Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до колишньої дружини [PERSON] 3 особа Жовтневий РВ ГУ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користування власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку 93-А по вул. Карачівське шосе в м. Харкові та просить зобовязати 3- особу зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що після реєстрації шлюбу з відповідачкою дружина була зареєстрована у будинку, що належить [PERSON] на праві власності. Внаслідок погіршення взаємовідносин та припиненням в жовтні 2014 р. шлюбно-сімейних відносин, [PERSON], скориставшись відсутністю позивача, вивезла з будинку всі речі, у тому числі меблі та виїхала до Донецька, але місце її знаходження до теперішнього часу невідомо, спілкування з нею припинено. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги , просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином за місцем реєстрації, представила заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності зі ст. 60,61 ЦПК України обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Представник 3 особи- Жовтневого РВ ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявився, повідомив про розгляд справи без присутності представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до наступного. Власником жилого будинку з надвірними будівлями за № 93-А по Карачівському шосе в м. Харкові є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.06.2004 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. В будинку зареєстровані відповідно до книги реєстрації - [PERSON], його мати [PERSON], сестра [PERSON], [PERSON]- дружина власника з 09.09.2010 р. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.04.2015 р. шлюб між [PERSON], [PERSON] , зареєстрований 14.08.2010 р., розірвано. Як вбачається з рішення суду, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини і з того часу разом не проживають. У поданій до суду заяві, відповідачка зазначила, що на теперішній час проживає в м.Києві . Як встановлено судом, в жовтні 2014 р. відповідачка вивезла з будинку 93-А по Карачівському шосе в м. Харкові все майно, меблі, особисті речі, не залишивши ніяких предметів обстановки та вжитку. З того часу [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, витрат по оплаті не несе, з реєстраційного обліку добровільно не знімається. Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт тривалого не проживання відповідачки у будинку 93-А по Карачівському шосе в м. Харкові. Статтею 163 Житлового кодексу Украйни передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Судом безперечно встановлено, що з жовтня 2014 р. [PERSON] за місцем реєстрації без поважних причин не проживає, виїхала до іншого міста, проти чого не заперечує. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців. Ці положення кореспондуються з вимогами ч.2 ст. 405 ЦК України про втрату членом сімї власника житла права на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем [PERSON] будинком, який йому належить на праві приватної власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням . Проте, позов в частині зняття відповідача з реєстрації за адресою спірного будинку задоволенню не підлягають, тому як такі питання відносяться до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст.7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Остаточне рішення суду про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації за адресою спірної квартири. На підставі викладеного,

Outcome: partial