Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України моральної шкоди, завданої незаконними діями суду, та зобов'язання відповідача виплатити з рахунку Державного бюджету 500 000 гривень. В подальшому уточнив позовні вимоги та просив суд відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету України моральну шкоду, завдану незаконними діями суду та зобов'язати Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 500000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2007 року Шепетівської міжрайонною прокуратурою Хмельницької області проти нього було порушено кримінальну справу за ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України, 16.03.2007 року пред'явлено обвинувачення у вчиненні зазначених злочинів та обрано міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд. Крім того, його було визнано цивільним відповідачем у справі та в забезпечення позову накладено арешт на майно. У квітні 2007 року справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду. Вироком суду від 20.06.2008 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а позов задоволено частково. Постановою колегії апеляційного суду Хмельницької області від 13.08.2008 року в зв'язку з недотриманням норм процесуального та матеріального права, справу направлено на новий судовий розгляд. 28.10.2008 року Шепетівським міськрайонний судом була винесена постанова про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строку давності, а провадження у справі закрито. 24.12.2008 року вказана постанова апеляційним судом Хмельницької області скасована, а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вказані рішення були оскаржені до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, але скарга залишена без задоволення. З січня 2009 року по 29.07.2010 року справа розглядалася Шепетівським міськрайонний судом, вироком якого його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 700 грн. та звільнено від покарання з підстав, передбачених ст.49, ч.5 ст.74 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06.10.2010 року вирок залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2011 року вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції скасовані як незаконні, а справу направлено до суду першої інстанції. 14.09.2012 року Шепетівським міськрайонний судом в зв'язку з неповнотою досудового слідства справа направлена на додаткове розслідування. 16.11.2012 року слідчим СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України, закрито за відсутністю в його діях складу злочину та скасовано запобіжний захід. Таким чином, незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 12.03.2007 року до 16.11.2012 року, тобто більш ніж 5 років 7 місяців та 4 дні, протягом якого діяв запобіжний захід - підписка про невиїзд. Внаслідок незаконного засудження порушувались його нормальні життєві зв'язки, були утруднені спілкування і стосунки з оточуючими людьми, існували перешкоди у здійсненні активної підприємницької діяльності, відчував страх перед державою, усвідомлював абсолютну незахищеність. Внаслідок накладення арешту був обмежений у користуванні та розпорядженні належним йому майном. Звернення органів прокуратури в різні державні органи та організації із запитами про його особу, де вказувалося, що він злочинець, розцінює як поширення недостовірної інформації щодо нього. В зв'язку з притягненням його до кримінальної відповідальності йому було відмовлено у прийнятті на роботу у центральний апарат МВС України, в інші державні органи, він був позбавлений корпоративних прав шляхом виключення зі складу засновників та поновлення означених прав, був позбавлений можливості бачитися з одинокою матір'ю похилого віку та здійснювати за нею догляд. Було спаплюжено його добре ім'я в очах неповнолітніх дітей, дружини, матері, братів та сестер, серед знайомих, друзів та односельців, значно погіршився стан здоров'я. Для поновлення нормальних життєвих зв'язків знадобилися додаткові зусилля. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 500 000 грн. Позивач [PERSON] судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з квітня 2007 року по листопад 2012 року незаконно перебував під судом, зазначений час викреслено з перспективних років його життя. Внаслідок незаконного засудження 6 років він не міг знайти повноцінної роботи, йому відмовили у прийнятті на службу до органів МВС, через що не хватило вислуги, щоб піти на пенсію; змушений був забрати до себе в Київ свою мати, яка була інвалідом І групи, щоб мати змогу її доглядати; не міг вільно розпоряджатися своїм майном через накладення арешту; змушений був 72 рази їздити в Шепетівку з Києва, втратив бізнес в м.Шепетівці, втратив здоров'я, погано виглядає, погіршилися його стосунки з сусідами, які вважали його крадієм; в податковій службі, в управлінні статистики, в реєстраційній службі йому не надають документів, оскільки вважають його злочинцем; не міг бачити своєї дружини та займатися вихованням дітей; було розповсюджено негативну інформацію про нього, у нього склалася негативна репутацію в Шепетівці, ні одна особа не хотіла мати справу з ним. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що в зв'язку з закриттям кримінальної справи проти [PERSON] за реабілітуючими обставинами, останній має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним засудженням. Позивач перебував під обвинуваченням з березня 2007 року по 16 листопада 2012 року. Ці незаконні дії викликали моральні страждання позивача, перешкоджали його активному соціальному функціонуванню, реалізації його амбіцій, почуття власної честі та гідності, у реалізації почуття безпеки та правової захищеності. Вважає, що у суду відсутні ставити під сумнів пояснення позивача. Визначаючи розмір відшкодування позивач врахував розмір мінімальної заробітної плати, який становить 1218 грн та глибину своїх душевних страждань та оцінює її у 410,5 мінімальних заробітних плат. Представник відповідача Савицька О.Є. в судовому засіданні позов визнала частково в сумі 82824 грн. та пояснила, що відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового слідства), прокуратури або суду проводиться за рахунок коштів державного бюджету та підлягає списанню з Державного бюджету України в порядку, передбаченому законодавством, Державною казначейською службою України. Проте, органи Державної казначейської служби не несуть відповідальності за дії інших юридичних осіб та Держави України. Позивач перебував під судом та слідством з 12 березня 2007 року по 16 листопада 2012 року, тобто 68 місяців, тому моральна шкода становить 1218 грн. х 68 місяців = 82 842,00 грн. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.62 Конституції України у разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну та моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичних та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності, ділової репутації фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди внаслідок незаконного засудження виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно ст.12 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Судом встановлено, що органом досудового слідства [PERSON] обвинувачувався в тому, що будучи службовою особою ТОВ спільного українсько-польського підприємства «Хлібний дар», 15.07.2004 року самовільно реалізував хлібопекарську піч «Матадор» MDC-80, яка була внеском іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства, приватному підприємцю [PERSON] за 10 тис.дол.США, не сплативши при цьому ввізного мита в сумі 12692,82 грн., а отримані кошти від реалізації привласнив. Постановою ст.слідчого Шепетівської міжрайонної прокуратури від 16.03.2007 року з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна накладено арешт на 1/8 домоволодіння по [ADDRESS] та на інше майно, що належить [PERSON] Постановою ст.слідчого Шепетівської міжрайпрокуратури від 16.03.2007 року позивачу обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд. 10.04.2007 року кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] за ч.4 ст.191 КК України, ч.2 ст.364 КК України прийнята до провадження Шепетівського міськрайонного суду. Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 20.06.2008 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.356 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., залишено в силі запобіжний засіб - підписку про невиїзд. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 13.08.2008 року вирок Шепетівського міськрайсуду скасовано в зв'язку з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а матеріали справи повернуто у Шепетівський міськрайсуд на новий розгляд в іншому складі суду. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.10.2008 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст.356 КК України у зв'язку з закінченням строків давності, а провадження у справі закрито. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24.12.2008 року постанову Шепетівського міськрайонного суду від 28.10.2008 року скасовано в зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а матеріали справи направлено на новий розгляд в той же суд в іншому складі. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.07.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.356 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 700 грн., на підставі ст.49 ч.5 ст.74 КК України звільнено від покарання, запобіжний захід залишено в силі до набрання вироком законної сили. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06.10.2010 року вирок Шепетівського міськрайонного суду від 29.07.2010 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2011 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.07.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 06.10.2010 року скасовано через те, що вина позивача у вчинені злочину є недоведеною, а справу направлено на новий судовий розгляд. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.09.2012 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для організації проведення додаткового розслідування, запобіжний захід залишено в силі. Постановою слідчого СВ Шепетівського МВВС від 16.11.2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.356 КК України. Таким чином, [PERSON] був необґрунтовано засудженим і незаконно перебував під судом з 10.04.2007 року по 14.09.2012 року, тобто 66 місяців, на його майно було накладено арешт, йому було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з м.Києва. Необґрунтоване притягнення до кримінальної відповідальності протягом понад 5 років безперечно завдало позивачеві моральних страждань, пов'язаних з відчуттям страху та беззахищеності, перешкоджанням його активній соціальній реалізації, позбавленням можливості розпоряджатися своїм майном, вільно пересуватися, факт наявності яких не викликає у суду сумніву і не потребує додаткового доведення. Разом з тим, суд вважає, що такі негативні наслідки, як: неможливість знайти повноцінної роботи, відмова у прийнятті на службу до органів МВС, неможливість доглядати за хворою матір'ю, втрата бізнесу в м.Шепетівка та позбавлення корпоративних прав, погіршення стану здоров'я, стосунків з членами сім'ї, друзями та сусідами, розповсюдження негативної інформації про нього, відмова державних органів у наданні запитуваних документів через його засудження, про які заявив позивач, не є безспірними і потребують доведення. Позивач доказів на доведення зазначених обставин суду не надав. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 2014 рік встановлений в розмірі 1218 грн. З огляду на період перебування позивача під судом розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 80388 грн. (1218 грн. х 66 місяців); однак, зважаючи на те, що на майно заявника було накладено арешт і що він був позбавлений можливості вільно пересуватися в зв'язку з підпискою про невиїзд, суд дійшов висновку, що розумним і справедливим буде визначити ромір відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 тис. грн. Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial