Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Видавництво «Поліграф Сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, який в процесі судового розгляду уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30.04.2013 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» на посаду охоронника відділу охорони (наказ №33-к від 30.04.2013 року). Наказом №39-4 від 15.07.2013 року позивач був звільнений із займаної посади з 23.07.2014 року за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. З 24.07.2013 року позивач був прийнятий на роботу у ТОВ «Видавництво «Поліграф Сервіс», яке є правонаступником ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» на посаду охоронника відділу охорони (наказ №6-к від 24.07.2013 року). Наказом №13-к від 19.08.2014 року позивач був звільнений із займаної посади з 19.08.2014 року за згодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України. Однак, всупереч діючому трудовому законодавству на момент звільнення позивача у відповідача перед ним виникла заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2013 року до моменту звільнення. Окрім того, остаточний розрахунок при звільненні позивача так і не був проведений відповідачем перед останнім до цього часу. Більше того, у видачі довідки про заборгованість по заробітній платі відповідачем також було відмовлено позивачу. А відтак, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 11\~325,89 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати у розмірі 1\~923,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення останніх. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON] від 28.01.1971 року (а.с.5-6) з 30.04.2013 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» на посаду охоронника відділу охорони (наказ №33-к від 30.04.2013 року). Наказом №39-4 від 15.07.2013 року позивач був звільнений із займаної посади з 23.07.2014 року за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. З 24.07.2013 року позивач був прийнятий на роботу у ТОВ «Видавництво «Поліграф Сервіс», яке є правонаступником ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» на посаду охоронника відділу охорони (наказ №6-к від 24.07.2013 року). Наказом №13-к від 19.08.2014 року позивач був звільнений із займаної посади з 19.08.2014 року за згодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України. Як вбачається з пояснень представника відповідача в судовому засіданні та довідки ТОВ «Видавництво «Поліграф Сервіс» від 30.06.2015 року, заборгованість на момент звільнення позивача станом на 19.08.2014 року склала 13\~825,89 грн., з них у вересні 2014 року позивачу було виплачено 2\~500,00 грн. Всього, станом на 30.06.2015 року заборгованість складає 11\~325,89 грн. (а.с.68). Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За таких обставин суд приходить до висновку, що дії посадових осіб ТОВ «Видавництво «Поліграф Сервіс» з невиплати платежів, які мали бути компенсовані працівнику при звільненні, суперечать чинному законодавству, а саме ч.1 ст.47 КЗпП України, згідно якої власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. У відповідності зі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно аб.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до довідки про доходи від 26.06.2015 року заробітна плата позивача за червень-липень 2014 року склала 3\~024,86 грн. (а.с.67). А тому, з огляду на вищенаведене та враховуючи те, що позивач уточнені позовні вимоги підтримав, а представник відповідача визнав, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 11\~325,89 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати у розмірі 1\~923,60 грн., а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1\~ст.79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3\~ст.79 ЦПК України). Тому, витрати, понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 200 грн., що підтверджується квитанцією №80 від 26.02.2015 року, виданою адвокатом [PERSON] (а.с.8), також підлягають стягненню з відповідача у відповідності до положень ст.88 ЦПК України. Окрім того, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, так як у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved