Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення способів участі батька у вихованні дитини. Свої\~\~вимоги\~\~мотивував тим, що\~ відповідачем перебував у шлюбних відносинах, від яких народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 24.06.2015 року їх шлюб розірвано, а дитину залишено проживати з відповідачкою. З того часу у нього з відповідачем виникли непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки та спілкування з нею. Зазначає, що відповідачка створює йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, а саме не надає можливості спілкуватися з дочкою. [PERSON] проживає разом з батьками, з якими у нього також склались неприязнені стосунки. Посилаючись на наведені обставини просив визначити способи участі батька у вихованні доньки, встановивши порядок побачення, при якому батько забирає доньку до свого місця проживання у робочі дні (понеділок, середа, пятниця) з 18 до 20 години; першу і третю суботу місяця з 10 до 13 години; другу і четверту неділю місяця з 16 до 19 години; просив зобовязати відповідачку надавати дитину у вказані вище години. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив визначити спосіб його участі у вихованні дочки з 18 до 20 години; першу і третю суботу місяця з 10 до 13 години; другу і четверту неділю місяця з 16 до 19 години по його місцю проживання, не чинити йому перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дочки.\~ Пояснив, що з травня 2013 року він з [PERSON] проживав однією сімєю у будинку його батьків. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], в свідоцтві про народження якої він записаний батьком. Доньку виховували усією родиною. Він брав участь у купанні та годуванні дитини, возив дитину в лікарню а також на прогулянки. Потім він з дитиною та [PERSON] переїхали на орендовану квартиру, але подружнього життя у них не склалося. [PERSON] почала часто їздити до своїх батьків, а саме коли він приходив з роботи. На його думку вона робила це навмисно задля того, аби він не спілкувався з дитиною, так як вона приїздила додому коли дитина вже спала. З травня 2015 рокувідповідач, нічого не пояснюючи, зібрала речі та переїхала разом з дитиною до її батьків. 24 червня 2015 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення він деякий час спілкувався з дитиною, а потім відповідач стала чинити перешкоди у спілкуванні, а саме: під надуманими предлогами не показувала дитину, обмежувала час спілкування, вимагала за спілкування з дитиною матеріальної винагороди. Зазначив, що при його спробах побачитись з дитиною, виникають конфліктні ситуації, до яких відповідач долучає міліцію. Наполягає на спілкуванні з дитиною саме за своїм місцем проживання, у комфортній психологічній обстановці. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що перешкоди у спілкуванні з дочкою позивачу не чинить. Не заперечує проти того, щоб він спілкувався з дитиною, але тільки у її присутності та на визначеній нею території. Пояснила це тим, що дитина знаходиться на грудному вигодовуванні і хворіє гемангіомою тіла. Вказала, що дома у позивача немає умов для перебування дитини, сирість, пліснява, грибок на стінах. Пояснила, що позивач під час їх спільного проживання не брав участі у вихованні дитини, життям дитини не цікавився. Після розлучення між ними та їх батьками склалися неприязненні стосунки; між ними часто виникають конфліктні ситуації, з приводу яких вона змушена звертатись до правоохоронних органів. Також вказала, що позивач неодноразово застосовував до неї насильство, ображав, бив, погрожував її життю, також погрожував, що вивезе дитину за межі країни, тому вона категорично заперечує проти того, щоб позивач спілкувався з дитиною за місцем його проживання. Представник відповідача у судовому засіданні повністю підтримав її позицію. Вказав, що дійсно сторони перебували у шлюбі, від якого мають дочку. В теперішній час шлюб між сторонами розірвано, дитина проживає з матір»ю. Вказав, що відповідач не чинить перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, оскільки дозволяє йому бачитись з дитиною на прогулянках. Також вказав, що дитина дуже мала, перебуває на грудному вигодовуванні, тому не можна на тривалий час позбавляти дитину матері. Також зазначив, що дитина хворіє, за нею має бути постійний догляд. Представники служби у справах дітей Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області у\~\~судовому засіданні підтримали заявлені позивачем вимоги. Вказали, що підстав для обмеження спілкування позивача з дочкою немає. Представник [PERSON] повідомила, що за заявою позивача районною державною адміністрацією зроблений висновок про необхідність влаштування відповідачем зустрічей дитини з позивачем кожну середу та суботу після 17-00 години мінімум на дві години. Представник зазначила, що такий графік спілкування запропонований на теплу пору року, сторонам запропоновано спілкуватись з дитиною під час прогулянок. Вказала, що комісією не встановлені обставини, які б могли перешкоджати позивачу спілкуватись з дочкою, оскільки він негативних звичок не має, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, проживає з батьками, працює, має задовільний стан здоров»я, за місцем проживання позивача створені належні умови для перебування дитини. Також зазначила, що позивач проживає в належних умовах, санітарно-гігієничні умови в будинку позивача відповідають нормі, плісняви та грибку стін при обстеженні будинку не виявлено. Лікар, яка приймала участь в комісії, зазначила, що дитина дійсно перебуває на грудному вигодовуванні, але споживає і інші продукти, тому дитина не потребує постійної присутності матері, також не може перешкоджати побаченню дитини з батьком і наявність у дитини хронічного захворювання. Єдиною причиною недосягнення сторонами компромісу є небажання матері дитини йти на поступки. Представник виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області у судовому засіданні підтримала позов. Не бачить перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Надавши пояснення, в судові засідання більше не з»являлась, заяв або клопотань від неї не надходило. Вислухавши пояснення сторін, свідків дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, справа підсудна суду. За ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Встановлено, що з 2013 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, 07.06.2014р. між [PERSON] та Андрушко(дошлюбне прізвище Мисько) Т.І. було зареєстровано шлюб, від спільного проживання сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 24.06.2015р. шлюб між сторонами розірвано, а малолітню дитину [PERSON] залишено проживати з матірю(а.с.6, 32, 33). В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами склались неприязненні стосунки. Неприязненні стосунки склались також і між батьками сторін. Вказані обставини вбачаються як із пояснень сторін, їх поведінки в залі судового засідання, так і із пояснень допитаних в суді свідків, матеріалів, наданих Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області. Так відповідач [PERSON] в суді підтвердила, що вона неодноразово не дозволяла спілкуватись позивачу та його батькам з дитиною, коли вони приїздлили до неї додому, мотивуючи це різними підставами то дитині пора було спати, то вона себе погано почувала, то інше. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача, в суді пояснили, що спочатку родина їх сина проживала у них вдома, іноді сторони між собою сварились. Коли народилась дитина, вони всіляко допомогали відповідачу з доглядом за дитиною, придбали все необхідне, разом їздили до лікарні. Після розірвання шлюбу відповідач заборонила їм бачитись з дитиною. Вони вчиняли декілька спроб побачитись з дитиною за місцем проживання відповідача, але це призвело до скандалів та викликів міліції. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він був свідком ссори між позивачем та відповідачем, коли позивач приїхав до відповідача до дому поспілкуватись з дитиною, [PERSON] дала дитину, а потім, коли дитина чомусь заплакала, унесла дитину додому, і це викликало конфлікт. Із копій матеріалів, списаних в ЖЕО за зверненнями [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сторони неодноразово вступали в конфлікти, в ході яких ображали один одного, притягували до участі в конфлікті правоохоронні органи( а.с.45-59). На підставі досліджених судом доказів суд дійшов до висновку про наявність між сторонами гострої конфліктної ситуації та особистих неприязнених стосунків. Також суд вважає встановленим факт зловживання відповідача [PERSON] своїми батькивськими правами, який виражається в безпідставному обмеженні позивача у спілку ванні з дитиною та у відмові у спілкуванні з надуманих підстав. Пояснення [PERSON] в тій частині, що відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, бив її, створював загрозу для її життя, суд оцінює критично, оскільки бідь яких доказів такої протиправної поведінки позивача суду не надано,до органів міліції відповідач з цього приводу не зверталась, також це не підтверджено і поясненнями свідків. Пояснення відповідача щодо погроз позивача вивезти дитину за межі країни також не знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи; суд оцінює ці пояснення як спробу відповідача обгрунтувати свою позицію в спорі. Під час розгляду справи в суді позивач звернувся до Великомихайлівської селищної ради із заявою про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] та отримав висновок, за яким службі у справах дітей районної державної адміністрації рекомендовано розглянути даннее питання на засіданні комісії з захисту прав дитини (а.с.62-63). Висновком Великомихайлівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 18.09.2015 року № 04/01-29/1435, [PERSON], як матері малолітньої [PERSON], [INFO], запропоновано влаштовувати зустрічі доньки з батьком кожну середу та суботу після 17-00 години, мінімум на 2 години. Присутня в судовому засіданні представник райдержадміністрації в суді пояснила, що [PERSON] при подачі заяви не наполягав на зустрічах дитини без присутності матері дитини, тому це питання не відображене в рішенні та висновках. Також вказала, що цей графік спілкування може бути реалізований лише в теплу пору року, під час вечірніх прогулянок дитини. Зазначила, що під час обговорення сторони не дійшли згоди щодо порядку спілкування батька дитини в холодну пору року, оскільки він категорично не бажає приходити до дому відповідача, а відповідач категорично проти того, щоб [PERSON] забирав дитину для спілкування за своєю адресою проживання. Також зазначила, що комісія не знайшла підстав для заборони [PERSON] спілкуватись з дитиною без присутності матері дитини. Також відсутні протипоказання для дитини спілкуватись з батьком за місцем його проживання. Вважає, що дитина має спілкуватись з обома батьками і це спілкування відповідає інтересам дитини. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Такі ж положення містяться в ч.3 ст.11, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства». Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» від 1989 року, дитина, яка не проживає з одним з батьків, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з батьком, тому мати не повинна перешкоджати його особистим контактам з дитиною. Основною формою особистого спілкування з дитиною є побачення з нею. Праву того батька, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити йому перешкод у здійсненні свого права. Отже, відповідно до вищезазначених положень закону під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В судовому засіданні встановлено, що батьки [PERSON] проживають окремо, дитина проживає з матір»ю, кожен із батьків позитивно характеризується, кожен із них має належні умови для проживання і виховання дитини та піклується про розвиток дитини, батьки мають задовільний стан здоров»я, позивач не має звичок, які б негативно впливали на дитину, батько і дочка прихильно ставляться один до одного і потребують спілкування між собою. Позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дочкою з боку матері дитини. Ці обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами і фактично не заперечуються відповідачкою. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, рівність прав батьків у вихованні дітей, наявність між сторонами особистих неприязнених відносин, які унеможливлюють вирішення питання участі позивача у вихованні дитини в позасудовому порядку, неможливість нормального спілкування позивача з дитиною за місцем проживання відповідача, оскільки це призводить до конфліктів та негативно впливає на психіку дитини, суд, виходячи із інтересів дитини, вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні дочки шляхом встановлення систематичних побачень з дочкою за місцем проживання позивача кожного понеділка та середи з 18 до 20 години, першу та третю суботу місяця з 10 до 12 години, другу і четверту неділю місяця з 16 до 18 години. Двочасовий термін побачення обумовлений віком дитини та графіком прийому їжі. Суд вважає, що вищезазначений спосіб участі батька у вихованні [PERSON] буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її гармонійному розвитку. Особисті стосунки, постійні контакти дочки з батьком відповідають в першу чергу інтересам дитини. Разом з тим суд вважає необхідним роз»яснити відповідачу її право супроводжувати дитину при побаченнях з позивачем за місцем його проживання, оскільки позивач не заперечував проти цього в суді, не ставив питання у позові щодо надання зустрічей з дочкою без участі відповідача. Також суд приймає до уваги вік дитини та те, що дитина деякий час була обмежена у спілкуванні з батьком та, за своїм віком, може більш спокійно почувати себе в присутності матері. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного, відповідно до 141-142, 153, 157, 158, 159\~СК України,

Outcome: partial