Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №38 площею 2,500 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та земельну частку (пай) розміром 4,05 умовних га члена КСП ім. Ілліча Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, обґрунтовуючи позов тим, що 01.03.2003 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,500 га. (кадастровий № 2322180800:01:002:8505) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та земельної частки (паю) у землі, що перебуває в колективній власності КСП «ім. Ілліча» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом, але оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості, тому що йому необхідно в судовому порядку довести факт прийняття спадщини, що зазначено в розясненні, виданому йому 22.07.2016 року нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори, в звязку з чим позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - Територіальна громада Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій зазначили, що з позовною заявою [PERSON] згодні в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про відсутність заперечень та просять розглянути справу в їх відсутність. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Оскільки, правовідносини по спадкуванню виникли в період дії ЦК УРСР, то при розгляді справи вважаю за необхідне керуватися нормами права, які діяли на час виникнення правовідносин, а саме, нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є діти, батьки та дружина (чоловік) померлого. Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Факт смерті [PERSON] 01.03.2003 року підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖС № 243932, виданим Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], в якому в графі «батько» зазначений спадкодавець. Право власності [PERSON] на земельну ділянку №38 площею 2,500 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області підтверджується наданим позивачем оригіналом Державного акту на право приватної власності на землю серія 111-ЗП №039725, виданим 10.01.2003 року. [PERSON] ДЗК № НВ-2302284652016 від 21.07.2016 року вбачається, що земельна ділянка №38 площею 2,500 га. (кадастровий № 2322180800:01:002:8505) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія 111-ЗП №039725, виданого 10.01.2003 року. Право власності [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності КСП « ім. Ілліча» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області розміром 4,05 умовних кадастрових гектарах, підтверджується наданим позивачем оригіналом Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЗП №030309, виданим 08.07.1996 року. У звязку з наявністю у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме, державного акту на спадкову земельну ділянку та сертифікату на земельну частку (пай), виданих на імя спадкодавця, суд вважає підтвердженням фактичного прийняття спадщини. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. [PERSON] зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб. Встановлення факту має для позивача юридичне значення та дозволяє йому оформити свої спадкові права. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За розясненнями п. 4 Пленуму ВСУ №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а про продовження пропущеного строку. За ст. 16 ЦК України, ст. 258 ЦПК України встановлення факту не є самостійним способом захисту цивільного права у позовному провадженні, а є підставою для виникнення цивільного права, а саме, права власності в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved