Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України та просить суд зобов'язати директора та головного бухгалтера видати довідку про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON], а також стягнути з них моральну шкоду по 200 тисяч гривень з кожного на його користь згідно вимог ст.ст.1167,1668 ЦК України. В судовому позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив згідно заяви від 11 квітня 2017 року. (а.с.60-67). Крім первісних вимог просить суд стягнути з працівників підприємства [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральну шкоду по 200 тисяч гривень з кожного на його користь згідно вимог ст.ст.1167,1168 ЦК України. В судовому засіданні представники відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. На стадії попереднього судового засідання подали заперечення на позов, посилаючись на те, що Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України не є правонаступником Подільської дослідної станції Тернопільського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України і відповідно не може видавати довідки. Крім цього в кімнаті(архіві), яка знаходиться адмінприміщенні в м. Хоростків за старою адресою Подільської дослідної станції ТІ АПВ Національної академії аграрних наук України зберігаються книги по заробітній платі працівників станції із яких інспектор по кадрах ДП ДГ Подільське ТДСГДС НААНУ на добровільних засадах, щоб не створювати незручностей колишнім працівникам (теперішнім пенсіонерам) станції по мірі необхідності робить вибірки заробітної плати для Пенсійного фонду та надсилає їх поштою для підпису та завіряння печаткою на нову адресу станції у с. Агрономічне Вінницької області. На звернення [PERSON] була надана відповідь ДП ДГ Подільське ТДСГДС НААНУ, що за вказаний ним період 1960-1964 рр. відомостей про його зарплату в архіві не має. (а.с.30). Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач з 22 лютого 1960 року по 15 квітня 1961 року працював на посаді заступника директора по виробництву з покладенням обов'язків завідувача відділу механізації Тернопільської обласної державної сільськогосподарської дослідної станції. З 15 квітня 1961 року по 1 травня 1964 року переведено на науково-дослідну роботу. Призначено завідуючим відділу механізації Тернопільської обласної державної сільськогосподарської дослідної станції. (а.с.10-11). Як слідує із змісту листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28 листопада 2016 року, Міністерство у відповідь на звернення [PERSON] повідомило, що серед особових справ номенклатурних працівників Міністерства сільського господарства УРСР, звільнених у 1964 році не виявлено даних щодо [PERSON]. Для пошуку його особової справи та для уточнення пошукових даних (назва, дата документів) рекомендовано звернутись до Державного підприємства «дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України. (а.с.8). Як встановлено, на звернення позивача [PERSON], Державне підприємство «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України надало відповідь, із змісту якої слідує, зокрема, що позивачу детально роз'яснено, що Тернопільське «НВО «Еліта» є правонаступником Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції на підставі наказу № 75 від 06 березня 1987 року Державного агропромислового комітету Української РСР. Державне підприємство «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України створене на базі Подільської дослідної станції Тернопільського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України в грудні 2011 року на підставі Наказу № 339 від 24 грудня 2010 року. Первинні документи про заробітну плату [PERSON], як номенклатурного працівника не збереглися. (а.с.69-70). Судом встановлено, підтверджується наказом Української академії аграрних наук від 21.04.1999 року №55, на базі частини майна і землі Тернопільського інституту АВП створено Подільську дослідну станцію Тернопільського інституту АПВ (Наказ УААН № 55 від 21.04.1999 року). (а.с.31). На підставі наказу Національної академії аграрних наук України від 24.12.2010 року № 452 на базі частини землі і майна Подільської дослідної станції Тернопільського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України створено Державне підприємство «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України з правом юридичної особи.(а.с.32). Відповідно до Постанови президії Національної академії аграрних наук України від 18 березня 2015 року Протокол № 3 - Подільську дослідну станцію Тернопільського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України (код ЄДРПОУ: 00724933) перейменовано на Науково-виробничий центр «Соя» Національної академії аграрних наук України (код ЄДРПОУ: 00724933) та змінено юридичну адресу станції на таку: 23227, Вінницька обл., Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна 1. (а.с.31-34). Як слідує із листа Науково-виробничого центру «Соя» Національної академії аграрних наук України від 20.03.2017 року, зазначене підприємство є правонаступником у частині майна, землі, майнових прав і зобов'язань Подільської дослідної станції Тернопільського інституту агропромислового розвитку виробництва НААН.(а.с. 52). Той факт, що відповідач - ДП «ДГ «Подільське» ТДСГДС ІКГСП НААН не є правонаступником підприємства, на якому в період з 1960 по 1964 роки працював позивач [PERSON] доводиться також листом -інформацією за результатами додаткової перевірки звернення [PERSON] Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 27.03.2017 року. (а.с.71). В судовому засіданні представник [PERSON] суду дав пояснення, що він працює інспектором по кадрах ДП «ДГ «Подільське» ТДСГДС ІКГСП НААН та дійсно на громадських засадах робить вибірки заробітної плати для Пенсійного фонду та надсилає їх поштою для підпису та завіряння печаткою на нову адресу правонаступника Подільської дослідної станції ТІ АПВ Національної академії аграрних наук України у с. Агрономічне Вінницької області. На підставі звернення [PERSON] він три місяці перевіряв книги по заробітній платі, які у них зберігаються з метою виявлення інформації щодо заробітної плати [PERSON] Про те після перевірки не виявив даних щодо заробітної плати, підйомних по [PERSON] Додатково пояснив, що неодноразово (біля 10 разів) телефонував позивачу, а також їздив по його питанню в УПФУ м. Тернополя. Також позивачу була надана письмова відповідь, що за вказаний ним період 1960-1964 рр. відомостей про його зарплату в архіві не має. Він не зміг підготувати проект довідки для підпису керівництву колишньої Подільської дослідної станції ТІ АПВ НААНУ - тепер Науково-виробничий центр «Соя» Національної академії аграрних наук України, оскільки документально підтверджені відомості про заробітну плату [PERSON] за період 1960 - 1964 роки відсутні. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] дали аналогічні пояснення. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такі ж положення містить ч. 1 ст. 15 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно ст. 33 ЦПК України, у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. В судовому засіданні позивачу судом було роз'яснено право заявити клопотання про заміну відповідача або залучення іншого відповідача. Розглядаючи справу суд враховує, що на підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, позивач наділений правом самостійно визначитися зі своїми матеріально-правовими вимогами до тієї чи іншої особи, яка, на думку позивача, повинна відповідати за позовом, а суд лише сприяє позивачу в реалізації ним своїх процесуальних прав та обов'язків згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України. Суд сприяв також тому, щоб позивач [PERSON] подав суду належні і допустимі докази на підтвердження заявлених ним вимог. Зокрема, ухвалою Гусятинського районного суду від 01 березня 2017 року, судом витребувано в сторони відповідача відомості по отриманню [PERSON] підйомних на підставі наказу № 52-К по Тернопільському обласному управлінню сільського господарства від 02.02.1960 року, а також книги по заробітній платі 1960 - 1964 років. На виконання ухвали суду, відповідачем, в судове засідання представлено для огляду наявні на ДП «ДГ «Подільське» ТДСГДС ІКГСП НААН книги по заробітній платі 1960 - 1964 років. А також надана довідка про відсутність на підприємстві відомостей про заробітну плату [PERSON] за період 1960-1964 роки. (а.с.81). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу заявлених позовних вимог. Зважаючи на наведене суд вважає, що пред'явлений позов [PERSON] до Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України про зобов'язання директора та головного бухгалтера видати довідку про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON], а також стягнення з працівників зазначеного підприємства [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральної шкоди по 200 тисяч гривень з кожного згідно вимог ст.1167 ЦК України, є як необґрунтованим, та і недоведеним, а тому не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, то вони компенсуються за рахунок Держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed