Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з вказаним позовом до відповідача [PERSON] У ньому просить стягувати з останнього аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1'600 грн., щомісячно. В обґрунтування цих вимог зазначає, що [PERSON] їх з відповідачем спільна дитина. Стосунки з [PERSON] припинились, після чого дитина залишилась проживати з нею, тобто з позивачем. Того рівня матеріальної допомоги, котру надає відповідач на утримання дочки недостатньо для того аби задовольнити її потреби, а тому з нього слід стягувати аліменти. У судовому засіданні позивач вказані вимоги підтримала, просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач подав відзив на даний позов, у якому вказує, що фінансове становище його та сім'ї, дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 700 грн., щомісячно. У задоволенні решти вимог просить відмовити, оскільки вони не доведені належними доказами. При цьому просить звернути увагу на те, що одружений, дружина ніде не працює, на його утриманні перебуває матір інвалід дитинства ІІ групи. Також з ним проживає бабця [INFO]. Його заробітки є мізерними. В той час як відповідач отримує допомогу при народженні дитини, розмір якої становить 41'300 грн. [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої доводи, викладені у відзиві на позов та просив позов задовольнити частково і стягувати з нього аліменти в розмірі пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення учасників, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. 11 квітня 2009 року у сторін народилась дочка [PERSON]. Ця обставина доказуванню не підлягає в силу частини 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), оскільки визнана сторонами та сумнівів щодо її достовірності або добровільності визнання у суду не виникає. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 86 від 23 лютого 2018 року, виданою виконавчим комітетом Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до частини 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. (частина 2 ст. 181 СК України) Однак такої домовленості між позивачем та відповідачем не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (частина 1 ст. 183 СК України) На підставі вказаних вимог закону та обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання його дочки. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (частина 1 ст. 184 СК України) Згідно вимог частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Надаючи оцінку майновому становищу позивача суд бере до уваги подану нею довідку № 14 від 23 лютого 2018 року, відповідно до якої у неї в користуванні не перебуває жодних земельних ділянок. Оцінюючи фінансовий стан відповідача суд бере до уваги наступні обставини: 08 грудня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 119851 від 08 грудня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області; як вбачається з акту обстеження житло-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] № 04-94/02-13 від 28 березня 2018 року, складеного комісією в складі сільського голови [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON], та депутата сільської ради [PERSON], відповідач проживає [INFO]. До складу його сім'ї, окрім нього входять: мати [PERSON]П.(інвалід з дитинства ІІ гр.), бабця [INFO] (пенсіонерка) та дружина [PERSON] Вони проживають у цегляному житловому будинку, який потребує ремонту. Господарські будівлі також потребують ремонту. Сімя користується земельною ділянкою, розміром 1,87 га. В домашньому господарстві утримують корову, домашню птицю. Відповідач та [PERSON] не працюють. Комісія вважає, що матеріально-побутові умови вказаної сім'ї важкі. Суд залишає поза увагою посилання позивача на недопустимість вказаного акту, як доказу в справі, оскільки, вони, всупереч частині 1 ст. 81 ЦПК України, не доведені. Так, ставлячи під сумнів правовірність створення комісія, котра оцінювала матеріально-побутові умови проживання сім'ї відповідача, позивач повинна була довести ці обставини, відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України. Вона ж, фактично, переклала даний обовязок на відповідача, зазначивши, що документи правомірності формування комісії повинні були бути подані ним самим. Також суд бере до уваги відповідь Головного центу обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України № 0.184-21445/0/15-18 від 21 травня 2018 року, з якої вбачається, що у період з 31 січня 2016 року по 24 грудня 2017 року відповідач дванадцять разів перетинав кордон України та [PERSON]. Позивач посилається на те, що такі поїзди відповідача були повязані з тимчасовими роботами. Цього не заперечив і [PERSON], однак зазначив, що усі кошти, отримані в результаті таких робіт, були спрямовані на погашення його боргів перед третіми особами. Незважаючи на те, що факт тимчасових заробітків відповідача за межами території України доказуванню не підлягає, позаяк визнаний сторонами, їх розмір, що у даному питанні має доленосне значення, встановити достеменно неможливо. Чи є розмір таких підробітків достатнім для того, аби дати змогу [PERSON] сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивач, з поданих сторонами та здобутих судом доказів, визначити неможливо. Суд звертає особливу увагу на те, що сторонами не подано жодного доказу, котрий охарактеризував би їх матеріальне становище. Розмір заробітної плати, соціальних допомог, чи будь-яких інших заробітків, а тому у цьому питанні суду не залишається нічого іншого, як виходити із того, що вони є мінімальними. При цьому суд бере до уваги копії поданих відповідачем квитанцій з яких вбачається, що він здійснював на адресу позивача наступні перекази: 26 січня 2017 року на суму 250 грн.; 25 березня 2017 року на суму 250 грн., 17 липня 2017 року на суму 1'010 грн.; 27 серпня 2017 року на суму 306,51 грн.; 25 вересня 2017 року на суму 307 грн.; 23 лютого 2018 року на суму 1'362 грн. Ці документи свідчать про те, що [PERSON] хоча і не у належній кількості, однак надає позивачу кошти на утримання їх спільної дитини. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року\~№ 2246-VIII. Відповідно до цього закону, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, у період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року, становить 1'860 грн. За таких обставин, виконавши приписи статті 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), зваживши на вказане вище, а саме: фінансові потреби дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1'000 грн., щомісячно, починаючи з моменту подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 704,8 грн. судового збору.

Outcome: partial