Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агро-Інвест» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 7 лютого 2015 року ТОВ «Агро-Інвест» укладено договір на оренду земельної ділянки №582 загальною площею 0,9629 га та №582 загальною площею 2,3707 га, що розташовані на території Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту. Відповідно до державних актів серії ЯА №631239 від 29 січня 2007 року та серії ЯА №631240 від 29 січня 2007 року вказані земельні ділянки належать на праві власності йому, [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]. Вказані договори оренди земельних ділянок внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Вказані договори оренди земельних ділянок не підписувались ним , як власником, а підписані від його імені іншою особою. При цьому [PERSON] наміру укладати зазначені вище угоди не мав, гроші за користування вказаними земельними ділянками не отримував та наміру їх отримувати не мав. Просить визнати договори від 07 лютого 2015 року на оренду земельної ділянки №582 загальною площею 0,9629 га (державний акт серія ЯА №631239 від 29 січня 2007 року) та №582 загальною площею 2,3707 га (державний акт серія ЯА №631240 від 29 січня 2007 року), що розташовані на території Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту та належать на праві власності [PERSON] ([NUMBER], виданий 24.03.2003р. Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області), що проживає зареєстрований за адресою: [INFO], недійсними з моменту їх укладення, тобто з 07.02.2015р. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, згідно заяви позов підтримує, прохає справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Представник відповідача ТОВ «Агро-Інвест» у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений завчасно, належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно заяви директор ТОВ «Агро-Інвест» [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Як встановлено судом, згідно договорів оренди земельної ділянки від 07.02.2015р., укладених між відповідачем - ТОВ «Агро-Інвест» та позивачем [PERSON] земельні ділянки №582 загальною площею 0,9629 га (державний акт серія ЯА №631239 від 29 січня 2007 року) та №582 загальною площею 2,3707 га (державний акт серія ЯА №631240 від 29 січня 2007 року), що розташовані на території Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області передані позивачем в оренду ТОВ «Агро-Інвест». Відповідно до державних актів серії ЯА №631239 від 29 січня 2007 року та серії ЯА №631240 від 29 січня 2007 року вказані земельні ділянки належать на праві власності [PERSON]. Вказані договори оренди земельних ділянок внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Встановлено, що договори оренди земельних ділянок не підписувались їх власником [PERSON], а підписані від його імені іншою особою. Позивач [PERSON] наміру укладати зазначені вище правочини не мав, гроші за користування вказаними земельними ділянками не отримував. Дані обставини підтверджує представник відповідача, а саме його директор. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, зокрема, на момент вчинення правочину. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. На підставі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved