Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення боргу. В обґрунтування позову зазначив те, що 26.08.2016 року між ним та [PERSON] було укладеного договір позики. За умовами якого він надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1130690,00 грн., що в еквіваленті складало 44956,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути в строк до 30.06.2017 року, а також зобов`язався виплачувати проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2,58% в місяць, що еквівалентно 1160,00 доларів США. Під час отримання грошових коштів, 26.08.2016 року в підтвердження позики грошей [PERSON] власноручно написав розписку. Крім того, в забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики між ним та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого він поручився за виконання зобов`язань [PERSON] за договором позики від 26.08.2016 року в частині сплати основного боргу, в розмірі 10000,00 грн. Враховуючи, що [PERSON] користувався сумою позики з 26.08.2016 року та не повернув її в тій самій сумі до 30.06.2017 р., як це було узгоджено у договорі позики, й на теперішній час, період користування [PERSON] грошовими коштами складає з 26.08.2016 року по 30.05.2018 року. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики від 26.08.2016 р. в розмірі 1872883,84 грн., що складається з суми боргу 1120690,00 грн., процентів 612607,84 грн., інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 108546,24 грн., 3% річних в розмірі 31039,76 грн. А також, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідачів пропорційного задоволених позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливим провести судове засідання без участі відповідача [PERSON] .. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення 10000,00 грн. визнав в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно розписки від 26.08.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1130690,00 грн., що в еквіваленті складало 44956,00 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 30.06.2017 року (а.с. 8). Згідно зі ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру, підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, тобто є юридичним фактом, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків - правочином. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 02 липня 2014 року, 11 листопада 2015 року та від 24 лютого 2016 року, які прийняті за результатами перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, у справах № 6 63 цс13, № 6 79 цс 14, №6 -1967 цс15, № 6-50 цс16. Судом встановлено, що грошові кошти за договором позики (розписка) повернено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з розписки від 26.06.2016 року [PERSON] зобов`язався виплачувати [PERSON] проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2,58% в місяць, що еквівалентно 1160,00 доларів США (а.с. 8). Отже, внаслідок неповернення позичальником [PERSON] суми позики своєчасно, його борг складається з наступного: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, які встановлено договором; три проценти річних від простроченої суми. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року, яка прийнята за результатами перегляду судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6 - 369 цс15. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, заявлені вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь суму відсотків за користування грошовими коштами за період з 26.08.2016 року по 30.05.2018 року, яка складає 612607,84 грн. підлягають задоволенню за наступним розрахунком: (21 кількість місяців користування грошовими коштами; 2,58% розмір процентів за користування грошовими коштами за місяць; 1130690,00 грн. сума основного боргу) = (1130690,00 грн. х 21 х 2,58%=612607,84 грн.). Також, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . 3% річних від простроченої суми, яка складає 31039,76 грн. за період з 01.07.2017 року по 30.05.2018 року, та розраховуються за формулою: (334 календарних днів), (1130690,00 х 3%/100%/365 х 334 = 31039,76 грн.). Крім того, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] індекс інфляція за порушення грошового зобов`язання за період 01.07.2017 року по 30.05.2018 року в сумі 108546,24 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 26.08.2016 року, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався нести майнову відповідальність перед кредитором за виконання зобов`язань [PERSON] , які виникають з умов договору позики (розписки) від 26.08.2016 року (п. 2.2, 3.1 договору поруки ) виключно в частині сплати основного боргу повернення суми боргу в розмірі 10000,00 (а.с. 21). Відповідно до п. 4.1 договору поруки, поручитель зобов`язується у випадку порушення боржником зобов`язань забезпечених порукою, зобов`язується виконати за боржника зобов`язання перед кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені в основному договорі та чинним законодавством України. Згідно з ст.\~553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554\~ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, задоволенню підлягає також й вимога позивача про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів за договором позики (розписки) від 26.08.2016 року в розмірі 10000,00 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів з кожного окремо на користь позивача судовий збір в розмірі по 4405,00 грн.

Outcome: approved