Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики від 29.12.2013 року в сумі 11500 грн. та відсотків за користування коштами в сумі 345 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2013 року уклав з відповідачем договір позики грошових коштів в сумі 11500 грн., що підтверджується його розпискою. Відповідно до угоди відповідач зобов'язувався повернути гроші не пізніше 20.02.2014 року. Однак в зазначений строк гроші не повернув, ухиляється від виконання зобов'язання. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання більш ніж на три місяці, вважає, що має право на стягнення 345 грн., що становлять три відсотки від суми боргу на підставі ст.625 ЦК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що грошові кошти в сумі 11500 грн. надав відповідачу в вересні чи в жовтні 2013 року, в грудні 2014 року відповідач надав йому розписку, де зобов'язався повернути грошові кошти до 20.02.2014 року, проте до теперішнього часу боргу не повернув. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 11500 грн. та проценти в розмірі 345 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти цього. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суму, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами 29.12.2013 року укладено усний договір позики, що підтверджується розпискою, виданою [PERSON] Відповідно до договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 11500 грн. та зобов'язався їх повернути до 20.02.2014 року. У встановлений строк відповідач свого зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув. Таким чином, суд вважає, що сума боргу в розмірі 11500 грн. підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають сплаті проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку України від суми позики за час користування грошовими коштами на день винесення судового рішення в сумі 455,59 грн.: з 29.12.2013 року по 02.07.2014 року - 186 днів - час користування позикою, з 29.12.2013 року по 14.04.2014 року - 107 днів - облікова ставка НБУ в розмірі 6,5% річних, з 15.04.2014 року по 02.07.2014 року - 79 днів - облікова ставка НБУ в розмірі 9,5% річних. 11500 грн. х 6,5% : 365 днів х 107 днів = 219,13 грн., 11500 грн. х 9,5% : 365 днів х 79 днів = 236,46 грн. 219,13 + 236,46 грн. = 455,59 грн. Враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача проценти в сумі 345 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved