Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів до відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] посилаючись на те, що 28.02.2019 року ним було надано ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 грн. в якості частини оплати за пиломатеріали в об`ємі 6,14 м.куб., які відповідач зобов`язувався виготовити. Зазначив, що відповідачем 28.02.2019 року складено та власноручно підписано розписку, яка засвідчена печаткою ФОП [PERSON] . Вказав, що відповідач на даний момент своїх зобов`язань щодо виготовлення пиломатеріалів не виконав, у зв`язку з чим ним 10.05.2019 року надіслано відповідачу лист з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 10000 грн., оскільки виконання зобов`язання втратило інтерес для нього. Ствердив, що 24.05.2019 року відповідачем повернуто частину коштів в сумі 5000 грн. Позивач зазначив, що ним 10.06.2019 року повторно надіслано відповідачу лист-вимогу про повернення коштів, однак відповідач не повернув залишок коштів. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 5000 грн. Ухвалою судді від 24 грудня 2019 року\~ провадження у справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду судом справи надав заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, а також не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому, суд вважає, за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 28.02.2019 року (а.с.21), відповідач ФОП [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн. в якості авансу в рахунок оплати за пиломатеріали в об`ємі 6,14 м.куб., які відповідач зобов`язувався виготовити. Вказана розписка засвідчена печаткою ФОП [PERSON] . Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику. Згідно з вимогами ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст.866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовнику квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Суд вважає, що розписка від 28.02.2019 року на виготовлення пиломатеріалів в об`ємі 6,14 м.куб. являється підтвердженням укладення договору побутового підряду між позивачем та відповідачем. Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 10.05.2019 року позивач [PERSON] надіслав відповідачу вимогу з проханням повернути кошти в сумі 10000 грн., які відповідач отримав в рахунок оплати за пиломатеріали (а.с.10). Як встановлено судом, 24.05.2019 року відповідач ФОП [PERSON] повернув позивачу кошти в сумі 5000 грн. 07.06.2019 року позивач [PERSON] повторно надіслав відповідачу вимогу, в якій просив повернути кошти в сумі 5000 грн., які відповідач отримав в рахунок оплати за пиломатеріали (а.с.11), однак відповідач не повернув кошти. Суд вважає, що оскільки відповідач не виконав зобов`язання та не повернув кошти в сумі 5000 грн. позивачу, з відповідача на користь позивача належить стягнути кошти в сумі 5000 грн., задовольнивши позовні вимоги. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем ФОП [PERSON] не надано суду ні відзиву на позовну заяву ні жодного доказу, які б спростовували заявлені позовні вимоги. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача [PERSON] кошти в сумі 5000 грн., задовольнивши позовні вимоги. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Суд вважає, що оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду, а позовні вимоги задоволено, тому згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved