Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує наступне. 14 січня 1995 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у виконавчому комітеті Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. Від шлюбу є одна малолітня дитина [PERSON] [INFO]. Під час спільного проживання, в останні роки між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того кожний має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також позивач та відповідачка втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися з квітня 2015 року. Спільне господарство не ведеться. За спільною домовленістю дитина залишається проживати з матірю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. В судовому засіданні пояснила, що шлюбні відносини з позивачем фактично закінчилися. Про примирення клопотань не подавала. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14.01.1995 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 1. [PERSON] змінила прізвище на «Величко», відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії І-КИ № 327388 від 22.12.2015 року (копія свідоцтва про шлюб, а. с. 4). Сторони мають одну спільну малолітню дитину: [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 015625 від 12.04.2005 року (копія свідоцтва про народження, а.с.5). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує, відновити їх неможливо, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з подружжя. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved