Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його мати [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала право на земельну частку (пай) та на її імя було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349377 від 09.12.1999 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Красноколядинської сільської ради. 21 квітня 2002 року [PERSON] померла. Після смерті матері відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на земельну частку (пай). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, прийняв спадщину і вступив у володіння зазначеним спадковим майном, так як на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, але у визначений законом строк не звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач [PERSON] просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON], та визнати за ним право на земельну частку (пай) на території Красноколядинської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 21 квітня 2002 року, що належала їй на підставі сертифікату серії ЧН № 0349377 від 09.12.1999 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб - в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 21 квітня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 135934 від 24.04.2002 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІV-ЯР № 393134 від 29.04.1959 року [PERSON] народився 20 лютого 1959 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.9). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349377 від 09.12.1999 року, згідно з яким [PERSON] належить право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власноті ВАТ «Красноколядинське» розміром 5,4 в умовних кадастрових гектарах (а.с.10). Довідкою Красноколядинської сільської ради підтверджується той факт, що [PERSON] здійснив поховання своєї матері [PERSON], відбував ритуальні заходи, здійснював догляд за житловим будинком та надвірними будівлями (а.с.11). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 02.08.2017 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 034377 від 09.12.1999 року, що належала [PERSON] станом на 21.04.2002 року становила 43 731 грн. 31 коп. (а.с.29). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 15 липня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 034377 на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с.16. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 28.07.2017 року (а.с.27). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Спадкодавець [PERSON] померла у 2002 році, тобто під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 549 УК УРСР передбачено визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, йдеться про те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянуто судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджується той факт, що [PERSON] після смерті матері поховав її та фактично вступив в управління спадковим майном, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть йому можливість оформити спадщину у передбаченому законом порядку після її смерті, іншим шляхом це встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері. Розглядаючи позовну вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла у 2002 році, тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що хоча спадкодавець і померла в 2002 році, тобто спадщина після її смерті відкрилась до набрання чинності ЦК України, але вважаючи на ту обставину, що за цей період спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців, то судом до даних правовідносин у відповідності до ч.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, застосовуються положення книги шостої Цивільного кодексу України. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], то до позивача, як спадкоємця першої черги, переходить право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала його матері за життя згідно сертифікату серії ЧН № 034377. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право на земельну частку (пай), дане право було нею було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved