Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який згідно рішення Іваничівського районного суду від 09 жовтня 2015 року було розірвано. За час спільного подружнього життя в них народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 02 липня 2015 року стягнуто з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 20 квітня 2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2018 року збільшено розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 930 грн. на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказує, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою на утримання дітей, не являється половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить вимогам закону, у зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. На даний час вона офіційно працює, отримує заробітну плату в розмірі 5300 грн., однак її недостатньо для забезпечення необхідних потреб дітей. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання тричі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року було розірвано (а.с.6). Від спільного проживання у сторін по справі народилось двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] а.с. 4, 5). Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 02 липня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн. на кожну дитину починаючи з 20 квітня 2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.7-8). Як стверджує позивач у позовній заяві, рішенням Іваничівського районного суду від 14 травня 2018 року збільшено розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 930 грн. на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також позивач у позовній заяві зазначила, що офіційно працює та її заробіток складає 5300 грн., однак його недостатньо для забезпечення дітей шкільного віку продуктами харчування, одягом, шкільним приладдям. Будь-якого іншого доходу вона не отримує. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача становить 930 грн., що не є половиною прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин підставою звернення з позовом про зміну розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дітей, забезпечення їх належного рівня життя, збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 липня 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років складає - 2318 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів, відбулись зміни у житті дітей, вони підросли, є особами шкільного віку, в зв`язку з чим закономірно, збільшилися витрати на їх утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про збільшення розміру аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дітей. Судом береться до уваги, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити розмір його доходу. Позивач на кожну дитину просить стягнути аліменти в розмірі 2000 грн. вказуючи, що відповідач отримує високу заробітну плату. Офіційне працевлаштування та розмір заробітної плати відповідача будь-якими доказами не підтверджено. Враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, рівність прав та обов`язків батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, виходячи виключно з інтересів дітей, суд вважає, що розмір аліментів слід збільшити до 1500 грн. на кожну дитину, визначений розмір аліментів на думку суду забезпечить належне утримання дітей. З аналізу наведених норм права та рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 630,60 грн.

Outcome: approved