Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що в них спільне життя не склалось, з серпня 2014 року їхнє спільне життя фактично припинилось, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини і просить стягнути з нього на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON]в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов щодо розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області. Судом з'ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає їй матеріальної допомоги без поважних на те причин. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача та дитини, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей, тому вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved