Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суд з позовом, яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав померлій [INFO] [PERSON], а при оформленні права власності на спадкове майно приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на спадкове майно за спадкодавцем [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на підставі договору забудови від 07.09.1970 року та рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих від 10.10.1966 року за № 1/698 [PERSON] та [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій був побудований житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.12.1968 року, виданого виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації якого, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.05.1978 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Крім цього, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2005 року за [PERSON] було визнано право власності на флігерь, який розташований за адресою: [ADDRESS], а за [PERSON] право власності на зазначений флігель було припинено. В судовому засіданні було встановлено, що згідно довідки за № 248 від 24.09.2014 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], побудований у 1986 році є завершений будівництвом та відповідно до Наказу Міністркества регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року «Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І-ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інжирних мереж» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144, на підлягає прийняттю в експлуатацію та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженого наказом Державнго комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в міністерстві юстиції України від 10 липня 2001 року за № 582/5773 , не належить до самочинного будівництва. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 013593 від 07.10.2008 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльської міської ради від 27.04.2007 року за № 621-V, земельна ділянка площею 0,0683 га, розташована за адресою: [ADDRESS] передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель належить [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 20.08.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції одеської області [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірним спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до заповіту від 20.11.2008 року за № 9144, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що на день смерті вона матиме право заповіла [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. 30.07.2014 року за № 2604 приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я позивача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом складеним [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0683 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер № 5110600000:01:045:0013, передану для будівництв та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкоємцем не було отримано правовстановлюючі документи. Таким чином, спадковий житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] був побудований до 05 серпня 1992 року і в данному випадку вважається завершеним будівництвом. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] на частину спадщини вже отримала свідоцтво, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved