Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» про захист прав споживача шляхом стягнення суми заборгованості за договором банківського вкладу. В своєму позові, зі змінами від 01.03.2016 року, просив суд, стягнути з відповідача на його користь суму банківського вкладу за договором банківського вкладу та проценти за ним у розмірі 14 703,89 USD, суму пені нараховану у зв'язку з несвоєчасним поверненням суми банківського вкладу у розмірі: 62 730, 57 USD та суму завданих моральних збитків у розмірі: 20 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовував, тим, що 21.11.2011 року сторони уклали договір № 178/0066-5 від про депозитний вклад. Відповідно до договору початкова сума вкладу складає 38 365,00 доларів США зі строком розміщення вкладу до 22 листопада 2012 року. 22.11.2012 року, сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору відповідно до якої сума депозитного вкладу на 22.11.2012 року складає 40 621,31 доларів США зі строком розміщення до 23 листопада 2013 року. 17.09.2013 року, сторони уклали Додаткову угоду № 3 відповідно до якої сума вкладу Клієнта в банку складає 32 732,66 дол. США. 25.11.2013 року, сторони уклали Додаткову угоду № 4 в якій зазначено Сторони прийшли до згоди продовження строку Вкладу, розміщеного Клієнтом в Банку на умовах Договору про депозитний вклад № 178/0066-5 від 21.11.2011 року 26.11.2014 року. У п.1.3. Додаткової Угоди № 4, зазначено?що з моменту виконання Банком умов п.1.2. цієї Додаткової угоди сума вкладу Клієнта в банку складає 33 225,14 дол. США. На початку серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою - про дострокове розірвання договору та повернення вкладу готівкою, наручно з каси Відповідача, однак банківський вклад повернуто не було. Протягом листопада 2015 року відповідачем частково виконав грошові зобов'язання перед Позивачем. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] необхідно відмовити. Судом встановлено: що 21.11.2011 року сторони уклали договір № 178/0066-5 від про депозитний вклад. Відповідно до договору початкова сума вкладу складає 38 365,00 доларів США зі строком розміщення вкладу до 22 листопада 2012 року. 22.11.2012 року, сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору відповідно до якої сума депозитного вкладу на 22.11.2012 року складає 40 621,31 доларів США зі строком розміщення до 23 листопада 2013 року. 17.09.2013 року, сторони уклали Додаткову угоду № 3 відповідно до якої сума вкладу Клієнта в банку складає 32 732,66 дол. США. 25.11.2013 року, сторони уклали Додаткову угоду № 4 в якій зазначено Сторони прийшли до згоди продовження строку Вкладу, розміщеного Клієнтом в Банку на умовах Договору про депозитний вклад № 178/0066-5 від 21.11.2011 року 26.11.2014 року. У п.1.3. Додаткової Угоди № 4, зазначено? що з моменту виконання Банком умов п.1.2. цієї Додаткової угоди сума вкладу Клієнта в банку складає 33 225,14 дол. США. На початку серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою - про дострокове розірвання договору та повернення вкладу готівкою, однак банківський вклад повернуто не було. 13.01.2015 року Правлінням Національного Банку України винесено постанову № 9 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПРАЙМ-БАНК». Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ до іноземних валют на день початку процедури виведення банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Станом на 16.01.2015р. ПАТ «Прайм-банк» було сформовано та подано до ФГВФО перелік вкладників із визначенням гарантованої суми до виплати. До даного переліку включено Позивача із сумою 200 000, 00 грн., які він з власної ініціативи отримав лише 24.11.2015р. Позивачем на адресу Відповідача було направлено повідомлення від 19.06.2015р. із зазначенням того, що ним не отримано суму компенсації від ФГВФО у банкові-агенті протягом строку з 21.01.2015 по 26.02.2015р. та зазначає, що вищенаведений строк не є граничним для отримання відповідної суми відшкодування. У відповідності до п. 2.3 ч. 2 розділу V Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. П. 3 ч. 5 ст. 36 Закону встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.01.2015 р. № 2 призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ПРАИМ-БАНК». Статтею 46 Закону визначені наслідки початку процедури ліквідації банку, а саме, з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку. Втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed