Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 15.09.2001 року вони уклали шлюб. У шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON] , 2002 р.н., син [PERSON] , 2016 р.н. та донька [PERSON] , 2008 р.н. Підставою для подання до суду цього позову є повна й категорична неможливість надалі підтримувати з відповідачкою сімейні стосунки через постійно діючий конфлікт, який виник на грунті неприязного відношення дружини до нього як до чоловіка і як до батька дітей. Між ними немає почуття любові, взаєморозуміння, бажання надалі бути разом. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, формальне збереження шлюбу заради дітей втрачає суспільний зміст та раціональність. Ухвалою суду від 06.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд справи. Ухвалою суду від 11.03.2020 р. закрито підготовче засідання, розгляд справи призначено по суті. 04.03.2020 року відповідачкою у справі подано відзив на позовну заяву в якому вона категорично заперечувала проти причин для розлучення, що вказав у своєму позові позивач, вважає, що між ними втрачені почуття поваги та любові з тих підстав, що позивач створив в сім`ї нестерпні умови для життя і для неї і для їх спільних дітей, морально знущався з них, матеріально не утримував. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала вимоги позову, просила суд про їх задоволення. Відповідачка в судовому засіданні просила суд про розірвання шлюбу між нею та позивачем, а також врахувати те, що причини розлучення не ті, які вказує позивач у позові. Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав повністю позицію своєї довірительки. Суд, вислухавши вступне слово учасників судового процесу, опитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] року, шлюб між сторонами зареєстрований Відділом ДРАЦС Деснянського РУЮ м. Києва 15.09.2001 року, актовий запис №1192. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , 2002 р.н., сина [PERSON] , 2016 р.н. та доньку [PERSON] , 2008 р.н. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, у кожного з подружжя свої причини для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги те, що відповідачка також не бажає надалі проживати спільно з позивачем, проти розлучення не заперечує, суд вважає, що причини, що спонукають обидві сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved