Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за аліментами. Свій позов мотивує тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 20.03.2010 року було розірвано шлюб між сторонами та ухвалено стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO],в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 19.03.2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На виконання рішення суду, за виконавчим листом № 2-4061/2010 р. 12.05.2010 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. Згідно з розрахуну Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції заборгованість [PERSON] за вищевказаним виконавчим листом станом на 01.01.2016 року становить 58269,75 грн. Вказує, що відповідач протягом тривалого часу належним чином не виконує свого обов'язку, ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого пеня за період з 19.03.2010 року по 29.02.2016 року складає 829290,46 грн. Також позивач, посилаючись на ст. 184 СК України, зазначає про необхідність стягнення з відповідача індексації за період з 19.03.2010 року по 01.03.2016 року в розмірі 16998,78 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість по аліментам в розмірі 58269,75 грн., пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 829290,46 грн., та індексацію в розмірі 16998,78 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, проте її представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 20.03.2010 року було розірвано шлюб між сторонами та ухвалено стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO],в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 19.03.2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На виконання рішення суду, за виконавчим листом № 2-4061/2010 р. 12.05.2010 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження (а.с. 2, 3). Згідно з довідки-розрахунку Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції заборгованість [PERSON] за вищевказаним виконавчим листом станом на 01.01.2016 року становить 58269,75 грн. (а.с. 4, 5). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України\~та нормами\~ЦК України. У відповідності до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст.181 СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, на аліментні грошові зобов'язання, що виникли з рішення суду, в силу ч.5\~ст.11 ЦК України\~поширюються загальні положення про зобов'язання, встановлені розділом першим книги\~п'ятої Цивільного кодексу України. Так, згідно ст.ст. 526,\~530,\~610,\~612 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до рішення суду. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1\~ст.196 СК України. Так, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідає загальноприйнятому способу захисту цивільного права. Відповідно до вимог\~ст. 20 ч. 1 СК України\~- позовна давність до відносин, врегульованих\~ст. 196 СК України\~не застосовується. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Жодних доказів того, що несплата аліментів відбулась не з вини відповідача або була наслідком іншої незалежної від нього обставини відповідачем до суду не надано. Як вбчається з позовної заяви, позивачем зазначено розмір неустойки (пені) 829290,46 грн. Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеній в постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2022цс15 в якій зазначено, що згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 58269,75 грн., що є співмірним із сумою самої заборгованості. Отже, з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] заборгованість по аліментах в розмірі 58269,75 грн., пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 58269,75 грн. та індексацію в розмірі 16998,78 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України в дохід держави слід стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial