Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ПАТ «СК «Універсальна» про захист прав споживачів. Позовні вимоги мотивує наступним. 02.08.2014 року з належним позивачу транспортним засобом, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER], трапилась дорожньо-транспортна пригода за наступних обставин. 02.08.2014 року о 10:55 год. відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом, марки «Мазда», д.н.з. [NUMBER], по вул. Закревського, 95-Б, в м. Києві, не врахувала дорожньої обстановки та не дотрималася безпечного інтервалу, здійснила зіткнення з автомобілем, марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], який був припаркований у дворі будинку. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2014 року [PERSON] визнано винною у скоєній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу в розмірі 340 грн. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль позивача, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER], отримав значні технічні пошкодження, а саме, було розбито задню ліву фару та деформовано задній бампер. Як зазначає позивач, внаслідок завданої матеріальної шкоди він неодноразово звертався до відповідача [PERSON] та її чоловіка з вимогою здійснити відшкодування завданого збитку або сплатити вартість відновлювального ремонту автомобіля на СТО, однак, вони категорично відмовлялися від цього. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна», позивач звернувся до страховика з вимогою відшкодування йому завданих матеріальних збитків. 04.08.2014 року позивачем було подано до зазначеної страхової компанії заяву про страховий випадок та виплату страхового відшкодування, а також відповідний пакет документів з наданням для огляду страховиком пошкодженого автомобіля. 09.10.2014 року позивачем було подано до страхової компанії останні документи за страховою справою, а саме постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2014 року та заяву з банківськими реквізитами для перерахування страхового відшкодування. Як зазначає позивач, ПАТ СК «Універсальна» порушило всі можливі та неможливі терміни прийняття рішення та виплати страхового відшкодування, так, страховик фактично здійснив перерахування суми страхового відшкодування лише 28.04.2015 року, тобто через 9 місяців з моменту настання ДТП та подачі заяви про страхове відшкодування. Крім того, сума страхового відшкодування склала 2837,65 грн., що не лише не покриває вартості відновлювального ремонту автомобіля, а майже в 10 разів є меншою, ніж визначено згідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди №56/3-15, який був складений незалежним експертом [PERSON] на замовлення позивача, та яким встановлено вартість матеріальної шкоди в розмірі 20409,59 грн. За надання послуг з оцінки позивачем було сплачено 500 грн. Позивач також зазначає про те, що на момент подання позовної заяви до суду відповідачі не відшкодували завданої йому матеріальної шкоди, що призводить до того, що він не може провести відновлювальний ремонт автомобілю та змушений користуватися ним у аварійному стані, що призводить до незручностей, дискомфорту та моральних переживань відносно вигляду транспортного засобу. Крім того, завдані автомобілю пошкодження значно впливають на зменшення товарної вартості автомобілю та знецінюють його, а всі тривалі намагання позивача в досудовому порядку владнати питання відшкодування шкоди не призводять до жодного позитивного результату, а лише зневірюють його у людській порядності. Враховуючи значну суму пошкоджень, велику тривалість ігнорування вимог позивача, останній оцінює моральну шкоду в розмірі 7000 грн. З урахуванням того, що сума відновлювального ремонту, згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди №56/3-15 складає 20409,59 грн., а страхова компанія сплатила лише 2837,65 грн., сума недоплати становить 17571,94 грн. Крім того, позивачем витрачено кошти в розмірі 168 грн. на здійснення «дефектовки» на спеціалізованому СТО та 500 грн. на покриття вартості незалежної оцінки, позивач вважає, що з відповідачів солідарно підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 18239,94 грн. Також позивач заявляє свої вимоги про стягнення з відповідача ПАТ «СК «Універсальна» 3% річних в розмірі 1447,08 грн. та інфляційних втрат в розмірі 14485,53 грн., посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України. Вважаючи, що позовні вимоги пов'язані з порушенням прав споживача, позивач зазначив предметом позову - захист прав споживачів та не сплачував судовий збір за подання позовної заяви до суду. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву з наступним обґрунтуванням. На момент ДТП, а саме, 02.08.2014 року о 10:55 год. по вул. Закревського, 95-Б, в м. Києві між автомобілем, марки «Мазда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та автомобілем, марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], її відповідальність була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» в порядку ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після настання ДТП відповідач [PERSON] 02.08.2014 року належним чином та своєчасно повідомила страховика про настання страхового випадку. Посилаючись на вимоги ст.1166 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 22, 29, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач [PERSON] зазначає про те, що у випадку завдання шкоди особі внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, такі правові відносини регулюються не тільки ЦК України, а й спеціальним законом - ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а й іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Крім того, відповідач [PERSON] вважає безпідставним пред'явлення позивачем позову до неї про захист прав споживачів, оскільки вона не є фізичною особою-підприємцем, яка виконувала роботи або надавала послуги позивачу. Також відповідач [PERSON] вважає, що наданий до позову звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №54/3-15 від 15.03.2015 року не можна вважати належним доказом, оскільки у звіті не зазначено, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля, марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], саме від ДТП, що сталась 02.08.2014 року, адже оцінка проводилася лише через 7 днів після пригоди; суб'єкт оціночної діяльності [PERSON] за спеціалізацією «Оцінка колісних транспортних засобів», який склав зазначений звіт, не міг встановлювати вартість матеріального збитку, оскільки дані повноваження відносяться виключно до експертів - авто товарознавців; суб'єкт оціночної діяльності [PERSON] за спеціалізацією «Оцінка колісних транспортних засобів» не внесений до Державного реєстру оцінювачів, згідно публічної інформації, що міститься на веб-сайті Фонду державного майна України. З огляду на викладене, відповідач [PERSON] просить суд відмовити повністю у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], ПАТ «СК «Універсальна» про захист прав споживачів. Відповідно до відзиву представника ПАТ «СК «Універсальна» Лисенко В.А. на позовну заяву, остання просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «Універсальна» в повному обсязі, виходячи з наступного. 17.03.2014 року між ПАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6443734 (далі - Договір), відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль, марки «Mazda СХ5», д.н.з. [NUMBER]. 02.08.2014 року до контакт-центру страховика надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER]. 04.08.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Цього ж дня уповноважений представник Страховика провів огляд пошкодженого автомобіля, про що було складено відповідний акт огляду. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регулюються спеціальним ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Згідно п.22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З метою визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, марки «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER], страховиком було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження у ФОП [PERSON] За результатами проведеного дослідження було складено Звіт про оцінку вартості збитку № 94/08/15 від 13.10.2014 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER], складає 3 347,65 грн.Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка за умовами Договору становить 510,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування склав: 3 347,65 грн. - 510,00 грн. = 2 837,65 грн. Вказана сума була перерахована на банківські реквізити позивача, що також ним не заперечується. Однак, з технічних причин, страхове відшкодування було перераховано з порушенням строків, а саме 28.04.2015 року. З огляду на що, страховиком було нараховано та сплачено позивачу пеню в розмірі 405,05 грн. з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, за наслідками розгляду Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, скарги [PERSON] та документів, наданих ПАТ «СК «Універсальна», було проведено рецензію Звіту № 94/08/15 від 13.10.2014 року, на підставі якого здійснювалась виплата страхового відшкодування. За результатами рецензування звіту Фондом державного майна України, ФОП [PERSON] надав пояснення щодо виконаного Звіту № 94/08/15 від 13.10.2014 року, а також перероблений Звіт про оцінку збитку № 94/08/15 від 23.08.2016 року, відповідно до якого вартість збитку, завданого власнику автомобіля, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER], складає 3 569,96 грн. Страховиком було переглянуто рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] та здійснено доплату в розмірі 222,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 108655 від 26.08.2016 року. Враховуючи викладене, зобов'язання з виплати страхового відшкодування були виконані відповідачем ПАТ «СК «Універсальна» в повному обсязі та належним чином. Не погодившись із сумою отриманого страхового відшкодування, Позивач звернувся з позовом до суду. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 56/3-15, складений 18.03.2015 року ФОП [PERSON] (далі - Звіт №56/3-15), відповідно до якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля, марки «Тойота Короллa», д.н.з. [NUMBER], складає 20 409,59 грн. Проте, на думку представника відповідача, даний Звіт не може бути прийнятий в якості належного доказу, оскільки він не враховує вимоги нормативно-правових актів з оцінки майна. Як вбачається зі Звіту №56/3-15, ФОП [PERSON] визначав вартість збитку станом на 15.03.2018 року, а не на дату заподіяння збитків. Крім того, позивачем не надано документів, які підтверджують фактичне здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу та його оплату. Подавши відповідь на відзиви відповідачів, позивач зазначив наступне. У Звітах про оцінку вартості матеріальної шкоди оцінювач немає права зазначати обставини, внаслідок яких було завдано шкоди через те, що він цього просто не знає й не може знати. Він лише фіксує пошкодження, які є на транспортному засобі в фототаблиці та протоколі огляду ТЗ, як додатках до Звіту та, які були додані до позову. Крім того, характер та ступінь пошкоджень зазначених в протоколі огляду та фототаблиці за звітом №56/3-15 від 15.03.2015 року повністю співпадають з первинною довідкою ДАЇ від 02.08.2014 року, доданою до позову, в якій зазначені пошкодження заднього бамперу та заднього лівого стопсигналу, а також фототаблицею та протоколом огляду, наданим відповідачем ПАТ «СК «Універсальная», як додатки до звіту N994/08/15 від 13.10.2014 року разом з відзивом на позовну заяву. Що стосується доводів відносно звернення до оцінювача лише через сім місяців, позивач зазначає, що до останнього вірив в те, що страховик здійснить виплату страхового відшкодування, неодноразово звертався до нього після спливу 90 денного терміну для виплати встановленого законом, та намагався в досудовому порядку владнати ігнорування його законних вимог. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем [PERSON] не доведено обставини, на які вона посилається у своєму відзиві, та не заявлено клопотання про проведення судової авто товарознавчої експертизи для спростування доказів, наявних в матеріалах справи. Крім того, Крім того, оцінювач [PERSON], який складав звіт №94/08/15 від 13.10.2014 року, наданий до матеріалів справи відповідачем ПАТ «СК «Універсальна» також має спеціалізацію «Оцінка колісних транспортних засобів», як і суб'єкт оціночної діяльності [PERSON], який склав звіт №№56/3-15 від 15.03.2015 року. Щодо відзиву відповідача ПАТ «СК «Універсальна» позивач зазначає, що оцінювач [PERSON] склав звіт №94/08/15 від 13.10.2014 року без особистого огляду пошкодженого автомобіля, всупереч вимогам «Методики авто товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ». Крім того, позивач зазначає, що суми, з яких складається розмір матеріальної шкоди, визначені у розрахунку страхового відшкодування від 15.10.2014 року, який є додатком до страхового акта №9675/1 від 27.11.2014 року, та у звіті №94/08/15 від 13.10.2014 року оцінювача [PERSON] не співпадають. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги за викладених у позовній заяві та відповіді на відзиви обставин, просив суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ «СК «Універсальна» - Лисенко В.А. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні пред'явлених до ПАТ «СК «Універсальна» вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 17.03.2014 року між ПАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6443734, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль, марки «Мазда CX5», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 70). Франшиза за договором складає 510 грн. Відповідно до копії постанови Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2014 року у справі №75414825/14-п, 02.08.2014 року о 10:55 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом, марки «Мазда», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по вул. Закревського, 95-Б, не врахувала дорожньої обстановки та не дотрималася безпечного інтервалу, здійснила зіткнення з автомобілем, марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 7). [PERSON] визнано винуватою у вчиненні даної ДТП. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль, марки «Тойота Королла»», д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 4). 02.08.2014 року до контакт-центру ПАТ «СК Універсальна» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER]. 04.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП (а.с. 71). Згідно з копією акта виконаних робіт/послуг та передання/прийняття автомобіля №55717 від 07.08.2014 року, за надання послуг зі зняття/встановлення заднього бамперу позивачем було сплачено 168 грн. (а.с. 9). Відповідно до копії звіту №94/08/15 від 13.10.2014 року, про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) (далі - звіт №94/08/15), складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення ПАТ «СК «Універсальна», встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, з врахуванням допусків в межах яких відбулась оцінка, складає 3347,65 грн. (а.с. 72-85). 27.11.2014 року ПАТ СК «Універсальна» складено страховий акт №9675/1 (28678/о/п) (а.с. 95), Додатком №1 до якого є розрахунок страхового відшкодування від 15.10.2014 року (а.с. 96). Відповідно до зазначених документів, до виплати позивачу [PERSON] підлягало страхове відшкодування в розмірі 2837,65 грн. 28.04.2015 року ПАТ «СК «Універсальна» було виплачено позивачу [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 2837,65 грн. (розмір заподіяного збитку, встановлений звітом №94/08/15, зменшений на суму франшизи), що підтверджується копією платіжного доручення №79013 від 28.04.2015 року (а.с. 99). Як вбачається з копії платіжного доручення №89941 від 28.08.2015 року, ПАТ СК «Універсальна» було виплачено позивачу [PERSON] суму пені в розмірі 405,05 грн. (а.с. 100). Не погодившись з висновками звіту №94/08/15 та розміром виплаченого страхового відшкодування, позивачем [PERSON] самостійно було замовлено проведення оцінки матеріального збитку. Відповідно до висновків звіту №56/3-15 від 18.05.2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення позивача [PERSON], вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER], без врахування фізичного зносу вузлів та деталей, на момент проведення дослідження, склала 20409,59 грн. (а.с. 15-31). За надання послуг з оцінки вартості матеріального збитку позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 500 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №24 від 18.03.2015 року (а.с. 14). 07.08.2015 року позивачем була направлена претензія відповідачу [PERSON] з пропозицією здійснити відшкодування завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 19463,53 грн. та витрат на дефектування автомобіля в розмірі 168 грн., а також суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн. (а.с. 32-34, 35). Відповідно до загального висновку рецензії від 22.07.2016 року на звіт №94/08/15, складеної на підставі листа Нацкомфінпослуг від 02.07.2016 року №5413/13-5, зазначений звіт класифікується за ознакою абз.4 п.67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440, як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків (а.с. 88-91). За висновками звіту №94/08/15 від 23.08.2016 року, складеного після надання вищезазначеної рецензії, вартість відновлювального ремонту автомобіля, марки «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER], склала 3569,96 грн. 26.08.2016 року ПАТ СК «Універсальна» складено страховий акт №9675/2 (а.с. 97), Додатком №1 до якого є розрахунок страхового відшкодування від 26.08.2016 року (а.с. 98), та виплачено позивачу [PERSON] різницю вартості матеріального збитку в розмірі 222,31 грн. (а.с. 101). Не погодившись з розміром виплачених сум страхового відшкодування, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Щодо майнової шкоди. Предметом позову позивачем визначено захист прав споживачів, однак, як вбачається із суті позовних вимог та правовідносин, що виникли між сторонами, [PERSON] пред'явлено до суду позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За своєю правовою природою зобов'язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП, є деліктним зобов'язанням. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача (ст. 1166 ЦК України). Спеціальні делікти характеризуються такими особливостями: способом заподіяння шкоди; особою заподіювача шкоди; особою, яка відповідає за шкоду; об'єктом, якому заподіюється шкода; особливими умовами відповідальності тощо. Видами спеціальних деліктів, зокрема, є шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, та шкода, що відшкодовується особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до особи, яка завдала шкоди, або до страхової компанії, про відшкодування цієї шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди, так і до страхової компанії. Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16. Судом встановлено, що позивачем на власний розсуд було обрано спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги про відшкодування шкоди, завданої ДТП, до страхової компанії - ПАТ «СК «Універсальна», в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача [PERSON], як особи, яка на відповідній правовій підставі володіла автомобілем, марки «Мазда СХ5», д.н.з. [NUMBER], на момент виникнення ДТП. Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обов'язки страховика визначені у ст. 988 ЦК України, а страхувальника - у ст. 989 ЦК України. У відповідності до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначених договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Підпунктом 33.1.1, 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У відповідності до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до приписів п.36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial