Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про стягнення шкоди, завданої здоровю, матеріальної та моральної шкоди по захисту прав споживача страхових послуг. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 липня 2012 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Чоп біля с.Зняцево Мукачівського району сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкодженого належний йому автомобіль марки ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER], та заподіяна шкода його здоровю. Винуватцем ДТП був [PERSON], який керував транспортним засобом марки ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER], відповідальність якого згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 01.06.2006 року застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Страхована компанія «Провідна». Вина [PERSON] у вчиненні ДТП доведена, що підтверджується вироком Мукачівського міськрайонного суду від 27.12.2012 року. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дана подіє є страховим випадком. Страховим полісом передбачено відшкодування шкоди, заподіяної його здоровю, в сумі 100\~000,00 грн., а відповідно моральна шкода складає 20000 грн. Добровільно завдану шкоду йому [PERSON] не відшкодував, виконавчий лист з МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було повернуто, жодних коштів за ним не стягнуто. В звязку з цим позивач просить визнати подію, що мала місце 19.07.2012 року, страховим випадком та стягнути з відповідача на його користь 100000 грн. по ушкодженню здоровя та 20000 грн. моральної шкоди. В судових засіданнях 29.04.2015 року та 14.05.2015 року позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Пояснив, що йому дійсно завдано значної матеріальної шкоди внаслідок ушкодження його здоровя, він зазнав великих травм, однак жодної копійки йому не відшкодовано. В судове засідання, призначене на 11.06.2015 року позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив слухати справу без його участі та відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення представник відповідача мотивує тим, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та позбавлено волі строком на 4 роки. Цим же вироком задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь 58\~483,82 грн. матеріальної шкоди і 50\~000 грн. моральної шкоди. Оскільки [PERSON] цей вирок не оскаржував, по суті він погодився на самостійне відшкодування завданої [PERSON] шкоди. Крім того, оскільки судом вже вирішено питання про відшкодування потерпілому завданої шкоди, вона стягнута з винної особи за вироком суду, тому відсутні правові підстави для повторного її стягнення. Вважає, що права позивача жодним чином не порушені, вони повністю захищені в порядку кримінального судочинства і не підлягають повторному захисту. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 19 липня 2012 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Чоп біля с.Зняцево Мукачівського району мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER], виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль позивача ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER]. В результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Між [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7178768 строком дії з 02.06.2012 року по 01.06.2013 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER]. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоровю (на одного потерпілого) становить 100 тис. грн., за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 тис. грн., при цьому франшиза складає 500 грн. (а.с. 9). Таким чином, цивільно-правова відповідальність [PERSON], який керував забезпеченим транспортним засобом, внаслідок винних дій якого завдано шкоду позивачу, застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2012 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та позбавлено волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Цим же вироком задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь 58\~483,82 грн. матеріальної шкоди і 50\~000 грн. моральної шкоди. (а.с.5-7). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказаним вироком встановлено, що діями [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинена матеріальна шкода в сумі 58\~483,28 грн. та моральна шкода в сумі 50000 грн., дані факти є обовязковими для суду. Таким чином суд приходить до висновку, що питання щодо розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди внаслідок винних дій водія [PERSON] встановлені і не потребують доказуванню. В звязку з цим суд не приймає до уваги надані позивачем докази щодо розміру завданої йому матеріальної шкоди (виписки з історії хвороби, чеки, квитанції, проїзні документи (а.с. 10-29). Для виконання вироку суду в частині стягнення на користь позивача матеріальної шкоди останній звертався до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, однак станом на сьогоднішній день вирок в цій частині не виконано, завдана позивачу шкода не відшкодована. Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 24.06.2014 року позивачу повернуто виконавчий документ без виконання, оскільки стягнути з боржника кошти на користь позивача неможливо (а.с. 39). Цим самим підтверджується, що потерпілий [PERSON] не отримував відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, і відповідно не може її отримати. З метою отримання страхового відшкодування позивач неодноразово звертався до ПрАТ «СК «Провідна», однак отримував різного роду відписки. Так, листом № 26-09/642 від 29.01.2014 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомила позивача, що для вирішення питання про відшкодування шкоди йому необхідно подати відповідні документи (а.с. 30). Після того, 24.03.2014 року позивачу направлено лист № 26-09/2688 з проханням надати інформацію про виконання вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2012 року та повідомлено, що рішення про відшкодування буде прийняте після отримання цих документів. Про надання позивачем яких-небудь інших документів для отримання страхового відшкодування нічого не зазначено. Наступного дня, 25.03.2014 року позивачу направлено лист за № 0701-11/79, відповідно до якого для отримання страхової виплати необхідно надати автомобіль ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER] з метою проведення його огляду. В подальшому, листом № 17-10/8452 від 15.07.2014 року позивачу повідомлено, що відсутні правові підстави для виплати йому страхового відшкодування, оскільки ним заяву про виплату подано більш ніж через рік після дати скоєння ДТП. Цього ж місяця, а саме 24.07.2014 року листом № 17-09/9817 відповідач повідомляє позивача, що для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування йому слід надати інформацію про виконання [PERSON] виконання вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2012 року. Аналогічного змісту направлено позивачу лист № 23-03/18569 від 12.12.2014 року. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем в різний час надавалися різні відписки позивачу щодо вирішення питання про виплату йому страхового відшкодування, постійно вимагалися різні дані, безпідставно приймалися рішення про відмову у виплаті шкоди, а потім знову витребовувалися документи. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Посилання представника відповідача у запереченні на відсутність підстав для отримання страхового відшкодування на підставі п.4 ст. 26 Закону України «Про страхування» суд вважає необгрунтованим, оскільки належними доказами у справі встановлено, що позивачем не отримувалося відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні і відсутня можливість його отримати. Пункт 1.5. ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який також посилається представник відповідача у запереченні виключено згідно із Законом України\~від 05.07.2012 р. N 5090-VI, тому посилання на нього, як на підставу у виплаті відшкодування, також є необґрунтованим. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; Згідно ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. В врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що є всі підстави для виплати потерпілому страхового відшкодування за заподіяну йому матеріальну шкоду в сумі 58\~483,28 грн. а також моральну шкоду в сумі 5000 грн., що становить 5 відсотків ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну здоров'ю. В іншій частині вимоги позивача суд вважає необґрунтованими і безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, оскільки позивач від сплати судових витрат звільнений.

Outcome: partial