Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує наступне. 15.06.2007 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 51. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останнього року сімейне життя між ним та відповідачкою почало втрачати любов і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них по різному дивиться на головні критерії шлюбу, життя, сімю. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та підтримувати сімейні відносини позивач не вбачає сенсу. Проживають в одному будинку без утворення сімї. Вважає, що подальше спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам малолітніх дітей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. В судовому засіданні пояснила, що шлюбні відносини з позивачем фактично припинено, що повязала з місцем роботи позивача у м. Мелітополі і фактично нарізного проживання з позивачем останні 4 роки. Сторони вважають, що примирення між ними неможливе і немає сенсу надавати їм час для примирення. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 51. [PERSON] змінила прізвище на «Винник», відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №076675 від 15.06.2007 року (копія свідоцтва про шлюб, а. с. 4). Сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ №139281 від 03.09.2007 року (копія свідоцтва про народження, а.с.5), та [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ №214354 від 30.03.2009 року (копія свідоцтва про народження, а.с.6). Суд встановив, що сторони дійсно не ведуть спільне господарство, шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує, відновити їх неможливо, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з подружжя. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved