Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В., третя особа: приватний нотаріус КМНО Решетник І.С., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS]. Спадкоємців першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] (спадкодавець) не лишилось. Єдиним спадкоємцем являється позивач [PERSON], оскільки вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю п'ять років до відкриття спадщини, що встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року у справі №754/655/17-ц. Звернувшись до приватного нотаріуса КМНО Решетник І.С. із заявою про заведення спадкової справи після померлої [PERSON], копією зазначеного рішення суду та оригіналом свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], позивачу стало відомо про те, що спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.07.2017 року була продана [PERSON] Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. та зареєстрований за №1395. Крім того, як зазначає позивач, продаж квартири здійснила [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. та зареєстрованої за №1379 від 11.07.2017 року. Тобто, згідно вищевказаного договору купівлі-продажу квартири [PERSON], яка померла [INFO], через вісім місяців після своєї смерті, а саме, 11.07.2017 року прийшла до приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В. та склала довіреність, якою уповноважила [PERSON] діяти від її імені щодо продажу своєї квартири. З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд: 1. Прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження по справі. 2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1395. 3. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. 4. Витребувати у [PERSON] з чужого незаконного володіння квартиру [ADDRESS] та повернути її [PERSON], як спадкоємцю четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. 5. Судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою судді від 15.09.2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 15.09.2017 року задоволено заяву представника [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 27,3 кв.м, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.07.2017 року. Ухвалою суду від 08.11.2018 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про зупинення провадження у справі. В матеріалах справи містяться письмові пояснення третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Решетник І.С. з наступним обґрунтуванням. 15.02.2017 року до приватного нотаріуса КМНО Решетник І.С. надійшла заява [PERSON] про прийняття нею спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO], На підставі вищезазначеної заяви третьою особою було відкрито спадкову справу №60247404. Позивач своє право на спадкування підтвердила рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року у справі №754/655/17-ц, яким було встановлено факт проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем. Таким чином,1 0.09.2017 року позивач [PERSON] звернулась до третьої особи із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, подавши для цього завірену копію вказаного рішення суду та оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на квартиру, видане Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Деснянської в м. Києві РДА від 15.06.2015 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 15.06.2015 року за №253, технічний паспорт на спірну квартиру та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40880815, виданий 20.07.2017 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, номер запису про право власності - 10470832. Факт смерті спадкодавця був підтверджений свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], а також копією актового запису про смерть №14477 від 24.09.2017 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № витягу: 00017749412 від 07.09.2017 року, наданих на запит приватного нотаріуса КМНО Решетник І.С. Відповідно перед видачею свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спірної квартири, третьою особою було здійснено певний ряд попередніх перевірок та отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що право власності на спірну квартиру, яка входить до складу спадкового майна, станом на 12.07.2017 року було вже зареєстровано на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного від імені померлої [PERSON] на підставі довіреності, виданої від її ж імені на ім'я [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. за реєстровим №1395 від 12.07.2017 року. Враховуючи неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру, приватним нотаріусом КМНО Решетник І.С. було роз'яснено позивачу процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги за викладених у позовній заяві обставин, просили суд про їх задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус КМНО Онопченко О.В. в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись судом своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиви відповідачів на позовну заяву до суду не надійшли. Третя особа - приватний нотаріус КМНО Решетник І.С. в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, надані в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] померла [PERSON], [INFO], про що у Відділі державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №14477 (а.с. 13). Померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Деснянської в м. Києві РДА від 15.06.2015 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 15.06.2015 року за №253, належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 16), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40880815 від 20.07.2015 року (а.с. 17). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року у справі №754/655/17 встановлено факт спільного проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], однією сім'єю більш ніж п'ять років до дати смерті останньої. Зазначеним рішенням суду також встановлено, що чоловік [PERSON] помер [INFO], її син - [PERSON] помер [INFO]. Мати померлої [PERSON]. померла у 2009 році. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 22.08.2017 року (а.с. 14). Як встановлено судом, 15.02.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Решетник І.С. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], подавши копію вищезазначеного рішення суду та оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]. Під час здійснення приватним нотаріусом КМНО Решетник І.С. певного ряду попередніх перевірок було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що право власності на спірну квартиру, яка входить до складу спадкового майна, станом на 12.07.2017 року було вже зареєстровано на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.07.2017 року зареєстрованого в реєстрі за №1395, укладеного від імені померлої [PERSON] на підставі довіреності, виданої від її ж імені на ім'я [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. за реєстровим №1379 від 11.07.2017 року (а.с. 18). Оцінюючи докази, зібрані під час розгляду справи, у їх сукупності та взаємозв'язку, суд доходить висновку, що 11.07.2017 року [PERSON] ніяким чином не могла видати довіреність на ім`я [PERSON] або будь-якої іншої особи, оскільки померла ще [INFO]. За таких обставин договір купівлі-продажу квартири від 12.07.2017 року зареєстрований в реєстрі за №1395, укладений від імені померлої [PERSON] на підставі довіреності, виданої від її ж імені на ім'я [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. за реєстровим №1379 від 11.07.2017 року, підлягає визнанню недійсним, як такий, що вчинений всупереч вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України, ст.ст. 655, 656 ЦК України, оскільки відповідач [PERSON] (продавець за договором) не мала права здійснювати продаж квартири від імені померлого власника квартири. Враховуючи встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року у справі №754/655/17 обставини, суд дійшов до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] четвертої черги за законом. У відповідності до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово . Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач позбавлена можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON] Вказані обставини дають право позивачеві звернутися до суду з вимогами про визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. За приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 388 ЦК України передбачено право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень») Згідно з п. 16 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 01 липня 2015 року набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, в якої він придбав річ, не мала права її відчужувати. Отже, набувач є добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння (стаття 388 ЦК). Набувач визнається недобросовісним, коли він знав чи повинен був знати про неправомірність свого володіння (стаття 390 ЦК). Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини 3 статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Під час розгляду такого позову відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Добросовісність володіння, набуття майна створюють ще одну важливу перевагу для незаконного володільця речі, а саме: коли від недобросовісного набувача майно може бути витребуване в усіх випадках, то від добросовісного законного набувача - у разі коли майно загублене, викрадене або вибуло з володіння власника (іншої особи, якій він передав майно у володіння) іншим шляхом поза їхньою волею (стаття 388 ЦК). Якщо річ було продано особою, яка одержала її за договором від власника, добросовісному набувачеві, то від останнього власник не може витребувати свою річ, оскільки у цьому випадку річ вибула як з володіння власника, так і з володіння його контрагента за договором з їх власної волі, тому право власника на витребування своєї речі з незаконного володіння обмежується інтересами добросовісного набувача. Якщо майно набуте безоплатно, навіть і добросовісним набувачем, від особи, яка не мала права його відчужувати, власник вправі витребувати майно в усіх випадках. Отже, власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за сукупності трьох умов: а) набувач має бути добросовісним набувачем - він не повинен знати, що купує майно не у власника; б) майно має бути придбане набувачем за гроші, тобто повинно бути саме купленим; в) власник має втратити володіння цим майном з власної волі. Відчуження квартири за оспорюваним правочином відбулося після смерті власниці квартири від її імені. Наведені обставини дозволяють зробити висновок, що квартира [ADDRESS] вибула з володіння власника поза її волею, що є підставою для витребування квартири з володіння [PERSON] на користь позивача [PERSON], яка є спадкоємцем [PERSON] четвертої черги за законом. Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов до переконання про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких покладає витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, на відповідачів [PERSON] та [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 12, 203, 386-388, 655, 656, 1216-1218, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: approved