Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни, Дніпровської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] було складено заповіт, згідно якого на випадок смерті останньої все належне їй майно заповідається [PERSON] . З метою отримання спадщини 21.08.2014 року позивач звернувся до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки в заповіті невірно зазначено прізвище спадкоємця, а саме: « завещаю [PERSON] », замість « завещаю [PERSON] ». Крім того, є розбіжності у прізвищі його померлої матері [PERSON] , а саме: в свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] », а свідоцтві про народження позивача в графі мати зазначено російською мовою « [PERSON] ». У зв`язку з цим виникла необхідність визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. На підставі викладеного, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року зазначену позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення викладених в ухвалі недоліків. Ухвалою від 23 серпня 2019 року по даній цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Довгаль С.М., який діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] також підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради - Лучко А.С., який діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що Дніпровською міською радою жодним чином не було порушено чи не визнано або оспорено прав позивача щодо спадкового майна. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. у судове засідання не з`явилась, однак суду було надано письмові пояснення, в яких зазначено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу [PERSON] було відмовлено у зв`язку з розбіжностями прізвища спадкоємця у заповіті з фактичним, а також прізвища заповідача у заповіті із прізвищем, що вказано у свідоцтві про народження. (а.с. 62-63). В подальшому суду було надано копію спадкової справи, а також заяву про розгляд справи без її участі. (83-96). Крім того, Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою надано також листа, в якому зазначено, що вважають доцільним в цій ситуації встановлювати факт належності заповіту [PERSON] та факт родинних стосунків між позивачем та померлою [PERSON] (а.с. 105) Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.1982 року (а.с.9). При цьому вказане свідоцтво про народження складено російською мовою, прізвище ім`я та по батькові в графі мати вказано як « [PERSON] ». Рішенням Ігренської міської ради депутатів трудящих № 10 від 11.06.1974 року [PERSON] було відведено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20) На підставі вказаного рішення [PERSON] в натурі відведено земельну ділянку що розташована за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт відводу земельної ділянки від 01.07.1974 року (а.с.21) Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку на праві приватної власності житловою площею не більше 60 кв.м. [PERSON] надано на право безстрокового користування земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та зобов`язано останню побудувати за даною адресою житловий будинок та господарські побудови відповідно до умов визначених даним договором. Вказаний договір було зареєстровано Міжміським бюро технічної інвентаризації. (а.с. 37-40) Актом приймання індивідуального житлового будинку, складеного виконавчим комітетом Ради народних депутатів, затвердженим Рішенням виконавчого комітету ради Самарського району №151/5 від 06.04.1984 року встановлено, що по [ADDRESS] в період з 1974 року по 1983 рік збудовано житлову будівлю в один поверх та складається з 4 кімнат загальною площею 88,7 кв.м., у тому числі житлова - 58,8 кв.м. (а.с.43) Рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 151/5 від 06.04.1984 року затверджено акти приймання в експлуатацію збудованого [PERSON] житлового будинка [ADDRESS] та зобов`язано [PERSON] оформити правові документи на вказане домоволодіння (а.с.44) Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок (домоволодіння) по [ADDRESS] , виданого Міжміським бюро технічної інвентаризації 3 січня 1984 року, на земельній ділянці за вказаною адресою розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 88,7 кв.м., у тому числі житлова - 58,8 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В та літ. Г, вбиральна літ. Д, огорожі №1-4, колодязю літ. К, мощення літ. І. В графі «Сведения о принадлежности жилого дома (домовладения)» зазначено [PERSON] на підставі договору на право побудови будинку (а.с. 16-19) З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого ЗАГСом Самарського району м. Дніпропетровська вбачається що 13 липня 1979 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] та після реєстрації шлюбу остання отримала прізвище « [PERSON] » російською мовою (10) Як вбачається з копії домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] , в зазначеному будинку значились зареєстрованими: [PERSON] , [INFO] з 1967 року. В примітках до цього запису зазначено, що остання змінила прізвище з « [PERSON] ». Наступним записом визначено [PERSON] , [INFO] та в примітках до цього запису зазначено що остання змінила прізвище з « [PERSON] ». За даною адресою також зареєстрований позивач [PERSON] (а.с. 27-36) Згідно заповіту, складеного [PERSON] 03 березня 1990 року та посвідченого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Деревянко Е.К., [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на випадок смерті робить таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідає [PERSON] . (а.с. 8) При цьому, текст даного заповіту складено російською мовою, прізвище заповідача вказано « [PERSON] ». Крім того прізвище спадкоємця вказано дослівно «завещаю: [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 734 (а.с. 11). При цьому прізвище померлої у вказаному свідоцтві зазначено як « [PERSON] » Після смерті [PERSON] , а саме 21 серпня 2014 року, позивач [PERSON] звернувся до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 14) Постановою Державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. від 09.04.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що прізвище спадкоємця в заповіті зазначено невірно, а саме: « завещаю [PERSON] » замість « завещаю [PERSON] ». Крім того, у свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлої « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с. 15) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивача та його померлу матір він знає вже багато років. Крім того, свідок підтвердив, що позивач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживає вже більше 15 років. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача вона знає зі шкільного віку, а також добре знала його померлу мати [PERSON] . Після смерті останньої [PERSON] казав, що не може прийняти спадщину у зв`язку з тим, що не співпадають прізвища у документах. Також підтвердила, що позивач дійсно є сином померлої [PERSON] , інших дітей вона не знає. Так, при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, при цьому за життя останньою було складено заповіт, в якому спадкоємцем визначено [PERSON] , тобто фактично позивач має право на отримання спадщини, однак реалізувати це право на теперішній час він позбавлений можливості оскільки невірно зазначено його прізвище у заповіті. Крім того, він не має можливості підтвердити факт родинних відносин, оскільки існують розбіжності у написанні прізвища його матері в свідоцтві про смерть та в графі мати у свідоцтві про народження позивача. Так, частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до пп. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Однак, позивачем не було заявлено вимог щодо встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - заповіту, а тому суд приходить до висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем при зверненні до суду шляхом визнання права власності у порядку спадкування є передчасним, оскільки у разі встановлення факту належності заповіту у позивача не буде існувати об`єктивних перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому позовні вимоги [PERSON] в заявлений ним спосіб захисту прав - не підлягають задоволенню. Приходячи до такого висновку, суд також враховує і пояснення Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, в яких вони також зазначають про те, що вважають доцільним у виниклій ситуації встановлювати факт належності заповіту [PERSON] та факт родинних стосунків між позивачем та померлою [PERSON] (а.с. 105). Разом із тим, позовні вимоги [PERSON] до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення Так, державні та приватні нотаріуси у своїй діяльності керуються ЗУ «Про нотаріат». Статтею 49 вказаного закону, передбачено перелік підстав, з яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Тобто, у даному випадку, здійснюючи відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус не порушував прав позивача, а діяв відповідно до вимог Закону, оскільки ним було виявлено невідповідності у документах, що необхідні для вчинення нотаріальної дії. При цьому, позивачем не було заявлено вимог щодо оскарження постанови державного нотаріусу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталії Сергіївни, Дніпровської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed