Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею та [PERSON], права та обов'язки забудовника житлового будинку та господарських будівель № 70 по вул. Гоголя в м. Олександрія, Кіровоградської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Мамед-[PERSON], померлого 13 січня 2016 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 січня 2016 року помер чоловік позивачки [PERSON] Мамед-[PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: грошові вклади з належними на день отримання вкладів відсотками та компенсаціями та на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями № 60 по вул. Гоголя в м. Олександрія, Кіровоградської області. 15 березня 2018 року позивач та відповідач отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані вище грошові вклади. В отриманні свідоцтва про право на спадщину на зазначений вище житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами нотаріусом було відмовлено, оскільки за померлим [PERSON] Мамед-[PERSON] не зареєстровано у встановленому законодавством порядку право власності на зазначений вище будинок, акт здачі в експлуатацію житлового будинку відсутній. Разом з тим, спадкодавець [PERSON] мамед-Огли є забудовником відповідно рішення виконкому Олександрійської міської ради №319 від 22.05.1975 і 27.03.1982 йому було надано дозвіл на виконання будівельних робіт. Позивач валієва О.Є. у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовну заяву із зазначених у ній підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засідання пояснив, що згоден з позовом. На запитання суду уточнив, що не бажає визнання за собою права забудовника, але підтримує вимоги позивача про визнання за нею права забудовника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Олександрійської міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. 13 січня 2016 року помер чоловік позивача та батько відповідача [PERSON] Мамед-[PERSON]. Це підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть. 15 квітня 1975 року відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва власного житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно, [PERSON] Мамед-[PERSON] була надана земельна ділянка під будівництво житлового будинку, площею 403 кв.м., за адресою вул. Гоголя, 60, м. Олександрія, Кіровоградської області. Договір був посвідчений державним нотаріусом та зареєстрований у журналі БТІ по обліку забудовників №225 від 21 березня 1981 року. 22 травня 1975 року відповідно до рішення Олександрійської міської ради народних депутатів № 319 про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки [PERSON] Мамед-[PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці №60 по вул. Гоголя, площею 403 кв. метрів. На підставі цього рішення Олександрійський відділ архітектури прийняв рішення №29 від 22 травня 1980 року, яким надав дозвіл [PERSON] Мамед-[PERSON] побудувати будинок за вказаною вище адресою. 24 листопада 2017 року КП Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації видало технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 60 по вул. Гоголя, 60, м. Олександрія. Відповідно до довідки № 1790 від 13 листопада 2017 року Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 50 м. Олександрія, станом на 01.01.2013 року, не зареєстровано. [PERSON] відповідно до Свідоцтва про одруження № 277361 від 22 квітня 1972 року є дружиною [PERSON] Мамед-[PERSON] та відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON] Мамед-[PERSON], окрім [PERSON] заяву на прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON]. Однак, [PERSON] 23 червня 2016 року подав до нотаріуса заяву про відмову у прийняття спадщини. Відомостей про інших спадкоємців, які прийняти спадщину судом після перевірки матеріалів спадкової справи та інших матеріалів справи не встановлено. Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальних від 15 березня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Мамед-[PERSON] у звязку з тим, що право власності на вказаний вище житловий будинок за померлим [PERSON] Мамед-[PERSON] не зареєстроване у встановленому законом порядку, акт здачі в експлуатацію житлового будинку відсутній. До спірних правовідносин застосовуються такі норми права. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ст.1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 №7 Про судову практику у справах про спадкування якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, до спадкоємця, який прийняв спадщину, переходять усі майнові права та обовязки, які належали спадкодавцю за життя. До майнових прав належить, зокрема, і права забудовника. Окрім цього, до встановлених у справі правовідносин застосовуються норми Кодексу законів про шлюб та сімю щодо правового режиму спільного майна подружжя. Відповідно до ст. 22 КПШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Враховуючи встановлені у справі обставини суд дійшов висновку про те, що за [PERSON] слід визнати права забудовника на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 60, м. Олександрія, Кіровоградської області, з двох підстав. По-перше, [PERSON] є співзабудовником зазначеного будинку, оскільки право на забудову було отримане [PERSON] [PERSON] у той час, коли він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], і будівництво цього будинку відбулось у час перебування зазначених осіб у шлюбі. Отже, [PERSON] є співзабудовником цього будинку та має право після здачі будинку в експлуатацію на визнання за нею права власності на цей будинок у частці, що відповідає її частці у спільному майні поджужжя. По-друге, [PERSON] має право на визнання її забудовником зазначеного будинку, оскільки вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. За встановлених у справі обставин належні спадкодавцю [PERSON] Мамед-[PERSON] права співзабудовника включається до складу спадщини. Враховуючи те, що нотаріус відмовив [PERSON], яка є спадкоємцем [PERSON] Мамед-[PERSON] за законом, у видачі свідоцтва про право на спадщину, та відсутність іншого правового механізму, крім визнання прав забудовника судом, який би забезпечив [PERSON] можливість реалізувати свої права як спадкоємця, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову у цій частині та про наявність підстав для його часткового задоволення. Разом з тим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визнання за [PERSON] прав та обов'язків забудовника житлового будинку та господарських будівель вказаного вище будинку, оскільки він таких вимог не заявляв і, окрім цього, у судовому засіданні пояснив, що не бажає визнання за собою прав забудовника на вказаний будинок. Відмовляючи у задоволенні позову у цій частині суд керується принципом диспозитивності, відповідно до якого, зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Outcome: partial