Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі разом з нею зареєстрований її онук [PERSON] Відповідач [PERSON] з вересня 2013 р. не проживає в спірній квартирі та участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Особистих речей, які належать йому, в квартирі позивача немає. Реєстрація відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS], створює перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, тому вона звернулась з цим позовом до суду, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила доводи викладені в позові, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що спірне житло - це квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] - це її рідний онук, який проживав з 2009 р. по вересень 2013 р. з нею у спірній квартирі як член родини. Після закінчення училища у 2013 р. онук уклав контракт і пішов служити військовим до Автономної республіки Крим, забравши свої речі. На сьогодні ніякого зв'язку з відповідачем немає. Після подій, які мали місце в Криму навесні цього року, зв'язок з ним обірвався. До м. Сєвєродонецька онук не повернувся, та жодного разу не телефонував. Визнання відповідача як такого, що втратив право користування житловим приміщенням, їй потрібно для оформлення субсидії. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Оскільки в судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечувала проти заочного розгляду справи, то судом 14.11.2014 р. на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належать на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.08.1993 р. Фондом комунального майна м. Сєвєродонецьк, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2007 р., посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Шевченко О.В., а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 02.03.2007 р. Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації. Як вбачається із копії довідки комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №2383 від 29.09.2014 р. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], та має наступний склад родини: [PERSON] - онук. Відповідно до копії акту комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» від 29.09.2014 р., при перевірці факту не проживання за адресою: [ADDRESS], встановлено, що окрім [PERSON] в квартирі з вересня 2013 р. ніхто не проживає, що підтверджується опитуванням сусідів. В судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] було встановлено, що відповідач у вересні 2013 р. покинув за власним бажанням спірне житлове приміщення, не мешкає в ньому. Суд вважає, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі без поважних причин. До спірної квартири він не ставиться, як до постійного місця проживання, т. я. вивіз з цього житла свої речі в інше місце та не сплачує комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Зазначена обставина підтверджується копіями чеків про сплату за послуги. Які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 12-22). З аналізу доводів, наведених позивачем [PERSON] в позові та при розгляді справи в суді в обґрунтування своїх вимог, вбачається, що пред'явивши вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним позивачу на праві власності житловим приміщенням, фактично ставиться питання про захист порушеного права власності на вказану квартиру та усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном на підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному житлі без поважних причин понад один рік, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно втратив право користування цією квартирою. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved