Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] в особі її опікуна [PERSON] і просить з урахуванням збільшення позовних вимог стягнути з винагороду адвоката у розмірі 182139,73грн. та відшкодувати сплачений судовий збір в розмірі 1 821,40грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань [PERSON], як однієї із сторін договору про правову допомогу. Так, позивач зазначає про те, що договором від 18.01.2014р. про правову допомогу передбачено гонорар не менше 3 000 доларів США згідно п.3.3.4 договору та не менше 4 000 доларів США згідно п.3.4 договору, що разом 7 000 доларів США та відповідно на день збільшення позовних вимог складає 182 139,73грн. Оскільки в подальшому [PERSON] була визнана недієздатною, позивач просить покласти відповідальність на її опікуна [PERSON] Під час судового розгляду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] і [PERSON] вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що відповідно до укладених договорів про надання правової допомоги позивачем було подано одне єдине клопотання від 20.01.2014р., яке навіть не вплинуло не остаточне рішення Апеляційного суду м. Києва, а саме постановлення ухвали від 21.01.2014р. Будь-яких інших дій позивачем не вчинялось. Представниками відповідача також зверталась увага на невідповідність розміру гонорару до обсягу і необхідності виконаних робіт позивачем, а також те, що відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №27 від 14.01.2014р. [PERSON] за своїм психічним станом не була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребула встановлення опіки. Представник третьої особи Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Полурез О.В. при вирішення справи покладалась на розсуд суду. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], представників відповідача [PERSON] і [PERSON], представника третьої особи Полурез О.В., дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Встановлено, що [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю , про що свідчить видане 06 липня 1999 року Свідоцтво №1369. 18 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про правову допомогу, відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов'язання по наданню правової допомоги замовнику, а замовник зобов'язався оплатити цю допомогу згідно умов договору. Правова допомогу включає наступні юридичні роботи: а) представництво інтересів замовника перед будь-якими фізичними або юридичними особами з питань, що вимагають правової допомоги, в тому числі щодо представництва інтересів замовника у будь-яких судах України у цивільній справі за позовом [PERSON] до замовника про поділ майна; складання, підписання необхідних правових документів (позовів, апеляційних,касаційних скарг, клопотань тощо), представництво інтересів замовника в судах України, перед будь-якими іншими особами з питань, вказаних у п. «а» п.1.2. Договору . За вказаним договором замовник виплачує адвокату гонорар за виконані або виконувані адвокатом юридичні роботи, передбачені ст.1 цього договору згідно рахунку адвоката. 18 січня 2014 року між цими ж особами укладено договір про правову допомогу щодо представництва інтересів замовника з будь-яких правових питань, в тому числі в судах, органах прокуратури, нотаріату, інших органах та перед будь-якими особами; складання, підписання необхідних правових документів (позовів, апеляційних,касаційних скарг, клопотань тощо), представництво інтересів замовника в судах України, перед будь-якими іншими особами з питань, вказаних у п. «а» п.1.2. Договору . При цьому цього ж дня між вказаними особами укладена додаткова угода до цього договору, за яким угода була доповнена пунктами 3.3,3.4,3.5 такого змісту: «3.3. Замовник виплачує Адвокату гонорар: 3.3.1. за ознайомлення із справою за позовом [PERSON] до Замовника про визнання недійсним договору (далі - Справа) у розмірі 200 грн., З.3.2. за участь Адвоката у судовій Справі у розмірі 500 грн. за одне судове засідання Наступне виконання чи оскарження рішення суду Сторони обумовлюють окремою угодою між ними. 3.3.4. після присудження судом на користь Замовника судового рішення у справі (позністю або частково, в тому числі у випадку укладення мирової угоди) - Замовник виплачує Адвокату гонорар у розмірі 1% від вартості присудженого, але не менше 3000 доларів США, що в перерахунку на гривні становить на дату підписання Договору 24900 грн. 3.4. за ведення і консультування щодо справи про спадкування Замовником після [PERSON] Замовник виплачує Адвокату гонорар у розмірі 1% від вартості спадкового майна, але не менше 4 000 доларів США, що в перерахунку на гривні становить на дату підписання Договору 33200 грн. Виконання і оплату інших робіт, не передбачених цим Договором, сторони обумовлюють окремо. Ця Угода набирає чинності з моменту її підписання обома Сторонами і є невід'ємною частиною Договору та діє одночасно і протягом строку дії Договору.» Адвокатом [PERSON] 03.03.2015 р. складено розрахунок №б/н згідно договору про надання правової допомоги від 18.01.2014р. із [PERSON] , відповідно до якого сума до сплати складає 58 100грн. При цьому вказаний рахунок складений лише самим адвокатом, тобто позивачем [PERSON] та не підписаний замовником, тобто [PERSON] 20 січня 2014 року адвокатом [PERSON] як представником [PERSON] було подано клопотання до Апеляційного суду м. Києва про зупинення розгляду апеляційної скарги. На вказане клопотання Апеляційним судом м. Києва 21 січня 2014 року було надано відповідь про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року не було відкрито, оскільки апеляційна скарга була визнана неподаною та повернута згідно ухвали суду від 21.01.2014р. Також під час судового розгляду встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року [PERSON] визнана недієздатною , встановлено над нею опіку та призначено її опікуном [PERSON] Рішення набрало законної сили. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинів недійсними та стягнення грошової суми, було відмовлено. Рішення набрало законної сили. Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; Згідно ст.ст. 29,30 вказаного Закону дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що під час судового розгляду обставини на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог не знайшли свого підтвердження. Так, суд виходить з того, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що адвокатом 20 січня 2014 року було подано клопотання до Апеляційного суду м. Києва в інтересах [PERSON], на яке було отримано відповідь від 21 січня 2014 року, та яке в свою чергу не мало суттєвого значення для вирішення апеляційної скарги, та відповідно до договору від 18 січня 2014 року входить до переліку інших робіт(послуг адвоката), оплату яких сторони обумовлюють окремо. Здійснення адвокатом [PERSON] будь-яких інших дій в інтересах [PERSON] визначених пунктами 3.3 та 3.4 під час розгляду справи не доведено, оскільки належного та допустимого доказу на підтвердження викладених обставин позивачем надано не було. За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed