Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким\~визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тривалістю 3(три) місяці, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], яка померла 07 листопада 2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 07 листопада 2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входять: житловий будинок по вул. Миру, 25 в с. Соколівка Жидачівського району Львівської області. Ще за життя матір розпорядилась своїми правами на випадок смерті, а саме склала заповіт від 26 грудня 2003 року, згідно якого все належне майно заповіла їй. Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері отримала відмову у видачі такого, у звязку з тим, що пропустила піврічний строк для прийняття спадщини. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області [PERSON] подала заяву, в якій просить розглянути дану справі за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України\~ у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 07 листопада 2016 року, у віці 84 роки, в с. Соколівка Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON], про що 08 листопада 2016 року складено відповідний актовий запис №10 та виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 08 листопада 2016 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №445301 /а.с. 3/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] входить: житловий будинок по вул. Миру, 25 в с. Соколівка Жидачівського району Львівської області, який відносився до суспільної групи «колгоспний двір», головою та останнім членом якого була померла /а.с. 9/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 26 грудня 2003 року, вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде мені належати на день моєї смерті і на що я за закону буду мати право, заповідаю своїй дочці [PERSON]». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 8/. В судовому засіданні встановлено, що позивачка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем. Так, із долученої довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області від 10 січня 2018 року, вбачається, що спадкодавець була постійно зареєстрована та проживала одна за адресою: с. Соколівка вул. Миру, 25 Жидачівського району Львівської області. Спадкоємець за заповітом же проживала (на час відкриття спадщини) за адресою: м. Львів вул. Сосюри 46/89, що підтверджується долученими нею паспортними даними. /а.с. 5-6, 9/. Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 34/02-31 від 15 січня 2018 року, встановлено факт звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що позивачка пропустила піврічний термін, визначений цивільним законодавством для подання заяви. Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 08 травня 2017 року /а.с. 7/. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 4 листопада2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17. Також, вищевказаними правовими висновками розяснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що [PERSON], яка померла 07 листопада 2016 року, на випадок своєї смерті розпорядилась належним майном, склавши заповіт, яким спадкоємцем визначила свою дочку позивачку по справі. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано. Позивачка до дня смерті із матірю не проживала. Проте, в силу пережитого стресу, повязаного із втратою рідної людини та юридичної необізнаності, думала що спадщину прийняла автоматично, оскільки від неї не відмовлявся та після смерті матері переїхала в спадковий будинок та проживає в ньому по теперішній час. Проте, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, отримала відмову, з причин пропуску піврічного строку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що причини пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; відмову нотаріуса у видачу свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску піврічного строку, яка позбавляє позивачку можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, тривалістю три місяці\~для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки такий нею пропущений з поважних причин.

Outcome: approved