Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання його шлюбу з [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 09.08.2003 р. перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2012 р.н. Сімейне життя не склалося в зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з лютого 2020 року. Їх шлюб фактично припинив існування, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідачки 24.06.2021 р. до суду надійшла заява, в якій вона зазначає, що на розлучення згідна. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 13.11.2020 року, [PERSON] та [PERSON] 09.08.2003 р. зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 6, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом надався строк на примирення, але він позитивного результату не дав, сторони не примирилися і від позивача 24.06.2021 р. надійшла заява, в якій він наполягає на позовних вимогах та просить їх задовольнити. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved