Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, просить суд: визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком №47 по вул. Польовій в с. Шабо, Білгород-Дністровського району Одеської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Польова, 47, с.Шабо, Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідач по справі колишній цивільний чоловік з 30.03.1995 року також зареєстрований у належному їй на праві приватної власності житловому будинку, однак фактично не проживає у ньому з травня 2017 року і по теперішній час. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його у будинку немає, а тому стверджує, що його слід визнати особою, такою що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного позивач і звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, наведених в позові, розглянувши справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна його заява, згідно якої він з позовними вимогами згоден та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 12.07.1989 року виконавчим комітетом Шабівської сільської ради народних депутатів Одеської області, позивачу [PERSON], належить на праві приватної власності житловий будинок, розташований в с.Шабо по вул. Польовій за № 47. /л.с. 11/ У відповідності до витягу з домової книги для прописки громадян, проживаючих у [INFO], у ньому зареєстрований, окрім інших, відповідач по справі [PERSON]. /л.с. 8-10/ Позивач у своєму позові зазначає, що перебувала у подружніх відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у належному їй житловому будинку 30.03.1995 року. Проте, вказує, що починаючи з травня 2017 року відповідач не проживає у спірному житловому будинку, його особистих речей у будинку немає, комунальні послуги не сплачує. Так, згідно актів обстеження побутових умов проживання [PERSON] від 10.12.2017 року,12.01.2018 року та 16.02.2018 року, встановлено, що [PERSON] проживала у цивільному шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований у будинку [PERSON] за адресою: вул. Польова, 47, с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області. З травня 2017 року дані особи спільно не проживають. У зв`язку із тим, що дані особи спільно не проживають, [PERSON] добровільно виписуватись не бажає, члени комісії просили виписати його в примусовому порядку. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ У відповідності до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до\~ ст. 405 ЦК України\~ члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності [PERSON] на житловий будинок № 47, розташований в Одеській області, Білгород-Дністровському районі, с. Шабо, по вул. Польова, ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному будинку з травня 2017 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, прийнявши до уваги, що відповідач не проти визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що у сенсі розуміння ч.4 ст. 206 ЦПК України є наслідком ухвалення рішення про задоволення позову, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для визання позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Білгород-Дністровський районний відділ ДМС України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved