Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач-[PERSON]. звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання за ним право власності на ? частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 1/2 зазначеної квартири належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, інша частина зареєстрована за [PERSON], який за життя залишив заповіт, оскільки близьких родичів у нього і його дружини не було, а позивач, як племінник, доглядав за ними та підтримував. Позивач вказує, що 17.08.2016 р. вінзвернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі йому свідоцтва про право власності на спадкове майно, проте отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що були пропущені строки для прийняття спадщини. Позивач вважає, що у нього відсутні поважні причини пропущення строку через юридичну необізнаність, але приймаючи до уваги, що його право власності не визнається і він позбавлений іншої можливості оформити свої спадкові права, він вимушений був звернутися до суду. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача- Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, завчасно, надав свої заперечення проти позову з посиланням на те, що позивачем не надано жодного доказу щодо реєстрації місця проживання спадкодавця, а також сумісного проживання [PERSON] і [PERSON] на час відкриття спадщини, позивач зареєстрований в [ADDRESS], до справи не додана довідка з місця проживання [PERSON] та склад його сім'ї за встановленим зразком, не підтверджено родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем та відсутня інформація щодо прийняття спадщини іншими особами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і оцінивши надані докази, приходить до наступного. Двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданого 29 січня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. За життя власники квартири склали заповіт, за яким належну кожному з них ? частину квартири вони заповідали [PERSON] Після смерті [INFO] р. [PERSON] , позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 17.04.2009 р. державним нотаріусом 5-ої Харківської державної нотаріальної контори. Право власності на ? частину спірної квартири зареєстровано за позивачем [PERSON] у встановленому порядку 08.05.2009 р. [INFO] р. помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини двокімнатной ізольованої квартири [ADDRESS] . Спадкодавець залишив заповіт, посвідчений 03.03.2009 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М., за яким належну йому частину квартири він заповідає [PERSON] Згідно з вимогами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановляється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, [PERSON] фактично спадщину прийняв, але звернувся до нотаріуса 17 серпня 2016 року, тобто через півтора місяця після закінчення строку подання заяви про прийняття спадщини, відразу із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку ст.ст. 1296-1298 ЦК України. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса ХМНО Літвінової Я.М. про відмову від вчинення нотаріальної дії від 07.08.2016 р., при перевірці даних за витягом зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER], спадкова справа на ім'я [PERSON] не заводилась. Оскільки [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався і строк на прийняття спадщини пропущено, запропоновано звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів до суду. Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Звертаючись до суду, [PERSON] , як спосіб захисту свого права , посилається на ст. 392 ЦК України, якою визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Приймаючи до уваги сукупність доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON], оцінивши та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і необхідність їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved