Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позов про стягнення компенсації вартості реалізованих транспортних засобів, який згодом було уточнено. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що 30 квітня 2004 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Фактичні шлюбні відносини припинились у грудні 2014 року, шлюб розірвано 11.06.2015 року. За час проживання у шлюбі ними було набуте та зареєстроване на ім'я [PERSON] рухоме майно: 09 березня 2013 року на [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль Mersedes - Benz Vito CDI, VIN [NUMBER], державний номер [NUMBER], 2004 року випуску; 23 квітня 2013 року на [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль Mersedes - Benz Vito CDI, VIN [NUMBER], державний номер [NUMBER], 2006 року випуску. Позивач стверджує, що [PERSON] до моменту розірвання шлюбу встигла відчужити вказані транспорті засоби. Переоформлення вказаних транспортних засобів відбулося особисто [PERSON] у час коли фактичні шлюбні відносини між ними припинилися та вони не вели вже спільного господарства. Позивач зазначає, що його згоди на відчуження транспортних засобів не було. Грошові кошти від продажу транспортних засобів на потреби сім'ї не пішли, частину грошових коштів від продажу йому передано не було, відповідач привласнила всі кошти собі, та використала їх на власні потреби. Про те що транспортні засоби були переоформлені на інших власників він дізнався згодом. Тому в зв'язку з продажем транспортних засобів, та у зв'язку з тим, що майно вже перебуває у власності третьої особи встановити порядку користування майном не можливо. В зв'язку з чим, стягненню підлягає саме грошова компенсація у розмірі Ѕ частини майна, яке відповідачем в порушення норм діючого законодавства без отримання згоди позивача було реалізовано. 13 вересня 2018 року ухвалою суду було призначено експертизу для визначення оцінки ринкової вартості майна. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 12 жовтня 2018 року на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи разом із звітом про оцінку майна. 16 жовтня 2018 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відновлено провадження у справі. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не звилась. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не надала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за таких підстав. Відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.8) З довідки виданої начальником ТСЦ 1243 [PERSON] вбачається, що згідно ЄДР МВС за гр. [PERSON], 11.11.1980 року були зареєстровані наступні транспортні засоби: -Mersedes - Benz Vito 111 CDI, 2004 р/в, д/з [NUMBER], кузов VIN [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 05.03.2013 року, зареєстровано на підставі довідки рахунку ДПІ 953783 від 05.03.2013 року ТОВ «ПЛЕНТІ». 27.01.2015 року транспортний засіб перереєстрованого на нового власника на підставі довідки рахунок ААЕ 055154 від 27.09.2015 року ФОП [PERSON]; Mersedes - Benz Vito, 2006 р.в., д/н [NUMBER], кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 17.04.2013 року зареєстровано на підставі довідки рахунок ААВ 268092 11.04.2013 року ПП «Престиж». 18.03.2015 року транспортний засіб перереєстровано на нового власника на підставі довідки рахунок ААЕ 043595 від 10.02.2015 року ТОВ «БМ ГРУП» (а.с. 43). Відповідно до висновку звіту про оцінку майна від 08.10.2018 року ринкова вартість об'єктів оцінки - колісних транспортних засобів, в кількості 2 одиниці, визначається порівняльним підходом, з урахуванням округлення, на дату оцінки становить 427 927,00 грн. В тому числі: Mersedes - Benz Vito 111 CDI, 2004 р/в, д/з [NUMBER] - 222289,00 грн. Mersedes - Benz Vito, 2006 р.в., д/н [NUMBER] - 205638,00 грн. ( а.с.64-80). Згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. При цьому, позивачем не доведена жодним доказом та обставина, що спірні транспортні засоби були набуті за рахунок спільної участі подружжя коштами або працею в його набутті. Стягнення з відповідача компенсації у розмірі половини коштів від продажу спільної сумісної власності, може мати місце при доведеності безумовної належності майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до об'єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подано письмово, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною 1 статті 63 СК України, частиною 1 статті 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачем на підтвердження перебування у шлюбі зі [PERSON], а в подальшому його розірвання було надано копію рішення суді від 11 червня 2015 року по справі № 214/10074/14, однак копія даного рішення, в порушення вимог ст. 95 ЦПК України, не засвідчена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Натомість, з довідки виданої начальником ТСЦ 1243 [PERSON] вбачається, що згідно ЄДР МВС за гр. [PERSON], 11.11.1980 року були зареєстровані наступні транспортні засоби: -Mersedes - Benz Vito 111 CDI, 2004 р/в, д/з [NUMBER], кузов VIN [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 05.03.2013 року, зареєстровано на підставі довідки рахунку ДПІ 953783 від 05.03.2013 року ТОВ «ПЛЕНТІ». 27.01.2015 року транспортний засіб перереєстрованого на нового власника на підставі довідки рахунок ААЕ 055154 від 27.09.2015 року ФОП [PERSON]; Mersedes - Benz Vito, 2006 р.в., д/н [NUMBER], кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 17.04.2013 року зареєстровано на підставі довідки рахунок ААВ 268092 11.04.2013 року ПП «Престиж». 18.03.2015 року транспортний засіб перереєстровано на нового власника на підставі довідки рахунок ААЕ 043595 від 10.02.2015 року ТОВ «БМ ГРУП». Шляхом співставлення дат перереєстрації спірних транспортних засобів: 27.01.2015 року та 18.03.2015 року, та дати ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу - 11.06.2015 року, суд встановив, що перереєстрація транспортних засобів проведена за час перебування сторін у шлюбі. Посилання позивача, на ту обставину, що фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачем припинилися у грудні 2014 року є недоведеними. Так в рішенні суду про розірвання шлюбу не зазначається дата з якої сторони припинили фактичні шлюбні відносини. Жодних інших доказів, які б вказували та підтверджували факт припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем з грудня 2014 року суду не надано. Також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і твердження позивача, що спірні транспортні засоби були відчужені без його згоди, а отримані кошти від їх продажу на потреби сім'ї не пішли. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмету доказування. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що відчуження транспортних засобів у період перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі відбулося не в інтересах сім'ї. Будь яких доказів, на спростування цього факту позивачем не надано. Відтак, системний аналіз доводів сторін та наданих ними доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що права позивача не були порушені діями відповідачів, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості реалізованих транспортних засобів відмовити.

Outcome: dismissed