Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням та виробничою травмою. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 25 вересня 2000 року по 19 квітня 2019 рік працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Так з позивачем 18 серпня 2004 року по дорозі на роботу до підприємства стався нещасний випадок. У шахтному автобусі, внаслідок удару та попадання стороннього предмета було травмоване ліве око, що підтверджується Актом про нещасний випадок на виробництві від 29 серпня 2004 року №114. Внаслідок нещасного випадку та отриманої травми лівого ока, за висновком спеціалізованої офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії міста Донецька від 18 листопада 2004 року позивачу було встановлено ступень втрати професійної працездатності у 15%, що підтверджується довідкою серії ДОН-04 №011315. В подальшому, внаслідок трудової діяльності на вугледобувному підприємстві в умовах важкої фізичної праці, значного фізичного напруження хребта, постійного навантаження, перебування у незручній позі та несприятливому мікрокліматі [PERSON] отримав професійні захворювання - хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом, а також - хронічний бронхіт другої стадії, фаза затихаючого загострення; прикореневий та базальний пневмосклероз, легенева недостатність першого-другого ступеню. Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 06.08.2020 року встановлено, що травма виникла з вини підприємства. Внаслідок професійного захворювання та виробничої травми за висновком Обласної профпаталогічної медико-соціальної експертної комісії м. Слов`янськ від 08.09.2020 року позивача визнано інвалідом III групи, що підтверджується довідкою серії 12 ААБ №851628. Одночасно, визначено ступень втрати професійної працездатності у 65% - безстроково, що підтверджується довідкою від 08.09.2020 року серії 12 ААА №090744. Внаслідок втрати професійної працездатності та отриманої травми позивач змушений був припинити свою трудову діяльність у віці 47 років, втративши здоров`я, роботу та дохід через постійні больові страждання та переживання. Значний час позивач змушений відвідувати медичні заклади, проходити постійне профілактичне лікування, обстеження та консультації у лікарів, приймати ліки що призводять до побічних дій. Також через больові страждання погіршився сон, що викликає тривоги, депресії та роздратованість, погіршились стосунки з сім`єю, родичами та друзями, що змінило звичайний життєвий уклад. Вказані обставини обумовлюють необхідність [PERSON] пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, то останній просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди 65000,00 гривень. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 03 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 05 квітня 2021 року (а.с. 46). Від відповідача на адресу суду 18 лютого 2021 року, в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 03 лютого 2021 року, надійшов відзив на позов, а тому, суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до розгляду в межах даної цивільної справи. Згідно відзиву на позов відповідач просить суд розглянути справу за відсутності їх представника у відповідності до норм чинного законодавства. Зауважили, що згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. Окрім того, зважили, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін його життєвих і виробничих стосунках (а.с. 49-50). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 25 вересня 2000 року по 19 квітня 2019 року працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», та був звільнений 19 квітня 2019 року внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 21 серпня 1989 року (а.с. 8-9). Відповідно до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, №114, затвердженого 21 серпня 2004 року директором ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», [PERSON] внаслідок нещасного випадку, який стався з останнім на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» 18 серпня 2004 року о 11 годині 40 хвилин, отримав ушкодження у вигляді: проникаючого поранення рогівки лівого ока (а.с. 12-13). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 серпня 2020 року, затвердженого 07 серпня 2020 року т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області, професійне захворювання [PERSON] , а саме: хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, а також хронічний бронхіт II стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН I-II стадії - захворювання професійні, встановлено вперше та сечосольовий діатез, викривлення носової перетинки, хронічний катаральний гівіт, гіперметропія слабкого ступеня, складний гіперметропічний астигматизм слабкого ступеня обох очей, пресбіопія, сторонні тіла рогівки лівого ока виникли внаслідок недосконалості технологічного процесу, систематичного виконання робіт з перевищенням допустимих значень показників факторів виробничого середовища та трудового процесу, фізичне навантаження, вимушена робоча поза, вимушені нахили тулуба. пил (а.с. 10-11). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №090744 від 08.09.2020 року та довідки до акту медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №851628 від 08.09.2020 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності за сукупністю 65% та третю групу інвалідності з 03.09.2020 - безстроково. Визначена потреба [PERSON] у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. Також згідно виписок з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах дороги серії ДОН-04 - №011315 від 18.11.2004 року, №006606 від 20.12.2006 року та №007725 від 11.02.2009 року визначено ступінь втрати працездатності 15% у зв`язку з виробничою травмою у вигляді рубця роговий з імпрегнацієй вугільного пилу (а.с. 15-19). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання №24/526 від 22 липня 2020 року, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №507 від 24 липня 2020 року, [PERSON] встановлено хронічне професійне захворювання за діагнозом: хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, а також хронічний бронхіт II стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН I-II стадії - захворювання професійні, встановлено вперше. (а.с. 20, 23). Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №262, №523, №37, №795, позивач періодично проходив лікування починаючи з 08.10. 2019 року по 24.06.2020 року постійно перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 25-28, 30-32). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві та нещасного випадку на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 32500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, а останній у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 454,00 гривень (32500,00 грн. * 908,00 / 65000,00 = 454,00 грн). Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial