Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач є матір'ю останньої, однак не виконує свої батьківські обов'язки, тривалий час не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не сплачує аліменти на утримання доньки. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] Відповідно до заяви про вступ у розгляд цивільної справи (в порядку представництва громадян - ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру») №73-1398вих15 від 03.04.2015 року на підставі ст.45 Цивільного процесуального кодексу України з метою захисту прав, свобод та інтересів неповнолітнього прокурор вступив у розгляд зазначеної справи (а.с.33). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Відповідач, повідомлена судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача та інші учасники процесу не заперечували проти такого вирішення справи. Прокурор у судовому засіданні просила суд позов задовольнити в повному обсязі, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - просила суд позов задовольнити та відповідно до ст.ст.19, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], так як відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приділяє належної уваги вихованню доньки, не цікавиться її інтелектуальним, фізичним та психічним розвитком, не піклується станом її здоров'я та не сплачує аліменти на утримання дитини. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, висновки прокурора та представника Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування, покази свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого повторно 20.03.2014 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с.4), [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (актовий запис №603 від 31.07.2007 року). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.09.2013 року, яке набуло законної сили 17.09.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). На підставі довідки вих.№б/н від 03.03.2015 року, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс «Рассвет»», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], його донька [PERSON] та дружина [PERSON] [PERSON] за зазначеною адресою зареєстрована з 18.09.2010 року, однак не проживає - з березня 2014 року (а.с.5). Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14.10.2014 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] (а.с.7-8). Згідно довідки вих.№297 від 28.05.2014 року, виданої Запорізькою гімназією №107 Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] є ученицею 1-А класу зазначеної гімназії. [PERSON] бере участь у вихованні доньки, цікавиться рівнем навчальних досягнень, її поведінкою, відвідує батьківські збори. [PERSON] завжди охайна, доглянута, заплетена, до школи приходить вчасно, без запізнень. [PERSON] упродовж першого півріччя 2013-2014 н.р. спілкувалася з донькою під час перерви, у другому півріччі - до школи не приходила (а.с.11). Відповідно до акту обстеження умов виховання та проживання учениці 2-А класу гімназії №107 [PERSON], складеного 23.02.2015 року представниками Запорізької гімназії №107 Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] проживає разом з батьком та його дружиною в трьохкімнатній квартирі, в гарних умовах, де створені всі умови для її проживання, навчання та розвитку (а.с.12). На підставі довідок №б/н від 10.02.2015 року, виданих вихователями ГПД Запорізької гімназії №107 Запорізької міської ради Запорізької області, встановлено, що [PERSON] є ученицею 2-А класу зазначеної гімназії, з вересня 2013 року відвідує групу продовженого дня. [PERSON] упродовж 2013-2014 н.р. ніколи не приходила до групи продовженого дня і додому доньку не забирала (а.с.13, 14). Згідно характеристики від 29.12.2014 року, наданої керівником ТСК «Лінія», [PERSON] у період з жовтня 2013 року по травень 2014 року відвідувала заняття зі бально-спортивних танців. Мати [PERSON] жодного разу на заняття не приходила, участі у підготовці дитини до конкурсів не брала, на них присутньою не була (а.с.15). Відповідно до характеристики від 29.12.2014 року, наданої тренером ОДЮСШ, [PERSON] з вересня 2014 року відвідує заняття з баскетболу. Мати [PERSON] її спортивними успіхами не цікавиться, участі у спортивному житті доньки не приймає (а.с.16). На підставі довідки від 25.12.2014 року, виданої дитячою амбулаторією «Педіатр», встановлено, що з 29.08.2013 року [PERSON] спостерігається у зазначеній дитячій амбулаторії. Мати дитини на прийоми жодного разу не з'являлась, станом здоров'я дитини не цікавилась (а.с.18). Як вбачається з висновку заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], так як вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням доньки, не цікавиться її інтелектуальним, духовним, фізичним та психічним розвитком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її чоловіком, [PERSON] не проявляє турботи про свою дитину, не надає матеріальної допомоги не утримання доньки, не спілкується з нею, вихованням дитини не займається. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач є його сином, останній раз бачив відповідачку в січні 2014 року. [PERSON] не проявляє турботи про свою дитину, не спілкується з нею. Дитина не хоче бачити матір. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У ході судового розгляду справи судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі, не підтримує зв'язок з вчителями, батьківські збори не відвідує, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, аліменти не сплачує. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] Так як представник позивача у судовому засіданні просив не стягувати з відповідача сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved