Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Київської міської ради про визнання права приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 8000000000:90:149:044, загальною площею 0,09 га за адресою: [ADDRESS] для ведення індивідуального садівництва та зобов'язання органів державної реєстрації прав внести запис до Державного реєстру речових прав про набуття ним права власності на вищевказану земельну ділянку. До початку розгляду справи позивач уточнив позов, заявивши вимогу про визнання права на одержання у власність земельної ділянки. Свої вимоги обгрунтував тим, що 09 лютого 2007 року ним на адресу Київського міського голови було подано заяву-клопотання про виділення та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,09 га для ведення індивідуального садівництва за адресою: [ADDRESS]. Згідно з дорученням заступника Київського міського голови, заступником голови КМДА - начальником головного управління земельних ресурсів надано відповідь, що управління підготувало та направило запити до міських служб для надання їх висновків. На виконання заначених доручень міськими службами було направлено листи-погодження щодо відведення позивачу земельної ділянки у приватну власність. На підставі листа-доручення Київської міської ради від 09.02.2007 року ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ТОПОС» розробило проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, який був направлений на розгляд та затвердження до Київської міської ради. Проте, рішення щодо відведення позивачу земельної ділянки Київською міською радою на сьогоднішній не винесено. Позивач зазначив, що він виконав усі передбачені чинним законодавством умови для отримання земельної ділянки у власність, а відповідач не виконує вимоги Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування», затягує процес винесення рішення, чим порушує його права. В судове засідання представники позивача надали заяву, в якій позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 07 лютого 2007 року позивач подав до Київської міської ради заяву про передачу йому у приватну власність земельну ділянку, площею 0,09 га за адресою: [ADDRESS] у Дарницькому р-ні (а.с. 19). За дорученням заступника Київського міського голови Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації (виконавчого органу Київради) у встановленому підзаконними актами порядку були направлені запити до Дарницької районної ради м. Києва, ДП «Інститут генерального плану м. Києва», Головного державного санітарного лікаря м. Києва, Управління охорони навколишнього природного середовища, Головного управління охорони культурної спадщини, Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій, Комунальної організації «Центр містобудування та архітектури» щодо погодження відведення [PERSON] земельної ділянки (а.с. 21). Всі необхідні погодження були отримані, після чого Київська міська рада надала дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки (а.с. 22-36). На підставі листа-доручення Київської міської ради ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ТОПОС» розробило проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] зазначеної земельної ділянки за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (а.с. 8-18). Судом встановлено, що на час розгляду справи рішення щодо відведення позивачу земельної ділянки Київською міською радою не прийняте. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що Київська міська рада порушила його право на одержання земельної ділянки у власність, затягуючи процес винесення рішення про передачу земельної ділянки у власність. Разом з тим, вказані доводи суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону. Право власності на землю гарантується ст. 14 Конституції України, якою визначено, що це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Земельний Кодекс України є спеціальним законом, який регулює земельні відносини. Відповідно до положень ст. ст. 81, 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Ст. 118 ЗК України встановлені підстави та порядок приватизації земельних ділянок, що належать до земель державної і комунальної власності, в тому числі громадянами, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, право на набуття земельної ділянки у власність є конституційним правом громадянина, спосіб реалізації якого врегульований відповідними законами України. Враховуючи те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили, що право позивача на набуття земельної ділянки у власність оспорюється чи не визнається відповідачем, тому і підстав для його захисту в судовому порядку у спосіб, обраний позивачем, не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Київської міської ради про визнання права на одержання земельної ділянки у власність задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed