Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним, який обгрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: с. Лисянка, вул. Революційна, 15, Вінницького району Вінницької області. В зазначеному будинку вона та її малолітня дочка [PERSON], [INFO], зареєстровані з 04.05.2012 року. Позивач зазначає, що з відповідачем вона співмешкала та зареєструвала його у даному будинку в 2014 році. Однак, відповідач [PERSON] порушує правила співжиття, вчиняє домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до неї та її малолітньої дочки, бє її дочку. В звязку з цим малолітня [PERSON] проживає зі своїми бабусею та дідусем (батьками свого батька), а вона проживає у своєї матері. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні нею будинком за адресою: с. Лисянка, вул. Революційна, 15, Вінницького району Вінницької області, що належить їй на праві власності шляхом виселення з будинку [PERSON], [INFO], без надання іншого житла та позбавити його права користування вказаним будинком. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві просила задовольнити позовні вимоги. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявляється без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, в тому числі й шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади про виклик до суду, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 41,\~55\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що позивачу по справі [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 21 лютого 2012 року належить на праві приватної власності цілий житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами за № 15 (пятнадцять), що знаходиться по вулиці Революційній в селі Лисянка, Вінницького району Вінницької області та земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520685500:02:004:0039, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, яка розташована за цією ж адресою, що підтверджується ксерокопіями вказаних договорів (а.с. 5-6, 7-8). З ксерокопії свідоцтва про народження серії 1-АМ № 199749 від 29.10.2003 року та довідки № 187, виданої виконкомом Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 12.02.2018 року вбачається, що на утриманні позивача по справі [PERSON] знаходиться її малолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 15, 16). Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області відповідач по справі [PERSON], [INFO], з 13 червня 2014 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 22). З ксерокопій постанов Вінницького районного суду Вінницької області від 03 січня 2018 року та від 01 лютого 2018 року вбачається, що відповідач по справі [PERSON] двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), за вчинення яких на нього були накладені адміністративні стягнення (а.с. 9, 10). Також судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] вчиняє насильство щодо малолітньої дочки своєї співмешканки [PERSON] [PERSON], [INFO], в звязку з чим її 25 грудня 2017 року о 18:05 год. з приводу насильства (дитину побили) було доставлено каретою швидкої допомоги в травмпункт ВОДКЛ та встановлено діагноз: забій грудної клітини зліва, що підтверджується довідкою Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні № 01/156 від 26.01.2018 року (а.с. 14). З аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідач по справі [PERSON] створив позивачу [PERSON] та її малолітній дочці [PERSON] нестерпні умови проживання в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, таким чином порушив правила співжиття. Частиною 1\~статті 319\~ЦК України\~визначено,\~що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до норм ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 157 ЖК УРСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі й на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За вказаних підстав суд вважає позовні вимоги повністю обґрунтованими, доведеними належними, допустимими та достовірними доказами, які є достатніми для ухвалення судом рішення, в звязку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved