Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з матір'ю. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 05 лютого 2009 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Крім того, між ними не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання сина. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі залучено в якості третьої особи - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року матеріали даної справи направлено у Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, для надання висновку щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO]. У судовому засідання [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення, які отримані [PERSON] особисто. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав. Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився. Попередньо подав висновок та заяву про розгляд справи без їх участі. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05 лютого 2009 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №88. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 липня 2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 794. Тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Син [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] по [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою ПП «Вікторія-1» за №598 від 29 березня 2018 року. Відповідно до свідоцтва на право власності за №3486 від 19 лютого 1996 року, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів за №2 від 17.01.1996 року встановлено, що квартира за [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON], яка є матір'ю позивачки. Згідно довідки за №20 від 19 березня 2018 року, виданої Тернопільською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області встановлено, що [PERSON] навчається у 3-Б класі Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області. Як вбачається з виписки від 19 березня 2018 року, виданої Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею, [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку на дільниці за №66 з 21.02.2017 року та проживає [ADDRESS]. Згідно висновку від 22.10.2018 року, затвердженого рішенням виконкому Тернопільської міської ради від 22.10.2018 року за №782, орган опіки і піклування рекомендує визначити місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився та будь-яких доводів на спростування тверджень позивача суду не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №88. Щодо визначення місця проживання дитини слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. В силу вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положенням пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків У відповідності до вимог ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з вимогами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В силу вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що малолітній син [PERSON] проживає, без реєстрації, разом з матір'ю по [ADDRESS]. Син навчається у Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів за №29 та перебуває на обліку у Тернопільській міській дитячій комунальній лікарні. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 22 жовтня 2018 р. № 782, орган опіки і піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], за місцем її реєстрації по [ADDRESS]. Суд, враховуючи всі обставини справи, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] та вищевказані вимоги закону, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю за місцем її реєстрації. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання сина разом з матір'ю, не позбавлений права брати участь у його вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтвердженні судові витрати по справі, зокрема, 1409,60 грн. судового збору.

Outcome: approved