Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, прохає суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , уродженця сел. Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, на її користь на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , на підставі Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2013 року, з 500 (п`ятсот) гривень - до 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення донькою, [PERSON] , [INFO] , повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 30 серпня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Павлиській селищній раді Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис № 21. Під час спільного проживання в них народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2013 року, шлюб було розірвано. Згідно вказаного рішення місцем проживання доньки було визначено разом з нею. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2013 року, за її позовом (справа № 1119/1978/13р) до [PERSON] було присуджено стягувати аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 (п`ятсот) гривень на місяць, починаючи з 01.11.2012 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На даний момент відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки, [PERSON] , їй не надає, мається заборгованість зі сплати аліментів. На сьогоднішній час, її матеріальний стан, порівняно із лютим 2013 року, змінився. 05 червня 2018 року вона придбала у власність житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 12 липня 2018 року вона уклала шлюб із [PERSON] , а [INFO] вона народила спільну із ним дитину, сина, [PERSON] . Її чоловік, [PERSON] , працює в ПП «Виробничо-торгова компанія «Лукас», що знаходиться в м. Кременчук Полтавської області, на посаді оператор лінії у виробництві харчової продукції, де отримує заробітну плату в середньому 11 000 (одинадцять тисяч) грн. на місяць. Вона працює на посаді машиніста пакувальної машини також у Приватному підприємстві «Виробничо-торгова компанія «Лукас», що розташоване в м. Кременчук Полтавської області. Але, на даний час, на період з 15.01.2019 року по 20.11.2021 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На утримання сина [PERSON] вона отримує допомогу в УСЗН Олександрійської районної державної адміністрації в розмірі 860,00 грн. на місяць. Тож, вона не має достатньо коштів для матеріального забезпечення та повноцінного розвитку їхньої, спільної із Відповідачем доньки. Крім того, щомісяця вона має сплачувати за споживання природного газу та використання електроенергії, що передбачає додаткові матеріальні витрати. Усі перераховані вище обставини поставили її в скрутне матеріальне становище, а розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання спільної доньки, [PERSON] , є недостатніми для повноцінного розвитку, навчання та задоволення основних матеріальних потреб останньої. Щодо можливості Відповідача надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини у більшому розмірі - мені нічого невідомо. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення і дітей віком до 6 років: з 1 січня -1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень; з 1 грудня - 2100 гривень; і дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня -1769 гривень, з 1 липня -1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Така правова позиція підтверджується п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них». Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України від 05.02.2014 року у справі № 143-цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присуджені, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір у певній грошовій сумі та навпаки). За частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, у зв`язку із погіршенням її матеріального становища, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та її сьогоднішній дохід вважає, що, вона, [PERSON] , матір неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів на утримання спільної неповнолітньої доньки. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Супрун Л.В. в судове засідання не з`явились, хоча завчасно надали до канцелярії суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та вразі неявки відповідача в судове засідання, не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Онуфріївського районного суду Кіровоградської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду, не подав відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від позивача та представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] , після реєстрації шлюбу 12.07.2018 року змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно довідки № 518 від 09.04.2021 року, виданої виконавчим комітетом Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області встановлено, що гр. [PERSON] , 1994 року народження, дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: чоловік [PERSON] , 1989 року народження, дочка [PERSON] , 2011 року народження, син [PERSON] , 2018 року. [PERSON] є також матір`ю малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки № 102 від 05.04.2021 року виданої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що вона перебуває на обліку в Онуфріївському відділі управління соціального захисту населення Олександрійської райдержадміністрації та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини в період з 01 лютого 2019 року по 20 листопада 2021 року. Відповідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями встановлено, що 05.06.2018 року позивач придбала житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2013 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісяця. Згідно наказу (розпорядження) № 00000100-В від 11.01.2019 року, виданою ПП «Виробничо-торгова компанія «Лукас», встановлено, що [PERSON] , машиністу пакувальної машини 2 р. надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15.01.2019 року до [INFO] . Відповідно розрахунку ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» № 1129/14 від 29.04.2021 року встановлено, що по особовому рахунку позивача сплачено 5696,22 грн. за спожиту електроенергію. Згідно розрахунку за газопостачання, позивачем сплачено 12050,74 грн. за спожитий природний газ. Відповідно до довідки розрахунку № 13.18-23/2393 від 01.04.2021 року, виданої державним виконавцем Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління встановлено, що заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.04.2021 року на утримання дитини становить 25017,95 грн.. Згідно довідки № 97 від 14.06.2021 року виданої опорним закладом загальної середньої освіти «Павлиський ліцей імені В.О. Сухомлинського» встановлено, що донька [PERSON] - [PERSON] , учениця 4-Б класу, протягом чотирьох років дійсно харчувалась в шкільній їдальні за кошти матері - ціна сніданку 18 грн., ціна обіду у ГПД 09 грн.. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] , встановлено, що відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відомості відсутні; відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно - відомості відсутні; відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відомості відсутні та відомості з державного реєстру іпотек - відомості відсутні. Відповідно чеків № 1557209585 від 08.07.2021 року та чеку від ТОВ «Вигідна покупка» від 23.08.2021 року встановлено, факт придбання дитячого взуття та канцелярських товарів. Суд не приймає до уваги видаткову накладну № ЧКRN3-0022 від 21 серпня 2019 року та квитанцію ТОВ «Медична компанія Іріс» Аптека 79, оскільки дані квитанції не підтверджують факт витрат саме на утримання малолітньої дитини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Також, судова колегія зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037- ІІІ, внесено зміни у Сімейний кодекс України. Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, а також того, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, погіршення матеріального стану позивача, вік та стан здоров`я дитини, що обумовлює збільшення коштів, потрібних на їх утримання,

Outcome: approved