Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у якому просив стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 191197,82 грн., витрати повязані з оплатою правової допомоги в розмірі 8960 грн., 4200 грн. витрат на оплату звіту та витрати по оплаті судового збору. В позові посилається на те, що 19.03.2015 року в м. Ужгород на перехресті вул. Гранітної Закарпатської області водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності, з яким [PERSON] перебуває у трудових відносинах, порушив ПДР України, а саме не дотримався безпечної дистанції руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Сканія» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку. По даному факту було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України, яке в подальшому постановою СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області було закрите, у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. В ході проведення досудового слідства було призначено судову автотехнічну експертизу, та відповідно до висновку № 22/98 від 22.06.2015 року причиною настання даної ДТП стали дії водія [PERSON], який не дотримався п.п. 12.3, 13.1 ПДР України, а саме: п.12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди , яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, п. 13.1. водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Проте протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] з невідомих причин не складався. Вважає, що відсутність постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду. Позивач не позбавлений права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і причинний звязок цієї протиправності із завданою шкодою. Таким чином, вина у вчиненні ДТП водія автомобіля «Мерседес Бенц» [PERSON] доведена висновком судової авто технічної експертизи № 22/98 від 22.06.2015 р. та іншими письмовими доказами. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу на праві приватної власності автомобілю «Сканія» і причепу марки «Koegel SN24» завдано технічні пошкодження, згідно звіту № 270 від 02.09.2016 р. про оцінку вартості матеріального збитку вартість спричиненого автомобілю «Сканія» матеріального збитку складає 96960,91 грн., згідно звітів № 271 та № 271/1 від 14.08.2016 р. розмір відшкодування шкоди причепа «Koegel SN24» р.н. [NUMBER] складає різниця між ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження (102344,70 грн.) та залишковою вартістю автомобіля після ДТП (21483,79 грн.) і становить 80860,91 грн. Крім того представником вантажоодержувача та водієм-експедитором було виявлено нестачу продукції у звязку з ДТП згідно акту № 1/2 по нестачі продукції ПАТ «Оболонь» від 19.03.2015 р., на загальну суму 13376 грн. Позивач оплатив 4200 грн. за складання звітів про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу, що підтверджується оригіналами квитанцій, також 8960 грн. за надання юридичних послуг, що підтверджується квитанцією № 109 від 10.03.2017 р. і угодою про надання послуг від 03.01.2017 р. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], який всупереч вимогам пункту 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції, а також водій [PERSON] не вжив заходів реагування на вищевказаний дорожній знак 1.23.2 та відповідно ще й допустив порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, а саме був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивачем не доведено вину водія [PERSON] у ДТП, оскільки у відповідності до чинного законодавства останній не притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Також вважає, що досудове розслідування обставин ДТП проведено слідчим не повно, не всебічно та упереджено щодо водія [PERSON] Висновок експерта, на який посилається позивач як на доказ вини [PERSON] ґрунтується на недостовірних вихідних даних, які надав йому слідчий. Крім того, постанова СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області скасована як незаконна. Просив у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник третьої особи СК «Універсальна» у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 березня 2015 року на перехресті вул. Гранітної в м. Ужгород Ужгородського району Закарпатської області сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Сканія» д.н.з. [NUMBER] з причепом марки «Koegel SN24» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 22.06.2015 року № 22/98, вбачається, що з технічної точки зору причиною настання вказаної ДТП, стали дії водія автомобіля «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON], який не дотримався вимог пунктів 12.3, 13.1 ПДР України та він мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування своєчасно зреагувавши на небезпеку для його руху. Крім того, як вбачається з матеріалів справи на даній ділянці дороги напрямку руху автомобіля водія [PERSON] завчасно відповідно до ПДР знаходиться дорожній знак 1.23.2 (прилягання другорядної дороги), що завчасно попереджає про можливі виникнення перешкод (обєкт, що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу п.1.10 ПДР), а водій [PERSON] не вжив заходів реагування на даний дорожній знак та відповідно ще й допустив порушення п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо недостовірності висновків експерта, а саме висновку судової автотехнічної експертизи №22/98 від 22.06.2015 року, висновку судової трасологічної експертизи №22/36 від 16.04.2015 року, оскільки у суду немає підстав ставити під сумнів наведені висновки у звязку з тим, що експертизи проведені фахівцем із відповідною освітою, кваліфікацією судового експерта з правом проведення експертизи обставин і механізму дорожньо-транпортних пригод, а також в ході кримінального розслідування не заявлялися клопотання щодо необґрунтованості або помилковості вищевказаних експертиз. Судом встановлено, що транспортний засіб марки «Сканія» д.н.з. [NUMBER] належить на підставі генеральної довіреності від 16.02.2011 р. позивачу [PERSON], а причеп марки «Koegel SN24» р.н. [NUMBER] належить йому на праві приватної власності. Встановлено, що водій [PERSON] автомобіля «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER], яким було завдано шкоди, власником якого є ПП «Буковина Трек», на час вчинення ДТП перебував у трудових правовідносинах з відповідачем та виконував свої обов'язки за трудовим договором. Пунктом 6 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України). Враховуючи, що зазначена ДТП сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», належним володільцем якого є відповідач ПП «Буковина Трек», під час виконання ним своїх трудових обовязків, то [PERSON] не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілою особою, оскільки статті 1172, 1187 ЦК України розширюють коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, а саме завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Таким чином, належним відповідачем у даній справі є ПП «Буковина Трек» як титульний володілець джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно звіту № 270 від 02.09.2016 року про оцінку вартості матеріального збитку, вартість спричиненого автомобілю [NUMBER] матеріального збитку складає 96960,91 грн., згідно звітів № 271 та № 271/1 від 14.08.2016 року розмір відшкодування шкоди причепа «Koegel SN24» р.н. [NUMBER] складає різниця між ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження (102344,70 грн.) та залишковою вартістю автомобіля після ДТП (21483,79 грн.) і становить 80860,91 грн. Твердження представника відповідача про те, що позивач не повідомив зацікавлену особу, тобто відповідача про проведення огляду пошкоджених транспортних засобів, чим порушили його права, спростовується тим, що 3 серпня 2016 року на адресу відповідача і третьої особи [PERSON] направлені поштові електронні повідомлення з повідомленням про вручення за допомогою інтернет сайту «Укрпошта» №70, 72, з підтвердженням про вручення з електронної пошти «Укрпошта» на мобільний телефон SMS відправника, тобто позивача. Цивільно-правова відповідальність відповідача як законного володільця забезпеченого транспортного засобу «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER] на час ДТП була застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 7203547 у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». Страхова справа заведена, про що свідчать акти огляду транспортного засобу марки «Сканія» та напіпричіпа марки «KOEGEL SN24», складеними представником СК «Універсальна» та Звіт про оцінку вартості матеріального збитку напіпричіпа марки «KOEGEL SN24». Представник відповідача у порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, ч.6 ст. 81 ЦПК, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої заперечення. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В такому випадку страхувальник - ПП «Буковина трек», цивільно-правова відповідальність якого застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлений права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також відповідно до акту № 1/2 по нестачі продукції ПАТ «Оболонь» від 19.03.2015 року, представником вантажоодержувача та водієм-експедитором внаслідок перекидання автомобіля [NUMBER] було виявлено нестачу продукції на загальну суму 13376 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними № 2235842/28, № 2235841/6. Проте судом встановлено, що в частині стягнення по нестачі продукції на загальну суму 13376 грн. слід відмовити, оскільки витрати не підтверджені відповідними фінансовими документами. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача 177821,82 грн.( 96960,91 грн. + 80860,91 грн.) на відшкодування матеріальної шкоди, 4200 грн. витрат по оплаті за послуги експерта. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1911,97 грн., та 8960 грн. витрат на правову допомогу. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1188 ч.1 п.1 ЦК України, постанови № 4 Пленуму Верховного Суду від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: partial