Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ним як спадкоємцем за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, а також право власності на незавершене будівництвом домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], що належали померлій [INFO] року [PERSON] та померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що у державному акті на право власності на спадкову земельну ділянку вказано, що [PERSON] належить 1/2 частка земельної ділянки та [PERSON] 1/2 частина зазначеної земельної ділянки, що не відповідає рішенню Ізмаїльської міської ради Одеської області від 26.12.2003 року, де зазначено про передачу [PERSON] та [PERSON] зазначеної земельної ділянки у спільну сумісну власність, тобто частки [PERSON] та [PERSON] не повинні бути визначені. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно договору забудови від 03.02.1973 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори за № 1-760, [PERSON] та [PERSON], була надана земельна ділянка, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], проте належним чином не зданий в експлуатацію. Також [PERSON] та [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0662 га, розташована за адресою: [ADDRESS], передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.06.2005 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльської міської ради № 525 ХХІV від 26.12.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010450700275, кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0662 га, розташована за адресою: [ADDRESS], передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.06.2005 року. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 37146868 від 12.04.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.111971 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.01.1982 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР; - син [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги після смерті [PERSON] проживали разом з нею, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], у передбачений ст. 1270 ЦК України строк, звернувся Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від належної йому частки спадкового майна, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь брата [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 23.02.2007 року за № 258. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.06.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/4 частини незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] з яких 1/4 частину він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON], але юридично не встиг оформити та 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0662 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.06.2005 року, з яких 1/4 частину він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON], але юридично не встиг оформити. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 37146805 від 12.04.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є його син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.01.1982 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР та син [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] проживав разом з ним, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Як було з'ясовано судом, [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким що не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Всі права та обов'язки щодо здавання домоволодіння в експлуатацію переходять до спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved