Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки. Позивач зазначає, що з 2015 року вони з відповідачем спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки припинені, проживають сторони окремо, неодноразові спроби примиритися не дали позитивних результатів, у звязку з чим позивач просить суд розірвати укладений з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 219038 від 19 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] 19 жовтня 2013 року було укладено шлюб, який був зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 909 (арк. справи 4). Зі змісту копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 347461 виданогоДзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (арк. справи 5). Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи встановлені та підтверджені наступні причини подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме відсутність взаєморозуміння, стійких сімейних відносин, різне ставлення у сторін до усвідомлення та виконання прав та обовязків подружжя. За таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. У звязку з чим, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved