Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. По зов обґрунтований тим, що з 2006 по 24.07.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В 2007 році у них народилась дочка [PERSON]. Рішенням Красноармійського мськрайонного суду Донецької області від 08.04.2008 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини. Зобов'язання по сплаті аліментів відповідач виконував до 07.05.2010 року, поки не переїхав в м. Новоазовськ Донецької області, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2012 року складає 12058,53 грн. З 2010 року відповідач припинив спілкуватись з дитиною і дбати про неї, життя дитини його не цікавить, він жодного разу не телефонував, не дарував нічого дитині на свята, дитина навіть не знає його, і називає батьком нинішнього чоловіка позивачки. Дитина перебуває на обліку у лікаря-невролога. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, просить суд позбавити його батьківських прав. Ухвалою судді від 14.11.2017 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Позивач [PERSON] і її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, додатково пояснили, що відповідач після розірвання шлюбу в 2009 році дитиною не цікавиться, не виховує її, і жодного разу на контакт не виходив. Позивач ніколи не перешкоджала йому спілкуватись з дитиною, якби він мав таке бажання. Аліментів відповідач не сплачує, дитина його взагалі не знає. Покровська міська рада Донецької області (орган опіки та піклування) в судове засідання уповноваженого представника не направила, в особі представника за довіреністю Сернецької О.М. надала заяву від 11.12.2017 року про розгляд справи без її участі, та надала висновок органу опіки та піклування по цій справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з'явився, судові повістки направлялись йому за адресою, зазначеною в позовній заяві і були повернені підприємством поштового зв'язку через зупинення приймання до пересилання відправлень на непідконтрольну територію. Оголошення про виклик відповідача було розміщено на веб-сайті суду. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя та з урахуванням розумних строків розгляду справи, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача суд 13.12.2017 року на місці ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що з 25.11.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.06.2007 року (а.с. 6). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2008 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] (а.с. 9) Шлюб між сторонами розірваний 24.07.2009 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 09.10.2015 року, [PERSON] 09.10.2015 року повторно уклала шлюб з [PERSON], і змінила прізвище на «[PERSON]», у шлюбі має дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7-8) Згідно з довідкою відділу ДВС, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 12058,53 грн. станом на 01.06.2012 року (а.с. 10). Листом від 27.10.2017 року Новоазовський районний ВДВС повідомив [PERSON], що на даний час надати інформацію про стан виконавчого провадження неможливо, через проведення антитерористичної операції і залишення на непідконтрольній території України виконавчих проваджень (а.с. 14). Відповідно до довідки Покровської міської ради від 18.09.2017 року, [PERSON] мешкає в м. Покровськ разом з дітьми [PERSON] 2007 р.н. і [PERSON] 2016 р.н. Згідно з довідкою Покровської центральної районної лікарні від 26.09.2017 року № 01-17/2743, дитина [PERSON] [INFO] перебуває на Д-обліку у лікаря- невролога. Позивач [PERSON] працює в АТ «Ощадбанк», має добрий стан здоров'я (а.с. 21-23). Дівчинка [PERSON] навчається в загальноосвітній школі № 12 Покровської міської ради, добре характеризується, батько [PERSON] участі у навчальному і виховному процесі дитини участі не бере (а.с. 25-26). Допитані в судовому засіданні 13.12.2017 року свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що вони добре знають позивачку і її дитину [PERSON]. Відповідач [PERSON] жодної участі у вихованні дитини не приймає, ніколи не з'являвся, дитиною не цікавився. Згідно з висновком Покровської міської ради Донецької області, складеним 11.12.2017 року, [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж обов'язки на батьків покладені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено в пункті 16 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено , що з 2009 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків і не приймає жодної участі у вихованні своєї малолітньої дитини, що проявляється у відсутності спілкуванні з дитиною та інтересу щодо її життя і здоров'я, не прийняття участі у створенні дитині належних умов для її нормального та всебічного розвитку. Ухилення відповідача від виховання дитини суперечить її інтересам, перешкоджає її нормальному вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім'ї. Будь-яких доказів про наявність у відповідача об'єктивних перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні протягом такого тривалого періоду часу, суду надано не було. З урахуванням викладеного, суд вважає, що захист прав малолітньої дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав є виправданим заходом впливу і буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved