Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з 1/2 частини житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на який відсутні. Мати позивача [PERSON] , відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР була спадкоємцем за законом, після померлого [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину у порядку ст. 549 ЦК Української РСР, тобто вступила в управління спадковим майном, але не оформила своїх спадкових прав на той час. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач є сином померлих [PERSON] та [PERSON] , а також спадкоємцем за законом відповідно до ст. 1261 ЦПК України. Житловий будинок належав спадкодавцям [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до договору на право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Кілійською державною нотаріальною конторою Одеської області 26 травня 1960 року за реєстровим № 1122 та зареєстрованого Кілійським БТІ. За життя спадкодавців так і не було виготовлено правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності на побудований житловий будинок. відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом та має право на спадкове майно. Позивач, у встановлений законом строк прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом було відкрито спадкову справу за № 292/2006. Позивач, звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої матері [PERSON] та йому приватним нотаріусом Богачовою Н.М. було надано інформаційний лист за № 107/01-16 від 22.07.2021 року, в якому зазначено, що через відсутність правовстановлюючих документів, це питання вирішується в судовому порядку. Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд: - встановити факт належності житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , по 1/2 частині кожному; - встановити факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] спадщини у вигляді 1/2 частини житлового будинку розташований в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок (житловою площею 45,3 кв.м. та загальною площею 69,0 кв. м.), господарських будівель: літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - навіс, літ. Є - вбиральня, літ. Ж - вбиральня, літ. З - гараж, № 2-4 - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачем було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив судрозглянути справу та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, без його присутності. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії актового запису про шлюб № 101 від 10.08.1957 року виданого Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 10.08.1957 року, про що складений відповідний актовий запис. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с. 34/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.06.1970 року м. Кілія, Кілійський р/б ЗАГС Одеської області встановлено, що [PERSON] народився, [INFO] , актовий запис № 214. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , /а.с. 9/. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування ділянки для будування житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат до п`яти включно, посвідченого нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1122 встановлено, що 10.05.1960 року відділ комунального господарства виконкому міської ради депутатів трудящихся в особі Єфремова А.М., який діє відповідно до довіреності виданої міською Радою від 03.01.1960 року за № 1 згідно рішення виконкому міської Ради депутатів трудящихся № 100 від14 квітня 1960 року передав [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку [ADDRESS] загальною площею триста п`ятдесят (350) кв.м. згідно плану земельної ділянки, /а.с. 10/. Згідно актового запису про смерть № 280 від 29.11.1977 року, складеного виконавчим комітетом Кілійської райради депутатів трудящихся, [PERSON] , помер [INFO] в місті Кілія Кілійського району Одеської області, /а.с. 33/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.12.2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] , померла [INFO] в місті Кілія Кілійського району Одеської області, актовий запис № 412 від 27.12.2005, /а.с. 7/. Відповідно до повідомлення за № 1092 від 20.12.2021 року наданого Комунальним підприємством Кілійської міської ради «бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності виданого Кілійською держнотконторою 26.05.1960 року реєстр. № 1122, про що свідчить запис в реєстр. кн.. 8, стор. 178, реєстр. № 4607, /а.с 51/. Житловий будинок за адресою [ADDRESS] відповідно до технічного паспорту, виготовленого 06.07.2021 року ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ. А - житловий будинок (житловою площею 45,3 кв.м. та загальною площею 69,0 кв. м.), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - навіс, літ. Є - вбиральня, літ. Ж - вбиральня, літ. З - гараж, № 2-4 - надвірні споруди, /а.с. 11-13/. Відповідно до заяви [PERSON] , яка надійшла 24.06.2006 року за вх.№ 418 до Кілійської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованої в реєстрі за № 3031, [PERSON] приймає спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до поданої заяви 24.06.2006 року була заведена спадкова справа № 292/2006 з номером у спадковому реєстрі 40065889, /а.с.41; 45/. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.11.2021 р. № 67379531, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була заведена спадкова справа № 292/2006 за номером у спадковому реєстрі № 40065889, /а.с. 46/. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові справи) від 19.11.2021 р. № 67379580, інформація щодо [PERSON] , яка померла [INFO] , як заповідача - відсутня, /а.с. 46/. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.11.2021 р. № 67394268, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась, /а.с. 48/. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові справи) від 19.11.2021 р. № 67394299, інформація щодо [PERSON] , який помер [INFO] , як заповідача - відсутня, /а.с. 49/. З інформаційного листа № 107/01-16 від 22.07.2021 року наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, /а.с. 21/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 526 ЦК УРСР визначено, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] в рівних частках по 1/2 частині кожному. Також суд, вважає доведеним факт прийняття спадщини дружиною [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved