Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, а саме до [INFO] ; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що позивач 25.08.2017 уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . З 23.07.2020 сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо один від одного, малолітні діти проживають разом з позивачем. В даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трьох років. Позивач неодноразово зверталась до відповідача за допомогою про надання грошової допомоги на утримання дітей та на її утримання але відповідач всі зароблені кошти витрачав на свої потреби та в добровільному порядку відмовляється від надання коштів. Відповідач офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «Компанія Інтер-Ліс», де отримує заробітну плату. Також позивачу відомо, що її чоловік [PERSON] має від першого шлюбу сина [PERSON] , [INFO] , на якого сплачує аліменти в розмірі ј частки від доходу за рішенням суду на користь колишньої дружини [PERSON] . Так, позивач вважає, що відповідач є дієздатною особою працездатного віку та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей та її на період декретної відпустки. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу реєстрації та через оголошення на вебсторінці Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони 25 серпня 2017 року зареєстрували шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 1084, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 14 березня 2019 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 19 березня 2021 року. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю - позивачкою по справі. Позивач на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Відповідач також ще має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане потворно Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 01 березня 2019 року. Відповідно до листа з Крюківського ВДВС у місті Кременчуці за №28153 від 10.06.2021, на виконання судового наказу Крюківського районного суду від 07.03.2011 №2-370 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утриманні сина [PERSON] станом на 01.06.2021 в сумі 29 817,12 грн. З листа Крюківського ВДВС у місті Кременчуці за №28336 від 10.06.2021 вбачається, що відповідачем [PERSON] здійснено систематичний перетин державного кордону України, останній раз 29.04.2021. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 СК України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст. 188 СК України від обов`язку утримувати дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 СК України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є порушенням обов`язку [PERSON] піклуватися про своїх дітей, а тому суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище позивача та дітей, стан здоров`я відповідача, який є працездатним, окрім того має ще одного малолітнього сина, встановлений законом прожитковий мінімум для дітей та встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, то суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей та на її утримання є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved