Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Державного підприємства «Львівський державний інститут проектування коммунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» про зобов»язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди. Позов мотивує тим,що з 26 березня 1987 року проживає в квартирі №6 гуртожитку по вул. Січинського 28 в м.Львові, відповідач [PERSON] підприємство «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» проводить щомісячне нарахування плати за електропостачання використовуючи тариф для промислових споживачів, що є вищим за тариф встановлений для населення, також відповідач проводить нарахування плати за обслуговування електромережі. 01 березня 2016 року представниками відповідача було самовільно проведено відключення її квартири від електропостачання у зв»язку з наявною заборгованістю, і до моменту звернення до суду з даним позовом квартира позивачки залишалась відключеною від електропостачання. Діями відповідача їй було спричинено значну моральну шкоду. Крім того вказує,що нарахування вартості послуг за електропостачання з використанням тарифів для промислових споживачів є незаконним, також вважає незаконним нарахування відповідачем плати за користування електричними мережами. Тому просить суд ухвалити рішення,яким визнати дії Державного підприємства «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» по відключенню 01.03.2016 р. позивача як споживача послуг з електропостачання домоволодіння від електричної мережі за адресою: [ADDRESS] незаконними, зобов»язати [PERSON] підприємство «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» з моменту набрання чинності рішенням суду здійснювати [PERSON] нарахування вартості електричної енергії виходячи з тарифів на електроенергію,що відпускається населенню, зобов»язати [PERSON] підприємство «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» з моменту набрання чинності рішенням суду припинити нарахування [PERSON] плати за обслуговування електричних мереж, стягнути з Державного підприємства «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» на її користь 10\~000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали,дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову,просили позов задоволити. Представник відповідача ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» - [PERSON], в останнє судове засідання не з»явилась, у минулому судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала пояснення про те,що ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» не поставляє, не продає та не встановлює тарифів за отриману електроенергію мешканцями гуртожитку по вул. Січинського 28 в м.Львові, де проживає позивач. Вказала,що електропостачання виробничої бази ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» здійснюється Товариством з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» згідно договору №48 від 26 січня 2016 року, за умовами даного договору плата за отриману електричну енергію повинна становити 100% від спожитої електричної енергії за минулий місяць. Мешканці вказаного вище гуртожитку відшкодовують вартість отриманої електричної енергії по тарифах встановлених для промислових підприємств оскільки даний гуртожиток не є житловим фондом. Також вказала,що жодних договірних відносин між позивачем [PERSON] та відповідачем ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» з приводу постачання позивачці електричної енергії не існує, тому вважає позов безпідставним в задоволенні такого просила відмовити. Представник третьої особи Львівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що оскільки між позивачем [PERSON] та відповідачем ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» відсутні договірні відносини з приводу постачання позивачці електричної енергії, тому позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають. Представник третьої особи ПАТ «Львівобленерго» - [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Вказав,що ПАТ «Львівобленерго» ніколи у встановленому порядку не постачало електричну енергію мешканцям будівлі по вул. Січинського 28 в м.Львові, управителем вказаної вище будівлі є ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд», з яким у ПАТ «Львівобленерго» також ніколи не було відповідних договірних відносин. Елктропостачання об»єкту на вул. Січинського 28 в м.Львові проводиться ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» на підставі угоди з ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд». Оскільки жодного договору на постачання позивачці електричної енергії немає, вважає,що позов до задоволення не підлягає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працює головним енергетиком ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів», вказав,що ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» здійснює електропостачання виробничої бази ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» згідно договору №48 від 26 січня 2016 року, за умовами даного договору плата за отриману електричну енергію повинна становити 100% від спожитої електричної енергії за минулий місяць. Плата за спожиту електроенергію здійснюється згідно тарифів встановлених для виробничих підприємств. Представники третіх осіб Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів», Директор державного підприємства «Львівдіпрокумнбуд» [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи в їх відсутності, проти чого сторони не заперечили. Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено,що позивач [PERSON] проживає за адресою: м.Львів,вул. [ADDRESS] (а.с.5). Згідно наявного в матеріалах справи договору №48 від 26.01.2016 року електропостачання гуртожитку здійснюється від електричних мереж ДП «Львівдіпрокомунбуд», які приєднано до електричних мереж ПАТ «Львівський завод фрезерних верстатів»(а.с.48). Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно з п.3 Правил користування електричною енергією для населення споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з\~Типовим договором про користування електричною енергією. Суд звертає увагу на те,що за загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦК,\~ст.3 ЦПК), проте з урахуванням викладених вище мотивів та встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку,оскільки жодного договору між позивачем [PERSON] та відповідачем ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» з приводу постачання електроенергії не існує, електропостачання виробничої бази відповідача, в тому числі і будівлі на вул. Січинського 28 в м.Львові здійснюється від електричних мереж ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів на підставі відповідного договору. Відтак суд вважає встановленим,що відповідач ДП «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» не постачає електричної енергії, та не встановлює тарифів за спожиту електроенергію мешканцями наведеного вище гуртожитку, відтак не несе відповідальності за порушення прав позивача як споживача електричної енергії, тому позов є безпідставним та до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed