Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У позові вказала, що вона призначена опікуном над своїм внуком, дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO]. [PERSON], біологічна мати дитини, позбавлена батьківських прав і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час внук знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Вона є інвалідом ІІІ групи і коштів на утримання дитини їй не вистачає, тому вона змушена звернутись в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини. Прохала суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча, відповідно до ст.ст. 75-78 Цивільного процесуального кодексу України, була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зясувавши обставини справи, заслухавши позивача, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, чого не виконує відповідач. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що позивач [PERSON], відповідно до рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 09.12.2015 року №284 призначена опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як стверджує позивач, відповідач по справі [PERSON], біологічна мати дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час внук знаходиться на повному утриманні та вихованні позивача. Вона являється інвалідом ІІІ групи і коштів на утримання дитини їй не вистачає, а тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Оскільки позивач звернулась з даним позовом до суду 09.06.2017 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, то позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до законодавства, діючого на момент звернення позивача з позовом до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved