Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2012 року. На даний час в квартирі проживає відповідач [PERSON], який постійно влаштовує сварки, перешкоджає позивачу користуватися квартирою, не сплачує за комунальні послуги, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. 10 грудня 2015 року спричинив пожежу у квартирі та знищив усе майно, що було в ній. Договорів про користування квартирою не було, у добровільному порядку відповідач відмовляється виселитися та знятися з реєстрації. У звязку з чим просить суд усунути перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою № 107, у будинку № 29 по проспекту Комсомольский в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, шляхом виселення відповідача [PERSON] з квартири; стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу 3 000 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги просив суд усунути перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою № 107, у будинку № 29 по проспекту Комсомольский в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, шляхом виселення відповідача [PERSON] з квартири; стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу 3 000 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні посилався на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про місце та час був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачу з 1975 року та підтвердила той факт, що відповідач дійсно руйнує жиле приміщення, в якому проживає, тобто квартиру [ADDRESS]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальності «Толока» у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином. Вислухавши представника позивача, свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2061. Зазначене також підтверджується й витягом про державну реєстрацію прав власності, яке видане Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 24 грудня 2012 року, де зазначено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сімї, яка видана 01 лютого 2016 року ТОВ «ІНФО-КОМ» в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] та відповідач [PERSON]. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Але, відповідно до ст.158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до вимог статті 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Таким чином, відповідно до ч.3 ст.626 ЦК України, договір найму (оренди) житла є двостороннім договором, тому як правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони між собою договору найму житла та будь яких інших договорів, відповідно до яких, позивач, як власник квартири [ADDRESS], дозволив б відповідачу користуватись майном, не укладали. Таким чином, проживання відповідача в квартирі [ADDRESS], перешкоджає позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні його майном в повному обсязі. Згідно до вимог ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Окрім цього, необхідно зазначити, що згідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до вимог ч.1,ч.4 ст.156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до частини другої ст.64 Житлового Кодексу України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким, чином, судом встановлено, що відповідач у встановленому законом порядку не набув право користування квартирою № 107 в будинку № 29 по проспекту Комсомольському у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, а також відповідач не є членом сімї власника та не веде з ним спільне господарство, а тому не має право користуватись вищезазначеним житлом. Ст.109 Житлового Кодексу України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Так, як вбачається з матеріалів справи, колективного звернення мешканців будинку, у якому проживає відповідач, в квартирі [ADDRESS], газова плита в квартирі знаходиться в аварійному стані, у звязку з чим просять припинити подачу газу. Згідно до висновку, який затверджений начальником Заводського ВП Дніпродзержинського ВП [PERSON], від 21 грудня 2015 року про результати розгляду звернення громадянина [PERSON], встановлено, що 10 грудня 2015 року по проспекту Комсомольському, 29-107 в м.Дніпродзержинську з вини відповідача [PERSON] виникла пожежа, чим завданий матеріальний збиток на суму 158 000 грн., що також вбачається з акту про пожежу від 10 грудня 2015 року. Ст.116 Житлового Кодексу України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] псує жиле приміщення в якому проживає та яке є власністю позивача, у звязку з чим вимоги є обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений позивачем й судовий збір у розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved