Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначає, що 07 серпня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON]. Від цього шлюбу народилась донька [PERSON] [INFO], що на даний момент проживає разом з позивачем. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені з квітня 2013 року. За час шлюбу придбано майно, що належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності - трикімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира була придбана на підставі договору купівлі - продажу квартири від 20.02.2007 р. укладеного між відповідачем - [PERSON] (Покупець) та [PERSON] (Продавець). Оригінал договору купівлі-продажу квартири від 20.02.2007 р. знаходиться у відповідача, який був стороною правочину. Право власності на квартиру також зареєстровано за [PERSON]. Згоди про добровільний поділ майна між позивачем та відповідачем не досягнуто. Тому позивач просить суд: Поділити майно набуте під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], визнавши за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], а за [PERSON] - 1/3 частину квартири [ADDRESS] (обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї; позивач наголошує на тому, що неповнолітня донька [PERSON] [INFO] проживає разом із нею у спірній квартирі, відповідач зареєстрований за тією ж адресою, але з нею та дочкою фактично не проживає. ±аЩЪУСй вимушена самостійно утримувати дитину, піклуватись про забезпечення її усім необхідним). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та вищезазначене. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що поділ спільного майна подружжя повинен провадитись на підставі рівності часток. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у їх сукупності, прийшов до наступного. 07 серпня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 969 та Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 07.08.2006р. Від цього шлюбу народилась донька [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER]).. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені з квітня 2013 року. За час шлюбу придбано майно, що належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності - трикімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира була придбана на підставі договору купівлі - продажу квартири від 20.02.2007 р. укладеного між відповідачем - [PERSON] (Покупець) та [PERSON] (Продавець), посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 223. За договором купівлі-продажу квартира придбана за 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень). Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дана правова норма узгоджується з положеннями ч.3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень Пленуму Верховного Суду України, п. п. 23,24 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями,що виникли в інтересах сім'ї (ч.1 ст.65 СК України). За таких обставин, суд вважає, що кожна зі сторін має право на ?? частину спірної квартири. Той факт, що дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, не є підставою для відступу суду від засади рівності часток подружжя, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України, частка може бути збільшена, але за умови, що розмір аліментів недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, що не було доведено позивачем. На підставі вищезазначеного за кожним слід визнати право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Питання судових витрат слід вирішити в порядку ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial