Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю до Банилівської сільської ради. Посилається на те, що [INFO] року померла її тітка [PERSON]. За життя [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] ніхто з спадкоємців І-ІІ черг спадщину не прийняв, Спадкоємці за законом були відсутні, оскільки померли до відкриття спадщини. Заповіт покійною не складався. Майно [PERSON] не перейшло у власність держави, спадщина не визнавалась відумерлою. Ще до смерті [PERSON] вона здійснювала догляд за нею та її житлом, земельною ділянкою, здійснила поховання останньої та почала володіти і користуватись її житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться у [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області, а також земельною ділянкою призначеною для обслуговування житлового будинку. Протягом більш як двадцяти років вона вільно, безперервно, відкрито, добросовісно володіє та користується житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою. Просить визнати за нею, [PERSON], [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені в позові, просили позов задовольнити. До початку розгляду справи від представника відповідача Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі, заперечень проти задоволення позову не мають та просять справу розглядати без їх участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] з 1994 року доглядає за будинком, який розташований в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області, проживає через дорогу з вказаним будинком, обробляє земельну ділянку. Померлій [PERSON] допомагала, купувала ліки, утримувати будинок, доглядала за нею, здійснила поховання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] допомагала по господарству померлій [PERSON], займалась її похованням. До цього часу володіє і доглядає за будинком, який розташований в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області, наймає людей обробляти земельну ділянку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що на прохання [PERSON] косив траву біля будинку, за яким остання доглядає та утримує його, розташований в [ADDRESS], Вижницького району. [PERSON] більше двадцяти років доглядає за будинком, утримує його в належному стані. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Судом встановлено, що [INFO] року померла - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №7. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на будинок, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS], Вижницького району Чернівецької області, 1892 року побудови, вартістю 58473,00 грн., оформлений на ім'я [PERSON]. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємців за законом чи за заповітом, а також осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, що підтверджується довідкою Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №884 від 05.12.2014 року, довідкою Вижницької державної нотаріальної контори від 04.02.2015 року. Згідно довідки Банилівської сільської ради №884 від 05.12.2014 року вбачається, що згідно записів по господарської книги номер 12, особовий рахунок [NUMBER], сторінки 77, станом на 1994 рік, власником житлового будинку [ADDRESS] Чернівецької області була [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року. На даний час власником даного господарства дійсно є померла [PERSON], яка померла [INFO] року. З моменту смерті [PERSON] вищевказане господарство доглядає [PERSON], яка здійснила її поховання, на даний час підтримує господарство, прибирає та обробляє земельну ділянку. Згідно по господарської книги у власності [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,12 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. [PERSON] [INFO], являється племінницею [PERSON], яка померла [INFO]. Спадщину після смерті [PERSON] на даний час ніхто не приймав. Згідно зі ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.. Відповідно до статей 316, 328, 345 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК. Відповідно до ст.344 ч.1 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.344 ч.4 Цивільного Кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папері набувається за рішенням суду. Згідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто до 01 січня 2001 року. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен, довести саме позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння (особа, яка не знала і не могла знати про перешкоди до набуття майна), безперервність, відкритість володіння (володілець не просто уповноважений, але зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Доказами відношення до майна в якості його власника можуть бути, такі дії володільця, як ремонт речі (будинку) за свій рахунок, страхування майна, передача майна на зберігання іншим особам тощо), давність володіння та його безперервність, тобто проживання і користування будинком. Відповідно п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позивачка [PERSON] довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, крім того Банилівська сільська рада, Вижницького району Чернівецької області визнала право [PERSON] на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме, житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги [PERSON] до Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved