Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Свій позов обґрунтовує тим, що 28.11.2016 року між її чоловіком [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого передав у позику грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно по крусу НБУ 26990,00 грн., які останній зобов`язувався повернути в строк до 28.11.2018 року. В підтвердження взятих зобов`язань відповідач склав розписку. Однак, [INFO] [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] не зважаючи на визначені строки повернення суми позики, жодних платежів на корись позивача не здійснював. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 28.11.2016 року в розмірі 26990,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2016 року між її чоловіком [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики (а.с. 4). Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. На виконання умов договору позики, 28.11.2016 року [PERSON] передав [PERSON] 1000,00 доларів США. В підтвердження прийнятих зобов`язань та отримання від нього грошових коштів [PERSON] власноручно було складено розписку. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. В порядку ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Виходячи з наведених вище норм матеріального права, визначальним фактором при визначенні правовідносин позики є визначення розписки як боргового документа. Борговим документом або документом, що підтверджує факт укладення договору позики, має бути документ в якому визначені основні характеристики договору позики згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України. Таким чином, наявність у розписках визначеного обов`язку позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) дає можливість визначення правовідносин, що виникли між сторонами як з договору позики. Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним. На підставі встановлених обставин та наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які випливають із договору позики. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2018 року вбачається, що [INFO] позичальник [PERSON] помер (а.с. 5). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач відповідно до ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами витребуваної судом спадкової справи. Як встановлено судом, зобов`язання за договором відповідач не виконав, суму боргу у визначені в договорі позики строки в розмірі 1000,00 доларів США, що еквіваленто в націольній валюті по курсу НБУ 26990,00 грн. не повернув, тобто, умови договору не виконав. А тому, вимога позивача про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 26990,00 грн. підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] в користь [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 762 грн.

Outcome: approved