Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] сільської Теребовлянського району Тернопільської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. У судовому засіданні позивач та його представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали із підстав, викладених у позові, та, обґрунтовуючи їх, позивач пояснив, що відповідач [PERSON] захопила частину земельної ділянки у с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, яка використовується ним та іншими власниками (користувачами) для проїзду (проходу) до належних їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, а також до пасовища, чим створюються йому перешкоди у користуванні дорогою, що належить громаді села Іванівка. Просять постановити рішення, яким відновити стан земельної ділянки (дороги) шляхом повернення [PERSON] самовільно зайнятої частини дороги та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] позову не визнала, суду пояснила, що жодних перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка використовується громадою с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області для проїзду до земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, нею не чиняться. У задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області позову не визнав та суду пояснив, що мати позивача [PERSON] є власником трьох земельних ділянок у с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. Також відповідач [PERSON] є власником трьох земельних ділянок у с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. 6 червня 2013 року комісією у складі [PERSON] сільського голови Теребовлянського району та землевпорядника [PERSON] сільської ради Теребовлянського району було проведено обстеження земельної ділянки [PERSON], під час якого встановлено, що останньою порушено межу із земельною ділянкою, що належить сільській раді (незаконно встановлена огорожа), що перешкоджає вільному пересуванню сільськогосподарської техніки до земельних ділянок громадян, а також до пасовища «Значок». Станом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом порушення [PERSON], які викладені в акті, усунуті повністю. Нормативно-правових документів, які б підтверджували, що спірна земельна ділянка, є проїздом (дорогою) в межах населеного пункту с.Іванівка Теребовлянського району, немає. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив Позивач [PERSON] проживає у житловому будинку із надвірними будівлями та спорудами № 57 по вул. За мир в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 483843 мати позивача [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0.2500 га, розташованої по вул.За мир,57 в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. Також [PERSON] є власником двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства плошею 0.2965 га, розташованої в с.Іванівка, вул.За мир, Теребовлянського району, та площею 0.9696 га, розташованої у с.Іванівка Теребовлянського району, що підтверджується відповідно виданими їй державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 483845, серії ЯИ № 483844. Згідно із державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 884511, серії ЯИ № 884512, серії ЯИ №879721 відповідач [PERSON] є відповідно власником наступних земельних ділянок: · для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0.2500 га, розташованої по вул.За мир,59 в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області; · для ведення особистого селянського господарства площею 0.6678 га, розташованої по вул.За мир в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області; · для ведення особистого селянського господарства площею 0.2635 га, розташованої в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідно акту обстеження земельної ділянки [PERSON], складеного комісією у складі [PERSON] сільського голови Теребовлянського району та землевпорядника [PERSON] сільської ради Теребовлянського району від 6 червня 2013 року [PERSON] порушила межу із земельною ділянкою, що належить сільській раді (незаконно встановила огорожу), що перешкоджає вільному пересуванню сільськогосподарської техніки до земельних ділянок громадян, а також до пасовища «Значок». Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Теребовлянського району її зобов»язано протягом одного тижня знести огорожу. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] сільської ради Теребовлянського району пояснив, що [PERSON] на протязі одного тижня із часу проведення обстеження, усунула допущені нею порушення земельного законодавства, які вказані в зазначеному акті. Наведене також підтверджується письмовою інформацією [PERSON] сільської ради Теребовлянського району від 13 листопада 2013 року, згідно з якою [PERSON] протягом тижня перенесла тимчасово встановлену нею огорожу із обочини дороги між електричні стовпи, ближче до своєї присадибної земельної ділянки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] захопила частину земельної ділянку, яку він використовує для проїзду сільськогосподарською технікою (сівалкою) до земельної ділянки, якою він користується, загородивши її стовпцями із натягнутими на них шнурком. Вважає, що самовільно захоплена відповідачем земельна ділянка належить громаді с.Іванівка Теребовлянського району. Аналогічні показання суду подали свідки [PERSON] та [PERSON] та, крім того, пояснили, що їм невідомо про те, чи на даний час на спірній земельній ділянці існують встановлені [PERSON] стовпці із натягнутим шнурком. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 29 грудня 2014 року № 29/14-22 [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0.0054 га(54 кв.м), що належить [PERSON] сільській раді Теребовлянського району (межа Б-В згідно з державним актом [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 884512), земельною ділянкою площею 0.1085 га, на яку не було надано жодних правовстановлюючих документів (ймовірно, власником є [PERSON] сільська рада Теребовлянського району), земельної ділянки [PERSON] сільської ради Теребовлянського району площею 29 кв.м. Проте, визначити, чи ці землі є дорогою згідно із наданими документами, не вбачається за можливе, оскільки в державних актах не вказано, що це землі загального користування (дорога), а планово-картографічні матеріали с.Іванівка Теребовлянського району експертові не надавались. Земельна ділянка площею 29 кв.м ймовірно не може бути дорогою, оскільки поряд проходить лінія електропередачі на близькій відстані від земельної ділянки, що унеможливлює влаштувати проїзд відповідної ширини, передбачений ДБН. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд неодноразово викликав у судове засідання експерта для роз»яснення складеного ним висновку, однак експерт у судові засідання не з»явився з недостатністю фінансування відряджень, а з 16 травня 2015 року був звільнений із роботи. Інші засоби зв»язку із експертом у суду відсутні та й сам позивач у судовому засіданні вказав про продовження розгляду справи без допиту експерта. Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем суду не подано доказів про те, що земельні ділянки площею 54 кв.м, 0.1085 га, 29 кв.м, якими користується [PERSON], належать до земель загального користування (дорога) с. Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. Такі ж докази не надано суду і відповідачем [PERSON] сільською радою Теребовлянського району. В той же час у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району, як власник земельних ділянок, які не надані в користування та не передані у власність, не має жодних претензій до [PERSON] щодо використання нею земельних ділянок площею 54 кв.м, 0.1085 га, 29 кв.м в с.Іванівка Теребовлянського району, що підтверджується довідками вказаної ради від 4 лютого 2015 року, 2 червня 2015 року, згідно з якими [PERSON] користується земельними ділянками загальною площею 1.33 га, нею виготовлено державні акти на земельні ділянки загальною площею 1.1813 га, а решта земельних ділянок перебувають в її користуванні згідно із рішенням сільської ради від 12 лютого 2003 року № 40 «Про надання земельних ділянок у користування». Суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки, на думку суду, вони не містять належних даних, які б підтверджували законні вимоги позивача чи спростовували заперечення відповідачів, а є лише їх суб»єктивною оцінкою досліджуваних обставин. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, які перевірені доказами, суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено порушень його права на землекористування, які полягають у захопленні відповідачем [PERSON] частини земельної ділянки, що належить до земель загального користування (дорога) с. Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, а також порушень його права землекористування [PERSON] сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, а тому у задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed