Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору генеральний директор - художній керівник Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької [PERSON]. В позовній заяві, після усунення недоліків, просив суд: 1)поновити на посаді головного адміністратора Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької з 14.12.2017 р. 2)стягнути з відповідача середній заробіток в розмірі 16000 грн. за час вимушеного прогулу, починаючи з 14.12.2017 р. по час поновлення на роботі 3)стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що працював у Львівському Національному академічному театрі опери та балету ім. Соломії Крушельницької більше 33 років, а на посаді головного адміністратора з квітня 2017 р. За час роботи неодноразово нагороджувався подяками та преміями за сумлінне і добросовісне виконання своїх трудових обов'язків. Наказом від 17.12.2017 року звільнений з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки в стані алкогольного сп'яніння не перебував, був на робочому місці і виконував трудові обов'язки. Зазначає, що рішенням профкому Первинної профспілкової організації ЛНАТОтаБ від 17.11.2017 р. відмовлено у наданні згоди на розірвання з позивачем трудового договору. Вважає, що наказ про звільнення винесено необґрунтовано, без об'єктивних доказів перебування позивача у нетверезому стані, не враховано, що позивач є інвалідом 3 групи загального захворювання. Крім цього, незаконним звільненням позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 20000 грн. Просив суд задовольнити вищезазначені позовні вимоги та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 21616 грн., з яких 7000 оплачені. У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Просили суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечила. Надала пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Зазначила, що за час роботи в театрі позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за появу на роботі в нетверезому стані, що підтверджується відповідними наказами. Факт перебування [PERSON] 15 вересня 2017 року на робочому місці в нетверезому стані підтверджується Актами №1 та №2 від 15 вересня 2017 року. Відмова профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Театру в наданні згоди на звільнення позивача не ґрунтується на законі й не має належного правового обґрунтування. Тому дії відповідача є правомірними, а наказ про звільнення таким, що не підлягає скасуванню. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору генеральний директор - художній керівник Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької [PERSON] в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. В матеріалах справи містяться заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, а також письмові пояснення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 15 вересня 2017 року зустрічався з позивачем [PERSON] близько 15 год. Позивач ввічливо і нормально розмовляв, поводився адекватно, запаху алкоголю не було. [PERSON] був тверезий абсолютно. Свідок [PERSON] надав суду покази, в яких зазначив, що в серпні 2017 року свідок звернувся до позивача з проханням допомогти фінансово. 17 вересня 2017 року в проміжок часу приблизно з 17:00 год. по 18:40 год. свідок мав зустріч з [PERSON] біля театру ім. М. Заньковецької, під час якої повернув борг. Позивач був в адекватному стані. У свідка не виникли сумніви в тому, що позивач був тверезим. Мова була зрозуміла, нормальна. Не хитався. Запаху алкоголю від позивача не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що 15.09.2017 року близько 15:30 год. бачив позивача з ознаками алкогольного сп'яніння. Добре був відчутний запах алкоголю. Позивач нерозбірливо відповідав на запитання. [PERSON] відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп'яніння. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, згідно з якими 15.09.2017 року приблизно в 15:00 год. - 15:20 год. бачив позивача з ознаками алкогольного сп'яніння. Свідок зазначив, що був чітко переконаний, що [PERSON] був у стані алкогольного сп'яніння. Це було не вперше, і свідку добре знайомий такий стан позивача. Також у позивача була нерозбірлива мова. Свідок [PERSON] пояснив суду, що 15.09.2017 р. бачив позивача приблизно в 15-16 год. [PERSON] не міг чітко відповідати на запитання, від останнього йшов різкий запах алкоголю. Працівники поліції тричі запитували позивача, проте він відповідав нерозбірливо, неможливо було зрозуміти відповідь. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що наказом Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької №275-к від 14.12.2017 р. [PERSON] звільнено з посади головного адміністратора за появу на роботі у нетверезому стані в порядку п.7 ст. 40 КЗпП України (а.с.5, 62). Факт перебування [PERSON] 15 вересня 2017 року на робочому місці в нетверезому стані підтверджується Актом №1 від 15 вересня 2017 року, згідно яким стан алкогольного сп'яніння [PERSON] підтверджується різким запахом алкоголю з порожнини рота, хиткою ходою, загальмованою та нерозбірливою мовою. Акт підписаний комісією Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької (а.с. 63). Відповідно до Акту №2 цієї ж комісії від 15 вересня 2017 року від пропозиції пройти медичне освідування в спеціалізованій медичній установі на предмет встановлення наявності стану алкогольного сп'яніння [PERSON] відмовився(а.с. 63). Відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його дії, може бути розірваний власником чи уповноваженим органом у випадку появлення на робітничому місці в нетверезому стані, в стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Згідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору за п.7 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У разі, якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статусом. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представництва) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до ст. 43 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець, має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Для працівників, обраних до профспілкових органів, ст. 252 КЗпП України, ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлені додаткові, окрім вказаних у зазначених правових нормах, гарантії при звільненні і передбачено, що їх звільнення допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки. Виходячи з наведених норм та враховуючи, що необґрунтованість рішення профспілкового органу породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення цього права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості. Оскільки зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (ст. 8 Конституції України, ст. 3 ЦК України, ст. ст. 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеними фактами». Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі №6-703цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Листом Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької від 28.09.2017 р. № 312 у профспілковий комітет Первинної профспілкової організації Театру скеровано подання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у зв'язку з появою працівника на роботі в нетверезому стані (а.с. 6, 67). Первинна профспілкова організація Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької відмовила у наданні згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] , що підтверджується копією витягу з протоколу №6 засідання профспілкового комітету (а.с.8, 69). В даному витягу причинами відмови зазначено: «1. До подання на звільнення не додано документів та доказів, які б беззастережно підтверджували факт перебування [PERSON] «в стані алкогольного сп'яніння». 2. До подання не долучено письмові пояснення [PERSON] щодо вчинення ним трудової дисципліни на виконання ч.1 ст. 149 КЗпП України. 3. Роботодавцем не враховано при обранні дисциплінарного стягнення вимоги ч.3 ст. 149 КЗпП України та те, що [PERSON] відповідно до довідки та акту медико-соціальною експертною комісією (серії 12ААА №360943) встановлено третю групу інвалідності.» Оцінюючи зазначені первинною профспілковою організацією театру причини відмови суд приходить до наступного висновку. Така причнина як неподання документів та доказів, які б беззастережно підтверджували факт перебування [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння не спростовує того, що останній дійсно перебував в стані алкогольного сп'яніння. Це підтверджується Актами №1 та №2 від 15.09.2017 р. Письмових пояснень [PERSON] до подання, що направлялось профспілці, не додано оскільки позивач відмовлявся від дачі пояснень та ознайомлення з актами, що також підтверджується вищезазначеними Актами №1 та №2 від 15.09.2017 р. Така причина відмови у наданні згоди на звільнення позивача як неврахування роботодавцем того факту, що [PERSON] є інвалідом третьої груп - суд вважає такою, що не заслуговує на увагу з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Роботодавцем при винесенні наказу про звільнення враховано факт неодноразового притягнення позивача раніше до адміністративної відповідальності саме за появу на роботі в нетверезому стані, що підтверджується наказами від 19.01.2015 №6-к ( а.с. 72), від 04.09.2015 №115-к (а.с. 71), від 06.12.2016 №214-к (а.с.70). Дані накази позивач не оскаржув, і тому можна припускати, що з фактами неодноразової появи на робочому місці в нетверезому стані позивач погодився. Те, що [PERSON] є інвалідом враховується, проте не перешкоджає звільненню працівника. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 р. вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі,що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Стан алкогольного сп'яніння [PERSON] підтверджено Актами №1 та №2 від 15 вересня 2017 року, що підписаний комісією Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької. Згідно з цими актами стан алкогольного сп'яніння [PERSON] підтверджується різким запахом алкоголю з порожнини рота, хиткою ходою, загальмованою та нерозбірливою мовою. Крім цього, факт перебування [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння також підтверджують покази допитаних в судовому засіданні свідків. А саме свідок [PERSON] бдав суду покази, згідно з якими був чітко переконаний, що [PERSON] 15.09.2017 р.був у стані алкогольного сп'яніння . Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що 15.09.2017 р. у позивача був різкий запах алкоголю та нерозбірлива мова. Покази свідка [PERSON] про те, що у позивача 15.09.2017 року приблизно о 15 годині не було запаху алкоголю [PERSON] не може свідчити про те, що останній був у тверезому стані. Свідок міг не відчути запах алкоголю. При цьому саме сп'яніння могло відбутись і пізніше, а саме о 16 годині, як зазначено в Акті №1 . При цьому свідок [PERSON] бачив позивача 15.09.2017 року в період з 17:00 год. до 18:40 год. Тобто, пройшов певний період часу від фіксації стану алкогольного сп'яніння (від 16:00 год). Ступінь оп'яніння позивача міг бути незначним, що в свою чергу не спростовує самого факту алкогольного сп'яніння. Крім цього, можна припускати, що в залежності від природних властивостей організму [PERSON] через сплив часу міг швидко отверезіти. Відмова первинної профспілкової організації Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької у наданні згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] не містить достатнього та належного правовового обґрунтування незаконності звільнення. Відтак звільнення без згоди профспілки не може вважатись незаконним. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд вважає, що звільнення [PERSON] з посади головного адміністратора за появу на роботі у нетверезому стані в порядку п.7 ст. 40 КЗпП України, відбулося з дотриманням норм чинного трудового законодавства. Тому у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі і оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовти. Оскільки звільнення відповідача відбулось на законних підставах - вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача та поверненню не підлягають.. Крім цього, відповідно до п.2 ч.2 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Тому витрати позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу в розмірі 21616 грн., з яких 7000 грн. оплачені слід залишити за позивачем. Відповідно до п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належить витрати:на професійну правничу допомогу та пов'язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду. Як вбачається із долучених до матеріалів справи копії платіжного доручення №202 від 05.02.2018 р., актом виконаних робіт №1 від 05.03.2018 р. та актом виконаних робіт №2 від 13.03.2018 р., відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу. Тому з [PERSON] на користь Львівського Національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Outcome: approved