Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що з 1992 року, він працював в КСГП «Верке», і йому та його сім'ї було надано для проживання квартиру [ADDRESS], в якій він з того часу зареєстрований та постійно проживає. Протягом всього часу, позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, сплачує комунальні послуги, податок з власників будівель, доглядає за квартирою та утримує її. За зверненням [PERSON] до Берегівського БТІ, останніми було виготовлено технічну документацію на квартиру. Також, при зверненні [PERSON] до Берегівської міської ради із заявою щодо визнання за ним права власності на вищевказану квартиру, позивачу було відмовлено в оформленні права власності та рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з чим, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі за наявними в справі документами. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Таким чином, судом встановлено, що позивач набув право власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки з моменту реєстрації (з 1992 року), постійно, безперервно відкрито володіє квартирою [ADDRESS]. Факт володіння вказаною квартирою підтверджується постійним, безперервним проживанням [PERSON] в даній квартирі, реєстрацією в ній з 1992 року, здійсненням ним сплати комунальних послуг. Так, частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 даної статті встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частина 4 даної статті передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У пунктах 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (ред.2002р.) зазначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності. Правила ст.344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набуття чинності цим Кодексом. Цивільний Кодекс набув чинності з 01 січня 2004 року, а значить перебіг строку відкритого володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати з 01 січня 2001 року. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved