Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким визнати за ним в право власності на 7/12 частки квартири [ADDRESS], а за батьком [PERSON] - право власності на 5/12 частки цієї квартири. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO]. померла його мати - [PERSON], якій на праві спільної сумісної власності, разом з ним та відповідачем [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. За життя померла не склала заповіту, а отже, її частка в квартирі, яка ним та батьком як іншими співвласниками визначена в розмірі 1/3, успадковувалась за законом. Спадкоємцями першої черги за законом, є він та відповідачі, які є сином, чоловіком та матір'ю померлої відповідно. Відповідач [PERSON] має право на 1/2 частку майна померлої, тобто на 1/6 частки квартири, проте відповідною заявою вона відмовилась від спадщини в його користь. В свою чергу, він та відповідач [PERSON] має право успадкувати іншу половину спадкового майна, тобто по 1/12 частки квартири. Загальний розмір часток, право власності на які матиме кожен з них після успадкування частки померлої повинен становити 7/12 для нього та 5/12 для відповідача [PERSON] Однак, батько з таким розподілом не погоджується та вважає, що [PERSON] не мала права розпоряджатись своєю часткою, оскільки не проживала із спадкодавцем, заяву про вступ у спадщину не писала, пропустила строк для прийняття спадщини, і як наслідок, кожен з них повинен успадкувати майно померлої в рівних частках, а [PERSON], права на успадкування не має. Такі його дії унеможливлюють оформлення права власності на відповідні частки в позасудовому порядку, і тому, право власності на них просить визнати в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та його представник згідно належної довіреності від 19.12.2014р. [PERSON] позовні вимоги підтримали. Крім вищенаведеного, представник позивача також вказав про можливість відповідача [PERSON] успадкувати майно померлої, оскільки остання, відповідно до закону, є спадкоємцем першої черги за законом. Не проживання її із спадкодавцем не є підставою для усунення від права на спадкування. Відтак, її заява про відмову від права на спадщину в користь позивача є чинною та повинна враховуватись при визначенні розміру часток спадкоємців, які прийняли спадщину. Оскільки відповідач [PERSON] є непрацездатною матір'ю спадкодавця, з посиланням на вимоги ч. 1 ст. 1241 ЦК України вважає, що така має право успадкувати 1/2 частки майна померлої, що по суті є правом на обов'язкову частку у спадщині. Первинно, з таким розподілом часток, відповідач [PERSON] погоджувався, і навіть написав заяву про відмову від прийому спадщини на користь позивача, однак в подальшому, позицію змінив, що унеможливило оформлення спадкових прав та отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину. З врахуванням наведеного позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерував до суду заяву, в якій висловлює свою незгоду з позовними вимогами, позаяк вважає, що право на спадкування майна померлої в рівних частках має лише він та позивач. Одночасно, справу просить слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, хоча про дату,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі. У вирішенні спору покладається на розсуд суду. За погодженням з позивачем та його представником, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності на підставі забраних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 110/2014, заведеної після смерті [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.9), [PERSON] померла [INFO] Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8), їй, разом з позивачем та відповідачем [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. В заяві позивача про прийняття спадщини (а.с.5 спадкової справи), а також в заяві відповідача [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с.6 спадкової справи), сторони, які є іншими співвласниками квартири, погодили, що частка майна померлої становить 1/3. Поняття спадкування наведено в ст. 1216 ЦК України, згідно з якою, це перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України. За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування частки у праві спільної сумісної власності, відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, здійснюється на загальних підставах. Відповідно до матеріалів спадкової справи, померла за життя заповіту не склала, а відтак, спадкування майна повинно відбуватись за законом. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки сторони у справі є сином, чоловіком та матір'ю померлої [PERSON], всі вони за правилами ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що [PERSON] не має права успадкувати частку майна померлої на увагу не заслуговують. Особа в примусовому порядку втрачає таке право виключно у випадку її усунення від права на спадкування. Підстави усунення від права на спадкування наведені в ст. 1224 ЦК України, і таке усунення можливо лише на підставі рішення суду. Як випливає з пояснень учасників процесу, в тому числі письмових заперечень відповідача, таке рішення судом не ухвалювалось. Разом з тим, приписи ч. 2 ст. 1274 ЦК України, наділяють спадкоємця за законом правом відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON], яка посвідчена секретарем Куткірської сільської ради Буського району Львівської області (а.с.30), за змістом якої, остання відмовилась від прийняття спадщини після смерті дочки - [PERSON] на користь свого онука - позивача у справі. Таким чином, з врахуванням права позивача на успадкування частки від майна померлої, а також відмови іншого спадкоємця на його користь, позов про визнання права власності слід визнати обґрунтованим, чого не можна сказати про розміри часток, які обраховані позивачем. Як зазначено вище, спадкування майна померлої здійснюється за законом. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними - ч. 1 ст. 1267 ЦК України. Оскільки позивач та відповідач, як інші співвласники квартири погодили та визначили частку майна померлої в спільній сумісній власності в розмірі 1/3, саме така частка повинна входити до складу спадщини, і успадковуватись кожним із спадкоємців порівну. Тобто, кожен з них наділений правом на успадкування 1/9 частки від цілої квартири (1/3 : 3 = 1/9). Відповідно, [PERSON], відмовляючись від своєї частки на користь позивача, розпоряджається не 1/6 частки квартири, як про це зазначено в мотивах позову, а лише 1/9 часткою. Посилання представника позивача на норми ч. 1 ст. 1241 ЦК України, якою він обґрунтовує право [PERSON] на 1/2 частку від спадкового майна є не вірним. Сама конструкція цієї статті, яка визначає її юридичний зміст, а також її розташування в Главі 85 «Спадкування за заповітом», свідчить про те, що правом на обов'язкову частку у спадщині наділені відповідні категорії спадкоємців лише у випадку, коли спадкування відбувається за заповітом. В системі спадкового права, обов'язкова частка є інститутом, який встановлений законодавцем для обмеження свободи заповіту з метою захисту спадкових прав відповідних категорій осіб, і по суті, спадкування за обов'язковою часткою є різновидом спадкування за законом у випадку, коли відносно майна складено заповіт. Оскільки в справі яка розглядається спадкодавець не складала заповіту, дана норма не поширюється на правовідносини між сторонами, і при визначенні розміру часток кожного із спадкоємців, слід керуватись приписами ч. 1 ст. 1267 ЦК України, яка визначає принцип рівності часток. Таким чином, загальний розмір частки в квартирі, на яку позивач має право, з врахуванням 1/3 частки яка належить йому як співвласнику, 1/9 частки яка належить йому в порядку спадкування після смерті матері та 1/9 частки, від якої відмовилась інший спадкоємець в його користь, становитиме 5/9 ідеальної частки в квартирі (1/3 + 1/9 + 1/9 = 5/9), а не 7/12. В п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки оформлення права власності на спадкове майно та отримання свідоцтва про право на спадщину неможливе через оспорювання відповідачем розміру часток спадкової маси, суд знаходить позовні вимоги підставними, та з метою захисту цих прав, ухвалює рішення про задоволення позову, визнаючи за позивачем право власності на 5/9 ідеальних часток квартири, а за відповідачем, як за іншим спадкоємцем та співвласником квартири - на 4/9 ідеальних часток. Виключно з тих підстав, що стороною позивача розмір частки обраховано на основі правових норм, які не поширюються на дані правовідносини, позов підлягає до задоволення частково, однак по суті, даним судовим рішенням спадкові права позивача захищаються в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: partial