Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ПСП «Деметра 16» та нею (в порядку спадкування після смерті [PERSON] ) від 25.07.2016; 2) стягнути з ПСП «Деметра 16» на її користь суму нарахованої та невиплаченої орендної плати за 2017-2020 роки на загальну суму 24 800 грн.; судові витрати на загальну суму 1816 грн., та витрати на правничу допомогу на загальну суму 10 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2021 вона успадкувала земельну ділянку площею 5,9050 га сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Приморського району Запорізької області, Партизанська сільська рада, за межами населеного пункту, кадастровий номер 2324884600:02:005:0010, після смерті чоловіка [PERSON] . За життя [PERSON] 25.07.2016 уклав договір оренди даної земельної ділянки із ПСП «Деметра 16» строком на 7 років, тобто до 25.07.2023. 18.03.2021 вона звернулася письмово до відповідача з повідомленням про перехід права власності на земельну ділянку, а також про необхідність сплати заборгованості по орендній платі за земельну ділянку, а також досудову вимогу щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з істотним порушенням умов договору, відшкодування заборгованості та запропоновано укласти новий договір у строк до 25.03.2021. Однак ніякої відповіді від відповідача не отримала. Вона неодноразово зверталась щодо виплати заборгованості по орендній платі телефоном до уповноважених осіб відповідача, як за життя [PERSON] так і після його смерті, однак такі звернення ігноруються відповідачем. На теперішній час заборгованість по орендній платі, яка утворилась протягом 2017-2020 років за використання земельної ділянки становить 28 400 грн., яку відповідач жодним чином не намагається сплатити позивачу. Вважає, що систематична невиплата орендної плати за користування земельною ділянкою з 2017 по 2020 роки є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що є підставою його дострокового розірвання. Представником відповідача Ткаченко О.С. в порядку ст. 178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, в якому вказується, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вважає позов необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Позивачем не наведено відповідних доказів щодо зазначених обставин, додані до позовної заяви документи не містять в собі доказів обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Підприємство відповідача використовує земельну ділянку позивача у своїй діяльності з ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а дане виробництво потребує повного річного обслуговування, як сільськогосподарської техніки та працівників, якими здійснюються зазначені обслуговування, чи закупівлі ПММ, так і землі сільськогосподарського призначення, в тому числі орендованої. І незаплановане повернення землі з оренди може критично відобразитись на результатах діяльності підприємства в цілому. Земельна ділянка позивача є малою частиною поля, на якому переважно посіяно одну сільськогосподарську культуру, яку зручно збирати великогабаритною сільськогосподарською технікою в межах одного поля, не ділячи та не розмежовуючи аналогічні земельні ділянки цього поля, як наприклад земельна ділянка позивача. А вихід позивача з поля потягне за собою деякі незручності при обробці землі та збору з неї врожаю. Строк договору оренди землі спливає 25.07.2023, враховуючи певний строк даного договору підприємство відповідача і планувало певним чином свою підприємницьку діяльність. На звернення позивача від 21.03.2021 відповідачем було надано відповідь, що зазначені відомості прийняті до відома. Вимога про сплату заборгованості по орендній платі в сумі 28400 грн. новому власнику задоволенню не підлягає за безпідставністю. Повідомлення про набуття права власності на земельну ділянку оформлено без дотримання вимог чинного законодавства, яким передбачено необхідність зазначення у своєму повідомленні місця проживання нового власника та платіжних реквізитів, до повідомлення не додано: копії свідоцтва про смерть власника земельної ділянки, копії паспорта нового власника, копії картки платника податків та копії правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Вимога щодо стягнення нарахованої та невиплаченої орендної плати за 2017-2020 роки є безпідставною, оскільки її задоволення напряму залежить від обставин належного повідомлення позивачем відповідача, як орендаря за договором оренди землі, про набуття нею права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування після померлого орендодавця. А таке повідомлення із зазначеними порушеннями встановленого порядку відповідачем було отримано лише 22.04.2021. І за таких обставин права на отримання орендної плати за договором оренди землі позивач не набув. Статусу сторони зазначеного договору позивач не набув шляхом укладення додаткової угоди про внесення відповідних змін до договору, а з наданого позивачем витягу не вбачається обставин виникнення прав власності позивача та його обтяження умовами договору оренди землі. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю (а.с.56-63). В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надіслала заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.90); представник відповідача належно повідомлений про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив (а.с.85). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. 25 липня 2016 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем Приватним сільськогосподарським підприємством «Деметра 16» в особі керівника Білий Анатолія Павловича укладено договір оренди землі. Предметом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Партизанської сільської ради Приморського району Запорізької області, кадастровий номер 2324884600:02:005:0010, площею 5,9050 га, строком на 7 років. Відповідно до п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі - не менше 3% від нормативної грошової оцінки за згодою сторін, що становить 7100 грн., або 2400 кг озимої пшениці, 500 кг соняшника. Відповідно до п. 11 Договору орендна плата вноситься в строк - не пізніше 30 грудня поточного року. Відповідно до п. 42 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання (а.с.13-20). 04.03.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , як дружині померлого [PERSON] , 1979 року народження, який помер [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: земельної ділянки площею 5,9050 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Приморський район, Партизанська сільська рада, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Приморською районною державною адміністрацією Запорізької області 28 грудня 2012 року, серії ЯИ № 340713, зареєстрованої в Книзі записів реєстраційних державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 232480004002640. Кадастровий номер земельної ділянки: 2324884600:02:005:0010. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5.9050 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2324884600:02:005:0010, що розташована на території Партизанської сільської ради Приморського району Запорізької області. Земельна ділянка знаходиться в оренді ПСП «Деметра 16», строком на 7 років (а.с.10-12). 12.03.2021 [PERSON] звернулася до директора ПСП «Деметра 16» з повідомленням у порядку ст.148-1 ЗК України, а також з вимогою про досудове врегулювання спору, в якому пропонує: зробити розрахунок заборгованості по сплаті орендної плати; виплатити їй заборгованість за 2017-2021 роки на загальну суму 28 400 грн.; розірвати договір оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ПСП «Деметра 16» (а.с.21,23-24). Директор ПСП «Деметра 16» письмово повідомив [PERSON] про необхідність усунення недоліків своїх повідомленнях про набуття права власності та вимоги про досудове врегулювання спору, та повернення до їх розгляду у встановленому чинним законодавством порядку (а.с.68). Згідно з видатковим касовим ордером від 20.07.2018 ПСП «Деметра 16» виплачено [PERSON] орендну плату за земельну частку (пай) за 2018 рік в сумі 8050 грн. (а.с.76). 29.09.2018 [PERSON] ПСП «Деметра 16» виплачено 1000 грн. на поховання [PERSON] (а.с.75). Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду зробила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору вимагати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса. Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплати цих сум. А тому не використання ПСП «Деметра 16» свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання, як систематична несплата орендної плати (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 709/1089/17 від 09.12.2019, постановах ВС від 21.05.2018 у справі № 479/187/17, провадження № 61-4907св18 та від 17.04.2019 у справі № 365/315/16-ц, провадження № 61-23532св18). Згідно з ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Також відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що позивач набула право власності на земельну ділянку 04.03.2021, а отже саме з 04.03.2021 у неї виникло право вимагати у відповідача сплати орендної плати, а саме: з моменту оформлення нею спадщини. Отже, якщо у договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься не пізніше 30 грудня поточного року, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов`язання хоча б за два роки. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За вказаних обставин, за відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки, не має підстав стверджувати, що відповідач припустився систематичної несплати орендної плати, щоб, в свою чергу, давало б підстави для розірвання договору оренди землі. Таким чином, вимога позивача щодо дострокового розірвання договору оренди землі задоволенню не підлягає. Щодо стягнення заборгованості, судом встановлено, що ПСП «Деметра 16» нарахована орендна плата [PERSON] за 2017-2020 роки в сумі 40 000 грн.; утримано податків за 2 роки в сумі 3900 грн.; виплачено у 2017 році 8050 грн., у 2018 році 9050 грн., що підтверджується довідкою (а.с.91). За таких обставин, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення орендної плати у сумі 16 100 грн. за період з 2019-2020 роки. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: виходячи з розрахунку: (16100 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 908 грн. (розмір судових витрат) / 24800 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 589,46 грн. (а.с.1,2). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 552/2145/16-ц). Як вбачається з матеріалів справи витрати на професійну правничу допомогу позивача підтверджуються: Договором про надання правової допомоги від 07.04.2021, укладеного між адвокатом Щербина К.В. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 947 від 05.04.2012) та [PERSON] ; актом приймання-передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг від 07.04.2021 року, згідно з яким загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 10 000 грн.; квитанцією про сплату [PERSON] послуг згідно договору про надання правової допомоги в сумі 10 000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу на суму 10 000 грн. є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Оскільки судом частково задоволено позов [PERSON] судові витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, виходячи з розрахунку: (16 100 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 10 000 грн. (розмір судових витрат) : 24800 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 6 491,93 грн. На підставі ст. ст. 3, 526, 537, 611, 651 ЦК України, ст.ст. 125, 148-1 ЗК України,

Outcome: partial