Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Прокуратури Одеської області (далі: прокуратура), Державної казначейської служби України (далі: ДКС) про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у якому зазначив, що 26 лютого 2008 року у відношенні нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст.367 ч.1 КК України, а 24 червня 2008 року йому було предявлено обвинувачення за вказаною статтею та обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Справа направлялася до суду, Ізмаїльським міськрайонним судом двічі 17 лютого 2010 року та 18 грудня 2013 року виносилися виправдувальні вироки, які скасовувалися Апеляційним судом Одеської області та справа направлялася для проведення додаткового розслідування, внаслідок чого постановою слідчого прокуратури 15 грудня 2014 року провадження по відношенню до позивача було закрито за відсутністю в його діях складу злочину. Посилаючись на те, що він незаконно перебував під слідством 6 років 10 місяців та 11 днів, зазнав моральних страждань, котрі виразилась в порушенні його права на приватне життя, роботу, втрати зі сторони знайомих поваги, погіршенням стану здоровя, втрати родини, а тому просив суд стягнути на його користь 700000грн. У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив суд його задовольнити. Представник відповідача прокуратури в судовому засіданні позов не визнала, вважає, що моральної шкоди відповідачем позивачу не завдано., Представник відповідача ДКС у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що вимоги про стягнення моральної шкоди не вмотивовані, ДКС не має бути відповідачем по справі. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково. В судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2008 року у відношенні позивача було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст.367 ч.1 КК України, а 24 червня 2008 року йому було предявлено обвинувачення за вказаною статтею та обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Справа направлялася до суду, Ізмаїльським міськрайонним судом двічі 17 лютого 2010 року та 18 грудня 2013 року виносилися виправдувальні вироки, які скасовувалися Апеляційним судом Одеської області та справа направлялася для проведення додаткового розслідування, внаслідок чого постановою слідчого прокуратури 15 грудня 2014 року провадження по відношенню до позивача було закрито за відсутністю в його діях складу злочину. Ці обставини визнавалися сторонами в судовому засіданні, а тому, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~(далі\~ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. \~\~\~\~\~ Ст.23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ч.ч.1,2,7\~ст.1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст.1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст.2 Закону. Пунктом 1 ч.1\~ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. За правилами п.2 ч.1\~ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому ст.4\~\~передбачає відшкодування шкоди у випадках,\~\~передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5\~статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок\~коштів державного бюджету. Відповідно до ч.3\~ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. \~\~\~\~ Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року. \~\~\~\~ Виходячи з того, що\~\~позивач [PERSON] знаходився під слідством 6 років 10 місяців та 11 днів (з 26 лютого 2008 року по 15 грудня 2014 року), а мінімальна зарплата на час розгляду справи\~становить 3200грн., то мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 263535грн. 53коп. (6х12+10=82місяця х 3200грн.=262400грн.; 3200грн./31 день=103грн. 23коп. в день х 11 днів=1135грн. 53коп.; 262400+1135,53=263535грн. 53коп.) \~\~\~\~ Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. \~\~\~\~ При цьому, встановлюючи розмір моральної шкоди суд приймає до уваги знаходження позивача\~\~під слідством 6 років 10 місяців та 11 днів досить тривалий час.\~Виходячи з вищезазначеного суд приходить до висновку, що незаконні дії органів, які\~\~здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури\~\~завдали моральної\~\~втрати\~\~громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків та\~\~вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя\~\~та з врахуванням\~\~страждання,\~\~заподіяні йому внаслідок\~\~психічного впливу,що призвело до позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Виходячи з вищезазначеного та

Outcome: partial