Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Старосинявського районного суду Хмельницької області з позовом до Сільськогосподарського кооперативу «Воля» (надалі СГК «Воля»), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І про визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок, скасувавши запис про державну реєстрацію речового права. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,9960 га. на території Цимбалівської сільської ради Старосинявського району із кадастровим номером 6824488000:03:014:0060. У травні 2018 року їй стало відомо про існування договору оренди вказаної земельної ділянки, нібито укладеного між нею та СГК «Воля», та як стало відомо позивачу за даним договором зареєстроване у державному реєстрі речових прав речове право оренди відповідача на належну їй земельну ділянку. Позивач зазначає, що договору оренди із відповідачем не підписувала та не уповноважувала жодну особу виконувати підписи від її імені у договорах, жодних домовленостей із відповідачем СГК «Воля» щодо укладення договорів оренди не було, відтак жодні істотні умови договору оренди між позивачем та відповідачем не узгоджувались. Оскільки позивач, як власник земельної ділянки, жодних договорів із відповідачем не підписувала, волевиявлення на укладення такого договору не виявляла, тому на підставі положень ст.ст.203,205 ЦК України просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 6824488000:03:014:0060, укладений між [PERSON] та СГК «Воля». Також у позовній заяві позивач зазначає, що примірник оспорюваного договору оренди, на підставі якого було зареєстровано право оренди у неї відсутній, так як вона такий договір не підписувала, про його існування дізналась в травні 2018 року, на звернення до голови СГК «Воля» їй такий договір не було надано, з приводу чого повідомлено органи поліції, тому просила витребувати у відповідача оригінал оспорюваного договору оренди. Ухвалою суду від 20 грудня 2018 року відкрито провадження у справі справа № 684/855/18, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання позивача та витребувано від відповідача оригінал договору оренди земельної ділянки площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0060, укладений між [PERSON] та СГК «Воля». Також позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача СГК «Воля», посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,9960 га. на території Цимбалівської сільської ради Старосинявського району із кадастровим номером 6824488000:03:014:0059. У травні 2018 року їй стало відомо про існування договору оренди вказаної земельної ділянки, нібито укладеного між нею та СГК «Воля», та як стало відомо позивачу за даним договором зареєстроване у державному реєстрі речових прав речове право оренди відповідача на належну їй земельну ділянку. Позивач зазначає, що договору оренди із відповідачем не підписувала та не уповноважувала жодну особу виконувати підписи від її імені у договорах, жодних домовленостей із відповідачем СГК «Воля» щодо укладення договорів оренди не було, відтак жодні істотні умови договору оренди між позивачем та відповідачем не узгоджувались. Оскільки позивач, як власник земельної ділянки, жодних договорів із відповідачем не підписувала, волевиявлення на укладення такого договору не виявляла, тому на підставі положень ст.ст.203,205 ЦК України просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 6824488000:03:014:0059, укладений між [PERSON] та СГК «Воля». Також у позовні заяві позивач зазначає, що примірник оспорюваного договору оренди, на підставі якого було зареєстровано право оренди у неї відсутній, так як вона такий договір не підписувала, про його існування дізналась в травні 2018 року, на звернення до голови СГК «Воля» їй такий договір не було надано, з приводу чого повідомлено органи поліції, тому просила витребувати у відповідача оригінал оспорюваного договору оренди. Ухвалою Старосинявського районного суду від 20 грудня 2018 року відкрито провадження у справі 684/856/18, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання позивача та витребувано від відповідача оригінал договору оренди земельної ділянки площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0059, укладений між [PERSON] та СГК «Воля». Ухвалою Старосинявського районного суду від 29 січня 2019 року за клопотанням учасників об`єднано у одне провадження цивільні справи № 684/855/18 та № 684/855/18 за позовами [PERSON] та СГК «Воля»про визнання недійсними договорів оренди землі, об`єднаній цивільній справі присвоєно № 684/855/18. Ухвалою Старосинявського районного суду від 29 січня 2019 року до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного нотаріуса Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І., витребувано від приватного нотаріуса копії оспорюваних договорів оренди землі. Ухвалою Старосинявського районного суду від 18 лютого 2019 року витребувано від Сектору державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Старосинявської районної державної адміністрації копії реєстраційних справ та документів, на підставі яких здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки згідно договору оренди землі від 30 січня 2017 року, укладеного між [PERSON] та Сільськогосподарським кооперативом «Воля» земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060. В ході підготовчого провадження у дані справі ухвалою Старосинявського районного суду від 07 травня 2019 року призначено почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвала суду від 07 травня 2019 року скасована постановою Хмельницького апеляційного суду від 08 липня 2019 року, тому 18 липня 2019 року у справі призначено підготовче судове засідання. 29 жовтня 2019 року згідно ухвали суду за клопотанням представника позивача у вказаній цивільній справі призначено судову почеркознавчу експертизу та на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 03 квітня 2020 року судом поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням від експерта повідомлення про неможливість надання висновку та повернення матеріалів цивільної справи, призначено підготовче судове засідання. 17 червня 2020 року провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2057/16-ц, яке поновлено судом 07 вересня 2020 року та призначено підготовче засідання, яке було відкладено за клопотанням учасників. 20 жовтня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гуменюк О.С. подала до суду заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про збільшення позовних вимог, копію якої надіслано учасниками справи та додано докази щодо надіслання та сплати судового збору, за якою просить прийняти дану заяву та заявляє вимоги про повернення СГК «Воля» [PERSON] земельну ділянку площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0059, та земельну ділянку площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0060, скасувавши запис про державну реєстрацію речового права. При цьому, заява мотивована тим, що відповідно до Постанови від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, до розгляду якої попередньо було зупинено провадження, Велика Палата Верховного Суду дійшла, окрім іншого, до висновку про те, що ефективним способи захисту права, яке позивач, як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Ухвалою Старосинявського районного суду від 29 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі № 684/855/18 та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Гуменюк О.С. позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просила позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Кузнецова Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, підтримавши позицію, викладену у попередньо поданому відзиві від 05.01.2019 року про те, що за договорами оренди земельної ділянки площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0059, та площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0060 від 30.01.2017 року, укладеними між сторонами, відбулась державна реєстрація права оренди, зміст правочинів відповідає нормам ЦК України та ЗУ «Про оренду землі», волевиявлення сторін було вільним, що підтверджується наявністю підписів сторін у договорах, правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків, тому з підстав ст.ст.203,205 ЦКУ не можуть бути визнані недійсними. Окрім цього, представник вказує, що за даними оспорюваними позивачем договорами оренди земельних ділянок вона отримувала орендну плату, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.01.2017 року, квитанціями від 31.01.2018 року та 01.02.2018 року, тому умови договору сторонами виконувались. Також вказує, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено ту обставину, що договори оренди від 30.01.2017 року вона не підписувала, так як нею, як стороною договору не надано оригіналів договорів оренди, відтак експертиза не проведена, а наданий позивачем висновок ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» є недопустимим доказом, так як почеркознавче дослідження проведено не у державній установі та по копіях, що суперечить Інструкції про порядок проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5. Одночасно представник зазначає, що відповідач СГК «Воля» не зміг надати на виконання ухвали суду оригінали договорів оренди, укладених із позивачем [PERSON] , з поважних причин, так як оригінали договорів у відповідача відсутні, про що надався наказ керівника та доповідна записка економіста Поліщук Т.С. Також вказує, що вимога позивача про повернення земельних ділянок навіть у разі її задоволення судом не може бути виконана, оскільки встановлено наявність договорів оренди щодо тих же земельних ділянок, укладених із матір`ю позивача [PERSON] та СГК «Воля», строк дії яких не закінчився. З врахуванням наведеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0060, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] [NUMBER] , виданого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І. 24 січня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 87. (а.с.20 Т1). Право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 24 січня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 18679467), про що свідчить відповідний витяг 78704774 від 24 січня 2017 року (а.с.21 Т1). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0059, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] [NUMBER] , виданого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І. 24 січня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 85. (а.с.75 Т1). Право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 24 січня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 18678735), про що свідчить відповідний витяг 78700822 від 24 січня 2017 року (а.с.76 Т1). Відповідно до копії договору оренди землі від 30 січня 2017 року, укладеного між [PERSON] , як орендодавцем, та СГК «Воля», як орендарем, належна позивачу земельна ділянка площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0060, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана відповідачу у строкове платне користування на строк 10 років із сплатою орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9677,73 грн. (а.с.155-160 Т1). На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Намистюк Л.І. 14.08.2017 року у Державному реєстрі речових прав зареєстроване право оренди земельної ділянки на 10 років, орендар СКГ «Воля», орендодавець [PERSON] , запис про інше речове право №21911111 (а.с.23 Т1). Також відповідно до копії договору оренди землі від 30 січня 2017 року, укладеного між [PERSON] , як орендодавцем, та СГК «Воля», як орендарем, належна позивачу земельна ділянка площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0059, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана відповідачу у строкове платне користування на строк 10 років із сплатою орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9677,73 грн. (а.с.166-171 Т1). На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Намистюк Л.І. 14.08.2017 року у Державному реєстрі речових прав зареєстроване право оренди земельної ділянки на 10 років, орендар СКГ «Воля», орендодавець [PERSON] , запис про інше речове право №21910930 (а.с.74 Т1). За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Згідно ч.5 ст.126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованої відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 14 Закону). Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті 4 Закону). Положеннями частини першої статті 16 Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Між тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. В матеріалах справи наявні лише копії оспорюваних договорів оренди землі від 30 січня 2017 року, укладених між [PERSON] , як орендодавцем, та СГК «Воля», як орендарем, щодо земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060, які надані на вимогу ухвали суду про витребування доказів від 18 лютого 2019 року Сектором державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців, державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень Старосинявської РДА із матеріалами реєстраційних справ (а.с. 149-171 Т1). Оригінали вказаних договорів у матеріалах справи відсутні. За клопотанням позивача суд витребовував ухвалою суду оригінали оспорюваних договорів оренди землі у відповідача СГК «Воля», проте ці договори не були надані суду з посиланням на їх відсутність, а саме надано наказ керівника про доручення Поліщук Т.С. підготувати на виконання ухвали суду оригінали договорів оренди землі від 30.01.2017 та доповідну записку Поліщук Т.С. про те, що дані договори не виявлено нею за результатами перевірки. (а.с. 201-202 Т1). Разом з тим, на переконання суду надані відповідачем документи (наказ та доповідна записка) не містять належних пояснень та поважності причин відсутності у відповідача СГК «Воля» договорів оренди землі, укладених із позивачем [PERSON] , не зазначено причини відсутності оригіналів відповідних договорів, тобто якихось поважних причин їх ненадання. Згідно вимог позовних заяв позивач [PERSON] заперечує факт підписання нею договорів оренди землі від 30 січня 2017 року із відповідачем СГК «Воля» щодо оренди земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060 та наявність у неї примірників даних правочинів, на підтвердження своїх доводів позивачем заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року судом призначено у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Хмельницького відділення КНДІСЕ. Даною ухвалою судом зобов`язано відповідача СГК «Воля» надати для проведення експертизи оригінали договорів оренди землі від 30 січня 2017 року, укладених із позивачем. Крім цього, у зв`язку з надходженням клопотання експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ Анаманчук В.В., якому було доручення виконання вказаної ухвали, судом повторно зобов`язано відповідача надати оригінали договорів оренди землі від 30 січня 2017 року, укладених із позивачем, які витребувані ухвалою суду від 20 грудня 2018 року. Однак, на виконання ухвали суду про витребування доказів, вимог ухвали суду про призначення експертизи оригінали оспорюваних позивачем договорів суду не були надані. Жодні поважні та об`єктивні причини, що перешкоджали відповідачу СГК «Воля» надати суду оригінали договорів оренди землі для проведення почеркознавчої експертизи його представниками суду не повідомлені, а лише вказується про їх відсутність з посиланням на попередньо подану доповідну записку, яка на думку суду не може свідчити про поважність причин ненадання витребовуваних судом доказів. Згідно повідомлення про неможливість надання висновку №2888-2891/19-26 від 26.03.2020 експертом Атаманчук В.В , повідомлено суду про неможливість надання висновку почеркознавчої експертизи з питань про те, чи виконаний підпис від імені [PERSON] у договорах оренди землі від 30.07.2017 року щодо оренди земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060 нею чи іншою особою неможливо надати у зв`язку з ненаданням оригіналів договорів (а.с. 228-229 Т.2) Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). У відповідності до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електрону копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Також, ч.10 ст. 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Не виконавши вимогу суду щодо надання оригіналів договорів оренди землі, відповідач СГК «Воля» не спростував твердження позивача про те, що оспорюваний договір не був підписаний нею, тобто [PERSON] , та що у неї було волевиявлення на укладення оспорюваних договорів. Позивачем надано суду висновок почеркознавчого дослідження №9372 від 20 вересня 2019 року, згідно з яким за результатами почеркознавчого дослідження за копіями договорів від 30 січня 2017 року встановлено, що підписи від імені [PERSON] у графі Орендодавець на останніх аркушах копій договорів оренди землі від 30.07.2017 року щодо оренди земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060 виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 105-115 Т2), що узгоджується із доводами позивача викладеними у позовних заявах, однак вказаний висновок не може бути оцінений з точки зору належності та допустимості, як висновок експерта згідно ст.ст.102,106 ЦПК України, оскільки вказане почерконавче дослідження проведено ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», а не у державній спеціалізованій установі, що суперечить вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» щодо проведення почеркознавчої експертизи, яка є підвидом криміналістичної експертизи, про що також вказав апеляційний суд в постанові від 08 липня 2019 року у даній справі. Враховуючи наведені обставини, заперечення позивачем факту підписання нею договорів оренди землі від 30 січня 2017 року щодо оренди належних їй земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060, беручи до уваги факт ухилення відповідача СГК «Воля» від надання на вимогу суду оригіналів спірних договорів, що унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи, про що складено експертом відповідне повідомлення, суд приходить до висновку, у даній справі за таких обставин відповідач не спростував доводів позивача про відсутність її волевиявлення на укладання оспорюваних договорів землі. На підставі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. В оцінці застосування положень статей 203, 205, 215, 229-233, 627, 638 ЦК України та статей 14, 15, 18 Закону України «Про оренду землі» за подібних правовідносин Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (пункт 7.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду у даній постанові констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Також, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договори оренди землі від 30 січня 2017 року, укладені між позивачем [PERSON] та СГК «Воля» щодо оренди земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060 не підлягають визнанню недійсними на підставі положень ст.ст.203,205 ЦК України у зв`язку з неналежним способом захисту порушеного права, а ефективним способом захисту порушеного права позивача, як власника земельних ділянок, у даному випадку є вимоги негаторного позову про повернення земельних ділянок із скасуванням запису про державну реєстрацію речового права оренди щодо даних земельних ділянок. Разом з тим, із наданих самим позивачем доказів вбачається, що 05 січня 2011 року між [PERSON] (попереднім власником вказаних земельних ділянок, які успадкувала позивач 24.01.2017 [PERSON] ) та СГК «Воля» було укладено договори оренди землі, предметом якого є строкове платне користування відповідачем належними [PERSON] земельними ділянками площею по 3,9960 га кожна (кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060). Відповідно до п.8 договорів строк дії договору 10 років, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Оригінали договорів надані представником позивача та оглянуто судом в судовому засідання, копії на а.с.72-83 Т3. Договір оренди землі від 05.01.2011 року, укладений між [PERSON] та СГК «Воля» щодо земельної ділянки площею по 3,9960 га, кадастровий номер 6824488000:03:014:0060, зареєстрований у відділ Держкомзему у Старосинявському районі, про що в державному реєстрі земель вчинено запис 22.12.2011 року за №68244000400473. Договір оренди землі від 05.01.2011 року, укладений між [PERSON] та СГК «Воля» щодо земельної ділянки площею по 3,9960 га, кадастровий номер 6824488000:03:014:0059, зареєстрований у відділ Держкомзему у Старосинявському районі, про що в державному реєстрі земель вчинено запис 22.12.2011 року за №682440004001172. Відомості про державну реєстрацію речового право оренди 22.12.2011 року на 10 років за орендарем СГК «Воля» на підставі вказаних договорів оренди відділом Держкомзему у Старосинявському районі також відображені у витягах із державного земельного кадастру щодо земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060, які наявні в матеріалах спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.241-242, 244-245 Т1). Відповідно до положень ст.125 ЗК України, в редакції, чинній на момент укладення договору оренди від 05.01.2011 року та його державної реєстрації 22.12.2011 року, право на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, договори оренди землі, укладені 05.01.2011 року між [PERSON] , спадкоємцем майна якої є позивач [PERSON] , та СГК «Воля», зареєстровані належним чином та відповідним органом згідно вимог законодавства, що діяло станом на час їх укладення. Вказані договора оренди землі від 05.01.2011 року сторонами достроково не розривались, недійсними не визнавались, чого учасники в судовому засіданні не заперечували, відтак є чинними протягом визначеного строку 10 років до 22.12.2021 року. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що немає підстав вважати, що належні позивачу земельні ділянки кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060 знаходяться у фактичному користуванні відповідача СГК «Воля» без встановлених законом підстав, тому враховуючи чинність на даний час договорів оренди від 05.01.2011 року між [PERSON] (попереднім власником вказаних земельних ділянок, які успадкувала позивач 24.01.2017 [PERSON] ) та СГК «Воля», вимоги позивача про повернення земельних ділянок до задоволення не підлягають. Однак, враховуючи, що договори оренди землі від 30 січня 2017 року щодо оренди належних їй земельних ділянок кадастровий номер 6824488000:03:014:0059 та 6824488000:03:014:0060 є неукладеними, тому суд вважає, що без належної правової підстави зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речове право оренди щодо вказаних земельних ділянок та реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача, як власника належного йому майна. Отже, реєстрація права оренди на підставі неукладеного договору оренди землі не відповідає вимогам закону. На підставі викладеного, обґрунтованими є вимоги позивача в частині скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права - права оренди земельних ділянок на підставі договорів від 30 січня 2017 року. Саме спосіб захисту шляхом скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права - права оренди є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року та 09 вересня 2020 року у справах № 292/209/17 та № 153/1327/18 відповідно. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (провадження № 14-536цс18), вказано, що під час розгляду справи суди мають врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення та її порушені права підлягають захисту шляхом скасування запису про державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0059, (номер запису про інше речове право 21910930), та скасування запису про державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки площею 3,9960 га., кадастровий номер 6824488000:03:014:0060, (номер запису про інше речове право 21911111), які внесені на підставі спірних договорів оренди землі б/н від 30 січня 2017 року, а у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені судові витрати у виді судового збору, пропорційно до задоволеної частини вимог 1545, 60 грн. (704,80+704,80 840,80+840,80/2= 1545, 60 грн.), а у стягненні на користь позивача витрат на проведення почеркознавчого дослідження слід відмовити, так як вказаний висновок не прийнятий судом, як висновок експерта у справі.

Outcome: partial