Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що 25 серпня 1999 року померла його прабабуся [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме земельна частка (пай) розміром 2,37 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області. [PERSON] залишила заповіт на користь позивача. При зверненні до Горохівської державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину зясувалося, що внаслідок помилки у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0237441 прізвище померлої бабусі позивача вказано неправильно, а саме замість Гулюк записано Голюк. Оригінал сертифікату на право на вищевказану земельну частку (пай) спадкодавцем втрачено. Оскільки правовстановлюючих документів на це майно немає, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на цей пай, а тому позивач просив встановити факт належності [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) у селянській спілці Хлібороб серії ВЛ № 0237441 та визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання представник відповідача Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце його проведення, клопотання про відкладення останнього не заявляв, про причини неявки свого представника суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог не подав. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав повністю, ствердив факти, наведені в позовній заяві. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 056412, виданого 26 серпня 1999 року Квасівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.8), [PERSON] померла 25 серпня 1999 року в с.Охлопів Горохівського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки № 775 від 04 листопада 2016 року, виданої Квасівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.12), [PERSON] проживала до 25 серпня 1999 року у с.Охлопів Горохівського району Волинської області. Спадкоємцем за заповітом є позивач, який вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання із спадкодавцем. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно з ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При житті [PERSON] заповіла своє право на земельну частку (пай) своєму правнуку [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 22 грудня 1998 року Квасівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.10). Матеріалами спадкової справи № 502/2016, заведеної 23 листопада 2016 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.32-39), стверджується, що крім позивача, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено встановлення в судовому порядку факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, та в даному випадку від зазначеного факту залежить виникнення майнових прав заявника, й іншого порядку встановлення цього факту, крім як судового, законом не визначено. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що саме [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 2,37 гау землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки Хлібороб. Такі показання свідків відповідають встановленим судом обставинам справи. Дублікатом сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0237441, виданим 22 листопада 2016 року Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області (а.с.4), стверджується, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки Хлібороб, розміром 2,37 в умовних кадастрових гектарах. Оголошенням із газети Горохівський вісник (а.с.15) стверджується, що сертифікат на право на земельну частку (пай), який виданий на імя [PERSON], - втрачено. Таким чином судом встановлено, що дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0237441, виданий 22 листопада 2016 року Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області на імя [PERSON], дійсно належить [PERSON], яка померла 25 серпня 1999 року. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2016 року (а.с.11), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) після померлої 25 серпня 1999 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та розбіжністю у документах спадкодавця. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] має право на спадкування належного [PERSON] майна за заповітом, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому суд встановлює факт, який позивач просить, а також визнає за позивачем право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Селянської спілки Хлібороб Горохівського району Волинської області, після померлої 25 серпня 1999 року [PERSON].

Outcome: approved