Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Зугреської міської ради Донецької області, про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності на частину квартири, посилаючись на те, що йому належить на праві приватної власності 1/2 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 67 від 27.08.2010 року, виданого виконавчим комітетом Зугреської міської ради. 1/2 частина вказаної квартири належала [PERSON], який помер [INFO], але цю частину квартири в порядку спадкування ніхто не прийняв, так як в нього не було спадкоємців ні за заповітом, ні за законом. При житті [PERSON] хворів, потребував стороннього догляду. У вересні 2010 року [PERSON] запропонував йому укласти договір довічного утримання, він погодився, про що між ними було укладено договір та вони добровільно його підписали. Ще за життя [PERSON], він йому допомагав матеріально, бо в нього не було коштів до існування, годував його, надавав притулок, а також допомагав з одягом. Підтримував його також і морально, допомагав з ліками, бо [PERSON] був хворий на туберкульоз. Тобто всіляко виконував умови договору довічного утримання. Вказаний договір не був оформлений в нотаріальній конторі у зв'язку зі смертю [PERSON] Просить суд визнати договір довічного утримання від 21 вересня 2010 року між [PERSON] та ним дійсним та визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Представник Зугреської міської ради надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 67 від 27.08.2010 року, виданого виконавчим комітетом Зугреської міської ради належить на праві приватної власності 1/2 частина квартири [ADDRESS]. 1/2 частина вказаної квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 67 від 27.08.2010 року, виданого виконавчим комітетом Зугреської міської ради Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини вказаної квартири, але цю частину квартири в порядку спадкування ніхто не прийняв, так як в нього не було спадкоємців ні за заповітом, ні за законом. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що при житті [PERSON] хворів, потребував стороннього догляду. У вересні 2010 року [PERSON] запропонував [PERSON] укласти договір довічного утримання, [PERSON] погодився, про що 21.09.2010 року між ними було укладено договір довічного утримання та вони добровільно його підписали. Позивач виконував усі умови договору довічного утримання допомагав [PERSON] матеріально, годував його, надавав притулок, а також допомагав з одягом. Підтримував його також і морально, допомагав з ліками, бо [PERSON] був хворий на туберкульоз, поховав його за власні кошти. Нотаріальне оформлення договору було відкладено на пізніше, оскільки [PERSON] хворів, а [INFO] раптово помер, спадкоємці на його майно за законом відсутні. У відповідності до ст.ст.744-746 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) відчужувач передає у власність набувачеві частину квартири, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Договір довічного утримання укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. При виконанні цих умов у відповідності до ст.748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання за правилами ст. 334 ЦК України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальну посвідчення договору не вимагається. Пленум Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику по справах про визнання угод недійсними» зі змінами, внесеними постановою № 13 від 25 грудня 1992 року і № 15 від 25 травня 1998 року в п.4 указав, що якщо така угода виконана цілком або частково однієї зі сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року) (ст.220 ЦК 2003 року) за вимогою сторони, що виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. У зв'язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку, що сукупність викладених обставин дають підстави для визнання дійсним договору довічного утримання від 21 вересня 2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а також визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] померлому [INFO].

Outcome: approved