Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Куйбишевської районної у м. Донецьку ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення виконкому ради № 471/7 від 12.09.2007р. «Про прийняття в експлуатацію господарських будівель по [ADDRESS]» в частині затвердження акту приймання в експлуатацію завершених будівництвом господарських будівель: гараж літ. «Б», літню кухню літ. «В» по [ADDRESS], визнання недійсним вищезазначеного акту, та визнання дій [PERSON] щодо будування гаражу літ. «Б», розташованого за адресою: [ADDRESS], - незаконними. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2007 року, виданого П'ятою Донецькою нотаріальною конторою за реєстровим № 4-2046 (а.с. 7). Власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору на право будівлі житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 20.04.1955р., засвідченого Першою Сталінською нотаріальною конторою за реєстровим № 1-6400 (а.с. 9-12). Рішенням виконкому Куйбишевської районної у м. Донецьку ради № 471/7 від 12.09.2007р. прийнятий в експлуатацію гараж, самовільно збудований [PERSON] (а.с. 26). Вважає дії виконкому Куйбишевської районної у м. Донецьку ради в частині винесення рішення № 471/7 від 12.09.2007р. про затвердження акту приймання в експлуатацію завершених будівництвом господарських будівель незаконними, посилаючись на наступне. Побудований [PERSON] гараж частково розташовано на земельній ділянці під домоволодінням [ADDRESS], що належить позивачу. Згоди на таке будівництво позивач не надавав. Також згоди на будівництво гаражу не надавав батько позивача - [PERSON] Крім того, [PERSON] самовільно побудовано гараж з порушеннями будівельних норм і правил, що відображено у акті приймання в експлуатацію завершених будівництвом господарських будівель архітектором району [PERSON] Позивач також вважає, що [PERSON] під час будування гаражу порушено норми п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування № 44 від 17.04.1992р., згідно з яким передбачено забезпечення відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни не менш 1,0 м. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник позивача - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Крім того, пояснив суду, що акт приймання в експлуатацію завершених будівництвом господарських будівель: гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В» не містить обов'язкового реквізиту, як дата його складання, погодження членами комісії, також відсутній напис про реєстрацію в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, що свідчить, на думку представника позивача, про порушення п. 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ № 1243 від 22.09.2004р. Представник відповідача - Куйбишевської районної у м. Донецьку ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги вважав незаконними і не підлягаючими задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, за участю його представників [PERSON] та адвоката [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру адвоката (а.с. 49). в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, підтримавши письмові заперечення, що є в матеріалах справи . Суду пояснила, що ніяких рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень будівельних норм і правил під час будівлі гаражу відповідачем отримано не було. Крім того, вважає, що згоду на подальшу експлуатацію гаражу, який розташовано на відстані менш ніж 1 метр до межі земельних ділянок домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS], було надано [PERSON] (матір»ю позивача), яка являлась спадкоємицею [PERSON] Цей факт було враховано виконкомом при постановленні оскаржуваного рішення. Таким чином, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], діючий за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Також пояснив суду, що спірний гараж був побудований [PERSON] з відома та за погодженням колишнього власника домоволодіння [ADDRESS] [PERSON](рідний брат відповідача).Вважає, що оскаржуване рішення виконкому Куйбишевської районної у м. Донецьку ради постановлено з дотриманням чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та це підтверджується наявними у справі доказами, що позивач є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим П'ятою донецькою державною нотаріальною конторою 13 грудня 2007 року за реєстровим № 4-2046. Раніше вказане домоволодіння належало його батькові [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.12.1976р., виданого тією ж нотаріальною конторою. Частиною 1 статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON]. Правовстановлюючим документом є договір на право побудови житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 20.04.1955р., укладений на підставі рішення Куйбишевського райвиконкому від 11.01.1955р. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача на порушення виконкомом п. 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ № 1243 від 22.09.2004р., щодо відсутності в акті приймання в експлуатацію завершених будівництвом господарських будівель: гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В» по [ADDRESS], таких реквізитів, як дата його складання, погодження членами комісії, є безпідставним. Судом встановлено, що впродовж 2007 року прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва здійснювалось відповідно до постанови КМУ № 1243 від 22.09.2004р.»Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу», а також відповідно до розпорядження голови Донецької обласної держадміністрації № 213 від 21.06.2005р. (лист № 01/15-5075 від 15.10.2013р. виконкому Донецької міської ради). Як вбачається з матеріалів справи, листом № 0/26/2-1789 від 22.10.2013р.Куйбишевська районна у м. Донецьку рада повідомляє, що рішення виконкому не підлягають реєстрації в окремому журналі, тому що вони є зафіксованими в протоколі засідання виконкому. Також поінформовано, що відповідальним за підготовку оскаржуваного рішення був відділ комунального господарства (Костіков М.М. - завідувач відділом). Додатком до зазначеного листа ради надано аркуш узгодження проекту рішення виконкому від 12.09.2007р. № 471/7.(підписи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М.). З матеріалів справи вбачається, що виконком Куйбишевської районної у м. Донецьку ради 14.06.2006 року прийняв рішення № 307 «Про створення державної комісії з прийому в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних жилих будинків, господарських будівель та ін.». Регламент роботи комісії, зразки заяв, перелік документів - виконкомом Куйбишевської ради не затверджувався.. Оскаржуваний акт було виписано на підставі технічного паспорту на будинок. Виїзд пожежника відбувався на підставі заяви замовника до СГПЧ-7. Акт про прийняття в експлуатацію господарських будівель: гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В» по [ADDRESS] - розглядався та затверджувався на засіданні виконкому Куйбишевської районної у м. Донецьку ради. Ці відомості містяться у листі № 01/26/2-2846/1 від 31.10.2013р. Куйбишевської районної у м. Донецьку ради. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Як вбачається з матеріалів справи, ніяких рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, прийнятих стосовно відповідача [PERSON], немає. Судом встановлено, що спірний гараж будувався без порушення норм добросусідства, за погодженням власника домоволодіння [ADDRESS]СОБА_5 та колишнього власника домоволодіння № 7 [PERSON] Виконком при постановленні оскаржуваного рішення керувався наявністю згоди дружини колишнього власника домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] - [PERSON], яка не заперечувала проти подальшої експлуатації гаражу, що підтверджується її підписом на зворотному боці технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]. Крім того, відповідно до діючого законодавства виконком не наділений повноваженнями щодо встановлення кола спадкоємців при введенні в експлуатацію певних споруд. Як встановлено судом, межі в натурі(на місцевості) між земельними ділянками домоволодіння № 7 та домоволодіння [ADDRESS], на дату прийняття оскаржуваного рішення виконкому, не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Згідно з ч. 2 ст. 107 Земельного кодексу України у разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ч. 3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Оскільки позивач власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом став 13.12.2007 року, таким чином, на час постановлення оскаржуваного рішення виконкому Куйбишевської районної у м. Донецьку ради від 12.09.2007 року, його права не були порушені. Ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 04.12.2013р. по даній справі витребувано з КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька інвентаризаційну справу з технічними паспортами на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON], інвентаризаційна справа № 2/7875. Судом встановлено, що невідповідностей між наданими КП БТІ м. Донецька оригіналами документів інвентаризаційної справи № 2/7875 та документами, наданими сторонами в якості підтвердження заявлених вимог та заперечень, немає. На підставі ст. ст. 103, 107 Земельного кодексу України, п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» та

Outcome: dismissed