Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Світанок», смт.Коропець розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0099519. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) в господарстві спілки селян «Світанок», смт.Коропець розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0099519. Вказане майно успадкувала її мама, [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2004 року. [INFO] року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) в господарстві спілки селян «Світанок», смт.Коропець розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0099519. На випадок своєї смерті її мати залишила заповіт на ім'я позивача. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис №36. Ще за життя [PERSON] належала земельна ділянка (пай) в господарстві спілки селян «Світанок», смт.Коропець розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0099519, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 08.11.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №1317. Згідно даного свідоцтва спадкоємцем вказаного майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] Згідно заповіту, складеного 04.09.2004 року, зареєстрованого у реєстрі за №1056 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право - [PERSON]. Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані із реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла, однак через відсутність правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом про що свідчить відмова Монастириської державної нотаріальної контори №120/1//01-16 від 28.11.2014 року. Згідно оголошення в газеті «Вісті Придністров'я», вбачається, що позивач давала оголошення в газету про те щоб вважати загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0099519, виданий Монастириською районною державною адміністрацією [PERSON], недійсним. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за заповітом має право на право на земельну частку (пай) померлої [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що іншого порядку визнати за позивачем право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, а тому суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняла, іншого порядку визнати за нею право на спадкове майно чинним законодавством не передбачено, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved