Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона разом з її сином [PERSON] являються співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку проживає та зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого виникають постійні сварки, регулярно застосовує до позивача фізичну силу, за що мав приводи до органів поліції. Проте позитивного впливу такі заходи не мали. Після чергового побиття 03 червня 2017 року позивач змушена була залишити місце свого проживання, де не проживає і зараз. [PERSON] неодноразово вимагала виселитися з належної їй квартири, але відповідач відмовляється це робити та продовжує протиправні дії щодо неї, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] наполягала на позовних вимогах, просила їх задовольнити. По суті справи пояснила, що проживала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, майже все життя він її бив. З дітьми ховалася від його побоїв. В квартирі він зареєструвався сам без її згоди. Влітку 2017 року він її сильно побив. За тиждень три рази приїздила поліція. Після того [PERSON] виїхала до сина. З 6 червня 2017 року вона проживає в сина. Просить виселити відповідача з квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Представник позивача надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, по суті справи пояснив, що позивач сама провокує його на протиправні дії. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Приписався в квартирі через паспортний стіл, оскільки так сказали в пенсійному фонді. Раніше був приписаний в с. Крячківка у своєму будинку, що залишився йому у спадщину. На сьогоднішній день бдинок в с.Крячківка непридатний до проживання, але доказів цього у нього немає. Він офіційно одружений з [PERSON]. Третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] По суті справи пояснив, що відповідач все життя зловживав спиртними напоями, бив [PERSON], виганяв її з хати. Комунальні послуги в квартирі він не оплачує. Мати на даний час проживає у нього, оскільки відповідач її б'є. Суд, вислухавши доводи позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], пояснення третьої особи [PERSON], розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 2002 року, виданого органом приватизації при виконкомі Вікторійської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно відповіді Пирятинського ВП № 3644/115/129/01-2017 від 08 червня 2017 року, повідомлення [PERSON] про її побиття [PERSON] було прийнято та зареєстровано органами поліції в Журналі Єдиного Обліку 25 травня 2017 року за №1531. За результатами перевірки дії [PERSON] були кваліфіковані за ст.173-2 КУпАП. Стосовно нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] відмовилася писати заяву та проходити судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.10). Відповідно до довідки Пирятинського ЦПМД №815 від 06 червня 2017 року [PERSON] дійсно зверталася за допомогою у Вікторійську амбулаторію 25 травня 2017 року з діагнозом: тупа травма лицевої частини голови (а.с.9). Згідно відповіді Пирятинського ВП № 3913/115/129/01-2017 від 14 червня 2017 року повідомлення [PERSON] про протиправні дії [PERSON] відносно неї було прийнято та зареєстровано органами поліції в Журналі Єдиного Обліку 03 червня 2017 року за №1626. За результатами перевірки дії [PERSON] були кваліфіковані за ст.173-2 КУпАП. Відповідно до постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2017 року, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за те, що він 03 червня 2017 року о 15:00 годині та 15 червня 2017 року о 08:00 годині за місцем свого проживання в с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області вчинив сварку зі своєю співмешканкою [PERSON], у ході якої ображав її нецензурною лайкою та вдарив. У суді [PERSON] свою вину визнав повністю, щиро розкаювався у вчиненому. [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку з неможливістю призначити стягнення за даною статтею (а.с.20). Згідно заяви [PERSON] від 29 жовтня 2013 року №1546, поданої начальнику Пирятинського РС УДМС України, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено копією його паспорта (а.с.24, 29-30). Позивач у належній їй та [PERSON] квартирі [ADDRESS], не проживає, а проживає у сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено наданими поясненнями позивача та третьої особи. Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. У статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Гарантуючи захист прав власності, закон надає власнику право вимоги усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, у тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником.. Ст.109 ЖК України визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Підставою для задоволення свого позову позивач вказує на неможливість подальшого спільного проживання з відповідачем в одному помешкання внасліждок вчинення відповідачем протиправних дій відносно неї, що відповідно до вимог ст.116 ЖК України є підставою для виселення відповідача. Згідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як зазначено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК, осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, а саме копією постанови Пирятинського районного суду від 23.08.2017 про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень за ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON], відповідями з Пирятинського ВП ГУНП від 08.06.2017, 14.06.2017 на звернення позивачки щодо протиправних дій відповідача, неможливість спільного проживання, що є підставою для виселення відповідно до ст.116 ЖК України. Доводи відповідача в тій частині, що позивачка сама провокувала його на протиправні дії відносно неї не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того відповідачем не підтверджені доказами його доводи про те, що він не може проживати у будинку в с.Крячківка, що перейшов йому у власність після смерті батьків, через непридатність будинку для проживання, тому такі доводи є безпідставними. Отже судом встановлено систематичне вчинення відповідачем [PERSON] дій, які унеможливлюють спільне проживання [PERSON] та [PERSON] в одному помешканні, та безрезультатність застосованих до відповідача заходів впливу. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають до задоволення з викладених підстав.

Outcome: approved