Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Згідно позовної\~заяви позивач\~ [PERSON] \~зазначає про\~те,\~що з\~відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 13 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 38. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільне життя не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Шлюбні відносини фактично припинені. Вважає, що примирення між ними та збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам її дітей. Відповідач має постійне місце роботи, добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання їхньої спільної дитини. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 13 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 38, а після розірвання шлюбу залишити їй право іменуватися прізвищем [PERSON] . Крім того, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просила стягнути з відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, в судове засідання прибути не може. Свої інтереси довіряє представляти адвокату Панчині П.Є. (а.с. 8). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Панчина П.Є. позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~хоч про\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~був повідомленим\~у встановленому\~порядку, шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання (а.с. 27, 31). Причини неявки\~в судові\~засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин та за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом по даній цивільній справі призначалися судові засідання на 18 листопада, 4 грудня та 14 грудня 2020 року. У вказані судові засіданні відповідач та/чи його представник не з`являлися. Відповідач до суду відзиву на позовну заяву не подавав. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7) сторони по справі зареєстрували шлюб 13 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 38. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України визначено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що позивач не бажає зберегти шлюб, наполягає на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам дитини сторін, яка є неповнолітньою. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання\~шлюбу та залишення\~права після\~розірвання шлюбу\~надалі іменуватися\~прізвищем [PERSON] . Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). З пояснень представника позивача по справі встановлено, що дитина сторін по справі проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] .\~ В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що зазначений вище розмір аліментів, не буде вважатися завищеним в нинішніх умовах проживання та не створить відповідачеві додаткових труднощів матеріального характеру. При цьому, суд враховує, що відповідач працевлаштований, на утриманні інших осіб не має. Ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із досліджених в судовому засіданні квитанції № 34 від 16 жовтня 2020 року (а.с. 13), встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем [PERSON] понесено витрати в розмірі 1500,00 гривень. За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україн, суд стягує з відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 1500,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 840,80 гривень, що був сплачений позивачем на час подання до суду позовної заяви за вирішення позовних вимог в частині розірвання шлюбу (а.с. 1). Крім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 21, 24, 56, 84, 104, 105, 110, 112, 113, 180-182 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 84, 104, 105, 110, 112-114, 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved