Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа - приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати право власності на ? квартири [ADDRESS], за [PERSON] на підставі договору дарування від 10 жовтня 1998 року; визнати право власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. ? частка вказаної квартири належить спадкодавцеві на підставі договору дарування, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 10 жовтня 1998 року за реєстровим № 4779. ? частка квартири належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, яке видано приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 07 жовтня 1998 року, реєстровий №4745; зареєстровано в Державному комунальному підприємстві ХМБТІ 08 жовтня 1998 року за № П-3-1198. Заповіт за життя [PERSON] складено не було. Єдиним спадкоємцем першої черги, який претендує на прийняття спадщини є син спадкодавця - [PERSON]. У зв'язку з цим позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] з метою реалізації своїх прав на спадкове майно. 10 квітня 2014 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що її вчинення суперечить законові та подані не всі відомості та документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії. В обгрунтування такого рішення нотаріус посилається на відсутність державної реєстрації договору дарування ? частки квартири [ADDRESS], у Державному комунальному підприємстві ХМБТІ та відсутність документів, підтверджуючих реєстрацію права власності [PERSON] на ? вищевказаної квартири та факту її державної реєстрації. Позивач вважає договір дарування дійсним, незважаючи на відсутність державної реєстрації. У зв'язку з цим, його матір має право власності в цілому на квартиру [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], померлої [INFO], просить визнати за ним, як спадкоємцем першої черги, право власності на зазначену квартиру. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача, Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась. У зв'язку з неявкою відповідача та за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в матеріалах справи документах, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 29.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби ХМУЮ. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. ? частка вказаної квартири належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 10 жовтня 1998 року за реєстровим № 4779. ? частка квартири належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, яке видано приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 07 жовтня 1998 року, реєстровий №4745; зареєстровано в Державному комунальному підприємстві ХМБТІ 08 жовтня 1998 року за № П-3-1198. 23 жовтня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу. Відповідно до неї, заповіт за життя [PERSON] складено не було. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON], дочка спадкодавиці, подала заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] Як вбачається зі спадкової справи, 10 квітня 2014 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що її вчинення суперечить законові та подані не всі відомості та документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії. В обгрунтування такого рішення нотаріус посилається на відсутність державної реєстрації договору дарування ? частки квартири [ADDRESS], у Державному комунальному підприємстві ХМБТІ та відсутність документів, підтверджуючих реєстрацію права власності [PERSON] на ? вищевказаної квартири та факту її державної реєстрації. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги, який претендує на прийняття спадщини є син спадкодавиці - [PERSON], родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження від 04.02.1988 р. Судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] належить квартира [ADDRESS], ? частка вказаної квартири належить спадкодавцеві на підставі договору дарування та ? частка квартири належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Договір дарування ? квартири за адресою: [ADDRESS] не було у встановленому законом порядку зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Згідно із ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Отже, закон не передбачає можливість державної реєстрації прав на нерухоме майно за померлою особою. Відтак, визнати право власності на ? квартири [ADDRESS], яке набуто [PERSON] за договором дарування від 10 жовтня 1998 року, можливо лише в судовому порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п 4. Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 01.01.2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тому необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, підлягає застосуванню Цивільний кодекс України від 16.01.2003 року. У відповідності до ч.1 ст.717 цього кодексу, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно(дарунок) у власність. Стаття 718 ЦК України визначає: дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно до ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що даний договір дарування ? квартири від 10.10.1998 року вчинений у належній формі відповідно до вимог ст.ст.719, 722 ЦК України, нотаріально посвідчений. Сторони за договором фактично виконали всі умови договору, [PERSON] отримала від [PERSON] безоплатно належну йому частину квартири, яка була їй передана, вона користувалася цілою квартирою, утримувала її самостійно, будучи в ній зареєстрованою, оплачувала комунальні послуги. Проте, всупереч вимогам ст. 182 ЦК України, [PERSON] за життя не зареєструвала в ХМБТІ за собою право власності на 1/2 частину квартири на підставі договору дарування. Тим не менш, протягом тривалого часу до її смерті даний договір ніхто не оспорив, право на частину квартири не заявляв, тобто його можливо вважати дійсним та таким, що підтверджує право власності [PERSON] Невчинення спадкодавцем державної реєстрації договору дарування при дотриманні нотаріально посвідченої форми договору дарування квартири не тягне відповідно до ст.ст. 719, 722 ЦК України, недійсність договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь [PERSON] Таким чином, єдиним спадкоємцем, який претендує на прийняття спадщини є позивач, [PERSON]. Даючи оцінку зібраним у справі доказам, враховуючи те, що інших спадкоємців у [PERSON] немає, заповіту вона не залишила, позивач є спадкоємцем першої черги спадкування, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на ? квартири [ADDRESS], за [PERSON] на підставі договору дарування від 10 жовтня 1998 року та визнання права власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO]. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 182, 717-719, 722, 1223, 1261, п 4. Перехідних положень ЦК України, ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved