Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він працює у ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 17.10.2014 року гірником очисного вибою підземним 5 розряду. З 10.05.2016 року по 22.06.2016 року він знаходився на лікарняному з діагнозом: сеновіт лівого колінного суглобу. 22.06.2016 року він здав листок непрацездатності начальнику дільниці, а 23.06.2016 року не зміг вийти на роботу у звязку з тим, що йому було заборонено прохід на територію підприємства, а його пропуск заблоковано без будь яких пояснень. Він неодноразово приїжджав на підприємство з метою забрати трудову книжку, наказ про звільнення, однак його не пускали на територію. За період з 10.05.2016 року жодних сум заробітку, окрім лікарняних, йому сплачено не було. , що, в даному випадку, з боку відповідача мало місце незаконне відсторонення його від роботи, та посилаючись на п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року, просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.06.2016 року по 14.03.2017 року в сумі 96000 грн., та завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.03.2016 року позивача було поновлено на посаді гірника очисного вибою підземного 5 розряду дільниці № 8 ДП «ВК «Краснолиманська» з 20.10.2015 року. З 12.04.2016 року по 19.04.2016 року позивач пройшов навчання в учбовому пункті підприємства, згідно листа непрацездатності з 13.06.2016 року по 22.06.2016 року мав стати до роботи 23.06.2016 року. Проте позивач 23.06.2016 року на роботу не з» явився, причини своєї відсутності на роботі не повідомив. Адміністрація підприємства неодноразово письмово зверталась до позивача з вимогою про надання пояснень факту його відсутності на роботі, однак листи, направлені за адресою проживання поверталися у звязку з закінченням терміну зберігання. До адміністрації підприємства від медичних установ м. Покровськ та Покровського району надійшли листи про відсутність факту звернення позивача до медичних закладів. Підприємством були видані накази про застосування до позивача догани у звязку з вчиненням прогулу. Оскільки наказів про відсторонення позивача від роботи підприємством не приймалось, позивачем не доведено факт недопуску з боку відповідача на територію підприємства, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачем по справі разом працювали на 8 дільниці підприємства. Точної дати він не памятає, в грудні 2016 року , коли він виїжджав з 4 зміни,зустрів [PERSON], який стояв біля КПП № 1, де можливо отримати тимчасову перепустку, в руках у нього була картка пропуску, З його слів йому стало відомо про те, що його не пускають на територію шахти, проте сам процес відмови у допуску на територію шахти не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач по справі [PERSON] є його знайомим, якого він в серпні 2016 року возив на підприємство. Він разом з ним підійшов до КПП, побачив, що там стояв [PERSON], та повернувшись, пішов до машини. Через 5-10 хвилин до нього повернувся [PERSON] та сказав, що його не пускають на територію шахти. Причини його не допуску на підприємство йому невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу до ДП ВК «Краснолиманська» гірником очисного забою 5 розряду ( а. с. 18). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 04 березня 2016 року поновлено [PERSON] на посаді гірника очисного забою підземним 5 розряду на Державному підприємстві «Вугільна компанія « Шахта Краснолиманська» . Наказом ДП ВК «Краснолиманська» [PERSON] поновлено на посаді гірника очисного забою підземного 5 розряду дільниці № 8 з 20.10.2015 року ( а.с. 33). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 19.05.2016 року [PERSON] поновлено на посаді гірника очисного забою підземного 5 розряду на державному підприємстві « Вугільна Компанія « Краснолиманська» з 21 жовтня 2015 року ( а. с. 18-21). Згідно наказів № 660Н від 01.12.2016 року, № 677Н від 16.12.2016 року, № 702Н від 26.12.2016 року [PERSON] за вчинення прогулу з 23.06.2016 року по 05.12.2016 року, 06.12.2016 року по 12.12.2016 року, з 13.12.2016 року по 19.12.2016 року оголошено догану. ( а. с. 38-40). З метою зясування причин відсутності позивача на роботі підприємство неодноразово направляло на адресу [PERSON] відповідні листи з метою зясування вказаних обставин ( а. с. 45-53). На запити підприємства КЛПУ Родинська міська лікарня, КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровська центральна районна лікарня , КЛПЗ «Покровська міська лікарня» листами № 01/12-25 від 06.03.2017 року, № 01/2-833 від 30.09.2016 року, № 565 від 30.09.2016 року та № 523 від 27.09.2016 року повідомило відповідача про відсутність фактів звернення [PERSON] за медичною допомогою ( а. с. 41-44). Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння, відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках, передбачених законом. Відсторонення працівника від роботи- тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових правовідносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю. Усунення від роботи провадиться власником на підставі виявленого ним факту, через який власник має право усунути або зобовязаний усунути працівника від роботи. Під час відсторонення від роботи дія трудового договору не припиняється, але працівник тимчасово до роботи не допускається. При цьому на період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи або іншої діяльності здійснює власник підприємства або уповноважений ним орган шляхом видання наказу (видачі усного розпорядження з наступним виданням наказу) та вжиття заходів щодо контролю за його виконанням. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторони працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у звязку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ( ст. 235 КЗпП). Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачається, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Матеріали справи не містять даних про те, що позивач відсторонювався від роботи в період з 23.06.2016 року по 14.03.2017 року наказом або іншим способом. Клопотань з приводу витребування у відповідача книги обліку наказів на підприємстві позивачем не заявлялось. Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, у звязку з відсутністю позивача на роботі , останньому наказами підприємства № 660Н від 01.12.2016 року, № 677Н від 16.12.2016 року, № 702Н від 26.12.2016 року було оголошено догану. Вказані накази позивачем не оскаржені. Як встановлено в судовому засіданні позивачу були направлені підприємством листи, в яких пропонувалось зявитись на роботу і надати пояснення з приводу відсутності, які не були ним отримані. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач знав про графік виходу на роботу. Доводи позивача про доведеність відсторонення від роботи блокуванням його пластикової чип-карти не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до розділу 11 Положення про автоматизований табельний облік ДП ВК «Краснолиманська» в разі видачі заборонного сигналу проходу на пристрої реєстрації працівник зобов'язаний звернутися до оператора ТУ на пряму або за телефоном, вирішення ситуації виконується силами персоналу цього відділу. Будь-яких доказів фактів звернення до КПП позивачем не надано, незважаючи на його обізнаність про можливість отримати тимчасову перепустку. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] також не підтверджують незаконне відсторонення позивача від роботи, а свідчать лише про факт неможливості позивача пройти на територію підприємства у звязку з блокуванням чип-картки, про який їм відомо зі слів самого [PERSON] Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема недоведеність позивачем незаконного відсторонення від роботи, не встановлення фактів звернення до профспілкової організації підприємства або до інших органів, уповноважених вирішувати конфліктні ситуації ні підприємстві, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed