Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 50823 грн. 42 коп. та судові витрати понесені по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] покликається на те, що йому на праві користування належить транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95. Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 09 квітня 2018 року приблизно о 22:00 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, на автодорозі Т0902, між населеними пунктами с. Рівня та селища Рожнятів Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки «Audi 90», реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу під час обїзду перешкоди (ямковості), внаслідок чого здійснив наїзд на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з керованим дружиною позивача [PERSON] транспортним засобом марки «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95, при цьому пошкодивши його, чим порушив вимоги п.п. 2.9 а, 12.1,13.3, 2.3 (б) ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль маки «Nissan Almera» зазнав технічних пошкоджень на суму 49623 грн. 42 коп. Таким чином внаслідок неправомірних дій відповідача, йому завдано матеріальних збитів на загальну суму 50823 грн. 42 коп., з якої 49623 грн. 42 коп - вартість відновлюваного ремонту автомобіля, 1200 грн. - вартість послуг експерта, які відповідач зобов'язаний йому відшкодувати. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, просив про задоволення позову. У судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали та пояснили, що [PERSON] не є належним позивачем по даній справі, оскільки власником автомобіля марки «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95 являється громадянка [PERSON] Janik Sandra, яка на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди та звернення до суду із даним позовом не наділила позивача правом керування, розпорядження та експлуатації вищевказаним транспортним засобом, а також представляти її інтереси в судових органах усіх інстанцій з питання захисту її прав та інтересів, та правом вчинення всіх процесуальних дій від її імені, тому позивач не мав права на звернення з даним позовом до суду. Крім цього зазначили, що в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 09.04.2018 року позивач не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля була громадянка [PERSON], що також підтверджує той факт, що [PERSON] без відповідної правової підстави передав транспортний засіб марки «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95 іншій особі без відповідних правових підстав. Просили відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 квітня 2018 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON], автомобіль «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95, отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2018 року (а.с.6). Згідно вказаної постанови, відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином встановлено, що винуватцем у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 09 квітня 2018 року за участю транспортних засобів «Audi 90» р.н. [NUMBER] та «Nissan Almera» р.н. ОNА6R95, є відповідач [PERSON] Відповідно до висновку № 92 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 24 квітня 2018 року, складеного судовим експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля «Nissan Almera», р.н. ОNА6R95 складає 49623 грн. 42 коп. (а.с.9-12). За складання підприємцем [PERSON] вищевказаного висновку позивачем [PERSON] проведено оплату у розмірі 1200 гривень, що підтверджується квитанцією № 000512 від 19 квітня 2018 року (а.с. 23). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом\~ст.\~4\~ЦПК України\~правом на\~звернення до\~суду за\~захистом наділена\~кожна особа\~у разі\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання її\~прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У відповідності до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння, право користування (сервітут), право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Згідно ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Пунктом 13 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року зазначається, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом на підставі доручення та документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи № 350/678/18-п, провадження № 3/350/275/18 про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно [PERSON] (протокол серії БД № 394921 від 10.04.2018) вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.04.2018 року, сталася за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не керував транспортним засобом «Nissan Almera», р.н. ОNА6R95, а вказаним транспортним засобом керувала [PERSON] На підтвердження правомірності користування транспортним засобом марки «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95, позивачем подано нотаріально посвідчену заяву від 13.10.2017 року з якої вбачається, що [PERSON] заявляє, що [PERSON], яка проживає за адресою 46-034 Покуй, Зеленець, 93, дозволяє йому тобто [PERSON] та Богданові [PERSON], використовувати легковий автомобіль марки «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95 на території Європейської Співдружності, а також України, Молдавії та інших держав, перетинати кордони Польщі, Словачичини, України, Молдавії та інших держав (а.с.7-8). Вказану заяву суд вважає неналежним доказом підтвердження правомірності користування позивачем [PERSON] автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95, оскільки така заява не відповідає вимогам щодо доручення на право володіння чи користування транспортним засобом, а також не наділяє позивача правом на звернення до суду із позовом про відшкодування збитків завданих власнику транспортного засобу. Крім цього, вказана заява зроблена не власником транспортного засобу [PERSON], а іншою особою [PERSON]. Крім цього, позивачем не надано до суду жодного доказу, що [PERSON] належним чином уповноважив позивача [PERSON] правом користування транспортним засобом, а також правом на звернення до суду із позовом про відшкодування збитків. Подане позивачем нотаріально посвідчене доручення від 26.09.2018 року, яким [PERSON], що проживає за адресою 46-034, Покуй вул. Зєлєнєц 93, доручає [PERSON], що проживає в [INFO], користування необмеженим терміном на території Європейського Союзу і України автомобілем марки «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95, а також наділяє останнього правом звернення до установ і організацій у будь-яких справах що стосуються цього автомобіля (а.с.64) суд не приймає до уваги, оскільки на момент звернення із даним позовом до суду (13.06.2018) відповідач не був наділений таким правом від імені власника, та не охоплює період дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 09.04.2018 року. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] станом на момент пред'явлення позову до суду, а саме 13 червня 2018 року, не був належним позивачем по даній справі і небув належним чином наділений правом від імені власника транспортного засобу «Nissan Almera», реєстраційний номер ОNА6R95, на право звернення до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.04.2018 року, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed