Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за нею майнові права на об`єкт будівництва - житловий комплекс «Родинний затишок» за будівельною адресою: [ADDRESS] , в частині об`єкту інвестування - будівельний номер квартири 125, загальною площею 46,94 кв.м, що розташована на дванадцятому поверсі, та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 4224,60 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 вересня 2014 року між ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № КР/6/331 на будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] . Предметом цього договору є інвестиційна діяльність, згідно якої позивач, як інвестор, фінансує будівництво 46,94 кв.м загальної площі житла, загальною вартістю 422460,00 грн., пункт 4.2 зазначеного договору, а ТОВ «Капіта Ріелті ЛТД» здійснює будівництво житлового комплексу та надає їй, як інвестору, всі необхідні документи для оформлення права власності на об`єкт інвестування. Свої зобов`язання за договором позивач виконала, сплативши 422460,00 грн., про що свідчить квитанція-платіжне доручення № 5815 від 18 вересня 2014 року, а 19 вересня 2014 року їй було видано довідку про 100% фінансування згідно договору № КР/6/331 купівлі-продажу майнових прав від 18 вересня 2014 року. ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» не передало їй майнові права на об`єкт інвестування. Згідно п. 2.7 договору запланована дата введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2014 року. Згідно інформації, отриманої нею з Єдиного державного реєстру судових рішень, 18 квітня 2016 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва було накладено арешт на земельну ділянку та об`єкт будівництва (а саме завершене та незавершене самовільне будівництво ЖК «Флагман», окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що проводиться на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8 000 000 000:66:248:0025, яка обліковується за Київською міською радою, із забороною розпорядження, користування та проведення будівельних робіт направлених на створення завершеного об`єкта будівництва) у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження № 12012110060000120 по факту злочинних дій службових осіб ТОВ «Еверест плюс», а також за даними центру моніторингу забудови Києва Київської міської державної адміністрації, будівництво ЖК «Родинний затишок» по [ADDRESS] (будівельна адреса [ADDRESS] є самочинним. Об`єкт інвестування позивачки по сьогоднішній день не введений в експлуатацію, будівництво не завершене та на даний час не ведеться, забудовник шляхом обману та зловживаючи її довірою фактично в незаконний спосіб заволодів її коштами. Цей факт порушує її права як добросовісного інвестора. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року у вказаній справі було відкрито провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання, учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у вказаній справі було закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно частини першої пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частини другої статті 509 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Нормою статті627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року між ТОВ «Капітал Ріелті» та [PERSON] було укладено договір № КР/6/331 купівлі продажу майнових прав, за умовами якого ТОВ «Капітал Ріелті» продає покупцеві майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру будівельний [ADDRESS] , загальною площею 46,94 кв.м на 12-му поверсі [ADDRESS] : [ADDRESS] (рекомендована поштова адреса: [ADDRESS] . Розділом [ADDRESS] договору встановлено порядок передачі майнових прав. Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.4 договору, майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором закріплюються за покупцем у момент видачі довідки про оплату 100% майнових прав. Довідка підписується продавцем не пізніше 3-х робочих днів з дати здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав, що визначена у п. 4.2. цього договору. Об`єкт нерухомості передається продавцем покупцю шляхом підписання акта прийому-передачі об`єкта нерухомості. Сторони погоджуються, що у випадку часткової оплати вартості майнових прав, покупець не набуває права власності на частину майнових прав. Розділом 4 договору встановлена ціна та порядок розрахунків. Пунктом 4.1. договору встановлено, що в день укладення цього договору вартість майнових прав 1 м2 Об`єкту нерухомості складає 9000.00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1500,00 грн. Згідно п. 4.2 орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає - 422460,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 70410,00 грн. Відповідно до п. 4.3. покупець, протягом 3 банківських днів з дня підписання договору, зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок продавця 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, зазначеної в п. 4.2 Договору. Згідно п.4.5. договору обов`язок покупця по здійсненню розрахунків по цьому договору вважається виконаним в день зарахування суми, визначеної п. 4.2. цього Договору, на поточний рахунок продавця, зазначеного у реквізитах цього Договору. Відповідно до довідки про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору №КР/6/331 купівлі продажу майнових прав від 18 вересня 2014 року, виданої ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» 19 вересня 2014 року за вих. № 750, [PERSON] відповідно до умов Договору сплатила продавцю грошові кошти у розмірі 422460,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 70410,00 грн., що складає 100 відсотків вартості майнових прав об`єкта нерухомості за будівельною адресою: [ADDRESS] (рекомендована поштова адреса [ADDRESS] . Як встановлено судом, покупцем договірні зобов`язання в частині здійснення розрахунків виконано в повному обсязі, укладений між сторонами договір є чинним, в установленому законодавством порядку сторонами не оспорювався. Договір - це домовленість щодо встановлення, зміни або припинення зобов`язання як правовідношення. Предметом договору є зобов`язання, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 177 ЦК України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном, як особливим об`єктом згідно із ст. 190 Кодексу вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Майнові права визначаються як суб`єктивні права учасників цивільних правовідносин, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей та обміну речей, робіт, послуг. Майнові права виникають з юридичних фактів, передбачених ЦК України, іншими актами законодавства. За будь-якими договором про передавання речі боржник має передати річ, а кредитор має право вимоги передавання такої речі, яке є майновим. За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 ЦК України). Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України). До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (стаття 182 частина перша ЦК України). Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. За змістом статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права особа (фізична або юридична), яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як об`єкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Вирішуючи питання про законність набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, за положенням статті 376 ЦК України треба враховувати те, що право власності на нерухоме майно може бути визнано за особою лише за умови, що таке будівництво не є самочинним у розумінні статті 376 ЦК України та статті 38 Закону України «Про містобудівну діяльність». Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-135цс14 від 05.11.2014 р. Відповідно до частини 2 статті 656 ЦК України, майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. Цивільним кодексом не заборонено здійснювати купівлю-продаж майнових прав на об`єкти житлового будівництва, що дає достатні підстави вважати таке їх відчуження правомірним, та таким, що не суперечить частині 3 статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність». Операція купівлі-продажу майнових прав або права вимоги, що виникають у забудовника за договором генерального будівельного підряду не є інвестуванням будівництва, а є операцією з придбання майнового права. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» виникли відносини на підставі Договору №КР/6/331 купівлі-продажу майнових прав від 18 вересня 2014 року, предметом договірного зобов`язання за цим договором є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів та передавання майна. Матеріальними об`єктами договірних зобов`язань є наприкінці майно і гроші, що їх сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договором, з урахуванням інтересу кожної із сторін та відповідної мети договору. За умовами вищезазначеного договору, його сторони [PERSON] та ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» визначили, що виключно позивач має майнове право на отримання в майбутньому після закінчення будівництва житлового будинку в [ADDRESS] , конкретного житла (об`єкту нерухомості) у вигляді квартири, як цілісного майнового об`єкту капітального будівництва, а саме: квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,94 кв.м на 12-му поверсі. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 зазначеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є як визнання права, так і примусове виконання обов`язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). При цьому особа є вільною у виборі способу захисту свого права, а суд розглядає справи в межах позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] правомірно пред`явлено вимоги до ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» про визнання права власності на майнові права на об`єкт будівництва - житловий комплекс «Родинний затишок» за будівельною адресою: [ADDRESS] , в частині об`єкту інвестування - будівельний номер квартири - 125, загальною площею 46,94 кв.м, розташованої на дванадцятому поверсі, на підставі договору №КР/6/331 купівлі-продажу майнових прав від 18 вересня 2014 року, оскільки в межах даного спору доведено факт порушення з боку відповідача ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» договірних зобов`язань в частині передачі покупцю майнових прав на об`єкт нерухомості, що є предметом договору, при цьому суд враховує, що на даний час запланований термін будівництва та здачі об`єкту капітального будівництва в експлуатацію, який погоджений сторонами у п.2.7 Договору - 4 квартал 2014 року, сплинув, додаткових угод, які передбачали зміну умов договору, в тому числі в частині визначення інших строків здачі будинку в експлуатацію, між сторонами не укладено, ці обставини не спростовано відповідачем ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД», який не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог і підтвердження належного виконання зі свого боку договірних зобов`язань. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 4 222,60 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved