Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 23.08.2016 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 10000000 грн., які зобов`язався повернути [PERSON] \~ \~ \~ \~29.06.2019 року [PERSON] переуступив йому борг за борговою розпискою. \~ \~ \~ \~У вказаний в розписці строк, відповідач свої зобов`язання не виконав, позику не повернув. На його прохання в добровільному порядку сплатити заборгованість відповідач ніяким чином не прореагував та в усній формі відмовився сплатити кошти. А тому просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 10000000 грн. \~\~ \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовими повістками, про поважні причини неявки суду не повідомив. Також надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю (т.1 а.с.39). \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в матеріалах справи є ксерокопія боргової розписки від 25.08.2016 року, згідно з якою відповідач [PERSON] надав розписку [PERSON] в підтвердження боргового зобов`язання перед останнім в сумі 10000000 грн. та зобов`язався повернути борг до 25.08.2018 року (т.1 а.с.2). 29.06.2019 року [PERSON] переуступив позивачу [PERSON] борг за борговою розпискою (т.1 а.с.3). Відповідно до вимог ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1049 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження факту отримання та факту не повернення боргу, оскільки, як вбачається з тексту копії розписки (т.1 а.с.2) фактом погашення боргу є повернення цієї розписки, тобто суд позбавлений можливості перевірити, чи повернув відповідач кошти в сумі 10000000 грн. позивачу чи ні, оскільки позивачем не надано суду оригінал розписки, а лише її ксерокопію, що підтверджується клопотанням експерта №1656-К від 02.10.2020 року (т.2 а.с.79), а тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Позивачу [PERSON] надсилався лист про надання до суду оригіналу розписки (т.2 а.с.76), однак позивач, отримавши даний лист, в судове засідання не з`явився та не надав суду оригінал розписки, що є обов`язковим. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд позбавлений можливості надати оцінку належному по справі доказу борговій розписці від 25.08.2016 року, а тому вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є безпідставними, позов не обґрунтований та не підтверджений належними доказами, а тому не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed