Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 22 серпня 2006 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: кв. Миру[ADDRESS], смт. Новоайдар, Луганської області. Заповіту [PERSON] не залишила, тому спадкування її майна повинно відбуватися за законом. 21.12.2006 року позивачка подала до [PERSON] ДНК заяву про прийняття спадщини [PERSON] за законом, за цією заявою нотаріусом було заведено спадкову справу № 264/2006. Таким чином, спадщину матері позивачка прийняла. Рідний брат позивачки - [PERSON], син [PERSON], відмовився від прийняття спадщини матері на користь позивачки, надіславши до [PERSON] ДНК відповідну заяву. Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину. З 2009 року позивачка проживає у спадковій квартирі без реєстрації. Позивачка бажає оформити свої права на спадкову квартиру, але через відсутність нотаріуса у якого зберігається спадкова справа, вона не може цього зробити. Через це позивачка не може отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, що викликає труднощі у її житті. Через викладені обставини позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 22 серпня 2006 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: кв. Миру[ADDRESS], смт. Новоайдар, Луганської області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.10). Заповіту [PERSON] не залишила, тому спадкування її майна повинно відбуватися за законом. 21.12.2006 року позивачка подала до [PERSON] ДНК заяву про прийняття спадщини [PERSON] за законом, за цією заявою нотаріусом було заведено спадкову справу № 264/2006 (а.с. 30, 31). Таким чином, спадщину матері позивачка прийняла. Рідний брат позивачки - [PERSON], син [PERSON], відмовився від прийняття спадщини матері на користь позивачки, надіславши до [PERSON] ДНК відповідну заяву (а.с. 32). Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину. З 2009 року позивачка проживає у спадковій квартирі без реєстрації, та на цей час не може зареєструватися в квартирі, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради (а.с. 7), оскільки власник помер, а позивачка не оформила свої спадкові права. Позивачка бажає оформити свої права на спадкову квартиру, але через відсутність нотаріуса у якого зберігається спадкова справа, вона не може цього зробити. Через це позивачка не може отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, що викликає труднощі у її житті. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 4) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5), що підтверджує факт зміни позивачкою прізвища з «Антонян» на «Русінова». Через викладені обставини позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входь усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Відповідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідач проти позовних вимог не заперечував. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 16, 319, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved