Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , а [INFO] помер батько позивача. За життя батьки позивача залишили заповіт на його користь, який посвідчено 26.03.2010 року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними побудовами у [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,1713 га у [ADDRESS] та права та обов`язки забудовника житлового будинку у [ADDRESS] . За прийняттям спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Позивач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Третя особа без самостійних вимог у підготовче засідання не з`явилася, повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань не надходило. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2018 року. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2019 року. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 22.12.1971 p., виданим виконавчим комітетом Великокопанської сільської ради. Батьки позивача залишили заповіт на його користь, який 26.03.2010 року за реєстровим №6 було посвідчено секретарем виконавчого комітету Малокопанської сільської ради. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є Виноградівський район, с [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується довідками виконавчого комітету Малокопанської сільської ради від 19.03.2019 р. №02-47/62, №02-47/64, №02-47/61, №02-47/63. До складу спадкового майна входять житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,1713 га за адресою: [ADDRESS] та права та обов`язки забудовника житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За прийняттям спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що підтверджується листом приватного нотаріуса Стойка С.М. від 13.05.2019 р. №266/02-14. Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Належність спадкового нерухомого майна померлим спадкодавцям підтверджується архівними матеріалами КП «Виноградівське РБТІ» в яких наявний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] на ім`я померлого [PERSON] та технічний паспорт на цей будинок. Згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,1713 га за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належала померлим [PERSON] та [PERSON] . Також в матеріалах сесій Малокопанської сільської ради наявне рішення від 15.09.2017 р. №158 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність» щодо передачі вказаної спадкової земельної ділянки у власність батьків позивача. На цій земельній ділянці розташований незавершений будівництвом житловий будинок (13% готовності, фундамент), який за даними технічної інвентаризації також рахується за померлими [PERSON] та [PERSON] . Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, право забудови житлового будинку, яким володіли спадкодавці складає зокрема об`єм спадкових прав, які відкрилися після їх смерті. Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідачем є рідна сестра позивача (донька спадкодавців), оскільки за неможливості позивачем прийняти спадщину у регламентованому порядку вона не має власний майновий інтерес до спадкового майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] має законне право на визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved