Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 12 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Середино-Будського районного управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 12, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем останній час фактично припинено, стосунки між ними поступово погіршились, кожен з подружжя живе власним життям та фактично сім'я припинила своє існування. На даний час їх шлюб існує лише формально, примирення з відповідачем не є можливим, що стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що проти задоволення позовних вимог він не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Середино-Будського районного управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 12, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 12 серпня 2000 року. Шлюб між сторонами вже тривалий час носить формальний характер, сторони мешкають окремо один від одного, фактично припинили шлюбно-сімейні стосунки. Примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначив в своїй заяві. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дана сім'я розпалась остаточно, у сторін відсутні почуття взаємної любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу, подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також визначено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 352 гривні 40 копійок. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved