Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.04.2015 відділом ДРАЦС Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №21; після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Сіврюк». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 18 квітня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. З відповідачем сумісно не проживають один рік. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони були не сумісні, з цієї причини в сімї виникали сварки та скандали, які привели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим, подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у звязку з чим вона звертається до суду з цим позовом. Спір про майно подружжя відсутній. Син після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.11.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.12.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не зявилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 18 квітня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №219331, виданим 18 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №21. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 364267, виданим 06 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області. Позивач [PERSON] (до шлюбу Суханова) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу Сіврюк. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved