Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] колективного будівельного управління «Машбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗапоріжАгроПромСервіс» про визнання договору недійсним, вказавши в обґрунтування позову наступне. Позивач є співвласником на 0,363 часток в майні ЗКБУ «Машбуд», що підтверджується свідоцтвом про право власності. Зазначає також, що відповідно до п. 3.4 Статуту ЗКБУ «Машбуд», затвердженого 13.01.1994 року № 6/16, зареєстрованого за №871 (далі Статут), майно Підприємства належить трудовому колективу на правах власності. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), колективний власник самостійно володіє, користується і розпоряджається об'єктами власності, які йому належать. Право колективної власності здійснюють вищі органи управління власника (загальні збори, конференції, з'їзди тощо). Згідно із п. 5.1 статуту ЗКБУ «Машбуд» вищим органом підприємства є збори членів трудового колективу, які мають свою частку в майні підприємства. Між відповідачем ЗКБУ «Машбуд» та відповідачем ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс», було укладено договір купівлі-продажу №9 від 29.08.2002 року відокремлено розташованої адміністративної будівлі підприємства, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 2. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.05.2003 року у справі №2/1767/2003 було визнано недійсним Протокол зборів членів трудового колективу ЗКБУ «Машбуд» від 28.08.2002 року в частині надання дозволу на відчуження відокремлено розташованої адміністративної будівлі, розташованої по вул. Перемоги,2 в м. Запоріжжя. У звязку з цим позивач вважає, що Відповідачем ЗКБУ «Машбуд» було відчужено майно, що належить на праві власності трудовому колективу підприємства без прийняття відповідного рішення зборів членів трудового колективу, чим було порушено його права як співвласника майна ЗКБУ «Машбуд», приписи ст. 30 Закону України «Про власність» та п. 5.1 статуту ЗКБУ «Машбуд», а сам договір купівлі-продажу №9 від 29.08.2002 року повинен бути визнаний недійсним, оскільки під час його укладання сторонами не було дотримано вимог ст. 30 Закону України «Про власність». У судовому засіданні позивач підтримав позов на підставах, викладених у ньому та письмових поясненнях, просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник Відповідача ЗКБУ «Машбуд» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи, позов визнав та просив задовольнити його у повному обсязі . Представник Відповідача ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи ТОВ «Багіра» у судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення слухання справи у звязку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. З урахуванням того, що третя особа по справі є юридичною особою, та у випадку зайнятості одного представника в іншому судовому засіданні, мала бути забезпечена участь іншого представника у даній справі, суд визнав неповажною причину неявки представника у судове засідання та продовжив розгляд справи по суті. Згідно раніше наданих пояснень, представник третьої особи заперечував проти задоволення позову на підставах, викладених у письмових запереченнях, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Надав суду письмову заяву про застосування строку позовної давності. Представник третьої особи ТОВ „Знамянський меблевий комбінат до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та заперечень, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.6 ЦК УРСР, на підставі якого позивач звернувся до суду, захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, арбітражем або третейським судом шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов'язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивач є співвласником на 0,363 часток в майні ЗКБУ «Машбуд», що підтверджується свідоцтвом про право власності № 1/102, виданим 13.01.1994 року. Зазначені обставини встановлені Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.05.2003 року у справі №2/1767/2003. 29.08.2002 року між ЗКБУ «Машбуд» та відповідачем ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс», було укладено договір купівлі-продажу №9 відокремлено розташованої адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, по вул. Перемоги, буд. 2. Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), в Україні можуть діяти підприємства таких видів: колективне підприємство, засноване на власності трудового колективу підприємства. Відповідно до п. 3.4 Статуту ЗКБУ «Машбуд», майно Підприємства належить трудовому колективу на правах власності. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), колективний власник самостійно володіє, користується і розпоряджається об'єктами власності, які йому належать. Право колективної власності здійснюють вищі органи управління власника (загальні збори, конференції, з'їзди тощо). Згідно із п. 5.1 статуту ЗКБУ «Машбуд» вищим органом підприємства є збори членів трудового колективу, які мають свою частку в майні підприємства. Отже, ЗКБУ «Машбуд» мав право розпоряджатися обєктами власності трудового колективу лише на підставі відповідного рішення зборів членів трудового коллективу. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.05.2003 року у справі №2/1767/2003 було визнано недійсним Протокол зборів членів трудового колективу ЗКБУ «Машбуд» від 28.08.2002 року в частині надання дозволу на відчуження відокремлено розташованої адміністративної будівлі, розташованої по вул. Перемоги,2 в м. Запоріжжя. Таким чином, ЗКБУ «Машбуд» було відчужено майно, що належить на праві власності трудовому колективу підприємства без прийняття відповідного рішення зборів членів трудового коллективу, чим було порушено приписи ст. 30 Закону України «Про власність» та п. 5.1 статуту ЗКБУ «Машбуд». Суд не бере до уваги доводи третьої особи ТОВ «Багіра» про те, що Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.11.2004р. по справі №17/383д-16/387д вже було відмовлено ЗКБУ «Машбуд» та ТОВ «БЛЮЗ» у визнанні договору купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року недійсним та обставини, встановлені у даному Рішенні мають преюдиційне значення під час розгляду даної справи. Так, в Рішенні Господарського суду Запорізької області від 09.11.2004р. по справі №17/383д-16/387д зазначено, що позивачі у позовній заяві у відповідності до ст. 48 ЦК УРСР просять визнати недійcним договір купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року, що укладений між ЗКБУ «Машбуд» та ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс» посилаючись на те, що: - договір купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року, підписаний з боку ЗКБУ «Машбуд» [PERSON] без відповідних на те повноважень (ЗКБУ «Машбуд зазначав, що у [PERSON] як у виконуючої обовязки директора підприємства закінчився строк наданих повноважень); - відчуження майна за спірним договором відбувалося без волевиявлення власника, а за рішенням зборів членів трудового колективу, які Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2003 року по даній справі було визнано недійсними (при цьому збори членів трудового колективу ЗКБУ «Машбуд» власником нерухомого майна не вважав); - ТОВ «БЛЮЗ» викуплено за договором купівлі-продажу №1/6 від 06.06.2002 року частина будівлі площею 312 кв. м.; - будівля що є предметом договору купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс» фактично не приймалася, а отже право власності на неї не перейшло; - договір купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року укладено в період знаходження всього майна ЗКБУ «Машбуд» у податковій заставі, а нерухоме майно реалізовано без відповідної згоди податкового органу. В Рішенні Господарського суду Запорізької області від 09.11.2004р. по справі №17/383д-16/387д зазначено, що позовні вимоги позивача 1 (ЗКБУ «Машбуд») про визнання недійсним договору купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року за заявленими підставами задоволенню не підлягають. Господарським судом Запорізької області не було прийнято до уваги Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2003 року по справі №2/1767/2003, оскільки договір купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року та правомірність його укладання не досліджувалися районним судом. В звязку з цим суд приходить до висновку, що Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.11.2004р. по справі №17/383д-16/387д не встановлено преюдиційних фактів, що мали б значення для розгляду даної справи стосовно необхідності обовязкової згоди членів трудового коллективу, як колективного власника нерухомого майна, під час продажу цього нерухомого майна. Таким чином, договір купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року та правомірність його укладання має бути досліджений під час розгляду даної справи та має бути визнаний судом недійсним саме з підстави відсутності відповідного рішення зборів членів трудового колективу як необхідної умови для його укладання. Суд також відмовляє третій особі ТОВ «Багіра» у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 1 ст. 26 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Так як ТОВ «Багіра» є особою, що бере участь у справі (третьою особою), але не є стороною спору (позивачем або відповідачем), то відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність не може бути застосована за заявою ТОВ «Багіра», яка не є стороною у спорі. Як було встановлено під час судового розгляду позивач є співвласником на 0,363 часток в майні ЗКБУ «Машбуд». Таким чином, договором купівлі-продажу №9 від 19.08.2002 року були порушені права позивача як співвласника майна ЗКБУ «Машбуд». Відповідно до ст. 48 Закону України «Про власність», Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Захист права власності здійснюється судом. Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 59 ЦК УРСР, угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved