Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства трест «КИЇВМІСЬКБУД-1» ім. М.П.Загороднього (далі - ПАТ трест «КИЇВМІСЬКБУД-1» ім. М.П.Загороднього) про стягнення грошових коштів за придбане взуття та постільну білизну в порядку відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. ПАТ трест «КИЇВМІСЬКБУД-1» ім. М.П. Загороднього відшкодовує шкоду, завдану здоров'ю позивача. Щомісячні грошові виплати у рахунок відшкодування шкоди здійснюються в примусовому порядку на підставі судових рішень. Також на підставі судових рішень стягуються додаткові грошові кошти, визначені законодавством. У зв'язку зі спливом строку використання постільної білизни та взуття, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до позовних вимог, позивач просить стягнути з ПАТ трест «КИЇВМІСЬКБУД-1» ім.. М.П. Загороднього на свою користь грошову суму за придбане взуття в розмірі 1799 грн. та постільну білизну в розмірі 6225,10 грн., а всього на суму 8024,10 грн., а також покласти на ПАТ трест «КИЇВМІСЬКБУД-1» ім. М.П. Загороднього витрати на перерахування стягнутих коштів. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги за викладених обставин та просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення заперечував. Представник відповідача ПАТ трест «КИЇВМІСЬКБУД-1» ім. М.П. Загороднього в судове засідання не з'явився про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлений судом належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи (а.с. 60, 68). За таких обставин, заслухавши думку позивача, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] за наступних підстав. 14.02.1974 року [PERSON] в результаті нещасного випадку отримав виробничу травму та йому було встановлено першу групу Б інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом довічно. Нещасний випадок з позивачем стався з вини БУ-2 тресту «КИЇВМІСЬКБУД-1», який був підрозділом тресту «КИЇВМІСЬКБУД-1», правонаступником якого є ПАТ трест «КИЇВМІСЬКБУД-1» ім. М.П. Загороднього. Як вбачається із копій судових рішень (а.с. 5-35), які набрали законної сили та містяться в матеріалах справи, обов'язок з відшкодування шкоди, завданої здоров'ю позивача, покладено на відповідача. Підстави, порядок та розмір відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва та додаткових витрат врегульовані наступними нормативно-правовими актами: ЦК України, Законами України: «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «;Про реабілітацію інвалідів в Україні», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ч.8 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порядок та умови забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів лікарськими, технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України. Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу» від 09.06.2011 №632, ортопедичне взуття - взуття, конструкцію якого розроблено з урахуванням патологічних відхилень у стопі, гомілці чи стегні. Ортопедичне взуття не випускається серійно виробниками, а виготовляється індивідуально згідно патології та антропометричних даних конкретного інваліда. Механізм безоплатного забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації (протезними виробами, уключаючи протезно-ортопедичні вироби, ортопедичне взуття і спеціальний одяг, засобами пересування, спеціальними засобами для самообслуговування, особистого догляду, орієнтування, спілкування та обміну інформацією) потерпілих унаслідок нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань (далі - потерпілі), у тому числі інвалідів, визначається Положенням про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25.03.2008 року №23. Рішеннями Ватутінського районного суду м. Києва від 04.06.1997 року (а.с. 6-7), Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2002 року (а.с. 15), 12.04.2003 року (а.с. 16-17), 31.03.2004 року (а.с. 18-19), рішеннями Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2007 року (а.с. 20), 29.11.2007 року (а.с. 8-9), 24.11.2008 року (а.с. 22), 09.10.2009 року (а.с. 24-25), 08.10.2010 року (а.с. 26-26-зворот), 29.06.2011 року (а.с. 29-29-зворот), 19.12.2012 року (а.с. 31-31-зворот)), які набрали законної сили, встановлено ту обставину, що у відповідності до вимог ст. 39 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» [PERSON] у разі невідповідності виду соціальної допомоги його потребам вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з урахуванням компенсації вартості аналогічного виду соціальної допомоги, що надається державним органом, з чітким посиланням на його право щодо компенсації на ортопедичне взуття, а також згідно з ч.1 ст. 1195 ЦК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями, [PERSON] має право на відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю придбання постільних приналежностей. Згідно з вимогами ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт наявності у [PERSON] права на компенсацію витрат на придбання ортопедичного взуття та постільної білизни є преюдиційним при вирішенні даної справи. З поданих позивачем доказів вбачається, що ним понесенні витрати на придбання літнього взуття в сумі 1799 грн. та постільної білизни в сумі 6225,10 грн., що підтверджується копією товарного чеку №МОТКV0400185567 від 13.07.2017 року, виданого ТОВ «Інтертоп Україна» (а.с. 48) та копіями товарних чеків: №№1, 2, 3, 4, 5 від 18.07.2017 року (а.с. 44, 46, 45-зворот, 44-зворот, 46-зворот відповідно), №1 від 17.07.2017 року (а.с. 45, 47), виданих ПП «[PERSON]», а всього товарів на суму 8024,10 грн. Для відшкодування вищевказаних витрат у досудовому порядку позивач неодноразово звертався до відповідача із відповідними письмовими заявами, однак, жодних відшкодувань з боку відповідача так і не отримав. Згідно з положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідачем через представника не було надано суду жодних доказів на підтвердження факту добровільного відшкодування необхідних позивачеві грошових коштів. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні [PERSON], в тому числі, щодо покладення на відповідача витрат, пов'язаних з перерахунком позивачу грошових коштів, стягнутих за рішенням суду, є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору як інвалід І групи. З огляду на викладене, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved