Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів внаслідок невиконання договору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.07.2016 р. між ним, як споживачем послуги, з однієї сторони, та фізичною особою підприємцем [PERSON], як виконавцем послуги, з іншої, було укладено Договір № SР-0007 на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій - металопластикових вікон. Вказує на те, що відповідно до п. 2.1.-2.3. зазначеного Договору, вартість виробів складає 5884 грн., з яких завдаток було сплачено шляхом оформлення споживчого кредиту у ПАТ «ОТП Банк», згідно якого було сплачено: від 12.07.2016р. - 1176,80грн., від 12.08.2016р. - 1223,54грн., від 12.09.2016р. - 1222,89грн., від 12.10.2016р. - 1222,39грн., та від 12.11.2016р. - 1223,87грн., тобто станом на 12.11.2016р. сплачено - 6069,49 грн. Зазначає, згідно з п. 3.1.-3.2. Договору, Відповідач зобов'язується передати у власність Позивача виготовлені вироби протягом 31 дня з моменту укладення договору, а якщо вироби виготовляються по індивідуальним розмірам замовника, строк виготовлення та доставки збільшується до 35 робочих днів, за умови повної оплати Позивачем вартості виробів. Таким чином, Позивачем були повністю виконані свої зобов'язання перед відповідачем щодо оплати вартості виробів. Натомість Відповідачем до теперішнього часу не виконано зобов'язань за Договором, а саме, не було доставлено та передано ПВХ вироби у власність Позивача. Вказує, що неодноразово звертався до Відповідача з вимогою виконати зобов'язання за договором або повернути сплачену суму. Відповідач уникав будь-яких розмов з Позивачем, на дзвінки ніхто не відповідав, а коли останній прийшов до офісу, двері були зачинені, так як адреса змінилася. Відповідно до умов 4.2. Договору, у випадку невиконання п. 3.2. Договору щодо передачі у власність Замовника (Позивача) оплаченого товару. Виконавець (Відповідач) зобов'язується виплатити неустойку в розмірі 0,1 % за кожен робочий день з моменту прострочення від вартості Договору (тобто від суми 5884 грн.). 35-денний термін виконання зобов'язань Продавця (Відповідача) за Договором сплив 30.12.2016 р. Відповідно, кількість робочих днів прострочення зобов'язання станом на 07.08.2017 р. становить 167 днів. Таким чином, розмір неустойки, що підлягає сплаті Відповідачем на користь Позивача, станом на 07.08.2017 становить: (5884,00 грн. /100% х 0,1) х 167 дні = 981,96 грн. Посилається на ті обставини, що Позивач зазнав матеріальної та моральної шкоди, що призвело до постійного перебування у нервовому стані через неможливість повернути свої гроші або отримати оплачений товар. Сплачена сума передоплати для Позивача є значною сумою коштів, які він накопичував тривалий час, так як єдиним джерелом доходу є пенсія. Тому, втрата цих коштів та неможливість їх повернути або отримати товар, призвели до постійних хвилювань та моральних переживань з боку Позивача. Отже, для захисту своїх порушених прав Позивач вимушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на свою користь суму оплати за товар за Договором № SР-0007 від 12.07.2016 р. у розмірі 5884 грн., суму неустойки за порушення умов вказаного Договору у розмірі 981,96 грн., та суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи, відзив або заперечення на позов до суду не надходили. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 06.11.2017 року, та справу було призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.07.2016 р. між позивачем [PERSON], як споживачем послуги, з однієї сторони, та відповідачем ФОП [PERSON], як виконавцем послуги, з іншої, було укладено Договір № SР-0007 на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій - металопластикових вікон (а.с.6). Відповідно до п. 2.1.-2.3. Договору № SР-03, вартість виробів складає 5884 грн., з яких завдаток було сплачено шляхом оформлення споживчого кредиту у ПАТ «ОТП Банк», згідно якого було сплачено: від 12.07.2016р. - 1176,80грн., від 12.08.2016р. - 1223,54грн., від 12.09.2016р. - 1222,89грн., від 12.10.2016р. - 1222,39грн., та від 12.11.2016р. - 1223,87грн., тобто станом на 12.11.2016р. сплачено - 6069,49 грн. (а.с.7-13) Зазначає, згідно з п. 3.1.-3.2. Договору, Відповідач зобов'язується передати у власність Позивача виготовлені вироби протягом 31 дня з моменту укладення договору, а якщо вироби виготовляються по індивідуальним розмірам замовника, строк виготовлення та доставки збільшується до 35 робочих днів, за умови повної оплати Позивачем вартості виробів. Проте, станом на час звернення позивача до суду, відповідач так і не приступив до виконання своїх зобов'язань за договором, металопластикові вікна не встановив, кошти позивачеві не повертає. Так, стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Закону України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст.873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно із ч.2ст.870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. При укладенні Договору № SP-0007 від 12.07.2016 р. сторонами погоджені усі істотні його умови відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку тощо. За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі з боку позивача. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем, у визначений за погодженням сторін строк, роботи не виконав та виріб позивачеві не передав. Згідно із ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.1,2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Так само, згідно ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Згідно ч.2 ст.852 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Так як відповідач не виконує свої обов'язки за договором, позивач правомірно звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування збитків. Статтею 22 Закону визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки права позивача як споживача дійсно порушені, то згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» на відповідача може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди не є завищеним, а тому, враховуючи положення ст.ст.23, 1167 ЦК України, вимоги розумності та справедливості, приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, та стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Крім того, відповідно до умов 4.2. Договору, у випадку невиконання п. 3.2. Договору щодо передачі у власність Замовника (Позивача) оплаченого товару. Виконавець (Відповідач) зобов'язується виплатити неустойку в розмірі 0,1 % за кожен робочий день з моменту прострочення від вартості Договору (тобто від суми 5884 грн.). 35-денний термін виконання зобов'язань Продавця (Відповідача) за Договором сплив 30.12.2016 р. відповідно, кількість робочих днів прострочення зобов'язання станом на 01.11.2017 р., день звернення з позовом до суду, становить 217 днів. Позивачем в позовних вимогах зазначено розмір неустойки 981,96 грн. за 167 днів, станом на 07.08.2017. Суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог. Таким чином, розмір неустойки, що підлягає сплаті Відповідачем на користь Позивача становить: (5884 грн. /100% х 0,1) х 167 дні = 981,96 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача ФОП [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved