Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою до відповідачки [PERSON], посилаючись на те, що він [PERSON] є власником 3/4 часток квартири [ADDRESS]. Право власності на 1/2 частину квартири позивачем набуто на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20.02.2012 року та на 1/4 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2013 року. Дані обставини підтверджуються довідкою Чернівецького Міського комунального бюро технічної інвентаризації № 523 від 03.04.2014 р. Як вказує позивач суперечки з приводу квартири з відповідачкою тривають з 2006 року. Відповідачка в порядку успадкування набула у власність 1/4 частку квартири [ADDRESS], однак одноосібно користується всією квартирою [ADDRESS]. Доступу до квартири позивачу, як власнику 3/4 квартири, не дає. Всі спроби врегулювати спір в позасудовому порядку виявились безрезультатними. З приводу перешкод в користуванні квартирою, які відповідачка чинить позивачу вже тривалий час, позивач звертався двічі до правоохоронних органів. У висновку від 04.12.2013 р. про результати розгляду звернення позивача до органів УМВС зазначено, що відповідачка відмовилась віддати ключі від зазначеної квартири. Висновком від 07.03.2014 р. за результатами розгляду звернення позивача до органів УМВС, з пояснень відповідачки встановлено, що відповідачка одноосібно користується квартирою з 2005 року. Висновком від 07.03.2014 р. знову зафіксовано відмову відповідачки надати позивачу ключі від спірної квартири для вільного доступу до квартири. Таким чином, позивач стверджує, що відповідачка незаконно користується 3/4 частинами квартири, належними позивачу без згоди на це позивача. Позивач ні сам користуватись, ні надати в користування іншим особам належні позивачу 3/4 частки квартири не може через перешкоди, які чинить відповідачка. Положеннями ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як зазначає позивач, що перешкоджаючи доступу до квартири [ADDRESS] відповідачка свідомо порушує права власності позивача. Неодноразові намагання потрапити до квартири залишились безрезультатними. Як заявила відповідачка, про що зазначено у висновку від 07.03.2014 р. за результатами розгляду звернення позивача, вона надасть ключі від квартири лише за наявності відповідного рішення суду. Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На основі викладеного позивач просить зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] ключі від квартири [ADDRESS] для вільного доступу до квартири та безперешкодного користування 3/4 частинами квартири [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в доступі до приміщень квартири [ADDRESS] та користуванні 3/4 частинами квартири [ADDRESS], а також стягнути з відповідачки судовий збір. Крім того, [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом про встановлення порядку користування спільним майном до [PERSON], посилаючись на те, що вона [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2006 року № 2-120, іншим співвласником 3/4 частин квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно № 409669. Оскільки, сторони як співвласники вищезазначеної квартири, не можуть досягти згоди щодо порядку користування спільним майном, а також враховуючи те, що згідно правовстановлюючих документів за ними визнано та зареєстровано лише «ідеальні частки» без визначення належності кожному співвласнику конкретних приміщень та площ спільної квартири, тому [PERSON] звернулась та замовила виготовлення відповідного висновку експертного дослідження, на вирішення якого поставила наступні питання: Чи наявна технічна можливість розподілу в натурі квартири [ADDRESS]? Надати варіанти розподілу в співвідношенні 1/4 до 3/4; Чи наявна технічна можливість встановити порядок користування приміщенням квартири [ADDRESS]? Надати варіанти порядку користування зазначеної квартири в співвідношенні 1/4 до 3/4. Так, згідно висновку експертного дослідження № 14096 від 04 червня 2014 р., який був виконаний судовим експертом [PERSON], встановлено, що виконати розподіл квартири [ADDRESS] між співвласниками в співвідношенні 1/4 до 3/4 з дотриманням норм чинного законодавства технічно не надається можливим; технічна можливість встановити порядок користування квартири [ADDRESS] в умовах існуючого користування (без проведення реконструкції, перепланування чи переобладнання приміщень) наявна. При цьому, експертом пропонується єдиний варіант порядку користування, відповідно до якого: власнику 1/4 частини квартири виділити наступні приміщення: літера «А» № 15-6, кімната площею 10,70 кв.м.; власнику 3/4 частини квартири виділити наступні приміщення: літера «А» № 15-5, кімната площею 18,50 кв.м., літера «А» № 15-7, комора площею 1, 00 кв.м.; у спільну власність виділити наступні приміщення: літера «А» № 15-1, коридор площею 9,50 кв.м., № 15-2, ванна кімната площею 2, 50 кв.м.; № 15-3, вбиральня площею 1,10 кв.м.; № 15-4, кухня площею 6,50 кв.м.; балкон 6, 80/2, 00кв. м., балкон 3,60/1,10 кв.м., лоджія 3,00 кв.м. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. На основі викладеного позивачка за зустрічним позовом просить встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS], а саме: [PERSON], як власнику 1/4 частини квартири виділити у користування наступні приміщення: літера «А» № 15-6, кімната, площею 10, 70 кв.м.; [PERSON], як власнику 3/4 частини квартири виділити у користування наступні приміщення: літера «А» № 15-5, кімната, площею 18, 50 кв.м., літера «А» № 15-7, комора, площею 1, 00 кв.м.; у спільну власність виділити у користування наступні приміщення: літера «А» № 15-1, коридор, площею 9,50 кв.м., №15-2, ванна кімната, площею 2, 50 кв.м.; № 15-3, вбиральня, площею 1,10 кв.м.; № 15-4, кухня, площею 6,50 кв.м.; балкон 6, 80/2, 00 кв. м., балкон 3,60/1,10 кв.м., лоджія 3,00 кв.м., а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та надав пояснення аналогічні викладеним у первісному позові. Зауважив на тому, що, маючи право та необхідність вже більше двох років здавати в піднайм 1/2 частину квартири, позивач не має такої можливості, у зв»язку з чим несе матеріальні збитки. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вважав, що позовна вимога [PERSON] про виділ у спільну власність та користування приміщень взагалі виходять за межі правового поля. Без жодної правової підстави та всупереч нормам цивільного права України [PERSON] по суті просить суд винести рішення про обмеження в цивільних правах власності на нерухомість [PERSON], та, відповідно, позбавити [PERSON] частини прав власності на квартиру [ADDRESS]. Представник позивачки за зустрічним позовом підтримав заявлений [PERSON] зустрічний позов. Не заперечував того, що [PERSON] на даний час користується всією площею спірної квартири. Однак ствердив, що ніяких претензій на ? частини зазначеної в позові квартири [PERSON] не заявляє. Стосовно заявлених первісних позовних вимог, то підтвердив, що дійсно [PERSON] не давала [PERSON] ключів від даної квартири, оскільки [PERSON] ніколи не користувався цією квартирою, не цікавився нею та не утримував. А також ствердив те, що не дивлячись на те, що представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо запропонованого [PERSON] порядку користування житловими приміщеннями, він, разом з тим, бажає щоб з даного приводу було постановлено судове рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 3/4 частини квартири [ADDRESS]. Право власності на 1/2 частину квартири позивачем набуто на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20.02.2012 року та на 1/4 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2013 року. Дані обставини підтверджуються довідкою Чернівецького Міського комунального бюро технічної інвентаризації № 523 від 03.04.2014 р. ( а.с. 9). [PERSON], як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №409669, є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2006 року № 2-120 ( а.с. 41). Згідно висновку про результати розгляду звернення громадянина [PERSON], затвердженого начальником Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області полковником міліції Дунець І.Я., встановлено, що [PERSON] відмовляється надавати [PERSON] ключі від квартири [ADDRESS] (а.с. 11). Крім того, відповідно до висновку про результати розгляду звернення громадянина [PERSON], затвердженого Т.в.о. начальника Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області майором міліції Антонюк С.Б., встановлено, що [PERSON] відомо про те, що відповідно до рішення суду їй належить лише 25% квартир [ADDRESS], а 75% належить громадянину [PERSON], який є племінником її покійного чоловіка. Крім цього, остання зазначила, що 28.02.2014 року до неї прийшов громадянин [PERSON] з проханням надати йому вільний доступ до квартири, а також ключ від неї, на що вона відмовила та вказала, що дасть ключі від квартири лише за наявності відповідного рішенням суду. ( а.с. 18-19). Відповідно до висновку експертного дослідження № 14096 від 04 червня 2014 р., якій був виконаний судовим експертом [PERSON], поряд з іншим встановлено, що виконати розподіл квартири [ADDRESS] між співвласниками в співвідношенні 1/4 до 3/4 з дотриманням норм чинного законодавства технічно не надається можливим. ( а.с. 45-51). Таким чином, судом встановлено, і це вбачається з письмових матеріалів справи, що позивач за первісним позовом неодноразово звертався з письмовими заявами в міліцію з приводу перешкоджання [PERSON] в користуванні йому квартирою [ADDRESS] ( а.с. 10, 12-23). При цьому, згідно особистих пояснень [PERSON] на адресу правоохоронних органів, остання стверджувала, що дійсно не допускала [PERSON] до спірної квартири та відмовляється надати йому ключі від квартири, і зробить це тільки після постановлення рішення суду з даного приводу (а.с. 22-23, 18-19). Таким чином, судом встановлений той факт, що позивачка перешкоджає відповідачу у володінні, користуванні та розпорядженні належним позивачу на праві власності майном, а саме 3/4 частинами квартири [ADDRESS]. Відмова відповідачки надати позивачу ключі від спірної квартири позбавляє позивача можливості у користуванні даною квартирою. А також, сам представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердив те, що дійсно [PERSON] не надавала [PERSON] ключів від спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] за первісним позовом є обґрунтованими і доведеними, у зв»язку з чим підлягають до задоволення. Що стосується зустрічних позовних вимог, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки предметом зустрічних позовних вимог не є виділення приміщень в натурі, а лише порядок користування житловими приміщеннями. При цьому, щодо запропонованого позивачкою за зустрічним позовом порядку користування житловими приміщеннями, то, як було встановлено в судовому засіданні, у сторін відсутній спір з даного приводу. Зазначене підтвердили в судовому засіданні самі представники сторін. Судом встановлено, що [PERSON] користується квартирою [ADDRESS], в тому числі і тією площею квартири, на яку [PERSON] у зустрічному позові просить встановити їй порядок користування. При цьому, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] не довела в судовому засіданні , що порушується її право щодо порядку користування квартирою і що з даного приводу існує спір. На підставі викладеного, в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved