Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та інфляційних нарахувань. Свій позов обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, розірвання якого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції зареєстровано 26.04.2007 року. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Луцького суду Волинської області від 05.03.2008 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] (Вознюк) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 13.11.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що рішення суду відповідачем не виконується. Станом на 27.04.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 26580 грн. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 8724 грн. за період з 14.11.2007 року по 31.05.2015 року та інфляційні нарахування в розмірі 17680, 20 грн. за період з січня 2008 року по вересень 2015 року включно. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15.06.2015 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] відділ ДВСЛМУЮ. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у заяві Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що з 22.11.2010 року по сьогоднішній день не працює, отримує пенсію по інвалідності та знаходиться на лікуванні, тому не має можливості сплачувати аліменти. Визнає позов в частині стягнення нестойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 3153 грн., в решті позовних вимог просив відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, розірвання якого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції зареєстровано 26.04.2007 року (а.с.6). В шлюбі 25.12.2008 року народився син [PERSON], якому на підставі свідоцтва про зміну імені змінено прізвище на Боярин (а.с.30). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2008 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] (Вознюк) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 13.11.2007 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.7-9). На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження (а.с.10). З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виданого [PERSON] відділом ДВСЛМУЮ вбачається, що за період з жовтня 2013 року по квітень 2915 року відповідачем аліменти не сплачувались, тому станом на 27.04.2015 року загальна сума заборгованості по аліментах становить 26580 грн. (а.с.18). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.03.2009 року, залишеного без змін апеляційним судом Волинської області від 28.05.2009 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.11-17). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань має бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 та від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-149цс14, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З листків непрацездатності, довідки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] з 22.11.2010 року по сьогоднішній день не працює, на даний час є інвалідом третьої групи, постійно знаходиться на стаціонарному, амбулаторному та санаторно-курортному лікуванні (а.с.105-122). Крім того, з довідки Відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції від 30.11.2015 року вбачається, що [PERSON] вживає заходи для ліквідації заборгованості по сплаті аліментів, така заборгованість станом на 30.11.2015 року становить 12931 грн. (а.с.136). Як роз'яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Отже, з відповідача слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2007 року по вересень 2010 року включно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 3153 грн, що визнана відповідачем. За період з жовтня 2010 року по 01.05.2015 року в стягненні з відповідача такої пені слід відмовити, оскільки заборгованість по сплаті аліментів за цей період утворилася в звязку з його хворобою, тобто не з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст.184 СК України аліменти, встановлені судом у твердій грошовій сумі підлягають індексації відповідно до закону. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року, то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Така позиція викладена Верховним Судом України у правових позиціях за наслідками розгляду справи № 6-113 цс 13 від 06.11.2013 року. Отже, з відповідача в користь позивача слід стягнути інфляційні нарахування за період з січня 2008 року по вересень 2015 року включно в розмірі 17680 грн. відповідно до розрахунку, наданого позивачем. Розрахунок зазначеної суми відповідач не оспорював. В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача і рішення суду ухвалено на користь позивача, судові витрати по справі слід стягнути з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 20, 180,184, 196 СК України,

Outcome: partial