Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 28 серпня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають двох синів [PERSON] і [PERSON], [INFO], і на даний час судом розглядається справа про розірвання їх шлюбу. Також мотивує свої вимоги тим, що 12 жовтня 2009 року за їх спільні кошти вони придбали за 27684 грн. квартиру [ADDRESS], що є їх спільною сумісною власністю та становить 37/100 частин цього житлового будинку. Крім того, позивач посилається на те, що вони з відповідачкою не домовилися про її поділ, то просить суд поділити спірну квартиру, визнавши за ним право власності на 18,5/100 частин вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив поділити 37/100 частин житлового будинку [ADDRESS], які займає квартира №3 в цьому будинку, визнавши за ним право власності на 37/200 частин вищевказаного будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель. Також [PERSON] суду пояснив, що рішенням Глухівського міськрайонного суду від 30 травня 2014 року їх шлюб розірвано і просив суд стягнути з відповідачки на його користь 243,6 грн. витрат по оплаті судового збору та заявив, що відмовляється від стягнення витрат за надання правової допомоги адвокатом. Відповідач [PERSON] в суді позов визнала частково та пояснила, що дійсно в період шлюбу вони з позивачем придбали квартиру [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю, але вважає, що має право на 3/4 частини цієї квартири, так як з нею проживають та перебувають на її утриманні двоє неповнолітніх дітей. Крім того, відповідачка просила суд звільнити її від стягнення судових витрат у зв'язку з перебуванням на утриманні двох неповнолітніх дітей. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, в суді встановлено, що з 28 серпня 2005 року по 30 травня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: синів [PERSON] і [PERSON], [INFO] З договору купівлі-продажу, посвідченого 11.10.2009 р. державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори (реєстр. №1-2492) вбачається, що [PERSON], яка діє від імені [PERSON], продала, а [PERSON] купила 37/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що розташовані на [ADDRESS]. В суді також установлено й дані обставини сторонами не заперечуються, що 37/100 частин у вищевказаному житловому будинку, які були придбані [PERSON], займає квартира №3, а іншими співвласниками цього будинку є відповідно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.ст. 60, 71 СК України та ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності й ділиться між ними в натурі. А згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач не заперечує, що спірна квартира була придбана у період їх шлюбу з позивачем й за їх спільні кошти, і фактично позивачем заявлено вимоги не про реальний поділ майна, що є їх спільною власністю, а лише про визнання права власності, то позов в частині визнання його права власності на 37/200 частин вищевказаного будинку (1/2 частину спірної квартири №3 в цьому будинку) підлягає задоволенню. При цьому суд вважає безпідставними заперечення відповідача [PERSON] щодо збільшення її частки до 3/4 частин у спірній квартирі, виходячи з наступного. Так, згідно ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Однак, зважаючи на те, що всупереч вимог ст. 60 ЦПК України відповідачкою не надано суду доказів, що розмір аліментів, отримуваних нею від позивача на утримання їх неповнолітніх дітей, є недостатнім, то суд не вбачає підстав для збільшення її частки у спільному майні, а тому за [PERSON] необхідно визнати право власності на 37/200 частин житлового будинку [ADDRESS]. Також згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 243,6 грн. судових витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved