Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить зняти тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України її, як боржника, встановлене на підставі ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 09.06.2011 року у справі №6-14/11 та зняти арешт з банківського рахунку № [NUMBER] , відкритого в Ямпільському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» Харківської ОД на ім`я [PERSON] та з банківського рахунку № [NUMBER] , відкритого в Ямпільському відділенні АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] .. Свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 09.06.2011 року на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції знаходились зведені виконавчі провадження щодо примусового стягнення з неї на користь держави 9535,00 грн., що випливає з ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 09.06.2011 року по справі №6-14/11 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. 15.06.2012 року державною виконавчою службою було накладено арешт на банківський рахунок № [NUMBER] , відкритий в Ямпільському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» Харківської ОД на її, [PERSON] , ім`я; заблокована сума на рахунку становить 29525,00 грн., відповідно до довідки Ямпільського відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль». 14.04.2014 року державною виконавчою службою було накладено арешт на банківський рахунок № [NUMBER] , відкритий в Ямпільському відділенні АТ КБ «Приватбанк» на її, [PERSON] , ім`я; згідно інформаційної довідки від 14.04.2019 року, наданої АТ КБ «Приватбанк», рахунок заблоковано відповідно до ВП №42855420 від 14.04.2019 року. На даний час жодного виконавчого провадження, рішень примусового характеру у відношенні неї в Ямпільському міжрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області не перебуває, проте тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та арешти банківських рахунків є діючими. Крім того, повідомила, що станом на 26.11.2018 року вона не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (в тому числі відстроченої, розстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. Проте, незважаючи на те, що борг, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на майно, на даний час відсутній, арешт з майна не знято, що порушує її законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого вона є. Тому звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, представник Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, будь-яких клопотань до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, представник ГУ ДФС у Сумській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, будь-яких клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 09.06.2011 року (справа №6/14/11) боржницю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Ямпільським РВ УМВС України в Сумській області 03.05.1999 року, місце проживання: [ADDRESS] , тимчасово було обмежено у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань по сплаті боргу у справі 9535,77 грн.. Виконання даної ухвали покладено на Державну прикордонну службу України. Відповідно до довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» №26 від 10.06.2019 року встановлено, що рахунок № [NUMBER] , відкритий в Ямпільському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» Харківської ОД на ім`я [PERSON] , ІПН [NUMBER] , МФО [NUMBER] , заблоковано виконавчою службою 15.06.2012 року, заблокована сума 29525,00 грн.. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 05.08.2019 року №G2VMSEH7GE4IRMPE встановлено, що [PERSON] , ІПН [NUMBER] , [INFO] , загальногромадянський паспорт [NUMBER] , виданий Ямпільським РВ УМВС України в Сумській області 03.05.1999 року, станом на 05.08.2019 року має в АТ КБ «Приватбанк» такі рахунки: [NUMBER] , тип рахунку - картка «Універсальна», валюта - UAH, стан рахунку - обмежений згідно ВП №42855420 від 14.04.2014 року. Відповідно до довідки Ямпільського міжрайонного відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 05.03.2019 року №1427 встановлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, рішень примусового характеру щодо [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 05.03.2019 року на виконанні у відділі не перебуває. Відповідно до інформації Ямпільського міжрайонного відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 14.06.2019 року №6758 встановлено, що зняти арешт з рахунків та заборону виїзду за межі України не є можливим, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться щодо відкритих виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні у відділі державної виконавчої служби. Відповідно до інформації ГУ ДПС у Сумській області від 01.10.2019 року встановлено, що платник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , податкова адреса: [ADDRESS] , станом на 01.10.2019 року не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборговності з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У кожній справі, в якій ідеться про порушення права власності, Європейський суд з прав людини перевіряє дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та збереженням фундаментальних прав особи. Насамперед, спираючись на те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Лонрот проти Швеції»). Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що позов [PERSON] до Ямпільського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа на стороні позивача: ГУ ДФС у Сумській області, про зняття арешту, підлягає задоволенню.

Outcome: approved