Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та повідомив, що 23.10.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно якого відповідач [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 580 доларів США як позику з умовою їх повернення до 23.02.2015 року. У визначені строки та на день звернення до суду борг не був повернутий. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 580 доларів США, що становить 14436 гривень відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на день звернення до суду, а також судовий збір в розмірі 551,20 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що відповідач отримав лише 6000 грн., погоджується повернути кошти в сумі 6000 грн. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 23.10.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно якого відповідач [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 580 доларів США як позику з умовою їх повернення до 23.02.2015 року. У визначені строки та на день розгляду справи судом борг не був повернутий. Дані факти встановлено судом та підтверджуються відповідною розпискою (а.с.3). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд бере до уваги, що доводи відповідача про отримання коштів лише в сумі 6000 грн. ніяким чином не обґрунтовано та не доведено належними доказами. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, тому суд вважає, що стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає борг у розмірі 580 доларів США, що становить 14436 гривень відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на день звернення до суду (станом на 30.06.2016 рік), тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved