Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де вказав, що 01 грудня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки (паю) площею 5,390 га кадастровий номер 1422081100:01:000:0460 на території Ганнівської сільської ради Добропільського району, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 160837. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки представити оригінал Державного акту на землю позивач не зміг у звязку із втратою такого ще померлою. Запропоновано звернутися до суду для захисту своїх прав. Як спадкоємець за законом, просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на вищевказану земельну ділянку, що належала померлій [PERSON] Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримали та просили повністю задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечує. Представник третьої особи ТОВ «Агродобробут» не був присутній при розгляді справи, у своїй заяві просив вирішити спір на розсуд суду. Представник Ганнівської сільської ради до суду не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Ніяких заяв на адресу суду від ради не надходило. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмово викладені позиції сторін, з`ясувавши думку третіх осіб, дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дійсно є рідними синами [PERSON], яка померла 01 грудня 2016 року згідно відповідного свідоцтва про смерть (а.с.7) Після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,390 га кадастровий номер 1422081100:01:000:0460 на території Ганнівської сільської ради Добропільського району, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 160837 (а.с.8, 11) Позивач звернувся до нотаріусу для оформлення спадщини, і йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за відсутності оригіналу правовстановлюючих документів, що суд вбачає із постанови державного нотаріуса від 22.06.2018р. (а.с.13) У відповідності з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщина) від померлої особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1235 цього Кодексу, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб. В матеріалах спадкової справи №24/2017, відкритої державним нотаріусом [PERSON] за заявою позивача, мається копія заповіту від 28.12.2005 року, складеного [PERSON], посвідченої секретарем Ганнівської сільської ради, яким належну їй земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 160837 вона заповідає своєму синові [PERSON] (а.с.49) З урахуванням наведеного, позивач має успадкувати земельну ділянку за заповітом, тому суд вважає помилковим і не застосовує положення про спадкування за законом, передбачені главою 86 Цивільного кодексу України, на які посилається представник позивача. Із заяви про прийняття спадщини від 04.04.17 суд вбачає, що [PERSON] бажає та приймає її (а.с.43) За нормами ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 Кодексу, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця право на таку спадщину. За ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Розглядаючи спір, суд застосовує вимоги ст.392 ЦК України, а саме що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. В цьому випадку власник майна помер, та мається спадкоємець, який бажає отримати право на це майно в порядку спадкування та втрачений оригінал документа на це майно. За ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, згідно відмови нотаріуса, оригінал документа, що підтверджує право власності, загублено, а видача дублікатів цих документів діючим законодавством на передбачена. Отже, в даному випадку, за відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину суд вбачає факт невизнання прав позивача як спадкоємця, а отже й підстави для їх захисту. Також суд враховує факт визнання позову, що заява відповідача [PERSON] до суду про визнання позову повністю відповідає його волі і узгоджується із написаною ним заявою до нотаріуса про добровільну відмову від спадщини на користь свого брата [PERSON] За ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд зауважує, що таке визнання позову [PERSON] не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З урахуванням вищенаведеного, у звязку з відмовою нотаріуса оформити спадкові права [PERSON] і видати відповідне свідоцтво про право на спадщину (а.с.65) і відсутності правовстановлюючого документа на землю, у суду є всі підстави для захисту прав позивача шляхом задоволення позову та визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Outcome: approved