Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона постійно купує одяг, продукти харчування, оплачує різноманітні гуртки, однак самостійно не взмозі оплачувати всі потреби дочки. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги в належному розмірі на утримання дочки не надає, хоч фізично здоровий, інших утриманців немає, тому позивач [PERSON] просить стягувати з нього на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.03.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 23.04.2021 представник позивача згідно з ордером адвокат Покоєвич А.О. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що всі обставини, викладені в позовній заяві, ґрунтуються на припущеннях і не підкріплені жодними доказами. Так, від шлюбу з позивачем у сторін є спільна дочка, яку відповідач любить та піклується про неї, та по можливості забезпечує усім необхідним. Однак на даний час він офіційно не працевлаштований та не отримує регулярного доходу, достатнього для сплати аліментів у розмірі, що зазначила позивач. Крім цього, відповідач розуміє свій обов`язок забезпечувати та утримувати дитину, та погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, тому просить задовольнити позовні вимоги частково. В судове засідання 18.05.2021 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач [PERSON] в своїй заяві зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а представник відповідача - адвокат Покоєвич А.О. в своїй заяві просить суд частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дочкою повноліття. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважав можливим провести судове засідання 18.05.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у надісланих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що сторони по справі 06 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції у Вінницькій області, про що було складено актовий запис № 56, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.10.2014 (а.с. 10). В шлюбі у сторін по справі [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 04.11.2020 (а.с. 12). З довідки № 693, виданої Крижопільською селищною радою Вінницького району Вінницької області 16.02.2021, вбачається, що дочка сторін по справі [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю (а.с. 6). Також встановлено, що добровільної згоди щодо розміру утримання дочки [PERSON] , [INFO] , сторонами по справі не досягнуто. Частиною другою статті 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач позовні вимоги фактично визнав, однак не погодився з розміром аліментів, який просить позивач. Визначаючи розмір аліментів, який повинен стягуватися з відповідача, судом враховано, що малолітня дочка сторін перебуває на утриманні матері - позивача по справі, а відповідач є особою працездатного віку, на його утриманні ніхто не перебуває, може працювати та надавати матеріальну допомогу дочці. У відзиві відповідач зазначив, що офіційно не працює, а тому має випадкові заробітки, отримує нестабільний дохід та вважає, що аліменти повинні стягуватися у твердій грошовій сумі, погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі не більше 2000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у частці від заробітку, що не суперечить нормам Сімейного кодексу України, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів в частці від заробітку підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тому аліменти з відповідача [PERSON] слід стягувати з 16.02.2021. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з задоволенням позовної заяви позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави, а на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу, відповідно до квитанції № 2/21 від 16 лютого 2021 року в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved