Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що відповідач [PERSON] заборгував йому грошові кошти за договорами позик в сумі 6 383 грн., а також 29 285 грн. за прострочення грошових зобов'язань. А саме: - за борговою розпискою від 07.05.2014 року відповідач отримав 1 000 грн. та зобов'язався сплачувати щотижнево по 100 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 10.05.2014 року відповідач отримав 1 200 грн. та зобов'язався сплачувати щотижнево по 120 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 03.06.2014 року відповідач отримав 1 050 грн. та зобов'язався сплачувати щотижнево по 105 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 13.06.2014 року відповідач отримав 999 грн. та зобов'язався сплачувати щомісячно по 400 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 23.06.2014 року відповідач отримав 2 144 грн. та зобов'язався сплачувати щомісячно по 210 грн. за користування грошовими коштами. Тобто, незважаючи на його неодноразові нагадування повернути позику та сплатити кошти за користування позикою, відповідач зобов'язувався повернути гроші, однак в зазначений ним у претензії від 05.05.2015 року термін свої зобов'язання не виконав і під будь-яким приводом ухиляється від їх виконання. Намагання зустрітися з відповідачем виявилися марними. Крім того, позивач зазначив, що згідно вимог ст. 1050 ЦК України відповідач повинен сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України. Разом з тим, просив стягнути з відповідача вищезазначені грошові кошти за договорами позик та за прострочення грошових зобов'язань, а також відшкодувати йому витрати, пов'язані з оплатою судового збору та судових витрат за надання юридичної допомоги. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача грошові кошти за договорами позик в сумі 6 393 грн. через зроблений Шараничем, який мав його представляти, невірний розрахунок за борговими розписками, а також грошові кошти за прострочення грошових зобов'язань по день постановлення рішення. Крім того, відмовився від вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних та неустойки. Уточнений позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що відповідач попросив у нього гроші для того, щоб зробити рибник. Казав, що дістане позику через тиждень чи два й поверне йому гроші. Потім вони домовились, що відповідач перепише на нього як оренду 2/3 частини цього рибника із виплатою, встановивши його вартість. Однак документів на цей рибник ніколи не показував. Часто вони разом їздили в м. Ужгород, де всі їх витрати оплачував він один. Також відповідач говорив йому, що за допомогою інтернету запросив відпочивати на рибник 20 чоловік німців, але вони так і не приїхали. Тобто відповідач намагався всіляко видурити від нього кошти. Так, він віддав відповідачу моторку «Дніпро» для користування, яку останній ледве повернув через три місяці. Більше того, позичав відповідачу грошові кошти згідно розписок, які писав останній. Відповідач у судовому засіданні уточнений позов не визнав та пояснив, що позивач прийшов до нього на рибник і коли він розповів йому, що планує там зробити, той сам запропонував фінансову допомогу. Він відмовився, бо мав намір взяти позику, про що сказав позивачу. Але в той же час потрібні були гроші на лікарство і він попросив у нього 1 000 грн., які думав повернути з пенсії. Згодом позивач запросив його додому, де запропонував йому мотоцикл для користування. Так як мотоцикл був не на ходу, він знайшов автомобіль і відвіз цей мотоцикл додому, відремонтував, купив на нього новий акумулятор і дізнався від позивача, що той хоче за нього 800 доларів. Тоді він знайшов в Угорщині чоловіка, якому хотів продати цей мотоцикл за 1 500 доларів і таким чином планував віддати позивачу 800 доларів та ще й заробити гроші. Так вони подружилися з позивачем, він багато разів допомагав йому по господарству, їздив з ним в м. Ужгород по його потребам. Також позивач пропонував йому доглядати за ним через його похилий вік, відвів йому в будинку окрему кімнату. Час від часу позивач давав йому гроші - то 200 грн., то 300 грн., а коли назбиралася сума в 1 000 грн. попросив написати йому розписку на ці кошти та на відсотки, хоч він і запевняв його, що поверне цю тисячу гривень коли дістане позику. В свою чергу, позивач запевнив його, що цю розписку йому потрібно для контролю за грошима і що наміру подавати до суду в нього не має. Крім того, декілька разів позивач купляв паливо для чужих автомобілів (по 300 грн.), на яких вони їздили, а потім просив його писати розписки, бо він також на них їздив. І лише зважаючи на дружні відносини з ним, думаючи, що поверне ці гроші з продажу мотоцикла, він написав йому розписку на 999 грн., хоча гроші як такі не брав. Також був випадок коли він допомагав позивачу по господарству і той не випускав його з будинку, поки він не написав розписку на 2 400 грн. В подальшому позивач забрав від нього і мотоцикл, а також шантажем вимагав переписати на нього та ще на одного чоловіка, з яким приходив, рибник. Тобто позивач примушував його писати розписки, але ніякі гроші, крім 1 000 грн., він від позивача не брав. В той же час зазначив, що готовий виплатити йому суму по всіх розписках, але не проценти. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що: - за борговою розпискою від 07.05.2014 року відповідач отримав 1 000 грн. та зобов'язався сплачувати щотижнево по 100 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 10.05.2014 року відповідач отримав 1 200 грн. та зобов'язався сплачувати щотижнево по 120 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 03.06.2014 року відповідач отримав 1 050 грн. та зобов'язався сплачувати щотижнево по 105 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 13.06.2014 року відповідач отримав 999 грн. та зобов'язався сплачувати щомісячно по 400 грн. за користування грошовими коштами; - за борговою розпискою від 23.06.2014 року відповідач отримав 2 144 грн. та зобов'язався сплачувати щомісячно по 210 грн. за користування грошовими коштами. Загальна сума боргу становить 6 393 грн. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ст. 218 ч.2 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, враховуючи умови вищевказаних договорів позик відповідач повинен сплатити позивачу 32 235,84 грн. за прострочення грошових зобов'язань, починаючи з дати їх укладання і по день постановлення рішення. А саме: - за борговою розпискою від 07.05.2014 року - 7 171,45 грн. (71 тиждень 5 днів = (71х100) + (5х14,29 грн.)); - за борговою розпискою від 10.05.2014 року - 8 571,42 грн. (71 тиждень 3 дні = (71х120) + (3х17,14)); - за борговою розпискою від 03.06.2014 року - 7 230,00 грн. (68 тижнів 6 днів = (68х105) + (6х15)); - за борговою розпискою від 13.06.2014 року - 6 119,97 грн. (15 місяців 9 днів = (15х400) + (9х13,33)); - за борговою розпискою від 23.06.2014 року - 3 143,00 грн. (14 місяців 29 днів = (14х210) + (29х7). Таким чином, аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи в контексті викладених вище норм законодавства, беручи до уваги те, що відповідач визнав факт вчинення ним правочину на суму 1 000 грн. згідно боргової розписки від 07.05.2014 року, незважаючи на ненадання суду такої позивачем, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав взятий на себе обов'язок за вищевказаними борговими розписками, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved