Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача, про визнання недійсним ордера на жиле приміщення. Свій позов мотивує тим, що 11.04.2007 на спільному засіданні адміністрації та президії профкому працівників Волинського державного університету імені Лесі Українки прийнято рішення про надання як [PERSON] - завідувачу сектору історичної літератури Волинського державного університету імені Лесі Українки, так і [PERSON] - асистенту кафедри музично-теоретичних дисциплін Волинського державного університету імені Лесі Українки по ліжко-місцю в кімнаті [ADDRESS]. З метою поліпшення житлових умов неодноразово зверталась з заявами до ректора університету. Однак, 11.05.2016 з метою покращення житлових умов [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення - 1 кімнату пл. 12 кв.м. (тепер - кімната [ADDRESS], раніше - [ADDRESS]) без її відселення та надання іншого жилого приміщення. Крім того, не враховано, що вона є одинокою матір`ю, на утриманні якої перебуває малолітня дитина. Вважає дії службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення [PERSON] неправомірними, оскільки видача оспорюваного ордера порушила житлові права одинокої матері та її неповнолітньої дитини. З врахуванням викладеного, просить визнати недійсним ордер № 119 на жиле приміщення від 11.05.2016, виданий [PERSON] та стягнути з відповідача в її користь судовий збір. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснили, що позивачу разом із відповідачем [PERSON] надали ліжко-місце в гуртожитку. Позивач неодноразово зверталася з проханням про поліпшення житлових умов, однак її не відселили та видали ордер на ім`я [PERSON] . При цьому не було враховано, що вона є одинокою матір`ю, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина. Вважають дії щодо видачі ордера неправомірними в силу порушення посадовими особами порядку видачі ордерів. А тому, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Зазначив, що питання щодо поліпшення житлових умов [PERSON] неодноразово розглядались та вирішувались на засіданнях адміністрації та президії профкому працівників СНУ ім. Лесі Українки, однак, позивач відмовляється від запропонованого їй житла та отримання ордера. Відповідач [PERSON] жодних неправомірних дій не вчиняла, ордер на своє ім`я не видавала, відтак вона є неналежним відповідачем у справі. Від представника відповідача Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Складовими права на житло є забезпечення умов з приводу можливості кожного громадянина мати житло і гарантовану непорушність права користування житлом. Згідно із статтею 31 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством. За положенням статі 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Системне тлумачення положень статей 128, 129 ЖК Української РСР дає можливість зробити висновок, що спеціальний ордер на жилу площу в гуртожитку надається на підставі спільного рішення адміністрації підприємства і профспілкового комітету і є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Статтями 58, 59 ЖК України визначені підстави і порядок видачі ордера та визнання ордера на жиле приміщення недійсним, зокрема, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Гуртожиток [ADDRESS] належить державі Україна в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України на праві державної власності. Право оперативного управління належить Східноєвропейському національному університету імені Лесі Українки. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності, виданим 22 березня 2011 року на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 17 березня 2011 року № 218-8, та Витягом про державну реєстрацію права власності від 25 травня 2011 року. З витягу з протоколу №2 спільного засідання адміністрації та президії профкому працівників Волинського державного університету імені Лесі Українки (а.с. 5) вбачається, що позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] надано по ліжко-місцю в [ADDRESS] . В судовому засіданні було встановлено, що в будинку було змінено нумерацію кімнат, номер кімнати в якій сторонам були видані ліжко-місця, було змінено з [ADDRESS] на [ADDRESS]. [PERSON] видано ордер №п3/18 на право проживання в гуртожитку університету, корінець ордеру міститься в матеріалах справи (а.с. 6). За вказаною адресою зареєстроване постійне місце проживання позивача. Починаючи з 2008 року [PERSON] неодноразово зверталася до ректора університету із заявою про поліпшення житлових умов, оскільки очікує народження дитини (а.с. 8,12). При чому в заявах позивач не зазначала бажаний спосіб покращення житлових умов. 24.10.2016 позивач подавала заяву на ім`я ректора університету про забезпечення її житлом для постійного проживання, окрім того вказувала, що на час перереєстрації гуртожитку її не було включено до списку мешканців (а.с.13). Відповідно до ст.43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Статтею 46 цього кодексу визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою. Позивачем не надано доказів, що вона відноситься до категорії осіб, які передбачені ч. 1 ст.46 ЖК УРСР, та яким поза чергою надається жиле приміщення. Разом з тим, ч.ч.2, 3 ст.46 ЖК УРСР установлено, що поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Статтею 45 ЖК УРСР установлено, що у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов, у тому числі, одиноким матерям. Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 року за № 470 (далі - Правила). Відповідно до пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень. Пунктом 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Позивачем не надано доказів, що вона була поставлена на єдиний квартирний облік у позачерговій черзі з відповідачем, та того, що була поставлена на квартирний облік щодо черговості надання житла перед відповідачем. Судом встановлено, що 11.05.2016 відповідачу [PERSON] було видано ордер № 119 на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] . З повідомлення СНУ ім. Лесі Українки від 16.05.2018 №03-29/02/144 на заяву [PERSON] від 16.04.2018 вбачається, що гуртожиток [ADDRESS] у 2016 році набув статусу житлового будинку (а.с.44). Тобто, відповідачу було видано ордер на житлове приміщення не у гуртожитку, а у житловому будинку. З вищевказаного повідомлення СНУ ім. Лесі Українки від 16.05.2018 також вбачається, що документація та реконструкція по зміні статусу гуртожитку на житловий будинок була здійснена за кошти мешканців згідно рішення загальних зборів мешканців гуртожитку, позивач [PERSON] не брала участі у загальних зборах мешканців, постійно не проживала в кімнаті [ADDRESS] , не здійснювала належним чином платежі згідно рішень загальних зборів мешканців та укладених договорів з відповідними організаціями, перевага в подальшому проживанні надавалася [PERSON] , яка там постійно проживала, брала участь в загальних зборах, здійснювала необхідні оплати. Разом з тим, судом встановлено, що на спільному засіданні адміністрації та президії профкому працівників Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки неодноразово обговорювалося питання щодо покращення житлових умов працівників університету, в тому числі і позивача [PERSON] , що підтверджується витягами з протоколів №1 від 23.03.2017 та №1 від 06.03.2018 Зокрема було ухвалено надати кімнату [ADDRESS] та видати на неї ордер [PERSON] разом з сім`єю у складі дочки [PERSON] , 2008 року народження. На спільному засіданні адміністрації та президії профкому в березні 2018 року, повторно ухвалено надати кімнату [ADDRESS] та видати на неї ордер; зобов`язано [PERSON] звільнити кімнату [ADDRESS] від своїх речей до 01.05.2018. Одночасно, [PERSON] попереджено, що у разі відмови отримати ордер на запропоноване житлове приміщення, вона буде виселена як така, що не потребує житла, в судовому порядку. 16 квітня 2018 року комісією було складено Акт №1 про те, що станом на день складання акту [PERSON] неодноразово відмовляється від отримання ордеру на вселення в житлове приміщення (кімнату) [ADDRESS] , яке було їй надано згідно з протоком спільного засідання адміністрації та президії профкому працівників Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки. Поважності причин відмови від отримання ордера позивач при цьому не вказала. А тому, твердження позивача про порушення відповідачами її права на першочергове поліпшення житлових умов як одинокої матері, суд вважає необґрунтованими. Посилання позивача на ту обставину, що квартира на момент видачі ордера [PERSON] не була нею фактично звільнена, позивач теж мала право користування кімнатою, що є підставою для визнання ордера недійсним, не знайшло свого підтвердження в суді. Неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення відповідачу в судовому засіданні не встановлено. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вважає, що позивачем не надані належні та достатні докази на підтвердження недійсності оспорюваного ордера. Під час розгляду справи не встановлено подання недостовірних відомостей, а також неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання житлового приміщення відповідачу, і таке, з урахуванням встановлених судом обставин вирішення питання покращення житлових умов позивача, не порушує прав інших громадян чи організацій, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed