Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення аліментів. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що з відповідачем уклала шлюб 25.11.2005 року. Від спільного проживання народилися діти: дочка [PERSON] та син [PERSON]. 28.01.2013 року, рішенням Луцького міськрайонного суду між нею та відповідачем було розірвано шлюб. 04.09.2009 року стягнуто з відповідача аліменти в сумі 500 грн. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн.. Крім того, з відповідача в користь [PERSON] на її утримання під час вагітності стягнено аліменти в твердій грошовій сумі 800 грн. і до народження дитини. Вказує, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, у зв'язку з чим утворився борг по аліментам в сумі 57370 грн.. Просить суд стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів в сумі 18705 грн.. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовим оголошенням опублікованим у газеті «Волинь-Нова» від 17 грудня 2015 року №№139-140. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково із наступних підстав. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1\~ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.\~\~ Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.09.2009 року з відповідача стягнуто 500 грн. аліментів щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, рішенням Луцького міськрайонного суду від 14.09.2009 року з відповідача в користь [PERSON] на її утримання під час вагітності стягнено аліменти в твердій грошовій сумі 800 грн. і до народження дитини та рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.10.2011 року на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. (а.с.7, 8, 9). З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.12.2015 року становить 57370 грн.. Відповідач доказів неможливості сплачувати аліменти із обєктивних незалежних від нього причин, суду не наводив, заперечення на позовну заяву відповідачем не надавались, відтак, суд приходить до висновку про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача [PERSON]. Таким, чином відповідно до вимог ст.196 СК України, наявні підстави для покладання на платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки. Визначаючи розмір неустойки (пені), суд виходить з того, що пеня нараховується на суму несплачених аліментів (заборгованості),за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. З розрахунку заборгованості сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей та дружини становитиме 6266 грн., з врахуванням сплачених аліментів за останній рік, з часу подання заяви з 21.05.2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача. В решті позовних вимог слід відмовити з наведене вище підстав. Стягнути з [PERSON] в дохід держави 243,60 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial