Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, посилаючись на те, що з 07 жовтня 2006 року до 02 вересня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини її вихованням займався позивач та його мати [PERSON], відповідачка дитиною не займалася, не проявляла інтересу до життя дитини, не займалася її розвитком, а восени 2012 року вона залишили позивача та дитину та пішла проживати до іншого місця мешкання. З того часу відповідачка дитину майже не відвідувала, інколи приходила за нею до дитячого садку. Але у червні 2013 року відповідачка [PERSON] викрала дитину і з того часу не надає позивачу можливості бачитися з дочкою, звертання позивача до Управління служб у справах дітей з цього приводу ніяких результатів не дало. Позивач занепокоєний життям та станом здоров»я дитини, оскільки вона вважала місцем свого проживання саме місця мешкання батька - [ADDRESS], позивач та його батьки приділяли дитині належну увагу, турбувалися про неї. Натомість, мати дитини весь час проводить на роботі, тому вихованням дитини не займається, дитина не відвідує навчальні заклади, кружки, не була зарахована до 1 класу. Позивач має стабільний заробіток, позитивно характеризується, за місцем його проживання створені усі належні умови для життя та розвитку дитини, вважає, що встановлення місця проживання дитини разом із ним буде доцільним та відповідати інтересам дитини, тому позивач просив визнати місце проживання малолітньої [PERSON] за місцем його проживання - [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги, надали судові аналогічні пояснення. Додатково позивач [PERSON] пояснив судові, що після того, як між ним та відповідачкою наприкінці 2012 року погіршилися сімейні стосунки і вона вирішила піти від позивача, вони домовилися, що дитина залишиться проживати з батьком. Після чого відповідачка пішла із сім»ї, переїхала на інше місце проживання і з того часу майже не відвідувала дитину, не цікавилася ні нею, ні її життям. Після того, як влітку 2013 року відповідачка викрала дитину, вона також належної уваги дитині не приділяє, оскільки працює, хоча в сім»ї позивача дитиною опікувалися постійно, дитина дуже прив'язана до батька та хоче з ним проживати. Позивач вважає, що проживання з матір»ю негативно відобразиться на дитині, в тому числі на її здоров»ї, дитині краще проживати разом із батьком, оскільки для цього створені належні умови, в тому числі і побутові. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та пояснила судові, що дійсно після народження дитини мати позивача допомагала їй з вихованням дитини. Враховуючи той факт, що позивач отримував невелику заробітну плату та грошей на утриманні сім»ї не вистачало, відповідачка вийшла на роботу, за рахунок отримуваних нею коштів вони із чоловіком значно покращили свої житлової умови. У вересні 2012 року, поки відповідачка була на роботі, позивач зібрав її речі та вивіз за місцем її реєстрації - [ADDRESS], і з того часу відповідач не мала змоги бачити дитину, оскільки позивач не надав їй такої можливості, хоча вона зверталася до райвідділу міліції. Тільки через деякий час позивач дозволив їй побачити дитину, але тільки за місцем його проживання в присутності його або його батьків, при цьому дитину налаштовували проти матері. Влітку 2013 року, коли вони разом із чоловіком їхали до парку, відповідачка забрала дитину і з того часу вона проживає разом із нею за вищевказаною адресою. Також відповідач пояснила, що належним чином виконує свої материнські обов'язки, оскільки опікується дитиною, виховує її, дитина відвідує гуртки, готується до школи, в будинку створені належні умови для проживання дитини, вона має окрему кімнату. Відповідач дійсно багато працює, однак в період її відсутності з дитиною залишається брат позивачки та невістка. Відповідач пояснила, що в неї з донькою довірительні стосунки, дитині добре проживати разом нею, вважає, що дочка повинна проживати разом із матерю і не заперечує проти її спілкування і батьком. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, надала судові аналогічні пояснення. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради Ананченко Л.Б. проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що дитина проживає разом із матір»ю, яка піклується про неї, займається її вихованням, навчанням та оздоровленням, за місцем проживання дитини створені належні умови для її розвитку та відпочинку. Батько дитини [PERSON] також створив належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Однак при з»ясуванні психоемоціонального ставлення дитини до батьків було встановлено, що мати відіграє головну соціальну роль в становленні психіки дитини, натомість батькові необхідно більше уваги приділяти спілкуванню з дочкою. Тому визначення місця проживання дитини разом із батьком [PERSON] є недоцільним. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року до 02 вересня 2013 року / а. с. 6, 9/. Під час шлюбу [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис № 516 від 12 жовтня 2007 року. В свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від 12 жовтня 2007 року, виданому Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції вказано, що батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] / а. с. 5/. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. В судовому засіданні стороні не заперечували, що після погіршення сімейних стосунків між ними з вересня 2012 року дитина проживала разом із батьком за адресою: [ADDRESS], а з червня 2013 року - із матір»ю за адресою : [ADDRESS] Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. З акту обстеження умов проживання вбачається, що по [ADDRESS], де на теперішній час проживає дитина, вона має свої спальне місце, забезпечена одягом, збалансованим харчуванням, має багато іграшок. Відповідно до характеристики ФОП [PERSON] - відповідач [PERSON] характеризується позитивно, в колективі користується повагою та авторитетом, турбується про матеріальний стан сім»ї. Згідно довідки Основ»янської об»єднаної ДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області [PERSON] має стабільний та постійний заробіток / а. с. 77-80, 94/. Також з акту обстеження будинку [ADDRESS], в якому раніше проживала дитина, вбачається, що в будинку для дитини відведено окрему кімнату, яка облаштована меблями, є комп»ютер, телевізор, іграшки, дитячі речі, стосунки в сім»ї доброзичливі / а. с. 61/. У зв»язку із чим суд приходить до висновку, що і за місцем проживання матері, і за місцем проживання батька для дитини створені належні умови проживання, розвитку та навчання. Як вбачається з висновку щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON], виданого 12 грудня 2013 року Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради, малолітня дитина фактично проживає разом із матір»ю, яка піклується про свою дочку, займається її вихованням, навчанням та оздоровленням, медичних протипоказань мати дівчинки не має, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно. І батько, і мати дитини створили належні умови для розвиту та відпочинку дитини. Однак при психологічному обстеженні дитини було виявлено, що мати дитини [PERSON] відіграє головну соціальну роль в становленні психіки дівчинки, а батькові необхідно більше уваги приділяти спілкуванню з дочкою, поступово збільшуючи час спілкування з дитиною. Тому в інтересах дитини Управління служб у справах дітей вважає недоцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] / а. с. 90-93/. Тому приймаючи до уваги ставлення дитини до кожного з батьків, її психологічний стан, а також, враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе прийняти до уваги висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради та визнати недоцільним проживання малолітньої дитини за місцем проживання її батька. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника на неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов»язків, оскільки суд вважає, що цей факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Дійсно з характеристики дошкільного навчального закладу ясла-садка № 52 вбачається, що активну участь в вихованні дитини приймали її бабуся та батько, а мати іноді приводила та забирала доньку з садку. Однак в судовому засіданні відповідач пояснила, що через деякий час після народження дитини вона вийшла на роботу з метою належного матеріального забезпечення сім»ї, тому за спільною згодою сторін дитиною більше опікувалася бабуся дитини. Позивач в судовому засіданні також підтвердив, що відповідачка багато часу проводила на роботі. Цей факт також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка пояснила судові, що дитина протягом дня перебувала вдома із своєю бабусею, батько забирав дитину з дитячого садка. Свідок [PERSON] також пояснила судові, що відповідачка [PERSON] працювала через день, у вихідний день вона ходила до своїх братів, де допомагала їм по господарству. Суд вважає, що перебування дитини з бабусею або з батьком в той час, коли мати дитини перебувала на роботі, не свідчить про її неналежне ставлення до виховання дитини. Також суд приймає до уваги, що свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили судові, що відповідачка [PERSON] не палила, спиртні напої не вживала. Крім того, посилання позивача на те, що відповідачка неналежно відноситься до духовного розвитку та навчання дитини спростовується довідкою Центру дитячої та юнацької творчості № 7 Харківської міської ради, з якої вбачається, що [PERSON] є вихованкою вказаного центру, з листопада 2013 року відвідує гурток «Студія розвитку дитини» та з жовтня 2013 року відвідує гурток «Діти Індиго» / а. с. 118/. Відповідно до ст. 155 ч. 2 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При розгляді цього спору судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], 2007 року народження, на теперішній час проживає з матір»ю, яка належним чином піклується про неї, займається її вихованням, розвитком, навчанням, вона відіграє головну соціальну роль у психологічному становленні дитини. Тому суд, враховуючи інтереси дитини, приходить до висновку про недоцільність визначення місця проживання дитини за місцем проживання її батька [PERSON] При цьому у разі недосягнення між сторонами згоди щодо участі у вихованні дитини, позивач не позбавлений права на звертання до Управління служб у справах дітей для вирішення питання щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed