Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, просив стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу у розмірі 10 800,00 дол. США, процентів за користування коштами в сумі 1 075,86 дол. США, 10 % річних за основним боргом у розмірі 896,55 дол. США та 10 % річних за нарахованим процентам в сумі 38,86 дол. США, що станом на день ухвалення рішення за офіційним курсом Національного банку України складає 322 459,67 грн., посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повернення грошових коштів. Ухвалою судді від 20 грудня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження, сторонам роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи, а ухвалою судді від 11 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відзиву, заяв або клопотань від відповідача не надходило. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами загального позовного провадження та ухвалити рішення, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, однак, заяв або клопотань щодо заочного розгляду справи до суду не надходило, що є перешкодою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, а його неявка у відповідності до ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті, а тому суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 27 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого останній позичив у позивача 289 116,00 грн., що є еквівалентом 10 800,00 дол. США, строком до 31 січня 2018 року з поверненням у грошовій одиниці України в сумі еквівалентній 10 800,00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України, встановленому на день повернення позики. Факт одержання відповідачем від позивача позики підтверджується підписанням Договору [PERSON] . У відповідності до п. 6 договору за користування грошовими коштами у строк після 01 лютого 2018 року до дня повернення позики [PERSON] сплачує [PERSON] щомісячно проценти до 05 числа кожного наступного місяця, за який нараховані проценти, в розмірі 12% річних від суми заборгованості у еквіваленті до дол. США (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України станом на день платежу. За прострочення виконання зобов`язання зі сплати основної суми позики та/або процентів, визначених у п. 6 договору, [PERSON] сплачує [PERSON] 10 % річних від простроченої суми у еквіваленті до дол. США за весь час прострочення платежу (ст. 625 ЦК України). Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України на день платежу, що передбачає п. 7 Договору. По закінченню зазначеного строку відповідач на не одноразові усні звернення позивача з вимогою повернути заборгованість борг не повернув, дій щодо погашення заборгованості не вчинив. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положення ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачають, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлено розписку позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем певної грошової суми або певної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи, що відповідачем взяті на себе договірні зобов`язання виконанні не були, у зв`язку з порушенням щодо повернення боргу в становлений сторонами строк, внаслідок чого у позивача виникає право вимоги на стягнення з відповідача на користь [PERSON] суму основного боргу у розмірі 10 800,00 дол. США, проценти за користування коштами в сумі 1 075,86 дол. США, 10 % річних за основним боргом у розмірі 896,55 дол. США та 10 % річних за нарахованими процентами в сумі 38,86 дол. США, що станом на день ухвалення рішення за офіційним курсом Національного банку України складає 322 459,67 грн. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем не виконано договірних зобов`язань перед позивачем, а відтак позов підлягає задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 3 584,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved