Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась в суд з цивільним позовом до [PERSON], у якому просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач свої вимоги мотивує тим, що вона із відповідачем є батьками сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю, позивачем. Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області ухвалено стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 50 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що на даний час ціни на продукти харчування та промислові товари значно зросли в порівнянні з 2006 роком, тому аліментів в розмірі 50 грн. катастрофічно не вистачає. Відповідач у 2008 році придбав будинок в с. Гнатівка Гайсинського району також він є власником земельної ділянки площею 2,53 га, яка перебуває в оренді в ТОВ «Рубін». Тому позивач вважає, що [PERSON] має матеріальні можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в значно більшому розмірі ніж 50 грн. на місяць, у зв'язку з цим змушений звернутися в суд із цією позовною заявою про зміну розміру аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення що все описано в позові. Погоджується на часткове задоволення позову та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Представник позивача [PERSON], який діє за договором про надання правової допомоги у цивільній справі від 11 травня 2016 року, в судовому підтримав позовні вимоги. В засіданні надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, підтримує позицію позивача щодо зменшення розміру стягнення аліментів з 700 грн. на 500 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення позивача представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач просить змінити розмір аліментів шляхом збільшення розміру стягнення аліментів. Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2006 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50 грн. щомісячно на дитину, до досягнення ними повноліття(а.с. 9). На виконання вказаного рішення 06.02.2006 року було видано виконавчий лист. Встановлено, що син [PERSON], [INFO] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON]. Також встановлено, що у відповідача відбулись зміни в матеріальному стані, а саме він у 2006 році придбав приватний будинок, що відповідачем не заперечується, отримує орендну плату в ТОВ «Рубін»(а.с. 12, 14). Відповідач визнає факт того, що [PERSON], [INFO] є його син. Також погоджується сплачувати на нього аліменти в сумі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ч.1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Так, звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів, позивач як на підставу позовних вимог посилається на те, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів змінився її матеріальний стан та відповідача, при цьому матеріальний стан відповідача поліпшився. Разом з тим, ураховуючи те, що доходи відповідача мають не регулярний мінливий дохід, розмір стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, має бути змінений й відповідно підлягає визначенню у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Згідно довідки від 30.01.2016 року відповідач [PERSON] отримує орендну плату(а.с. 14). Відповідач визнає факт того, що отримує орендну плату. За таких обставин, суд на підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права, а також положень ст. 182 СК України, враховуючи те, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, а також виходячи з майнового та сімейного стану відповідача, як платника аліментів, який має нерегулярний мінливий дохід, з часу присудження аліментів змінився його матеріальний стан, на утриманні позивача знаходиться неповнолітній син, будь-яких договірних та кредитних зобов'язань у відповідача не має, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом зміни розміру присудження аліментів, стягнутих рішенням Теплицького районного суду Вінницької області у твердій грошовій сумі по 50 гривень щомісячно на дитину на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.ст. 180-184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial