Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача означеного вище, в якому просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з батьком - [PERSON] по [ADDRESS] Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 26.04.2016 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Старша дочка є інвалідом з дитинства, оскільки страждає на дитячий церебральний параліч (ДЦП), спастичний тетрапарез. Після розлучення батьків діти проживають з матір'ю [PERSON], яка є матеріально незабезпеченою, належного догляду за хворою дитиною не здійснює, в повній мірі не піклується про здоров'я останньої. Окрім того, коли старша дочка перебувала у позивача, бабуся дитини неодноразово виявляла синці на її тілі, внаслідок чого батько звертався з заявою до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення. Позивач вважає, якщо дитина [PERSON] буде проживати з ним, це відповідатиме її інтересам, оскільки він проживає у будинку, умови в якому дозволяють забезпечити дитину окремою кімнатою та належними побутовими умовами проживання, відпочинку, розвитку та навчання. В той же час зазначає, що проживання старшої дочки з матір'ю негативно впливатиме на її виховання, оскільки відповідач не здійснює належного догляду за хворою дитиною, та навіть підіймає на неї руку, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про час, день та місце слухання справи двічі повідомлялася належним чином рекомендованою кореспонденцією. Представники третіх осіб Чекірова О.В., Резніченко О.А. позов підтримали, оскільки в інтересах хворої дитини з метою лікування, вона повинна перебувати в сім'ї батька, де бабуся взмозі приділити їй належну увагу. Дитина хоче проживати з батьком. В судовому засідані допитана в якості свідка [PERSON] показала, що відповідачка вагітна, має ще одну дочку, тому не приділяє належної уваги хворій старшій дочці, призначення лікаря не виконує, тому онучці стало гірше, вона не може себе обслуговувати на елементарному рівні, хоча раніше був прогрес. Дитина хоче проживати в сім'ї батька. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги з аналогічних підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб та свідків, дослідивши матеріали справи і представлені суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.04.2016 року, що підтверджується копією рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області (а.с.9). Від означеного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтва про народження (а.с. 5, 6). Старша дитина [PERSON] є інвалідом дитинства, оскільки страждає на Дитячий церебральний параліч (ДЦП), спастичний тетрапарез з переважним ураженням нижніх кінцівок, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 196270 (а.с. 44). Після розлучення батьків [PERSON] проживає з відповідачкою без реєстрації місця проживання [ADDRESS] (а.с. 53). Відповідач не приділяє належної уваги хворій дитині, не надає необхідного медичного лікування та не проводить її реабілітацію, цим займається мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією відповіді-листа ДЗ «Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи Міністерства охорони здоров'я України» № 108 від 20.07.2016 року та показами останньої в якості свідка (а.с. 11, 70). Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З акту обстеження матеріально-побутових умов позивача від 16.06.2016 року вбачається, що він разом з батьками проживає в будинку по [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат. Умови проживання належні для проживання та розвитку дитини, кімната для доньок об лаштована всіма необхідними меблями. Продуктами харчування сім'я забезпечена у повному обсязі. Мають у володінні та користуванні господарство, домашню птицю та земельні ділянки, які самостійно обробляють (а.с. 7). За наслідками розгляду заяви орган опіки та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області від 16.08.2016 року № 01-26/613 дійшов висновку про те, що доцільним є визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], і що такий спосіб визначення місця проживання дитини буде відповідати інтересам дитини, оскільки за станом здоров'я дитини в основному слідкує позивач та його батьки, у нього є власний дохід. Окрім того є ймовірність повторних випадків фізичного насилля над дитиною відповідачкою або її співмешканцем. (а.с. 80, 81). Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved