Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди, мотивуючи тим, що він проживає в [ADDRESS]. По сусідству з ним в буд. [ADDRESS] проживає родина [PERSON]-[PERSON]. 25 грудня 2016 року близько 09:00 год., собака, що належить відповідачу [PERSON], забіг на його подвір'я і розірвавши п'ять сукрівельних кролиць, дві переніс на подвір'я домоволодіння відповідача. 29 грудня 2016 року близько 06:00 год., позивач знову виявив пошкоджені клітки та розірваних сукрівельних кролиць, одна з яких також лежала на подвір'ї домоволодіння відповідача. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в сумі 3100.00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 640,00 грн. В судовому засіданні позивачем подано заяву, в якій він зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 2800.00 грн. Відповідач позов не визнав, оскільки вважає, що його собака не здатна розірвати клітки, в яких тримались кролі позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. По сусідству з ним в буд. [ADDRESS] проживає родина [PERSON]-[PERSON]. 25 грудня 2016 року близько 09:00 год., собака відповідача, забіг на подвір'я домоволодіння позивача та звідтіль притягнув на подвір'я відповідача тушки розірваних двох сукрівельних кролиць. 29 грудня 2016 року близько 06:00 год., позивач виявив на подвір'ї свого господарства пошкоджені клітки та розірвані тушки ще двох сукрівельні кролиць і ще одну розірвану тушку було виявлено на подвір'ї відповідача. У зв'язку з чим позивач [PERSON] звертався до ОВС, і згідно висновку по результатах розгляду його звернення від 26 січня 2017 року, на громадянина [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 153 КУпАП, а щодо відшкодування завдано шкоди, [PERSON] було рекомендовано звернутись до суду. 17 лютого 2017 року Адміністративною комісією Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області винесено постанову за №2, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 51 грн. за правопорушення передбачене ч.1 ст.154 КУпАП. [PERSON] вказану постанову не оскаржував та штраф сплатив. Дані обставини сторони ствердили в суді та підтверджуються відповідною квитанцією. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При вирішенні спору, судом враховуються роз'яснення надані судам у п.2 постанови пленуму ВСУ №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», де вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В даному випадку, суд вважає доведеною належними та допустимими доказами ту обставину, що шкода завдана позивачу у зв'язку з протиправними діями відповідача. Про це свідчить притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Так, тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст.154 КУпАП). [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення. Постанову про притягнення до адміністарвтиної відповідальності не оскаржував. У зв'язку з цим, суд вважає доведеним причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданою позивачу шкодою. На наявність такого зв'язку вказує і та обставина, що двічі тушки кролиць належних позивачу було виявлено на подвір'ї домоволодіння відповідача. Крім того, як ствердили сторони в судовому засіданні, в обох випадках між їхніми домоволодіннями чітко прослідковувались єдині сліди собаки відповідача, які вели від домоволодіння позивача на подвір'я відповідача, а також були відсутні будь-які сліди інших собак, що прямо вказує на причетність собаки відповідача до спричинення шкоди позивачу. Отже, позивач належними та допустимими доказами підтвердив наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями собаки відповідача та заподіяною шкодою, а тому така шкода підлягає відшкодування на підставі положень ст.ст. 1166, 1187 ЦК України. Також, суд враховує, що сторони в судовому засіданні дійшли згоди щодо вартості одного кроля на рівні 350 грн., а тому дана обставини на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в сумі 2800 грн. з розрахунку 8 * 350 = 2800. На підставі ст.79,88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved