Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 11.10.2012 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №11. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем, проте знаходить на їх спільному утриманні. Позивач посилається на те, що їх сімейне життя не склалось. Одразу після одруження відносини між ними були добрі, однак згодом їх сімейне життя стало погіршуватись. Вони перестали розуміти один одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що між ними виникали свакри та скандали. З липня 2015 року шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо. З цих підстав просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідна. Після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на «Бойко». Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.10.2012 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №082161 від 11.10.2012 року (а.с.7). В шлюбі у сторін, 05.01.2015 року народилася донька [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-МИ №239532 від 19.01.2016 року (а.с. 8). Остання на даний час проживає з відповідачем, проте перебуває на спільному утриманні сторін. Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникали сварки та скандали, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З липня 2015 року сторони проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їхнім інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача прізвище останньої слід змінити з «Філип» на «Бойко». На підставі викладеного та

Outcome: approved