Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з неї на свою користь грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , а саме 49172,15 грн. та стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в період якого було набуто автомобіль марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . На 1/2 частину вказаного автомобіля було визнано право власності за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року. Зазначив, що з моменту поділу майна та ухвалення рішення він жодним чином не користувався даним автомобілем. Автомобіль зареєстрований за [PERSON] та не перереєстровувався після поділу майна на нього. Відповідач використовує автомобіль в своїх цілях та інтересах, що підтверджується договором позички транспортного засобу від 28.05.2010 року, довіреністю на використання цього ж автомобіля від 25.12.2014 року. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 12.11.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в якій вона просила стягнути з [PERSON] на свою користь компенсацію у розмірі 1/2 частини автомобіля в сумі 49172,15 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона ніколи не використовувала і не використовує автомобіль марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] в своїх інтересах, оскільки він був придбаний для здійснення постійних перевезень вантажів ТОВ «Будівельно-сервісна компанія «Барельєф» та Будівельна фірма «Барельєф», кінцевим бенефеціарним власником і керівником якого був [PERSON] . Автомобіль є неподільною річчю і він може бути виділений одному із співвласників із стягненням грошової компенсації з іншого співвласника за умови, що це не становитиме для нього надмірний тягар. Зазначила, що для [PERSON] не є обтяжливим тягарем здійснення компенсації за 1/2 частину вантажного автомобіля на її користь, тоді як вимога первісного позову сплатити [PERSON] 49172,15 грн. в даний час для [PERSON] є надмірним тягарем, оскільки на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , єдиним джерелом доходу є її заробітна плата. На підставі викладеного просила зустрічний позов задовольнити. 13.11.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] в якому вона проти задоволення первісного позову заперечувала посилаючись на ті ж обставини, що викладені у зустрічній позовній заяві. Також, надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] , та [PERSON] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року призначено підготовче судове засідання. 20.11.2020 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що придбаний в шлюбі автомобіль марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , д.н. [NUMBER] з моменту його придбання і по даний час зареєстрований на ім`я [PERSON] . Тільки відповідач здійснює постійне користування автомобілем, в той час як він позбавлений можливості користуватися спільним транспортним засобом та доля транспортного засобу з серпня 2015 року йому взагалі невідома. З урахуванням викладеного просив первісний позов задовольнити. Також, від [PERSON] надійшли заперечення на заяву про залучення до участі в справі в якості третіх осіб [PERSON] , та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.02.2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошової компенсації в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] про витребування доказів. Закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. 01.03.2021 року та 18.03.2021 року від [PERSON] надійшло клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні 01.03.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про допит свідка. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] свій позов підтримав і просив його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Зустрічний позов просила задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Пояснив, що він працював водієм на спірному автомобілі ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , 8 років. В подальшому, за усною домовленістю з [PERSON] вказаний автомобіль було передано у його фактичне користування та розпорядження. У зв`язку з довготривалою експлуатацією автомобіля та незадовільним технічним станом він знаходився на подвір`ї [PERSON] в с. Соболівка, Брусилівського району та в подальшому він його здав на металобрухт. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 26.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №3755. Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Солом`янського районного суд м. Києва від 06.04.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа ПАТ «АРТЕМ-БАНК» про поділ майна подружжя - задоволено частково. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - задоволено. Розділено майно подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ГАЗ 33023», номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , колір білий. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ГАЗ 33023», номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , колір білий. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частки спільних боргових зобов`язань подружжя в сумі 7614,36 грн. В решті позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа ПАТ «АРТЕМ-БАНК» про поділ майна подружжя - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3654,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 567,86 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.08.2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації 1/2 частини спільних боргових зобов`язань подружжя в сумі 7614,36 грн. та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 3/4 частин автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER] д.н. [NUMBER] скасовано. Ухвалено в цих частинах позовних вимог за основним та зустрічним позовами нове рішення. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] 7614,36 грн. та зменшено розмір судового збору стягнутого з [PERSON] на користь [PERSON] з 567,86 грн. до 491,72 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fe», номер кузова [NUMBER] д.н. [NUMBER] у розмірі 279650 грн. В іншій частині позовних вимог [PERSON] по автомобілю марки «Hyundai» відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. Позивач [PERSON] звертаючись з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення грошової компенсації в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , а саме 49172,15 грн. посилався на те, що з моменту поділу майна та ухвалення рішення він жодного разу не користувався даним автомобілем та його місцезнаходження йому невідомо. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звертаючись до суду з зустрічним позовом про стягнення з [PERSON] грошової компенсації в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , а саме 49172,15 грн. посилалась на те, що спірний автомобіль був придбаний в інтересах сім`ї та вимога первісного позову сплатити [PERSON] 49172,15 грн. в даний час є надмірним тягарем для неї, оскільки на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що право власності на автомобіль марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного [NUMBER] . Після ухвалення судом рішення від 06.04.2016 року в частині поділу спірного автомобіля, яке залишене в цій частині без змін судом апеляційної інстанції, право власності на автомобіль марки ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , перереєстровано не було. Вказане підтверджено сторонами у судовому засіданні. Встановлено, що на підставі договору позички транспортного засобу від 28.05.2010 року [PERSON] передала в тимчасове безоплатне користування строком на 3 роки транспортний засіб марки ГАЗ номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , [PERSON] . В подальшому, [PERSON] уповноважила довіреністю від 25.12.2014 року [PERSON] представляти її інтереси з питань експлуатації належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобілем марки ГАЗ номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Факт володіння, користування та розпоряджання автомобілем марки ГАЗ номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] саме [PERSON] підтверджується наявними у неї полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» №АР/8127400 від 26.06.2020 року в якому страхувальником виступає [PERSON] . При цьому, з матеріалів справи, а саме письмових пояснень сторін, вбачається, що а ні [PERSON] , а ні [PERSON] вказана особа є невідома. Оскільки встановити яким чином страхувальником спірного автомобіля за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8127400 від 26.06.2020 року виступає [PERSON] суд не має можливості, суд виходить з того, що право власності на спірний автомобіль було зареєстрований за [PERSON] , а тому саме вона має виключне право передавали право управління, розпоряджання та користування третій особі. Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Вищевикладене діє підстави вважати, що реєстрація страхового полісу здійснюється або самим власником транспортного засобу або особою, яка на законних підставах здійснює користування ним, що неможливо без волевиявлення самого власника. Також, суд враховує пояснення [PERSON] про те, що він після поділу майна вказаним автомобілем не користувався та його місцезнаходження йому невідоме, оскільки дані пояснення підтверджені третьою особою [PERSON] в судовому засіданні. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] був позбавлений можливості користуватися спільним транспортним засобом. Що стосується тверджень [PERSON] стосовно того, що договір позички від 28.05.2010 року та видана нею довіреність від 25.12.2014 року укладені за ініціативою [PERSON] то вони є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. [PERSON] в обґрунтування своїх вимог зазначено, що стягнення з неї грошової компенсації 1/2 частини автомобіля ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , д.н. [NUMBER] є для неї надмірним тягарем, і навпаки, що для [PERSON] здійснення грошової компенсації на її користь не є обтяжливим, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що [PERSON] є боржником у виконавчих провадженнях відкритих на підставі заяви [PERSON] за рішенням суду, а саме: за виконавчим провадженням №53691571 з [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 25% від доходу; за виконавчим провадженням №53691437 з [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 25% від доходу; на виконання провадження №54173396 з [PERSON] стягується 10% від доходу. Крім того, на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.08.2016 року, яким було присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину легкового автомобіля «Hyundai», модель «Santa Fe», в розмірі 279650,00 грн., відкрито виконавче провадження№52286782 в ході якого накладено арешт на кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках у банку. При цьому, [PERSON] в обґрунтування свого скрутного матеріального становища лише зазначено про те, що на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та єдиним джерелом доходу є її заробітна плата, але документів на підтвердження суми заробітної плати або заборгованості по аліментам нею не надано. З урахуванням викладеного твердження [PERSON] про скрутне матеріальне становище не приймаються судом до уваги. Крім того, законом не передбачено такої підстави для позбавлення власника своєї власності, як неспроможність співвласників, у власності та користуванні яких залишається спільне майно, сплатити компенсацію, та, що це є для них надмірним тягарем. Об`єкт спільної власності може бути відчужено з компенсацією кожному власнику його частки, що є прикладом дотримання балансу інтересів усіх співвласників. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі від 15.01.2020 року Великої Палати Верховного Суду в справі №521/2993/13-ц. Суд при вирішенні даного спору по суті враховує те, що після ухвалення судом рішення про поділ майна подружжя, яким, зокрема було визнано за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 33023, номер кузова [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , [PERSON] не користувався та не розпоряджався ним, оскільки право власності не було перереєстровано на нього. Отже, враховуючи те, що [PERSON] так і не зміг реалізувати свої права щодо спірного автомобіля, суд вважає, що його вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, що в свою чергу унеможливлює задоволення зустрічного позову [PERSON] . Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі статтею 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України (частина третя статті 370 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. При цьому згода інших співвласників на виплату співвласнику, який бажає отримати компенсацію вартості його частки, не є обов`язковою, проте судам під час вирішення справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати, чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які мають (не мають) змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. З урахуванням закріплених у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити таке: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Отже, за системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України у поєднанні з положеннями статті 364 ЦК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №756/12751/16-ц від 09.10.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що «при вирішенні справи слід було враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову [PERSON] , та про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] задоволено, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на його користь 840,80 грн.

Outcome: approved