Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідачки [PERSON], посилається на те, що уклав шлюб із відповідачкою 04.09.2015 р., в шлюбі народився син [PERSON], [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалося, у зв'язку із протилежністю характерів і різними поглядами на життя, а тому вони припинили спільне проживання, вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності відповідачки. Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 04.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №117 (а.с.6). Згідно свідоцтв про народження, сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. ). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони мають різні погляди на життя і протилежність характерів, що негативно впливає як на позивача, так і на відповідку, а також на малолітнього сина, у зв'язку із чим збереження подружньго життя між сторонами є неможливим. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність неповнолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, які спричиняють сварки, що негативно впливає як на позивача, так і на дитину, сторони проживають окремо, не підтримують спільне господарство, а тому їхній шлюб існує формально. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористався позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Оскільки позивач не довів, що шлюб розпався з вини відповідачки, то згідно ст.88 ЦПК України, понесені витрати на сплату судового збору слід залишити за позивачем, як ініціатора розірвання шлюбу.

Outcome: approved