Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, та третьої особи без самостійних вимог [PERSON] в якому просить визнати за ним право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перша, площею 0,2433 га, друга, площею 2,4655, які розташовані на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року. Свої вимоги мотивує тим, що 30.03.2007 року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 096305 виданим 25.11.2010 року, Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. До спадкової маси після її смерті увійшло право власності на вказані земельні ділянки. Своїм майном на випадок смерті батько не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] увійшла [PERSON], дружина спадкодавця, а також позивач та [PERSON], діти померлого. На момент смерті з ним постійно проживала його дружина [PERSON], що підтверджено довідкою №397 від 11.11.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Зважаючи на вказане вище, [PERSON], фактично набула право власності, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], на дві земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перша, площею 0,2433 га, друга, площею 2,4655, які розташовані на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року. Позивач стверджує, що вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно державний акт на право приватної власності серії ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року був втрачений. 27.10.2014 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ № 375984, виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшов, син спадкодавця, позивач у справі, та відповідач [PERSON] донька померлого. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право власності на чотири земельні ділянки: перша, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; друга, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4655 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; третя, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року; четверта, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4747 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року. Однак, спадкодавець за життя не встиг належним чином оформити право власності на належні їй земельні ділянки після смерті чоловіка, що унеможливлює реалізацію права на спадкування спадкоємцем, через нотаріальну контору. На момент смерті матері спадкодавця, [PERSON] постійно проживав разом із нею по вул. Лесі Українки в с. Никонковичі, Пустомитівського району Львівської області, доглядав за нею та вів спільне господарство, що підтверджено довідкою №397 від 11.11.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Зважаючи на вказане вище, [PERSON], фактично набув право власності, в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON], на чотири земельні ділянки, перша: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; друга, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4655 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; третя, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року; четверта, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4747 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року. Право власності на земельні ділянки підтверджено державними актами на право власності на земельну ділянку, однак оригінали такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію мого права на спадкування в загальному порядку через нотаріальну контору. У судове засідання позивач не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Третя особа : [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак від неї надійшла заява в якій вказує, що позовні вимоги позивача підтримує та просить задоволити. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.03.2007 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 096305 виданим 25.11.2010 року, Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Своїм майном на випадок смерті [PERSON], не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] увійшла [PERSON], дружина спадкодавця, а також третя особа, без самостійних вимог та [PERSON], діти померлого. На момент смерті з ним постійно проживала його дружина [PERSON], що підтверджено довідкою №397 від 11.11.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Зважаючи на вказане вище, [PERSON], фактично набула право власності, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], на дві земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перша, площею 0,2433 га, друга, площею 2,4655, які розташовані на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року. Позивач стверджує, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно державний акт на право приватної власності серії ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року був втрачений. 27.10.2014 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ № 375984, виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшов, син спадкодавця, позивач у справі, та відповідач [PERSON] донька померлого. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право власності на чотири земельні ділянки: перша, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; друга, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4655 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; третя, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року; четверта, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4747 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року. Однак спадкодавець за життя не встиг належним чином оформити право власності на належні їй земельні ділянки після смерті чоловіка, що унеможливлює реалізацію права на спадкування спадкоємцем, через нотаріальну контору. На момент смерті матері спадкодавця, [PERSON] постійно проживав разом із нею по вул. Лесі Українки в с. Никонковичі, Пустомитівського району Львівської області, доглядав за нею та вів спільне господарство, що підтверджено довідкою №397 від 11.11.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Зважаючи на вказане вище, [PERSON], фактично набув право власності, в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON], на чотири земельні ділянки, перша: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; друга, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4655 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 563879 від 22.03.2006 року; третя, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2433 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року; четверта, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4747 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №563883 від 22.03.2006 року. Право власності на земельні ділянки підтверджено державними актами на право власності на земельну ділянку, однак оригінали такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію мого права на спадкування в загальному порядку через нотаріальну контору. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст..1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджується свідоцтвом про народження серії V УР №0638250 та копією паспорта громадянина України, позивач [PERSON] народився 09.03.1963 року, його батьками зазначається [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки №397 від 11.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] до дня смерті 27.10.2014 року, постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На момент її смерті разом нею постійно проживав та вів спільне господарство її син [PERSON] [INFO]. На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно державний акт на право приватної власності на земельні ділянки були втрачені спадкодавцем та не можуть бути відновлені. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року № Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивач, як спадкоємець за законом вчинив дії, що об'єктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved