Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КС «Злагода» про захист прав споживача фінансових послуг та повернення коштів з депозитного вкладу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №3819 дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач передав відповідачу внесок в розмірі 60\~000 грн. під процентну ставку 27,86% річних, термін закінчення договору 17.05.2015 року. Окрім того, 17.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №3820 дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач передав відповідачу внесок в розмірі 10\~000 грн. під процентну ставку 24,06% річних, термін закінчення договору 17.05.2015 року. В послідуючому між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №3820 дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 05.02.2015 року, відповідно до умов якого процентна ставка за внеском на період з 01.02.2015 року до 30.04.2015 року включно встановлюється у розмірі 2,5% річних, а з 01.05.2015 року до закінчення строку його дії у розмірі 21% річних. Також, данною додатковою угодою внесено зміни до графіку розрахунків по договору про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, шляхом викладення його в новій редакції, відповідно до якого 13.01.2015 року відповідачем прийнято від позивача 23\~147,48 грн., 21.01.2015 року 991,16 грн., 05.02.2015 року 789,51 грн. 18.05.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення депозитних коштів у зв`язку із закінченням строків дії останніх. Однак, відповідач зазначені кошти не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь за договором №3819дВ від 17.11.2014 року: 60\~000 грн. внесені депозитні кошти за договором; 1\~388,48 грн. відсотки за договором депозиту; 4\~854,51 грн. відсотки у розмірі 27,86 % річних з 17.05.2015 року по 01.09.2015 року (за фактичний час використання депозитних коштів); за договором №3820 дВ від 17.11.2014 року: 35\~655,40 грн. внесені депозитні кошти за договором; 886,86 грн. відсотки за договором депозиту; 2\~494,45 грн. відсотки у розмірі 24,06% річних з 17.05.2015 року по 01.09.2015 року (за фактичний час використання депозитних коштів); а також у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних за двома договорами з 18.05.2015 року по 01.09.2015 року, що становить 853,20 грн.; та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Представник відповідача до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до\~ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 17.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №3819 дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач передав відповідачу внесок в розмірі 60\~000 грн. під процентну ставку 27,86% річних, термін закінчення договору 17.05.2015 року. Окрім того, 17.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №3820 дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач передав відповідачу внесок в розмірі 10\~000 грн. під процентну ставку 24,06% річних, термін закінчення договору 17.05.2015 року. В послідуючому між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №3820 дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 05.02.2015 року, відповідно до умов якого внесено зміни до графіку розрахунків по договору про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, шляхом викладення його в новій редакції, відповідно до якого 13.01.2015 року відповідачем прийнято від позивача 23\~147,48 грн., 21.01.2015 року 991,16 грн., 05.02.2015 року 789,51 грн. Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Факт укладення договору та факт прийняття відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 60 000 грн. та 35\~655,40 грн. як строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок сторонами не заперечується, до того ж дана обставина також підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера від 17.11.2014 року, від 05.02.2015 року (а.с.18, 21), Акту-звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів від 15.06.2015 року (а.с.23). Згідно ч.3 ст.1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Положення\~статті 629 ЦК України\~встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 18.05.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення депозитних коштів у зв`язку із закінченням строків дії останніх. Відповідно до Акту-звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів від 15.06.2015 року, станом на 15.06.2015 року основна сума та відсотки згідно депозитного договору становлять: - №3819дВ від 17.11.2014 року: основна сума 60\~000 грн., відсотки 1\~388,48 грн.; - №3820дВ від 17.11.2014 року: основна сума 35\~655,40 грн., відсотки 886,86 грн. (а.с.23). За змістом\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Окрім того, суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нараховані відсотки належать членам кредитної спілки на праві приватної власності, а тому вищезазначені кошти за договором №3819дВ від 17.11.2014 року у розмірі 61\~388,48 грн. та за договором №3820дВ від 17.11.2014 року у розмірі 36\~542,26 грн. У відповідності до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. А тому, з огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що станом на 01.09.2015 року кошти за договорами банківських вкладів не повернуто, тобто остаточний розрахунок за банківськими вкладами із позивачем не проведено, суд погоджується з думками та доводами позивача щодо стягнення за депозитними договорами процентів у розмірі 27,86% річних та 24,06% річних відповідно за період з 17.05.2015 року по 01.09.2015 року, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою 29.05.2013 року при розгляді справи №6-39цс13, та становить за договором №3819дВ від 17.11.2014 року 4\~854,51 грн., а за договором №3820дВ від 17.11.2014 року 2\~494,45 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу і три проценти річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та нараховуються незалежно від вини боржника й незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання в силу прямої дії ч.2 ст.625 ЦК України. А тому, суд також погоджується з вимогами позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 853,20 грн. за період з 18.05.2015 року по 01.09.2015 року за договорами депозитних вкладів у зв`язку з простроченням боржником грошового зобов`язання. Згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1\~ст.79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Тому, витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору у розмірі 1\~062,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.436955931.1 від 18.09.2015 року підлягають стягненню з відповідача у відповідності до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved