Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, мотивуючи свої вимоги, тим що він працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго», на посаді «Майстра по обслуговуванню ПС» що підтверджується посвідчення робітника ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 44, видане 10. 06. 2016 року, однак протягом останнього півріччя не отримує заробітну плату. Відповідач звернення та страйки колективу ігнорує із посиланням на відсутність коштів для виплати заробітної плати. Заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі становить за період вересень 2017 року по квітень 2018 року 32812, 34 грн., яку позивач на підставі ст. 115 КЗпП України просить стягнути з відповідача у судовому порядку. 21 червня 2018 року позивач зменшив розмір позовних вимог та з урахуванням наданої відповідачем довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 06 червня 2018 року просить суд стягнути заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 33732,81 грн. і стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 6300 грн. [PERSON] відзиву на позовну заяву, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, представник відповідача вважає, що підготовка позовної заяви про стягнення заробітної плати не є складною (адвокатом підготовлено типову позовну заяву, яку подано у понад 70 аналогічних справах), та виходячи із суми позовних вимог, просить також відмовити в стягнення витрат на адвоката по зазначеній справі. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає . Представником відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» надано відзив на позовну заяву [PERSON], в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.\~43\~Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. [PERSON] із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго», на посаді «Майстра по обслуговуванню ПС» що підтверджується посвідчення робітника ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 44, видане 10. 06. 2016 року. [PERSON] довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» наданої відповідачем станом на 06 червня 2018 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період вересень 2017- квітень 2018 року складає 33732,81 грн. Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Таким чином відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. З огляду на викладене, уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а тому стягненню підлягає нарахована, але фактично не виплачена заробітна плата у розмірі 33732,81 грн. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобовязань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними. Вирішуючи вимогу відповідача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6300 грн., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. [PERSON] ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі [PERSON] і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги від 21 квітня 2018 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією від 15.06.2018 року на суму 6300 гривень та [PERSON] прийняття-передачі наданих адвокатських послуг 15.06.2018 року. [PERSON] про прийняття-передачі наданих адвокатських послуг від 15.06.2018 року адвокатом [PERSON] було витрачено 21 годину (консультація адвоката, складання адвокатського запиту, обробка відповіді на адвокатський запит, обробка законодавства, клопотання про витребування доказів, складання позовної заяви, обробка відзиву, складання уточненої позовної заяви, участь у судовому засіданні). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що позивачем підтверджено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в частині участі адвоката у судових засіданнях, суд вважає, що доводи відповідача про необхідність зменшення витрат, повязаних з правничою допомогою не заслуговують на увагу, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати повязані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6300 грн. На підставі п. 1.ч. 1 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved