Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (кадастровий № 6124655100:02:002:0155), призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, розмішену по вул. 22 Січня буд. 17 в смт. Підволочиськ Тернопільської області площею 0,066 га, ? частину якої він успадкував після смерті матері [PERSON]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що на підставі рішення [PERSON] селищної ради від 12.05.2004 р № 962 [PERSON] незаконно приватизував земельну ділянку (кадастровий № 6124655100:02:002:0155), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, розмішену по вул.. 22 Січня буд. 17 в смт. Підволочиськ Тернопільської області площею 0,066 га, яка була спільною сумісною власністю [PERSON] та його колишньої дружини [PERSON] Рішенням Підволочиського районного суду № 2-2/2008 р від 27 березня 2008 року ? частина земельної ділянки перейшла у спільну часткову власність матері позивача - [PERSON]. В звязку з некоректним рішенням суду (акт на земельну ділянку був визнаний частково недійсним) і утрудненням реєстрації земельної ділянки, право власності на земельну ділянку було зареєстроване лише в листопаді 2013 року. Це утруднювало вирішення питання щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою через визнання права власності до його реєстрації. За заповітом [PERSON] (померлої в квітні 2014 р.) він успадкував і став власником частки (21/100) будинковолодіння та ? частини земельної ділянки (кадастровий № 6124655100:02:002:0155) для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. 22 Січня буд. 17 в смт. Підволочиськ Тернопільської області. 08 грудня 2006 року [PERSON] продав свою частину будинковолодіння [PERSON] Одночасно був укладений договір купівлі продажу всієї земельної ділянки. Оскільки не була здійснена обовязкова державна реєстрація договору купівлі продажу між відповідачем і третьою особою , це унеможливило звернення в суд щодо визнання його недійсним або переведення прав покупця. Ця ситуація існує і на даний момент. З 2007 року відповідач [PERSON] Д . використовував практично всю земельну ділянку (окрім зайнятої будівлями) для вирощування городини, знищив та пошкодив частину плодових насаджень, зніс огорожу, яка була між земельним ділянками [PERSON] та земельною ділянкою дружини відповідача, обєднавши ці земельні ділянки, та знищивши межові знаки, чим порушив вимоги ст.88 та 108 ЗК України. Частину земельної ділянки (з боку вулиці) відгородив механічним парканом та побудував на ній підпірну камяну стінку. Порядок використання земельної ділянки без згоди іншого співвласника (матері позивача [PERSON], а після отримання спадщини його [PERSON]М.) навіть при згоді іншого співвласника ([PERSON]В.), а тим більше будівництво на ній будь-яких споруд чи відгородження її парканом є порушенням ст. 88 ЗК України. Спроби врегулювати питання щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою через [PERSON] селищну раду та Підволочиський РВ МВС України наслідків не дали через те, що відповідач посилається на договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 грудня 2006 р, хоча, на його (позивача) думку без його державної реєстрації даний договір є не вчиненим. З огляду на вказане, просить усунути перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою шляхом зобовязання [PERSON] відновити межові знаки (з залученням працівників підприємства «Горизонт») знести підпірну стінку, перенести на попереднє місце огорожу зі сторони вулиці та відновити іншу частину огорожі, привести стан земельної ділянки до стану, що існував до моменту порушення та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що його дружина, мати та батько позивача являлися співвласником будинковолодіння, розташованого в смт. Підволочиськ по вул. 22 січня 17. А так як після реального розподілу будинковолодіння між [PERSON] і [PERSON] між ними постійно виникали сварки, що створювали умови, неможливі для нормального проживання його сімї, для того щоб припинити ці конфлікти, в грудні 2006 року він змушений був погодитися на пропозицію [PERSON] придбати частину належного останньому будинковолодіння разом з земельною ділянкою, закріпленою за цим будинком. Хоч в договорі купівлі продажу земельної ділянки зазначена її площа 0.066 га, однак він, розуміючи що власником частини будинковолодіння була [PERSON], а придбана ним у [PERSON] частина будинку знаходиться посередині між частинами [PERSON] ( в даний час позивача) і його дружини, використовував і використовує лише частину земельної ділянки, необхідну йому для обслуговування придбаної в [PERSON] частини будинковолодіння. Так як огорожа яка відгороджувала їх земельні ділянки була пошкодженна, він з боку вулиці, навпроти свого будинку вимурував підпірну камяну стінку довжиною 5 метрів (загальна протяжність 13. 81 м ). Він також демонтував огорожу, яка була встановлена батьками його дружини, котрі були власниками частини успадкованого дружиною будинковолодіння ще в 70 роках, між земельними ділянками [PERSON] та їх земельною ділянкою і з часом зносилася. Межових знаків він не порушував і наміру порушувати не мав і не має. Оскільки по краях земельних ділянок закопані мітки стовпчики, він їх не чіпав, для відновлення межових знаків достатньо протягнути шнур, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання його відновити межові знаки та стягнення судових витрат, оскільки він ніяких порушень прав матері позивача і самого позивача не допускав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та його представник [PERSON] позов заперечили та пояснили, що в грудні 2006 року вони продали [PERSON] присуджену їм частину будинковолодіння та належну їм земельну ділянку. При цьому жодних порушень прав ні матері позивача, ні самого позивача вони не допустили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов частково підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №790995, [PERSON], на підставі рішення [PERSON] селищної ради від 12 травня 2004 року №962, став власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: 6124655100:02:002:0155, розташованої по вул. 22 Січня, 17, що в сел. Підволочиськ, Тернопільської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010565701332. Державна реєстрація [PERSON] здійснена 16 липня 2005 року, що вбачається із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6100263082013. [PERSON], 08 грудня 2006 року на підставі договору купівлі продажу відчужив належну йому земельну ділянку площею 0,0660 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: 6124655100:02:002:0155, розташовану за адресою вул. 22 Січня, 17, сел. Підволочиськ, Тернопільської області та належну йому на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ЯА №790995, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010565701332, в користь [PERSON]. Договір посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 08 грудня 2006 року [PERSON]. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2-2/2008 р. від 27 березня 2008 року за позовом [PERSON] було визнано частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,066 га, розташовану на вул. 22 січня, 17 в сел. Підволочиськ, Тернопільської області, серії ЯА №790995, виданий [PERSON] [PERSON] районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення [PERSON] селищної ради №962 від 14 травня 2004 року; визнано за [PERSON] право власності на ? частину даної земельної ділянки; в задоволенні вимог про проведення реального поділу даної земельної ділянки відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Рішення суду вступило в законну силу. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 грудня 2008 року, яке також набрало чинності, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про переведення прав та обовязків покупця. В даному рішенні зазначено, що [PERSON] третя особа по даній справі, у встановленому законом порядку повідомляв [PERSON] про намір відчужити свою частку будинковолодіння. В матеріалах даної цивільної справи міститься і договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0.066 га., укладений між [PERSON] та [PERSON], що свідчить про правомірність використання відповідачем частини земельної ділянки придбаної в [PERSON] в грудні 2006 року. З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень Реєстраційної служби [PERSON] РУЮ Тернопільської області індексний номер 11528477 від 24 жовтня 2013 року реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Тернопільської області на підставі заяви [PERSON] з реєстраційним номером 3590371 від 24.10. 2013 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 191849461246, номер запису про право власності: 3049064, підстава виникнення права власності рішення Підволочиського районного суду № 2-2/3008 від 27.03. 2008 року; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розподілу ) індексний номер: 7181748 від 24.10. 2013 року на праві спільної часткової приватної власності належала 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0660 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 6124655100:02:002:0155, дата державної реєстрації 16 липня 2005 року. Згідно заповіту від 09 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №367, [PERSON] належну їй на праві власності: нерухомість, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, смт. Підволочиськ вул. 22 Січня 17 та земельну ділянку площею 0.25 га, розташовану на території Мисловецької сільської ради, а також все її майно та майнові права заповіла сину [PERSON] ( позивачу по справі ). Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв. 20 лютого 2015 року на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом серія та номер 100, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою, зареєстровано право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0660 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: 6124655100:02:002:0155, розташовану за адресою вул.. 22 Січня, 17, сел. Підволочиськ, Тернопільської області (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №33952935 від 20 лютого 2015 року серія ЕЕС №204851, індексний номер 33952935 від 20.02.2015 року, реєстраційний номер земельної ділянки 191849461246, номер запису про право власності 8808637 від 20.02. 2015 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка [PERSON] межує із земельною ділянкою [PERSON] З відповіді [PERSON] селищної ради Тернопільської області на звернення [PERSON] №К-185/020 від 19 травня 2014 року, та пояснень сторін вбачається, що між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] наявний спір з приводу користування земельною ділянкою площею 0,0660 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: 6124655100:02:002:0155, розташованою за адресою вул.. 22 Січня, 17, сел.. [PERSON], Тернопільської області. Частина 1 статті 88 Земельного кодексу України передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (ч.1 ст. 106 ЗК України). Стаття 108 ЗК України передбачає, що у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України). Виходячи з наведеного вище, суд вбачає наявність перешкод у користуванні позивачем частиною його земельної ділянки суміжним користувачем [PERSON], який без його, позивача згоди зніс огорожу, котра розмежовувала їхні земельні ділянки. Крім того в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід також стягнути понесені судові витрати по справі. Стаття 79 ч.3 ЦПК України передбачає, що до витрат, повязаних із розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи 6) витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 85 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. З аналізу вище вказаних норм, суд приходить до висновку, що стягнення судових витрат із відповідача частково підлягає до задоволення, з врахуванням того, що позивач по справі є жителем сел. [PERSON], а також пенсіонером, позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] компенсації за відрив від звичайних занять, а також витрат на копіювання та друк документів, що не відносяться до судових витрат, повязаних з розглядом справи, до задоволення не підлягають. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 598.20 грн., з яких: 487. 20 грн. судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду та витрати за копіювання документів в розмірі 111.00 ( 100.50 + ) про що свідчать долучені до справи копії товарних чеків ПП [PERSON] від 25.11. 2015 року на суму 100 грн. 50 коп. та від 29 грудня 2015 року на суму 10 грн. 50 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: partial