Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визначення ідеальних часток у спільному нерухомому майні, визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок по вул. Центральна, 16 в с. Малий Перевіз Шишацького району Полтавської області станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були: позивач, його батько [PERSON] та мати [PERSON]. Після смерті матері батько успадкував належну їй частку у спірному будинку та став власником 2/3 його частин. 24.03.2003 року батько позивача [PERSON] помер. Позивач прийняв спадщину, але зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва на вказане нерухоме майно. В звязку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернувся за захистом своїх прав до суду, провив визначити ідеальні частки членів колишнього колгоспного двору у спірному та з урахуванням належний йому та успадкованих часток остаточно визнати за ним право власності на спірний спадковий будинок. Позивач в судове засідання не зявився. Особливою умовою угоди № 531 від 17 липня 2017 року, укладеної між позивачем та адвокатом [PERSON] є участь представника у судових засіданнях без участі позивачів. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 41481) від 12 серпня 2016 року спірний житловий будинок розташований по вул. Центральна, 16 в с. Малий Перевіз Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1968 року побудови, загальною площею 50,8 кв.м., жилою площею 29,6 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, Г, Д) (а.с. 11-15). Відповідно до довідки Покровського старостату Шишацької селищної ради від 28.03.2017 № 139 домоволодіння, яке розташовано по вул. Центральна, 16 в с. Малий Перевіз згідно погосподарської книги № 7, особовий рахунок № 472, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору [PERSON] [INFO], дружина [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с.18). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових права та інших майнових реєстрів від 26.07.2017 року № 92948245 відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутні (а.с.29). Вищевказані обставини також підтверджуються довідкою ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 18.05.2017 № 4459 та довідкою Покровського старостату Шишацької селищної ради від 28.03.2017 № 137 (а.с.20.23). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1968 по 1970 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 7, особовий рахунок № 472 Куйбишевської сільської ради (на даний час Покровський старостат Шишацької селищної ради) Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Центральна, 16 у с. Малий Перевіз Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1968 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року та спірний житловий будинок належить членам колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/3 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників. Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визначення ідеальних часток кожного з членів колгоспного двору у спірному житловому будинку. На думку суду різне написання по батькові одного з членів колгоспного двору [PERSON] «Єрофеївна» в свідоцтві про смерть та «Єрифеївна» у даних погосподарського обліку на висновки суду не впливає оскільки обумовлено регіональними особливостями написання даного по батькові, а також його різною транслітерацією з російської мови. У своєму рішенні суд вважає необхідним зазначити по батькові «Єрофеївна», що відповідає даним свідоцтва про смерть. 13 листопада 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 165882, виданим 14.11.2000 Куйбишевською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 17 (а.с.9). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48529523 від 25.07.2017 спадкові справи після смерті [PERSON] не заводились, свідоцтва про право на спадщину його майна померлого не видавались (а.с.33). Згідно довідки Покровського старостату Шишацької селищної ради останнім місцем проживання померлої 13.11.2000 року [PERSON] було с. Малий Перевіз, вул. Центральна, 16. Разом з нею був зареєстрований та проживав чоловік - [PERSON]. З наведених у позовній заяві пояснень позивача, а також факту спільного постійного проживання з померлою [PERSON] її чоловіка [PERSON] вбачається, що останній відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном (спільним будинком, речами домашнього вжитку) та не заявивши відмову від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином частка [PERSON] у спільному житловому будинку на день його смерті складала 2/3 частини (1/3+1/3). 24 лютого 2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 229698, виданим 25.02.2003 Куйбишевською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 2 (а.с.8) З постанови в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою [PERSON] від 17.03.2017 року № 140/02-14 встановлено, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 345/2003. Спадкові договори та заповіти не посвідчувались. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька [PERSON] (а.с.7). Натомість вказаною постановою спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно померлого [PERSON] у вигляді частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Центральна, 16 в с. Малий Перевіз Шишацького району Полтавської області в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно на імя померлого (а.с.24). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином після смерті батька спірний житловий будинок в цілому належить позивачу, який до того ж є власником земельної ділянки площею 0,21га на якій вказаний будинок розташовано. В той же час відсутність правовстановлюючих документів на частину вказаного будинок на імя померлого перешкоджає позивачу у реалізації ним свого права власності щодо нього Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved