Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] Лори, в якому просить, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.89-90), стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики у розмірі 30\~000 доларів США пропорційно їхнім часткам у спадщині, а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 6090 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 серпня 2009 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав 30\~000 доларів США строком до 20 серпня 2012 року. 10 березня 2015 року [PERSON] помер, кошти не повернув. Після його смерті відкрилася спадщина, частка відповідача [PERSON] згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 25 листопада 2015 року становить ? зазначеного у свідоцтві майна, що належало [PERSON], частка відповідача [PERSON] Лори у спадщині за заповітом від 4 березня 2009 року, за виключення обовязкової частки, яку вона прийняла, складає ? майна, яке належало спадкодавцеві. Оскільки чинним законодавством передбачено зобовязання кожного з спадкоємців задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, просив стягнути заборгованість за договором позики саме з відповідачів пропорційно їхнім часткам у спадщині. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач [PERSON] Лора та представники відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що діють згідно з діючою довіреністю, виданою 29 травня 2015 року, зареєстрованою в реєстрі за № 957, на представництво інтересів [PERSON] Лора, в тому числі в суді, не зявилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 20 серпня 2012 року (а.с. 4). 10 березня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 385856 від 11 березня 2015 року, виданим Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с. 42). Як видно з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №440332851 від 7 травня 2015 року, Шостою львівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON] та зареєстровано таку в Спадковому реєстрі за №57423955 (а.с. 43 звор.). 7 травня 2015 року [PERSON] звернулась у Шосту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за [PERSON], яку зареєстровано за №487 (а.с. 41 звор.). Встановлено, що 28 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою, в якій вказав про наявність заборгованості за договором позики та просив повідомити про перелік спадкоємців, якими у встановленому законом порядку прийнято спадщину за [PERSON] з метою реалізації його права на звернення із позовними вимогами до спадкоємців і виконання ними майнових зобовязань спадкодавця. Також [PERSON] у такій заяві зазначено, що [PERSON] помер 10 травня 2015 року, що свідчить про те, що про дійсну дату смерті позивач міг дізнатися лише після такого звернення до нотаріальної контори. (а.с. 5). У відповідь на вказану заяву, 11 вересня 2015 року Шоста ЛДНК повідомила позивача про те, що заведено спадкову справу після смерті [PERSON], та при звернені спадкоємців, останніх буде ознайомлено з такою заявою (а.с. 6). 25 листопада 2015 року дружині померлого [PERSON] видано свідоцтво про право власності, посвідчене державним нотаріусом Шостої ЛДНК [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №2-732, відповідно до якого [PERSON] належить ? частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу (а.с. 31 звор.- 32). Як видно із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 листопада 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої ЛДНК [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2-737, [PERSON] є спадкоємцем ? належних спадкодавцю грошових коштів (а.с. 32 звор. - 33). Таким чином, обовязкова частка [PERSON], [INFO], у спадщині за [PERSON], який помер 10 березня 2015 року, як непрацездатної вдови, становить ?. Згідно з заповітом, складеним [PERSON] 4 березня 2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1135, [PERSON] заповів своїй доньці [PERSON] Лорі (уроджена [PERSON]), [INFO], яка є громадянкою [PERSON], належне йому на праві власності: квартиру № 5 в будинку № 3 на вул. Дунайській в м. Львові; гараж № 24 в АГК «Керченський», що розташований на вул. Керчинській в м. Львові; садовий будинок № 10 разом із земельною ділянкою площею 0,0477, яка передана для ведення садівництва, що розташовані в с. Завадів, Жовківського р-ну, Львівської обл., у садовому товаристві «Підлісок», а також всі належні йому грошові вклади та все інше його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право (а.с. 48 звор. 49). У матеріалах спадкової справи №159/2015 наявна заява [PERSON] Лори (Kotlyar Li Lora), зареєстрована за № 808 від 9 вересня 2015 року, про прийняття спадщини за [PERSON], [INFO], який помер 10 березня 2015 року, згідно з складеним ним заповітом від 4 березня 2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1135 (а.с. 47 звор.). Таким чином, частка [PERSON] Лори у спадщині за заповітом [PERSON] від 4 березня 2009 року, за виключенням обовязкової частки, яку вона прийняла, складає ? майна, яке належало спадкодавцеві. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Частиною 2 цієї статті визначено, що вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з інформацією, наданою Шостою ЛДНК, станом на 25 березня 2016 року [PERSON] Лора із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталася, свідоцтва про право на спадщину на її імя не видавались (а.с. 118). Згідно з довіреністю, виданою [PERSON] Лорою 29 травня 2015 року, зареєстрованою в реєстрі за № 957, такою уповноважено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси, в тому числі в судах, а також з питань оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті батька, зокрема, отримання на її імя свідоцтва про право на спадщину та реєстрацію успадкованого майна у відповідних органах (а.с. 50 звор. - 51). Таким чином, невиконання спадкоємцем [PERSON] Лорою чи її представниками вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не звільняє відповідача [PERSON] Лору від виконання вказаних зобовязань. Разом з тим, доказів того, що спадкове майно відсутнє, або є меншим від заявленого позивачем розміру, стороною відповідача не надано. Враховуючи те, що позивач своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за договором позики, не позбавлений права вимоги до спадкоємців, відтак з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 20 серпня 2009 року. Відповідно до п. 14 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 30\~000 доларів США пропорційно їх часткам у спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер 10 березня 2015 року, а саме, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 7500 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення за курсом НБУ 24,80 грн. становить 186\~000 грн., з [PERSON] Лори підлягає стягненню 22 500 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення за курсом НБУ 24,80 грн. становить 558\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено 6 090 грн. судового збору. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, відтак, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі пропорційно до стягнутої з кожного відповідача суми позову. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 522 грн. 50 коп., з відповідача [PERSON] Лори у розмірі 4\~567 грн. 50 грн. На підставі статей 11, 15, 16, 526, 612, 1046, 1047, 1216, 1218, 1268, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України та

Outcome: approved