Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старосинявської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, [PERSON], відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції про визнання його батьківства щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який народився у с.Мисюрівка Старосинявського району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що близько восьми років, а саме з грудня 2009 року, не реєструючи шлюб, проживав у фактичних шлюбних відносинах із матір'ю дитини [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] та при реєстрації народження дитини запис про батька було проведено за правилами ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. [INFO] мати дитини [PERSON] померла. Він вважає себе батьком дитини та про це йому відомо зі слів матері дитини, а також походження дитини від нього підтверджується і тими обставинами, що він проживав із матір'ю дитини однією сім'єю та вели спільне господарство, він з часу народження визнавав себе батьком дитини та відповідно ставився до сина, при народженні його ім'я та по-батькові записане у графі батько. Дитина також вважає його своїм батьком та відповідно ставиться до нього, як до батька. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача Старосинявської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] вважав правомірними та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач дійсно перебував у фактичних шлюбних відносинах із її дочкою [PERSON] та є біологічним батьком її онука [PERSON], в подальшому у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про визнання позову та відсутність заперечень щодо його задоволення, а також просила справу розглядати у її відсутності. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву проханням розглянути справу за відсутності представника відділу. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції [INFO] у с.Мисюрівка померла [PERSON] у віці 30 років, про що зроблено відповідний актовий запис за № 91 від 19.03.2016 року. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 листопада 2009 року та актового запису про народження дитини № 5 від 16 листопада 2009 року, [PERSON] народився [INFO] у с.Мисюрівка Старосинявського району, мати дитини - [PERSON], а батьком дитини записаний [PERSON]. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, у актовому записі №5 від 16 листопада 2009 року про народження [PERSON], який народився [INFO] у с.Мисюрівка Старосинявського району, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Визначаючись щодо права позивача на визнання батьківства суд виходить з того, що визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до вимог ст. 135 СК України, якщо мати дитини померла. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. В сил вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так, допитаний у судовому засіданні позивач, як свідок, за його згодою, суду пояснив, що з [PERSON] він познайомився та проживав з нею, як подружжя разом без реєстрації шлюбних відносин більше 8 років, вони проживали як сім'я та в них народився син [PERSON]. Однак, у свідоцтві про народження його не записано батьком сина, освільки вона не перебували у шлюбі, він впевнений, що це його син, він його любить та ставиться до нього як до сина, вони схожі по зовнішності, дитина також вважає його батьком, оскільки до серпня 2015 року вони проживали як одна сім'я у квартирі його матері у м.Київ. Окрім цього, факт батьківства позивача щодо сина [PERSON] - [PERSON] підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Зокрема, свідок [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що їй зі слів покійної сестри достовірно відомо, що [PERSON] являється батьком її сина [PERSON]. Також свідок пояснила, що її сестра та позивач протягом тривалого часу проживали у фактичних шлюбних відносинах у м. Київ, народжувала сина сестра у смт. Стара Синява, а через два місяці [PERSON] забрав їх у м.Київ, де вони разом проживали до травня 2015 року. Дитина знає [PERSON] як батька та любить його. Також, допитата у судовому засіданні свідок [PERSON] наддала суду пояснення про те, що її син [PERSON] та [PERSON] зустрічались та проживали, як сім'я, разом із нею у м.Київ у її квартирі. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], батьком дитини є її син [PERSON] Як вбачається із довідки ЖБК «Автобусник» від 29 березня 2016 року № 22, [PERSON] разом із цивільною дружиною [PERSON] та сином [PERSON], [INFO], проживав за адресою: [ADDRESS] з грудня 2009 року по серпень 2015 року. Відповідно до ЖБК «Автобусник», якою засвідчено підписи сусідів [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], сусіди повідомили, що [PERSON] з грудня 2009 року по серпень 2015 року проживав із цивільною дружиною [PERSON] та сином [PERSON], [INFO], вели спільне господарство та виховували сина. Судом також було досліджено фотографії, з яких вбачається факт проживання разом [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, святкування дня народження сина у присутності матері позивача та сестри [PERSON] - [PERSON], які допитувались судом, як свідки. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, проаналізувавши доводи сторін та враховуючи позицію відповідача [PERSON], яка не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається позивач, засвідчують факт, що він є батьком [PERSON], а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved