Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2010 року, який зареєстрований Липинською сільською радою Луцького району, про що було зроблено відповідний актовий запис № 02. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. В сімї відбувались сварки, що поступово призвело до того що вони стали чужими людьми. З грудня 2015 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитинидобровільно не надає. Вона купує дитині одяг, продукти харчування. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], 08.10.2010 року у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 25.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження нею навчання до досягнення 23 років. Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримав, просила його задовольнити.Відповідач проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 16.04.2010 року, який зареєстрований Липинською сільською радою Луцького району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується\~\~свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 053014 від 16.04.2010 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 124176 від 13.10.2010 року. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, визнання відповідачем позову, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач, будучи здоровою, працездатною особою, спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в такому розмірі, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги також, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже, вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є передчасною та задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial