Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Каховської міської ради Херсогнської області, третя особа - приватний нотаріус Кховського районного нотаріального округу Херсонської області, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] помер його дід [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - 47/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . 13.09.2016 року за реєстровим номером 464 посвідчено заповіт від імені [PERSON] , згідно якого спадкодавець вказане майно заповів позивачеві. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Каховського районного нотаріального округу Мотенко Н.О., але за результатами розгляду його звернення 25.01.2019 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови стало те, що позивачем не надано правовстановлюючих документів про належність вказаного житлового будинку спадкодавцеві. Зазначає, що вказані обставини не є підставою для позбавлення його, як спадкоємця, права спадкування, оскільки він є спадкоємцем за заповітом, після смерті діда фактично прийняв спадщину, доглядає за будинком, інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Зазначає, що у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, однак спору про спадкування немає, а сама спадщина не визнана відумерлою, тому спадкоємець має право на її прийняття, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Просив визнати за ним право власності на 47/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Каховської міської ради Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Мотенко Н.О. в судове засіданні не з`явилася, також надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується згідно копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.06.2018 року (а.с.66). Відповідно до копії заповіту від 13.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Мотенко Н.О., [PERSON] заповів все належне йому на праві приватної власності майно позивачеві [PERSON] (а.с.57, 66 зв.). Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2012 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належать 47/100 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-28). 14.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.65). 25.01.2019 року Мотенко Н.О. , приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області, винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 47/100 часток житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] та належали діду - [PERSON] , померлому [INFO] . Причиною відмови стало те, що позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували право власності померлого на вищезазначену частку житлового будинку (а.с.29-30). Стаття 41 Конституції Українивизначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Зі змісту ст.15 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи №31/2018, заведеної після смерті [PERSON] , що надійшла до суду від приватного нотаріуса Мотенко Н.О. (а.с.64-72), позивач [PERSON] прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк. Інші спадкоємці не зверталися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Главою 89 Книги шостої ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено порядок оформлення права на спадщину, щоявляє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено випадки відмови нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно дост.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються досуду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Згідно із ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно ч.1 до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно п.п.1,3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції Українивід 22.02.2012року №296/5 (далі Порядок) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. Отже, виходячи з вищенаведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Відсутність умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку може бути усунута шляхом встановлення певного юридичного факту в суді або шляхом отримання певних документів, які дають змогу нотаріусу та спадкоємцю визначити точний обсяг спадкового майна. Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса. Як встановлено судом у даній справі, причиною відмови нотаріуса у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували право власності померлого на спадкове майно. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, [PERSON] долучив до позовної заяви копії документів, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на частину будинку, засвідчивши відповідність цих копій оригіналам власним підписом, що було б неможливим у разі відсутності у позивача оригіналів документів. Крім того, у заяві про усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху) від 01.10.2019 року, позивач підтверджує, що оригінали доказів, копії яких було додано до позовної заяви, знаходяться у нього в наявності. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем не було доведено відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за наявності у нього оригіналів документів, подання яких є обов`язковим для вчинення відповідної нотаріальної дії. Позивач не позбавлений можливості звернутися до нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законодавством порядку. Отже, права та законні інтереси позивача не порушені, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed