Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, просив судвизнати за ним право власності в порядкуспадкування за закономна спадкове майно, що відкрилося після смерті [PERSON], померлого 31.08.2015 року, у вигляді: квартири [ADDRESS], загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.; 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, у складі: житловий будинок літ.Д-1, погреб літ.Д/п, прибудова літ.д-1, прибудова літ.д1-1, ганок літ.д2, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.Ф-1, сарай літ.Х-1. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 8.08.2014 року помер його дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, на отримання якої розраховував його батько [PERSON], який з метою оформлення спадкових прав звернувся до приватного нотаріуса [PERSON], спадкова справа зареєстрована 1.12.2014 року, але свідоцтво про право на спадщину не встиг отримати, так як 31.08.2015 року помер. Після смерті батька відкрилася спадщинау вигляді квартири [ADDRESS], загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що належала брату спадкодавця [PERSON]. Крім того, до складу спадщини померлого батька відноситься 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, у складі: житловий будинок літ.Д-1, погреб літ.Д/п, прибудова літ.д-1, прибудова літ.д1-1, ганок літ.д2, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.Ф-1, сарай літ.Х-1, що належали: його матері [PERSON], яка померла 1.06.1986 року, рідним братам [PERSON], який помер у 1996 році та [PERSON], померлому 12.01.1995 року. Померлими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за життя заповіти складені не були. [PERSON] та [PERSON] не були одружені, не мали дітей. Останнім помер його батько, який за законом успадкував спадщину померлих. Він, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, 29.04.2016 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус двома постановами відмовила у вчинені нотаріальної дії - видати свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи свою відмову недостатністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин та факт прийняття спадщини. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримку позовних вимог за обставинами, наведеними в позовній заяві та про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] міської Ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, стосовно вирішення справи покладався на розсуд суду. Представник третьої особи Першої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази та враховуючи позицію сторін відносно спірних правових відносин, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00015044727 від 13.02.2015 року складено 20.04.1946 року актовий запис №257 про народження 8 квітня 1946 року [PERSON], його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 12 січня 1995 року у віці 48 років, про що за свідоцтвом про смерть (запис поновлено) серії І-НО №963191 складено 12.08.2016 року відповідний актовий запис №24. За повідомленням міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області №964-4.1-27 від 23.04.2015 року та інформації, що міститься у довідці про народження за №1201/04-69 від 26.06.2017 року, [PERSON] народився 25.04.1935 року, про що складено актовий запис №52 від 29.04.1935 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 8 серпня 2014 року у віці 79 років, про що за свідоцтвом про смерть серії І-НО №800785 складено 13.08.2014 року відповідний актовий запис №1062. За посвідкою про народження серії А №3107990, [PERSON] народився 6.01.1940 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] свідоцтва про одруження серії VІІ-УР №625621, одружилися 10.07.1969 рокуСарбаш [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 10.07.1969 року зроблено відповідний запис за №2512. У подружжя [PERSON] та [PERSON] народився 11.05.1969 року [PERSON] позивач по справі, про що за свідоцтвом про народження серії І-АВ №201146, в книзі записів громадянського стану про народження 11.07.1969 року зроблено відповідний запис за №841. [PERSON] померла 17.08.1999 року, про що за свідоцтвом про смерть серії І-НО №383405, в книзі реєстрації актів про смерть 19.08.1999 року зроблено запис за №1612. [PERSON] свідоцтва про смерть серії І-НО №920167 [PERSON] помер 31.08.2015 року, про що 1.09.2015 року складено відповідний актовий запис №2005. З наведеного вбачається, що [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] є рідними братами, їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. За свідоцтвами про смерть: серії ІІ-НО №447483 та серії ІV-НО №379819 померли відповідно [PERSON] 4.08.1979 року, актовий запис №922 від 6.08.1979 року та [PERSON] 1.06.1986 року, актовий запис №776 від 1.06.1986 року. Отже, із наведеної родини [PERSON] останнім помер 31.08.2015 року [PERSON] - батько позивача [PERSON]. Щодо успадкування спадкового майна слід зазначити наступне. За Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) померлими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заповіти, спадкові договори складені не були, таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON] з ч.1 ст.1262 ЦК України в другу чергу право на успадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері. В квартиру [ADDRESS] (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., за ордером №11197 від 12.07.1966 року, на підставі списку ЖБК «ІСКРА» вселився [PERSON]. За довідкою ЖБК «ІСКРА» станом на 1.09.1980 року [PERSON] повністю сплатив пайовий внесок в сумі 2150 руб. За повідомленням [PERSON] бюро технічної інвентаризації від 8.12.2014 року право власності на квартиру [ADDRESS] (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі не було зареєстроване за [PERSON]. [PERSON] зі ст. 15 Закону України «Про власність» члени житлово-будівельних кооперативів, які повністю сплатили пайові внески по квартирах, мають право власності на вказані квартири. [PERSON] ст.384 ч.3 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. [PERSON] із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати\~ та вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. На підставі п. 69 Листа від 26 травня 2001 року Верховного Суду України «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначено, що згідно ст.15 Закону України «Про власність» право власності на квартиру в будинку житлово-будівельного кооперативу виникає внаслідок повного внесення пайового внеску. З наведеного вбачається, що за життя [PERSON] набув право власності на вказану квартиру, отже вона є його спадщиною. [PERSON] інформації Першої маріупольської державної нотаріальної контори, [PERSON], як спадкоємець другої черги,прийняв спадщину - квартиру [ADDRESS] (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі та частку права власності на домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, що належала брату [PERSON], який помер 8 серпня 2014 року, але за життя не оформив своїх спадкових прав, на що вказує спадкова справа №57/2014, заведена приватним нотаріусом [PERSON] За ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину, отже [PERSON] прийняв спадщину брата [PERSON], а за ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить йому з часу відкриття спадщини, у тому числі кооперативна квартира [ADDRESS] (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі та частка права власності на домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі. За повідомленням міського комунального закладу «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» від 16.02.2016 року №270/02-14 на праві приватної власності 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, у складі: житловий будинок літ.Д-1, погреб літ.Д/п, прибудова літ.д-1, прибудова літ.д1-1, ганок літ.д2, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.Ф-1, сарай літ.Х-1, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки Жовтневого РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 29.01.2016 року та записам в домовій книзі [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 11.02.1975 року по 8.10.2015 року, знятий з реєстрації за смертю, за життя проживав із матірю та братами. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня її відкриття він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] постійно проживали разом з [PERSON], [PERSON], у тому числі і на час відкриття спадщини, суд вважає, що він прийняв спадщину, яка залишилась від матері, братів, і вона належить йому з часу відкриття спадщини, у тому числі спірні 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі. Із числа спадкоємців спадщини померлого [PERSON] залишився тільки син [PERSON], котрий не відмовився від спадщини та 16.02.2016 року звернулася із заявою до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини померлого батька, за якою була заведена спадкова справа №80/2016. За ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину, отже [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину батька [PERSON], а за ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить йому з часу відкриття спадщини, у тому числі кооперативна квартира [ADDRESS] (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі та19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі. Нотаріус [PERSON] постановами від 1.06.2016 року відмовила позивачу [PERSON] у вчинені нотаріальних дій - видати посвідчені свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру та частину домоволодіння, оскільки ним не було надано документів, які б підтверджували факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та документів про реєстрацію права власності на спадкове майно за спадкодавцями. Слід зазначити, що за наслідками судового розгляду у цивільній справі, судом на підставі досліджених документів встановлений факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON], [PERSON], як рідними братами та між ними, як дітьми та матірю [PERSON]. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] з п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. [PERSON] ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У даному випадку таким правом скористався позивач, звернувшись до суду з позовною заявою, тому його законні інтереси підлягають судовому захисту, а позов задоволенню, внаслідок чого за ним треба визнати право власності на вказану спадщину.

Outcome: approved