Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря» про стягнення заборгованості по заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації моральної шкоди В позовній заяві [PERSON] вказує, що 17.03.2014 року він був прийнятий на роботу до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря» на посаду тваринника. 10.04.2014 року згідно наказу № 20-к його було звільнено з підприємства за власним бажанням. Після звільнення відповідач безпідставно не виплатив йому заробітну плату за період з 17.03.2014 року по 10.04.2014 року, за 19 календарних днів в сумі 675,29 гривень. Позивач просить суд стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 675,29 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1243,9 гривень та 500 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, надавши докази, що спростовують позовні вимоги позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи та не заперечується сторонами позивач 17.03.2014 року був прийнятий на роботу до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря» на посаду тваринника на неповний робочий день. 10.04.2014 року згідно наказу № 20-к його було звільнено з підприємства за власним бажанням , фактично відпрацювавши 19 днів. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні відомості про видачу заробітної плати [PERSON] нараховано до видачі 1118,12 гривень де позивач [PERSON] поставив особисто свій підпис. На поставлені судом питання [PERSON] не заперечив факту того, що ставив свій підпис за отримання трудової книжки та ставив підпис у відомості по заробітній платі про те зазначив, що грошей йому на руки не дали. По даному факту до відповідних органів з заявою по факту шахрайських дій він не звертався та як, на його думку факту порушення його трудових прав відповідачем, також нікуди не звертався. Порадившись вирішив зразу звернутися з позовом до суду, щоб суд дані факти перевірив. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а по справам про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або від дня видачі трудової книжки. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В судовому засіданні позивачем не було надано належні та достатні докази на підтвердження того що відповідач має перед ним заборгованість по заробітній платі і якщо має, то який її розмір?, а навпаки відсутність заборгованості по заробітній платі перед позивачем спростовується наданими представником відповідача належними письмовими доказами. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря» на користь позивача заборгованості по заробітній платі задоволенню не підлягають, а тому інші позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації маральної шкоди є безпідставними. Крім того, як на думку позивача, що з боку відповідача відносно нього мали місце порушення трудового законодавства, за які передбачена відповідальність згідно закону, позивачем таких доказів суду також надано не було. При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд не може на власний розсуд вийти за межі заявлених позивачем вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, надуманими та такими, що задоволенню не підлягають Суд вважає необхідним також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судові витрати віднести за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed