Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] батьком її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з відповідачем вона мала з травня 2009 року по листопад 2009 року фактичні шлюбні відносини та він є біологічним батьком дитини, проте від матеріального утримання відмовляється. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Дейниченко В.І., який діє на підставі ордера серії ДН №126127 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились надали заяву про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, надали суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги частково визнав, вказав що згоден надавати допомогу по утриманню [PERSON] , а саме у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а справу просив розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Зі свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, серії [NUMBER] , слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відомості про батька записані зі слів позивача, таким чином запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Частиною 3 статті 51\~Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно ст.\~180\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач не заперечував проти позовних вимог [PERSON] щодо визнання батьківства та стягнення з нього аліментів, суд доходить переконання, що розмір грошового утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначений позивачем у позові, відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на утримання дитини та не призведе до погіршення майнового становища платника аліментів порівняно із майновим становищем одержувача таких аліментів. Крім того, приймаючи до уваги приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір та судові витрати.

Outcome: approved