Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірваний 18.07.2012 року, і рішенням Зарічного районного суду м. Суми суду від 28.11.2016 року визначено місце проживання дитини з батьком. Дитина знаходиться на його утриманні, відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в письмовій заяві просить суд слухати справу без його участі, позивач позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи зі наступного. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірваний рішенням суду 18.07.2012 року, сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є позивач, а матір`ю - відповідачка (а.с. 3-4). Дитина знаходиться на утриманні позивача та постійно проживає разом з ним, оскільки за рішенням Зарічного районного суду м. Суми суду від 28.11.2016 року визначено місце проживання дитини з батьком (а.с.5). Між сторонами по відношенню до неповнолітньої дитини склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 11 жовтня 2018 року. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved