Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.05.2016 року відповідач позичила у неї гроші в розмірі 3000 дол. США. про що власноручно написала розписку у якій вказала, що зобов`язується повернути через 1 рік з умовою сплати 2,5 % щомісяця за користування коштами. В подальшому, 25.06.2016 рік відповідач додатково позичила у неї кошти в розмірі 1000 дол. США, на підтвердження цього вона особисто склала та підписала розписку, в якій зазначила, що бере позику розміром 1000 дол. США терміном до Нового року з умовою сплати 3 % щомісяця за користування коштами. Відповідач періодично сплачувала проценти за користування коштами, однак, основну суму заборгованості не повертала. З врахуванням зазначеного, в подальшому 21.09.2017 року відповідач [PERSON] особисто склала і підписала розписку, в якій було продовжено строк для повернення боргу, якій вона взяла у позивача, починаючи з 05.05.2016 року, а саме 4000 дол. США( 3000 +1000 дол. США), до 31.12.2017 року із зазначенням строку повернення позики - до 31.12.2017 року. В подальшому, дія попередньої розписки була продовжена до 30.06.2018 року, згодом до 01.01.2019 року з умовою сплати 3 % щомісяця за користування коштами у розмірі 1000 дол. та 2,5 % щомісяця за користування коштами в розмірі 3000 дол. США. Станом на день звернення до суду відповідач не повернула основну суму боргу і має заборгованість зі сплати процентів за користування коштами за 2017 рік - 732 дол. США; за 2018 рік борг - 1260 дол. США. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від повернення коштів, чим порушила взяті на себе зобов`язання, і до сьогоднішнього часу остання позичені гроші в сумі 4000 дол. США так і не повернула. За вказаних обставин позивач звернулась до суду та просить стягнути відповідача кошти в сумі 4000 доларів США позики, 2092 дол. США заборгованості за користування позикою та сплачений судовий збір в сумі 1657 гривень. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.05.2019 року. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. До заяви долучили оригінали письмових розписок про надання в борг коштів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Так, згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 ЦК України розкриває поняття одного із виду договорів договору позики, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей такої ж якості. Договір позики рахується укладеним з моменту передання грошей або речей, і на підтвердження такого договору, - згідно ст.1047 ЦК України, - може бути представлена розписка, або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем грошей позичальникові. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від позивача [PERSON] повністю підтверджується письмовими розписками від 05.05.2016 року, згідно якої [PERSON] отримала гроші в сумі 3000 доларів США від [PERSON] , які зобов`язувалась повернути до 05.05.2017 року; від 25.06.2016 року, згідно якої [PERSON] отримала гроші в сумі 1000 доларів США від [PERSON] , які зобов`язувалась повернути до 31.12.2016 року; від 21.09.2017 року, згідно якої відповідач [PERSON] підтверджує отримання раніше 4000 дол. США, і зобов`язується повернути їх до 31.12.2017 року; розпискою від 01.01.2018 року, згідно якої відповідач [PERSON] підтверджує отримання раніше 4000 дол. США із умовою сплати відсотків у розмірі 2,5% за користування 3000 дол. США, і 3% за користування 1000 дол. США, і зобов`язується повернути їх до 30.06.2018 року, дія якої була продовжена на визначених умовах до 31.12.2018 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року та у справі 6-144 цс 15 від 13.05.2015 року. Розписками передбачено сплату 3 % щомісяця за користування коштами у розмірі 1000 дол. та 2,5 % щомісяця за користування коштами в розмірі 3000 дол. США. за кожен місяць користування коштами. З врахуванням часткової сплати процентів за користування коштами у 2017 та 2016 роках, до стягнення підлягає сума 2092 дол. США., яка визнається відповідачем. З урахуванням зазначеного, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики становить 6092 дол. США ( 4000 + 2092 = 6092 дол. США). Наявність у позивача [PERSON] оригіналів розписок свідчить про неповернення повністю відповідачем [PERSON] позичених коштів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення боргу в сумі 6092 ( шість тисяч дев`яносто два) долара США що складається з: 4000 ( чотирьох тисяч) доларів США основної суми позики та 2092 ( дві тисячі дев`яносто два) долара США відсоткової ставки в розмірі 3 % і 2, 5% за користування позикою є обґрунтованими і підтверджені належними доказами, а тому, враховуючи той факт, що подальше зволікання повернення грошей порушуватиме майнові права позивача, суд вважає, що заявлена останнім сума 6092 долари США, підлягає стягненню з відповідача в повному об`ємі. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved