Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Городищенської міської ради Черкаської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті та визнання права на земельну ділянку (пай). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 11.08.2004 року в м. Городище, Черкаської області померла його матір [PERSON] Заповіту остання не залишила. [PERSON] ст. 1261 ЦК України, він є спадкоємцем першої черги за законом після [PERSON] Про існування земельної ділянки, що належала його матері, він довідався із оголошення ПСП «Агрофірма «Шульц» в газеті «Вісник Городищини» № 12 від 21.03.2014 року, яка розшукувала власників та спадкоємців земельних паїв. В доданому до оголошення списку осіб, які мали право на земельну ділянку (пай), є і прізвище його матері. Переглянувши документи та не виявивши там державного акта на землю на імя матері, він подав оголошення до газети «Вісник Городищини» про його втрату. 28.10.2014 року він звернувся до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала його покійній матері. Нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку у спадкодавця, а також зазначила, що він у встановлений законом строк спадщину після померлої не прийняв. На день смерті [PERSON] він постійно проживав разом з нею, хоча зареєстрований був по вул. Садова, 54 у с. Вязівок, Городищенського району, Черкаської області. Станом на 11.08.2004 року його місце фактичного проживання та місце реєстрації не співпадали та до нотаріальної контори протягом шести місяців після смерті матері він не звертався, тому, на його думку, це було підставою для нотаріуса вважати його таким, що вчасно спадщину не прийняв. Враховуючи вище, просив встановити факт, що на день смерті його матері [PERSON] (11.08.2004 року) він проживав разом із нею за адресою вул. Ломоносова, 16 у м. Городище, Черкаської області; визнати за ним, в порядку спадкування за законом, після [PERSON], яка померла 11.08.2004 року в м. Городище, Черкаської області, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,27 га, кадастровий № 7120310100:02:002:0482, яка розташована в адмінмежах Городищенської міської ради та яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії ІІ-ЧР № 020426, виданого 16.12.2002 року на підставі рішення виконкому Городищенської міської ради від 29.10.2002 року № 3-49/24, який на даний час втрачено. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надіслав лист, в якому просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає, наступне. Відповідно до чинного законодавства, судом розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом вони породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Наведений у ст. 256 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпними. За наявності відповідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Однією із позовних вимог позивача [PERSON] є встановити факт, що на день смерті його матері [PERSON] (11.08.2004 року) він проживав разом із нею за адресою вул. Ломоносова, 16 у м. Городище, Черкаської області, що йому необхідно для виникнення особистих майнових прав, а саме: реалізації своїх спадкових прав. Позивач посилається на те, що нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та тим, що він пропустив встановлений законом термін для подачі заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований [INFO]. Його матір [PERSON] (спадкодавець) проживала [INFO], де і померла. В позовній заяві позивач зазначив, що хоча він і був зареєстрований у с. Вязівок, проте постійно проживав з матірю у м. Городище до самої її смерті. Місцем проживання фізичної особи, згідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. [PERSON] [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 24-753/0/4-13 від 13.05.2013 року, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. В судовому засіданні позивач пояснив, що коли у матері стався інсульт, то він став проживати з нею та доглядав її, але також їздив і у с. Вязівок. Крім того, позивач пояснив, що саме у с. Вязівку він одружився і проживав спочатку з однією дружиною з якою має дітей, а потім з іншою. Свідки по справі пояснили, що позивач став проживати у своєї матері після того, як з нею стався інсульт, допомагав їй по господарству, доглядав її, але повертався у с. Вязівок, а потім знову приїздив до матері. Тобто, все вище зазначене дає суду підстави вважати, що позивач мав постійне місце проживання у [INFO], де був і офіційно зареєстрований, а у матері [PERSON], яка проживала у [INFO], проживав (перебував) тимчасово. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача в частині встановлення факту, що на день смерті його матері [PERSON] (11.08.2004 року) він проживав разом із нею за адресою вул. Ломоносова, 16 у м. Городище, Черкаської області, є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та до задоволення не підлягають. Щодо вимог в частині визнання за [PERSON], в порядку спадкування за законом, після [PERSON], яка померла 11.08.2004 року в м. Городище, Черкаської області, право власності на земельну ділянку, то суд вважає наступне. [PERSON] ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв. [PERSON] [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 24-753/0/4-13 від 13.05.2013 року, якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Як зазначив сам позивач, та що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] протягом встановленого законом терміну заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, а тому є таким, що спадщину не прийняв, тому його вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно, враховуючи все вище наведене, до задоволення не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed