Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що між нею та відповідачем 05.06.2008 року укладено договір про спільну участь в інвестуванні та про будівництво об`єкту нерухомого майна. На виконання умов договору, згідно якого за наслідком завершення будівництва передбачається передача у власність позивача Ѕ частки об`єкта нерухомого майна, особою здійснено сплату коштів в сумі 800\~000 грн. Позивач вказує на фактичне завершення будівництва, відмову відповідача здійснити реєстрацію прав на об`єкт нерухомого майна, що унеможливлює оформлення права власності на свою частку іншим співвласником, та просить визнати право власності на Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно, позивач [PERSON] передала на будівництво грошові кошти у розмірі, вказаному у позові, а нею - [PERSON] , допущено неналежне виконання умов договору та не здійснено введення в експлуатація будинку. Судом встановлено наступні обставини. Між сторонами 05.06.2008 року укладено договір про спільну участь в інвестуванні та про будівництво об`єкту нерухомого майна, відповідно до якого відповідач як сторона-1 прийняла на себе зобов`язання придбати об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; взяла на себе функції замовника та забудовника об`єкта нерухомого майна. Позивач як сторона-2 прийняла на себе зобов`язання вкласти кошти у будівництво об`єкту нерухомого майна шляхом надання коштів стороні-1 для придбання будівельних матеріалів та робіт у сумі, не меншій ніж 800\~000,00 грн. Учасники погодили (п.4.13 договору), що сторона-1, крім іншого, забезпечує введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту нерухомого майна та подіє відповідну декларацію про закінчення будівельних робіт до органів архітектурно-будівельного контролю. Згідно з п.6 договору за виконання обов`яків, визначених договором, та після завершення будівництва об`єкту інвестування, сторона-2 отримує у власність 50 % об`єкта нерухомого майна, інших 50 % залишається у власності сторони 1. Передання стороною-1 у власність сторони-2 50 % об`єкта нерухомого майна, що передбачені п.6.1 договору, здійснюється на протязі одного місяця з дня підписання акту виконаних зобов`язань за договором. Відповідачем [PERSON] 05.06.2008 року складено розписку із підтвердженням отримання від позивача грошових коштів в сумі 800\~000,00 грн. Згідно акту від 15.01.2018 року сторони вказали на виконання стороною-2 зобов`язань зі сплати грошових коштів, підтвердили проведення будівельних робіт в повному обсязі та передачу у власність 50 % житлового будинку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. Згідно з п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За положеннями ст. 5 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених\~статтею 31\~цього Закону. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. У відповідності до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Змістом ч.1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Як визнано учасниками в судовому засіданні, відповідачем не здійснювались дії, направлені на введення в експлуатацію об`єкта нерухомого майна. Підтвердження дотримання вимог, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами щодо можливості використання об`єкта за призначенням постійного проживання як житлового будинку, судом не отримано. Суд зауважує, що з урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Є необхідним зазначити, що на виконання завдань цивільного судочинства суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Хоча судом і встановлено певні перешкоди у реалізації позивачем прав власності, обраний спосіб захисту не відповідає фактичним обставинам та регулюючим їх нормативним актам, є передчасним. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем визнається не виконання умов договору в частині обов`язку на введення об`єкту в експлуатацію, захист порушеного права в частині договірних взаємовідносин позивачем не використано. З огляді на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Згідно з ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, застосовані ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 21.08.2020 року заходи забезпечення позову у вигляді арешту та\~заборони здійснювати\~дії із\~державної реєстрації\~(перереєстрації)\~права власності\~ на\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~який належить\~ [PERSON] (ід.\~номер [NUMBER] ),\~підлягають до\~скасування.

Outcome: dismissed