Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Колос» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №389 в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Колос», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №389. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, представник позивача подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач - представник Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 15 квітня 2001 року. Згідно довідки Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області №275 від 07 липня 2014 року вбачається, що за життя [PERSON] належала земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,43 га, яка розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Як вбачається з витягу №1849 від 07 липня 2014 року про грошову оцінку земельної ділянки, виданої відділом держземагенства у Монастириському районі Тернопільської області, сертифікат [NUMBER] під №389 на право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Колос» зареєстровано на [PERSON]. Також судом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є його жінка [PERSON] згідно закону, як спадкоємиця першої черги, сімейні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого міститься в матеріалах справи. Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані із реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття [PERSON] спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифіката [NUMBER] на право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Колос» та визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за законом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла, що підтверджується довідкою Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за №275 від 07.07.2014 року, однак через загублений сертифікат не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом про що свідчить відмова Монастириської державної нотаріальної контори №592/02-14 від 08 липня 2014 року. Згідно оголошення в газеті «Вісті Придністров'я» вбачається, що позивач давала оголошення в газету про те щоб вважати загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий 25 вересня 1997 року [PERSON], недійсним. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за законом має право на право на земельну частку (пай) померлого [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що іншого порядку визнати за позивачем право власності на належне їй право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, а тому суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату [NUMBER], який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під № 389 на право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Колос». Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняла, іншого порядку визнати за нею право власності на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved