Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 липня 2017 року, коли її було звільнено з Виробничого підрозділу «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», з нею в порушення вимог трудового законодавства, не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, заборгованість з якої за період з 01 березня 2017 року по день звільнення становила 24 725 грн. 21 коп. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 24 725 грн. 21 коп., яка з урахуванням вирахуваних з неї податків та зборів дорівнює сумі 19 723 грн. 26 коп. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, проте у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - АТ «Укрзалізниця», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, проте від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому АТ «Укрзалізниця» просило суд справу розглянути у відсутність його представника. Крім того, у даному відзиві АТ «Укрзалізниця» заперечувало проти задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки оригінали кадрових та первинних фінансових документів щодо трудової діяльності позивача, у тому числі табелі обліку робочого часу, необхідні для обчислення та нарахування [PERSON] заробітної плати та інших виплат у зв`язку із її звільненням, у відповідача відсутні, адже Виробничий підрозділ «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», де працювала позивач та у володінні якого перебувають такі документи, внаслідок свого місця знаходження, яким є населений пункт, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідачу АТ «Укрзалізниця» їх не передавав. До того ж, відповідач у своєму відзиві зазначив, що за першу половину березня 2017 року позивачу була нарахована заробітна плата у сумі 2 449 грн. 99 коп., яка після утримання з неї обов`язкових податків та зборів склала суму 1 948 грн. 19 коп. та 18 серпня 2017 року була виплачена останній. Разом з тим, у відзиві вказано, що довідки та розрахунки, які долучені [PERSON] до позовної заяви, складені невідомими особами, які не є повноважними працівниками відповідача, та на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а отже не створюють жодних правових наслідків. На підставі викладеного, відповідач АТ «Укрзалізниця» просило суд відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З відомостей, зазначених у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] від 01 липня 2002 року слідує, що, починаючи з 12 липня 2016 року позивач працювала у Виробничому підрозділі «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». 17 липня 2017 року її було звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 10710/ДН-ОС від 14 липня 2017 року у зв`язку із скороченням штату. За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V від 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» на підставі укладеного трудового договору працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору. За приписами ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» за виконану працівником роботу роботодавець виплачує йому передбачену трудовим договором заробітну плату, обчислену, як правило, у грошовому виразі. Так, згідно довідки (а.с. 7) та розрахунків заробітної плати за березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року та липень 2017 року, долучених позивачем до позовної заяви, за березень 2017 року Виробничим підрозділом «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» позивачу було нараховано 4 956 грн. 65 коп., за квітень 2017 року - 1 542 грн. 39 коп., за травень 2017 року - 552 грн. 93 коп., за червень 2017 року - 3 663 грн. 19 коп. та за липень 2017 року - 14 010 грн. 05 коп. (а.с. 8-12). В той же час, відповідно довідки про доходи № 993/2 від 17 вересня 2019 року, долученої відповідачем до відзиву на позовну заяву, Виробничим підрозділом «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» позивачу у період часу з березня 2017 року по липень 2017 року заробітну плату було нараховано лише за перші 15 днів березня 2017 року у сумі 2 449 грн. 99 коп., яку після утримання з неї обов`язкових податків та зборів останній було виплачено у сумі 1 948 грн. 19 коп., про що свідчить підпис [PERSON] у видатковому касовому ордері № 526 від 18 серпня 2017 року (а.с. 34). Разом з тим, з Індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] за формою ОК-5, надісланих Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2020 року, вбачається, що в цілому за березень 2017 року Регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» позивачу було нараховано заробітну плату у сумі 4 956 грн. 65 коп., з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, натомість за період часу з квітня 2017 року по 17 липня 2017 року цією Регіональною філією заробітна плата позивачу не нараховувалась. Підпунктом 2 пункту 16 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04 червня 1998 року, передбачено, що на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Персональна облікова картка фізичної особи містить, зокрема, відомості про суму заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - це надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» закріплено, що для юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. За таких обставин, в частині, що стосується сум та періоду, протягом якого Виробничий підрозділ «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» нараховувало позивачу заробітну плату, суд бере до уваги відомості, що містяться у вищенаведеній довідці з Індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] за формою ОК-5, оскільки саме у цій довідці достовірно відображені суми заробітної плати, нараховані кожній застрахованій особі, а також періоди її нарахування, а до наданих позивачем довіки (а.с. 7) та розрахунків заробітної плати за березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року та липень 2017 року (а.с. 8-12) суд ставиться критично, адже вони не містять жодних реквізитів, обов`язкових для таких документів, зокрема, довідка не містить у собі ні номеру, ні дати її складання та, крім того, не скріплена печаткою особи, яка її видала, а розрахунки оплати праці взагалі не містять у собі відомостей щодо осіб, які їх склали. Разом з тим, враховуючи отримання позивачем від Виробничого підрозділу «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» заробітної плати за частину березня 2017 року, суд доходить висновку, що станом на час судового розгляду цієї справи заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати за решту днів березня 2017 складає 2 506 грн. 66 коп. (4 956,65 грн. - 2 449,99 грн.). Частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 115 КЗпП України закріплено правило, за яким заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною сьомою статті 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Вказане дає суду підстави для висновку, що з відповідача АТ «Укрзалізниця» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі лише за березень 2017 року та лише у сумі 2 506 грн. 66 коп. Що стосується посилань відповідача на відсутність у нього первинних документів як на підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, то суд звертає увагу АТ «Укрзалізниця», що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить саме на роботодавці, а не на працівникові. Суд акцентує увагу на тому, що невжиття роботодавцем (відповідачем) заходів для відповідного доступу до зазначеної документації з урахуванням того, що вже тривалий час (з 2014 року) на території Донецької області триває антитерористична операція, вочевидь не відповідає вимогам належної обачності і зазначене не може бути підставою для відмови у виплаті працівнику гарантованих Конституцією України і законами України виплат і безумовно не може будь-яким чином погіршувати стан останнього. Щодо науково-правового висновку Торгово-промислової палати України, долученого АТ «Укрзалізниця» до свого відзиву на позов, то суд при його оцінці виходить того, що даний висновок обґрунтовує не підстави для звільнення роботодавця від обов`язку виплатити працівникові належну йому заробітну плату, а підстави для звільнення саме від відповідальності за час затримки розрахунку при звільненні, яка полягає, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, в обов`язку роботодавця виплатити працівникові, окрім заборгованості по заробітній платі, ще й середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже враховуючи, що позивач у своєму позові не ставить питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а отже і суд не вирішує питання щодо відповідальності відповідача за несвоєчасний розрахунок з позивачем при звільнені останнього, вищезазначений висновок Торгово-промислової палати України суд розцінює як такий, що не стосується обставин справи. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» на 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розмірі 1 921 гривня. Так, враховуючи, що ціна вищевказаного позову [PERSON] становить 19 723 грн. 26 коп., то сума судового збору за його подання повинна складати 768 грн. 40 коп. Натомість сума задоволених позовних вимог становить 12,71% (2 506,66 грн. * 100% /19 723,26 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 97 грн. 66 коп. (768,40 грн. * 12,71% / 100%). Таким чином з АТ «Укрзалізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 97 грн. 66 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial