Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 липня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від даного шлюбу них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Великоберезнянського районного суду від 26 квітня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 гривень щомісячно. Після розірвання шлюбу дитина залишилась на її утриманні. Відповідач жодним чином не здійснює утримання, виховання чи матеріальну підтримку дитини. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву з проханням провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] розірвано та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як зазначила у позовній заяві позивач, розмір аліментів, який визначений рішенням Великоберезнянського районного суду від 26 квітня 2012 року, що має сплачувати відповідач, є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку сина та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки після постановлення рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 квітня 2012 року значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, значно підвищилася вартість життя, тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку за можливе збільшити розмір стягнення аліментів на користь [PERSON] з твердої грошової суми у розмірі 400 грн. щомісячно на 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Тому,

Outcome: approved