Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де вказує, що 15 травня 2007 року він уклав договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] згідно якого [PERSON], який представлявся як власник житла, передав йому вказаний будинок (не надавши ніяких правовстановлюючих документів на житло), а позивач сплатив йому за нього 5000 гривень. На підтвердження отримання від нього вказаної суми [PERSON] того ж дня написав йому розписку, пообіцявши згодом вирішити питання нотаріального посвідчення договору. Починаючи з 15 травня 2007 року і до теперішнього часу позивач проживає у вказаному житловому будинку. Весь цей час він відкрито ним володіє і поводиться як господар - використовує для проживання, проводить косметичні ремонти, вирощує овочеві культури на присадибній земельній ділянці і таке інше. На теперішній час в їхньому населеному пункті проводяться роботи з газифікації житлового фонду, але йому стало відомо, що він не зможе укласти договір з організацією-підрядчиком через відсутність у нього свідоцтва про право власності на житло чи іншого правовстановлюючого документа. Лише нещодавно з'ясувалося, що власником вищевказаного будинку згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.11.2003 року, виданого на підставі рішення виконкому Преображенської сільської ради від 25.06.2003 року, була [PERSON], яка проживала у ньому майже все своє життя. [INFO] [PERSON] померла, і після її смерті ніхто зі спадкоємців право власності в порядку спадкування на вищевказаний будинок не набув, в тому числі і спадкоємець першої черги за законом, її рідний син [PERSON] який, не являючись в травні 2007 року в дійсності власником будинку, 15 травня 2007 року продав його позивачеві. Вказаний громадянин [PERSON], який представлявся власником житла і 15.05.2007 року продав його йому, в дійсності власником не являвся і продавати будинок права не має, але позивач про це не знав і не міг знати (отже, згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України він є добросовісним набувачем). [INFO] [PERSON] також помер, що на теперішній час зумовило для нього неможливість будь-якого вирішення питання набуття права власності на будинок в порядку нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може буди витребуване у нього. Приймаючи до уваги, що позивач є добросовісним набувачем, будинок він придбав за відплатним договором і підстав, згідно яких власник у відповідності до вимог ст. 388 ЦК України мав би право витребувати його від позивача, не існує (власник будинок не загубив і він у нього викрадений не був), суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок за добросовісним набувачем , розташований на території Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Відповідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Представник відповідача в судове засідання не з»явився але не заперечує проти заявлених вимог. Матеріалами справи встановлено, що позивач є добросовісним набувачем, будинок він придбав за відплатним договором і підстав, згідно яких власник у відповідності до вимог ст. 388 ЦК України мав би право витребувати його від позивача, не існує (власник будинок не загубив і він у нього викрадений не був), суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок за добросовісним набувачем , розташований на території Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області.

Outcome: approved