювати свої права власника. В звязку з цим, [PERSON] просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 29 в будинку № 57, розташованому по вул. Вокзальна (колишня назва Свердлова) у м. Словянськ Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 березня 2005 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135203810 від 22 серпня 2018 року, довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 2341-3/0.45/01 від 10 серпня 2018 року, свідоцтвом про право власності на житло від 28 квітня 1994 року, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 136901829 від 07 вересня 2018 року[ADDRESS] в будинку № 57, розташованому по вулиці Вокзальній (колишня назва Сверлова) у м. Словянськ Донецької області, на праві власності належить позивачу по справі [PERSON] В той же час, з довідки, виданої [PERSON] Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Габарит», слідує, що у вищевказаній квартирі, окрім позивача, зареєстроване й місце проживання відповідача [PERSON] Натомість з акту № 420, складеного та підписаного 28 серпня 2018 року комісією у складі керівника комітету мікрорайону «Залізничний № 1» м. Словянська [PERSON], голови квартального комітету мікрорайону «Залізничний № 1» м. Словянська [PERSON], а також сусідів-свідків: [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], слідує, що [PERSON] з лютого 2013 року по теперішній час у квартирі № 29 будинку № 57, розташованому по вулиці Вокзальній (колишня назва Свердлова) у м. Словянськ Донецької області, не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON], не будучи власником спірної квартири, не проживає у ній понад один рік, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved