Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 травня 2008 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 29. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб існує лише формально, не мають наміру зберегти шлюб, дитина проживає з нею. Крім того, відповідач не постійно надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, який знаходиться на її повному утриманні. Відповідач є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просить розірвати шлюб, укладений 06 травня 2008 року між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмір ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення сином повноліття, та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судовому засідання позов підтримала, з підстав наведених в позовній заяві. Заперечила щодо призначення строку для примирення. Відповідач в судовому засідання позов визнав повністю, щодо призначення строку для примирення заперечив. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 травня 2008 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 29 (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Також встановлено, що відносини в сімї ускладнились, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. З врахуванням того, що позивач та відповідач не бажають примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON]Д свого обовязку утримувати неповнолітнього сина виконує не в повному обсязі, дитина перебуває на утриманні матері. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення [PERSON] повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоровя та матеріальне становище неповнолітньої дитини; стан здоровя та матеріальне становище стягувача та платника аліментів, а також те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків на утриманні немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в доход держави 487 гривень 20 копійок судового збору. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved