Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що вони із відповідачкою перебували у шлюбі, який 11 листопада 2004 року було розірвано. Однак після розірвання шлюбу вони продовжували спільне проживання, де у них 15 травня 2006 року народився син [PERSON]. На момент народження дитини він перебув за кордоном, а відповідачка самостійно звернулася до органів РАЦС та в графі «батько» вказала прізвище, імя та по батькові особи, прізвище, імя та по батькові якої співпадають із його. Але він вважає, що це не означає його батьківства щодо сина [PERSON]. В отриманні витягу з актового запису про народження сина у відділі ДРАЦС йому було відмовлено, оскільки він юридично не є його батьком. Доказом його батьківства є висновок судової біологічної експертизи. Окрім того, фактично декілька років він самостійно займається виховання та утриманням їх спільних із відповідачкою дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від яких їх мати відмовилася та створила нову сімю, проживає окремо і дітьми не цікавиться. На підставі викладеного просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача адвокат [PERSON] подав заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити, просив справу розглянути у відсутність його та позивача [PERSON] Не заперечував щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання через оголошення в газеті «Вінничина» від 14 липня 2017 року. Суд відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №130/3446/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства (архів Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області), суд приходить до такого. Як видно з матеріалів справи, 11 листопада 2004 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 5) 15 травня 2006 року народився [PERSON] (а.с. 6, 31) його батьками в свідоцтві про народження та актовому записі про народження дитини №191 від 23 травня 2006 року вказані [PERSON] та [PERSON]; реєстрація народження дитини відбулася за заявою матері від 23 травня 2006 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №475 від 12 червня 2017 року (а.с. 7) до складу сімї [PERSON], [INFO], входять донька [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно висновку експерта №36 від 23 лютого 2015 року судово-біологічної експертизи (а.с. 10-14) між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матірю якого записана [PERSON], є біологічна спорідненість; ймовірність даної події складає 99,98%. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Частиною 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Доказів на спростування позовних вимог відповідачка не надала. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно зі ст.10 та ст.60 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Крім того, з відповідачки, в силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1), в розмірі 640 грн.

Outcome: approved