Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування неприватизованим житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він позивач по справі мешкає та зареєстрований у кв. [ADDRESS] з 2000 року. Разом з ним мешкає без реєстрації в цій квартирі його дружина та їх діти, які також зареєстровані за його місцем реєстрації, тобто в спірній квартирі донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , а також в цій квартирі зареєстровано його брата, відповідача по справі. Квартира є неприватизованою та перебуває в комунальній власності територіальної громади Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у статусі службового приміщення не перебуває. Вказану квартиру було надано їх з відповідачем по справі матері [PERSON] , яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення № [NUMBER] , яке видано Виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 06.01.1989 року. Мати померла, тобто вона була уповноваженим квартиронаймачем. Крім того в ордері вказано батька позивача, який також є померлим та двох його братів, один з яких знявся з реєстраційного обліку самостійно, оскільки він не проживає у спірній квартирі, а другий його брат відповідач по справі, вже давно не живе у вказаній квартирі, віддав ключі, забрав свої речі та виїхав на постійне місце проживання до своєї жінки в іншу квартиру, а адресу нового місця мешкання йому не повідомив, та добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Відповідач неодноразово обіцяв добровільно знятися з реєстраційного обліку у спірній квартирі у зв`язку з тим, що він не бажає жити в цій квартирі, не бажає сплачувати комунальні послуги, які на нього нараховуються, але, разом з тим, він вважає, що нічого сплачувати не повинен, оскільки він постійно в спірній квартирі не мешкає. Дійсно з 2001 по 2014 рік брат жив в іншій країні, заробляв кошти, казав що він більше жити в Україні не буде, позивач змушений був платити за нього, однак після того як відповідач повернувся, між ними була домовленість, що відповідач буде сплачувати комунальні послуги. Відповідач обіцяв знятися з реєстраційного обліку. Однак з реєстраційного обліку він не знявся, комунальні послуги не сплачує, тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі в загального позовного провадження (а.с.29-30). Представник позивача [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що подав письмову заяву. Представник третьої особи [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з прийняттям рішення на розсуд суду. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. На підставі ордеру на жиле приміщення №95 від 01.1989 року виданого виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів м. Кривого Рогу квартира [ADDRESS] на підставі рішення виконкому №1 від 06.01.1989 року видана [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] син та [PERSON] - син (а.с. 4). [PERSON] відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17 лютого 2003 року та свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія [NUMBER] від 13 лютого 2003 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 13); Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2011 року [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №743 (а.с.12). Відповідно до довідки від 24.07.2019 р. №6741 за відомостями в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг наявна інформація за адресою: [ADDRESS] про реєстрацію за даною адресою двох осіб з 18.05.2016 року та позивача [PERSON] , з 23.06.2000 року, [PERSON] , з 21.02.2017 року та [PERSON] , з 16.06.2011 року (а.с.11). Як встановлено судом квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності міста, і у приватну власність не передавалась (а.с.28). Позивачу [PERSON] відповідно до листа виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №19/34-1191 від 03.03.2020 року відмовлено у зміні договору найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що в наданих ним документах відсутні копії документів, що посвідчують особу гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , що підтверджують їх родинні зв`язки з померлим квартиронаймачем або з ним, а також їхні письмові згоди щодо переоформлення договору найму житла на ім`я позивача (а.с.36-37). Крім того, згідно інформації наданої за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з 07.11.1995 року та по теперішній час за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованим місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Крім того, як вказував позивач, [PERSON] є братом позивача, що також підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] (а.с.15). Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З аналізу положень ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є наймачем з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право наймача чи законного володіння. Як вказував позивач, відповідач [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживає тривалий час, оскільки залишив квартиру та його місце проживання йому не відоме. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку [ADDRESS] від 21.12.2020 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] , [INFO] з 12.06.2020 року по теперішній час, з квітня 2019 р. по березень 2020 року, з 2016 по грудень 2018 року в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку не мешкає, з 2001 року оп 2014 рік мешкав за кордоном (а.с. 16). Так судом встановлено, що відповідач по справі не мешкає в квартирі [ADDRESS] , фактичне місце проживання останнього не відоме. Він добровільно залишив дану квартиру та змінив місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача [PERSON] понад 6 місяців за місцем його реєстрації. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі більше ніж 6 місяців, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи його майнові права, він вимушений сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ним вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позоу до початку розгляду справа по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 454,00 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 1), та повернути позивачеві [PERSON] з державного бюджету 454,00 грн, . сплаченого при подачі позову судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved