Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за розпискою в сумі 31000 грн., інфляційних збитків\~2449грн., 3% річних\~604,50 грн., а також судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.07.2020 року передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 31 000 грн., які остання зобов`язалася повернути до 25.09.2020, що підтверджується написаною нею власноручно розпискою. Однак у визначений строк відповідач кошти не повернула, на неодноразові вимоги позивача при особистих зустрічах та в телефонних розмовах з вимогою про сплату боргу за договором позики, остання не відреагувала. Позивач крім того вказує, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, тому повина сплатити йому 3 % річних від простроченої суми, а також індекс інфляції за період прострочки сплати боргу. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики з урахування 3 % річних та індексу інфляції з понесеними ним судовими витратами. Згідно правил ч.6 ст.19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 07.06.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. За змістом письмової розписки, що знаходиться в матеріалах справи, вбачається,\~що відповідач [PERSON] 23.07.2020 отримав від позивача [PERSON] кошти в сумі 31000 грн., які зобов`язується повернути 25.09.2020 року. Зі змісту вказаного документу\~боргової розписки, вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики та вбачається факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця. Позичальник -\~відповідач [PERSON] у добровільному порядку суму боргу не повернула. Статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригінала боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками\~ст. 1046 ЦК України Частина 2\~ст. 1047 ЦК України\~передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором\~ч. 1\~ст. 1049 ЦК України. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача зазначених ним у позові, або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано. Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що боргова розписка від 23.07.2020 підтверджує факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів відповідачем та виникнення у неї обов`язку в їх поверненні, який нею в свою чергу не виконано, оскільки оригінал боргової розписки знаходився у позивача по справі, тому з сукупності вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 31000 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних збитків в сумі\~2449грн., а також 3% річних\~604,60 грн., суд приходить до наступного висновку. Так, згідно вимог\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених\~наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Тобто за змістом\~ст. 625 ЦК України\~встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у валюті України гривні. Як вбачається зі змісту позову позивач просить суд відповідно до вимог\~ст. 625 ЦК України\~стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми\~604 грн. 60 коп., а також інфляційні збитки - 2449грн. (з жовтня 2020 по 21 травня 2021). Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Таким чином, з огляду на те, що відповідач свої зобов`язання за договором позики своєчасно не виконала, грошові кошти в обумовлений сторонами строк не повернула, тому позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних ґрунтуються на законі та відповідають положенням\~статті 625 ЦК України, а отже також підлягають задоволенню з урахуванням меж заявлених вимог. Окрім цього, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору\~ в розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved