Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 21.05.2003 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області за актовим записом №17. В шлюбі у них 10.06.2004 року народилась донька [PERSON], яка проживає з ним. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Їх сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та часті сварки. Відповідач проживає за кордоном, утриманням майна та сімї не займається, з сімєю не спілкується. З указаних підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутності від неї також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.05.2003 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №114624 від 13.05.2016 року (а.с.4). В шлюбі у сторін 10.06.2004 року народилася донька [PERSON], яка проживає з мамою відповідача. Причиною розпаду сімї є те, що сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на життя та часті сварки. Відповідач проживає за кордоном, утриманням майна та сімї не займається. На даний час сторони проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить його інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії І-МИ №114624 від 13.05.2016 року (а.с.4) видно, що після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] змінила своє прізвище «Манилич» на прізвище - «Каленюк», однак враховуючи, що від останньої клопотань про залишення даного прізвища чи відновлення дошлюбного прізвища не надходило, то суд це питання не вирішує. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved