Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку до відповідача [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 04 серпня 2008 року на підставі рішення сесії Чернівецької міської ради від 27.03.2008 року на ім'я [PERSON] виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS]. Вказує, що земельна ділянка площею 0,1000 га передана у спільну сумісну власність батькові позивача [PERSON] та його братові [PERSON]. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. При цьому, родинні зв'язки позивача та його батька підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 02.11.1998 року. Позивач стверджує, що 14.08.2018 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна померлому спадкодавцеві на праві спільної часткової власності та визначення часток співвласників. Також, позивач звертає увагу суду на те, що оскільки один із співвласників земельної ділянки, а саме [PERSON] помер, то інший співвласник, а саме відповідач [PERSON] не може вирішити дане питання у добровільному порядку шляхом звернення до нотаріуса. Позивач зазначає, що в іншому порядку визначити частки у спільній сумісній власності неможливо, а без їх визначення він не може оформити спадщину на належну йому земельну ділянку після смерті батька, а тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. На основі викладеного, позивач просить суд право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] припинити та визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] становлять по 1/2 частині. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати дану справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, не фіксувати судове засідання технічними засобами та вимоги позову визнає. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). По факту смерті [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Заленською М.В. 14.08.2018 року було заведено спадкову справу №12/2018, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52966326 (а.с.16). На час смерті спадкодавець [PERSON] був співвласником земельної ділянки площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 04 серпня 2008 року на підставі рішення сесії Чернівецької міської ради від 27.03.2008 року на ім'я [PERSON] (а.с.12). При цьому, згідно вказаного державного акту, вказана земельна ділянка площею 0,1000 га, перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Заленської М.В. від 27.09.2018 року (а.с.17) відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві на праві спільної часткової власності. Як встановлено нотаріусом, [PERSON] та [PERSON] договір про визначення часток у спільному майні за життя [PERSON] не укладався. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно вимог ст.89 ЗК України Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом . Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог статті 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи ту обставину, що право власності на земельну ділянку [ADDRESS] належало двом співвласникам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 04 серпня 2008 року на підставі рішення сесії Чернівецької міської ради від 27.03.2008 року на ім'я [PERSON], суд вважає, що в даному випадку виділення часток, а саме по 1/2 частки земельної ділянки за [PERSON] та [PERSON], про що просить позивач, відповідатиме вимогам Закону.

Outcome: approved