Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за участю третьої особи приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач просить визнати виконавчий напис від 25.03.2016 року №1358, вчинений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. щодо стягнення коштів в сумі 31 358, 07 грн., таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат». Ухвалою суду від 26 липня 2017 року було відкрито провадження у даній справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що 31.11.2011 року [PERSON]. уклав кредитний договір № б/н з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». За вказаним кредитним договором у позивача перед відповідачем виникла заборгованість. 25.03.2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. було вчинено виконавчий напис за № 1358 щодо звернення стягнення заборгованості з [PERSON]. у розмірі 29 658,07 грн., а також витрати пов'язані з вчиненням виконавчого напису у сумі 1 700,00 грн. Позивачу стало відомо про вказаний виконавчий напис після отримання вимоги державного виконавця від 21.03.2017 року. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.11.2011 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір № б/н. 25.03.2016 року на підставі заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. було вчинено виконавчий напис за № 1358 щодо звернення стягнення заборгованості з [PERSON]., а саме: за тілом кредиту - 10 219,68 грн, відсотки - 15 593,31 грн, заборгованість з комісії - 1 956,60 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (відсоток від суми) - 1 388,48 грн, що всього становить 29 658, 07 грн, а також витрати пов'язані з вчиненням виконавчого напису у сумі - 1 700,00 грн. Строк за період якого проводиться стягнення три роки одинадцять місяців, а саме з 31.11.2011 року по 31.10.2015 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі та встановити і зазначити про це у рішенні, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі №6-887цс17). Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Аналізуючи все вищевказане можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. З виконавчого напису від 25.03.2016 р. вбачається, що стягнення здійснюється за три роки одинадцять місяців, а саме з 31.11.2011 р. по 31.10.205 р., що виходить за межі трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, пунктами 284, 287 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити перетік документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, проте в матеріалах справи відсутні документи які б підтвердили суму безспірної заборгованості та факту настання кінцевого терміну виконання зобов'язань. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved