Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору дарування 4/12 частки домоволодіння за адресою : [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] належить на праві власності 4/12 частки домоволодіння за адресою : [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Мукачівською ДНК Закарпатської області 29 березня 1988 року за реєстром №І-1668 та договору купівлі-продажу, посвідченого Мукачівською ДНК 25 квітня 1988 року зареєстрований у реєстрі за №2-1069. [PERSON] вирішила подарувати відповідну частку у праві власності на користь [PERSON] .. Для цього було виготовлено необхідні документи, частина з яких знаходилася вже в архіві, проведено оцінку домоволодіння, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями документів. При цьому, ними було досягнуто домовленості по всіх істотних умовах відповідного договору, який було укладено у письмовій формі та підписано ними обома 27 грудня 2019 року. На виконання зазначеної домовленості [PERSON] передала позивачу технічний паспорт на будинковолодіння та наявні в неї правовстановлюючі документи, що відповідало змісту 5.1. відповідного письмового договору та свідчило про виникнення у позивача права власності на відповідну частку 4/12 (чотири дванадцяті) домоволодіння за адресою : [ADDRESS] . Однак, незважаючи на фактичне виконання відповідного договору відповідачка [PERSON] ухилилася від його нотаріального посвідчення, що змушує позивача звернутися до суду для визнання його дійсним. Тому, просить визнати дійсним договір дарування 4/12 (чотири дванадцяті) частки домоволодіння, за номером 7 (сім), розташованого за адресою : [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2019 року та визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 4/12( чотири дванадцяті) частки домоволодіння, за номером 7 (сім), розташованого за адресою : [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Мукачівською ДНК Закарпатської області 29 березня 1988 року за реєстром №І-1668 та договору купівлі-продажу, посвідченого Мукачівською ДНК 25 квітня 1988 року зареєстрований у реєстрі за №2-1069, відповідачу [PERSON] належить на праві власності 4/12( чотири дванадцяті) частки домоволодіння, за номером 7 (сім), розташованого за адресою : [ADDRESS] (а.с.7-8). Дане також підтверджується довідкою виданою КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 01.12.2017 року за №2837 (а.с.9). 27 грудня 2019 року між сторонами було укладено договір дарування згідно якого, [PERSON] (дарувальник) передає (дарує) майно, а саме належну їй на праві приватної спільної часткової власності частку в розмірі 4/12 (чотири дванадцяті) на домоволодіння, за номерм 7 (сім), розташованого за адресою : [ADDRESS] у власність [PERSON] (обдарованому) безоплатно, який в свою чергу, приймає дар вище вказану частку в розмірі 4/12 (чотири дванадцяті) (а.с.3-4). Однак, відповідачка [PERSON] ухиляється від його нотаріального посвідчення, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.ст. 328,334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Стаття 719 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору дарування, зокрема договір нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Як передбачено частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору дарування 4/12 (чотири дванадцяті) частки домоволодіння, за номером 7 (сім), розташованого за адресою : [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2019 року та визнання за [PERSON] права власності на дану частку домоволодіння, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved