Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми 23-х років, за умови навчання в цей період, та стягнути на її користь в рахунок відшкодування ? частини сплаченого контракту в сумі 2500 гривень за І-й семестр навчального року старшої доньки - [PERSON], а надалі, щорічно сплачувати ? частину контракту, що за навчальний рік становить 4500 гривень, молодшої доньки - [PERSON] в сумі 3293,29 гривень, та також зі щорічною сплатою ? частини контракту, а саме 13173,16 гривень на рік. В судовому засіданні позивач в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та стягнення додаткових витрат відмовилася, та пояснила, що вона є інвалідом ІІ групи, менша донька навчається на контрактній денній формі навчання в Одеському обласному базовому медичному училищі. Вартість контракту складає за весь період навчання 32932,91 гривні. Вона працює по найму, але має нестабільний заробіток, діти від шлюбу перебувають на її повному утриманні. Вона не змозі утримувати дітей одна, крім того, донька проживає на квартирі, яку потрібно оплачувати щомісяця. На сьогоднішній день відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Чинним законодавством передбачено, що батьки повинні утримувати своїх дітей, та якщо вони продовжують навчатися після досягнення повноліття, то вони зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину. На підставі викладеного просила позов стягнути з відповідача аліменти в сумі 500 гривень та половину витрат, пов'язаних за сплатою контракту. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, [PERSON] в змозі сплачувати тільки аліменти на утримання дитини, у зв'язку з її навчанням в сумі 310 гривень, так ніде не працює. У нього виявлена виразка шлунку, та він потребує лікування, що потягне за собою значні матеріальні витрати. Так, чинним законодавством передбачено, що якщо повнолітні діти продовжують навчатися і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення ними 23-х річного віку за тієї умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Такої можливості у його довірителя не має, так як не має постійного заробітку. На підставі викладеного просили позов задовольнити частково, в частині стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчатися, до досягнення нею 23-х річного віку. Допитана в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] пояснила, що сторони є її батьками. В даний час вона навчається заочно та працює, тому сама оплачує контракт за своє навчання. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що положеннями Сімейного кодексу України з питань сплати аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, визначено наступне: - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частини 1 і 2 статті 199); - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200); - до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (стаття 201). Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти по 500 гривень щомісяця, проте не зазначила обставин, з яких вона виходить визначаючи його можливості по сплаті аліментів у зазначеному розмірі. Також суд бере до уваги те, що участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена положеннями статті 185 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Продовження навчання дитини у вищому навчальному закладі після закінчення загальноосвітньої школи не може бути віднесено до особливих обставин, оскільки пов'язане зі здобуттям фаху (спеціальності) і не є розвитком здібностей дитини, а тому витрати на таке навчання покриваються за рахунок аліментів, які сплачує батько на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Крім цього, виходячи з положень статі 201 Сімейного кодексу України, норма статті 185 цього Кодексу не застосовується щодо аліментних зобов'язань батьків до повнолітніх дітей. Таким чином, відповідач на теперішній час не має постійного грошового доходу, оскільки не є працевлаштованим. Джерелом його існування є випадкові заробітки без оформлення трудових або цивільно-правових відносин. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід і частину його одержує в натурі, то розмір аліментів необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Outcome: partial