Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 03.10.2014 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінечному результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їх дитина, що впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання фактично припинено. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Малолітня донька проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Тому вважає, що на утримання малолітньої донечки з відповідача слід стягнути аліменти. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.10.2014 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 677. Стягнути щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки Ясміни в твердій грошовій сумі к розмірі 2500 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього не надходила заява про відкладення слухання справи. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справа розглянута на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. 24 травня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 жовтня 2014 року. Шлюб було зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 677. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спору про спільне майно не заявлено. Сімейні стосунки фактично припинені. Подальше збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, у суду не має можливості достовірно з'ясувати чи має [PERSON] нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] у своєму позові, як на підставу задоволення своїх позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, не посилалась на такі обставини (факти), як: нерегулярний, мінливий дохід відповідача, факт одержання ним частини доходу в натурі та на будь-які інші обставини, що мають істотне значення, тобто на те, що такі обставини взагалі мали місце, свої вимоги такими обставинами не обґрунтовувала і на підтвердження цих обставин доказів не надала, у суду не має достатніх правових підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд сприяв сторонам в наданні доказів по справі, проте позивачем окремі посилання на вищевказані обставини в позовній заяві підтверджені не були, жодних доказів на підтвердження цих обставин надано не було. При відсутності доказів вищевказаних обставин суд відносить позицію позивача до припущень. У відповідності до вимог ст. 60 ч.4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З зазначених підстав суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, необхідно визначити не у твердій грошовій сумі, а у долі від доходу відповідача в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, та за позовні вимоги в частині стягнення аліментів, в зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судових витрат - з відповідача належить стягнути на рахунок спеціального фонду державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі ст.ст. 110-114, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved