Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 28 серпня 2016 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що причиною для звернення до суду послужило те, що за час сумісного проживання між сторонами була різниця між характерами, відсутність взаємопорозуміння і довіри та створення нових сімей. Вважає, що шлюб не може бути збережений і підлягає розірванню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представик позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розлядати за її відсутності, за наявними матеріалами у справі, без застосування звукозапису. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12 липня 2018 року, зареєстровану в реєстрі під № 676, де вказав що, проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує, просить слухати справу за його відсутності, без застосування звукозапису. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 20 серпня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 779 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved