Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-АГРО» (далі по тексту СГПП «РВД-АГРО») про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати у сумі 41385,27 грн., мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17.02.2017 року наказом по підприємству № 14-к його було прийнято на роботу до СПП «РВД - АГРО» на посаду охоронника пожежного депо. 29.03.2021 року наказом №52-к позивача було звільнено з роботи із займаної посади у відповідності до п 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні позивачу не було виплачено заробітну за плату за чотири попередні місяці роботи та всі належні йому платежі, проте довідку про заборгованість по заробітній платі [PERSON] , видавати в усному порядку відмовились. Враховуючи, вказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 41385,27 грн. та судові витрати що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 28.04.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала отримана відповідачем згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - 07.05.2021 року. 26.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив від СГПП «РВД-АГРО», яким позовні вимоги визнано частково, а відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 33385,27 грн. та просить розстрочити виконання рішення суду в частині погашення перед позивачем заборгованості по заробітній платі, у зв`язку із наявністю значного боргу перед працівниками та тяжким фінансовим становищем. Крім того, відповідачем надано довідку №133 від 12.05.2021 року по заборгованості невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільнені [PERSON] , та відповідно загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 33385,27 грн. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно наказу СГПП «РВД-АГРО» №14-К від 17.02.2017 року [PERSON] було прийнято на роботу до СГПП «РВД-АГРО» на посаду охоронника пожежного депо. Відповідно до даних трудової книжки [PERSON] , наказом №52- к його було звільнено з роботи із займаної посади з 29.03.2021 року у відповідності до п 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно до норм ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. Однак, як вбачається із наданих позивачем доказів, відповідачем не дотримано вище вказаної норм закону та згідно довідки №133 від 12.05.2021 року виданої СГПП «РВД-АГРО», заборгованість підприємства перед [PERSON] , становить 33385,27 грн. Будь які заперечення щодо сум заборгованості згідно наданої СГПП «РВД-АГРО» довідки, від позивача до суду не надходили. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані належними доказами, є доведеними, тому підлягають до часткового задоволення у межах суми стягнення заборгованості згідно довідки наданої СГПП «РВД-АГРО» від 12.05.2021 року №133 у розмірі 33385,27 грн. Клопотання відповідача у відповідності до ст.267 ЦПК України про розстрочення виконання рішення, суд вважає не обґрунтованим та не вбачає достатніх підстав для відстрочення або розстрочення виконання рішення про стягнення заробітної плати на користь [PERSON] . Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено належними доказами понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000грн, а тому вказані витрати не підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908грн.

Outcome: partial