Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрзалізниця», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 20.07.2016 року з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, струс головного мозку з сімпатоадреналовими кризами. В результаті проведення розслідування нещасного випадку, комісією було складено акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку та Акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Висновком МСЕК йому було встановлено 50% втрати працездатності, 3 групу інвалідності. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 60000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов'язану з травмою на виробництві 60000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» надав заперечення, в яких вказав, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральних страждань та не обґрунтував розмір компенсації за завдану моральну шкоду. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач з 12.06.1997 року по 31.03.2017 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця» відповідачем по справі.( а. с. 7). 20.07.2016 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював, при виконанні ним трудових обов'язків. За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від березня 2017 року, згідно якого позивачу внаслідок нещасного випадку встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, з сімпатоадреналовими кризами. ( а. с. 16-19). Відповідно до висновку МСЕК від 25.05.2017 року [PERSON] встановлено третя група інвалідності , 50% втрати працездатності, визначена потреба у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні ( а. с. 4). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено. Відповідно до змін, внесених до Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що , у зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров'я. Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 10.12.2014 року, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом третьої групи, професійна працездатність у зв'язку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 50 %. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 22000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ПАТ «Укрзалізниця» на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial