Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить суд: 1) скасувати арешт з належної йому на праві власності земельної ділянку за адресою: [ADDRESS] накладений відповідачем; 2) зобов'язати Відповідача виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт цього нерухомого майна; 3) стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказує, що 31.07.2013 р. я, [PERSON], за Договором купівлі-продажу земельної ділянки № 3887, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. М, він придбав нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1 та за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується Витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 7383843 від 31.07.2013 р. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 122734080000). Наприкінці 2016 року, намагаючись продати земельну ділянку, дізнався про наявність щодо неї обтяження. З інформаційної довідки № 81631542 від 02.03.2017 р., виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком О. Г., вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис № 6420620 від 22.07.2014р. про арешт нерухомого майна. Запис внесено Московським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14621282 від 22.07.2014р. Згідно запису, обтяження накладено на все нерухоме майно, що належить громадянину України [PERSON] (РНОКПП відсутній), зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]. 23.02.2017 р. він звернувся до Московського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі - «Відповідач») із заявою про зняття помилково накладеного арешту з майна, що належить йому на праві власності. 04.03.2017р. він отримав від відповідача лист № 6640/14.6-35/ДВ-12 від 27.02.2017р., в якому повідомлялося, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень не міститься даних щодо знаходження у Відповідача виконавчого провадження щодо нього. Натомість, зазначено, що «постановою прозаборону на його відчуження № 36895920 від 07.07.2014 року було накладено арешт на всемайно, яке належить [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]». Вочевидь, при здійсненні Відповідачем виконавчих дій була допущена технічна помилка, викликана повним співпадінням прізвища, ім'я та по-батькові, а також відсутністю РНОКПП боржника, і під арешт потрапила належна йому земельна ділянка,оскільки обтяження накладалося на все нерухоме майно боржника, без його конкретної ідентифікації. Як вбачається з наведених вище фактів, накладення арешту на належне йому майно було здійснене помилково, без будь-яких правових підстав. Тому він змушений звернутися до суду за захистом порушеного права на вільне розпорядження власністю шляхом постановлення рішення про скасування арешту. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримують та просять його задовольнити, пояснивши, що арешт накладено на всемайно, яке належить [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], а він інша особа - [PERSON], [INFO] та не має ніякого відношення до виконавчих дій що проводяться. Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2013 р. за Договором купівлі-продажу земельної ділянки № 3887, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. М, позивач придбав нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1 та за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. З інформаційної довідки № 81631542 від 02.03.2017 р., виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком О. Г., вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис № 6420620 від 22.07.2014р. про арешт нерухомого майна. Запис внесено Московським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14621282 від 22.07.2014р. Згідно запису, обтяження накладено на все нерухоме майно, що належить громадянину України [PERSON] (РНОКПП відсутній), зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]. Але позивач є інша особа ніж та відносно якої вчиняються виконавчі дії - він [PERSON], [INFO] та не має ніякого відношення до виконавчих дій що проводяться відповідачем. Ця обставина явно вбачається з довідки виданої відповідачем(а.с.5). Права та обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції що діяв у редакції на час вчинення відповідачем відповідних дій). За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції на час вчинення дій виконавчою службою), заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції на час накладання арешту), звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач не є боржником у виконавчому провадженні Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Арешт на його майно накладений помилково внаслідок помилки відносно суб'єкта, викликаною повним співпадінням прізвища, ім'я та по-батькові позивача з особою відносно якої вчинялись виконавчі дії, а також зумовленою відсутністю РНОКПП боржника. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. На підставі викладеного ст. ст. 16, 316, 317 , 319 , 321, 387, 391 ЦК України, ст. ст.32, 47, 50,52,60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88,169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,суд,-

Outcome: approved