Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом довідповідачів [PERSON] , [PERSON] , про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] на веб-сайті « [INFO] » у розділі [INFO]» було розміщено статтю «[INFO]» [INFO] Дана стаття була продубльована в соціальній мережі Facebbok на сторінці «Николаевский обозреватель» [INFO] о 21 год. 23 хв. У вказаному повідомленні поширено неправдиву інформацію про позивача, яка порочить та принижує ділову репутацію, завдає шкоди законним правам і охоронюваним інтересам позивача. Так, зокрема, відповідачем поширено неправдиву стверджувальну інформацію про те, що: «Согласно официальным документам, одним из реальных владельцев этой фирмы- прокладки как и других подобных фирм ... является гражданин [PERSON],.... Именно он «продвигал» идентичную фирму-прокладку в Кременчуге, потому что он там учился (Кременчугский государственный политехнический университет) и был с 1997 по 1998 год и.о. начальника отдела экономического анализа и прогнозирования Кременчугской райгосадминистрации. Тогда же 28.03.2008 года, он со своими сообщниками регистрирует фирму- прокладку ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ-КРЕМЕНЧУК». Так же он пользуясь своими связями продвигал свои фирмы в других городах создавая коррупционные схемы.» «Причем [PERSON] всегда доставались самые «жирные» направления работы - финансы, управление внутреннего финансового контроля и аудита, экономики и инвестиций, земельных ресурсов. Что только подтверждает информацию о том, что [PERSON] был «правой рукой» [PERSON], и пользовался в Киеве репутацией главного «решалы» по всем денежным и земельным вопросам.» ««ВИК ОЙЛ» благодаря связям с донецкими преступными группировками взрастила множество специалистов по «распилу» государственного бюджета в разных отраслях, одним из таких «спецов» и стал [PERSON] . Всю теневую финансовую деятельность [PERSON] осуществляет через своего кассира - [PERSON] , боевого товарища, с которым [PERSON] плечо к плечу прошел путь от «ВИК ОЙЛ» до КМДА.» После революции когда вспыли все грехи [PERSON], он быстро уволился и начал работать в тени внедряя свои фирмы-прокладки для выкачивания денег с бюджета и у населения.» Зазначена інформація, поширена відповідачами, є неправдивою та порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження причетності позивача до протиправної діяльності, створює негативне уявлення у громадськості про позивача, і принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Інформацію, яку [INFO] було розміщено на веб-сайті «Николаевский обозреватель», було поширено не тільки серед осіб, які відвідують сторінку відповідача в Інтернеті, але й серед невизначено великої кількості осіб - відвідувачів соціальної мережі Facebook. Відповідачі розуміли, що поширення негативної неправдивої інформації про позивача через розміщення такої інформації на веб-сайті, буде сприйматися суспільством як достовірна, так як власник веб-сайту у назві статті зазначив, що стаття є певним «розслідуванням». Окрім того, відповідачі не звертались до позивача щодо отримання коментарів з приводу розміщеної інформації на веб-сайті. Враховуючи, що позивач певний час був заступником Голови Київської міської державно адміністрації, то відповідач усвідомлював, що інформація негативного характеру про позивача приверне увагу читачів, як на веб-сайті « [INFO] », та і в соціальній мережі Facebook. Перепост статті «[INFO]» зроблено 22 користувачами в соціальній мережі Facebook на сторінці «Николаевский обозреватель». Відтак відповідачі мали усвідомлювати та усвідомлювали негативні наслідки, що мали настати та настали для позивача в результаті поширення завідомо неправдивої та недостовірної негативної інформації. Недостовірна інформація викладена стверджувально, і у даному випадку не допускає ніяких оцінок, розрахована на те, що отримувач інформації прийме таку інформацію як правдиву. Відтак, обставини поширення відповідачами неправдивих відомостей, вказують на те, що недостовірна інформація містить фактичні дані про особу позивача, його дії у просторі та часі, які висловлені у стверджувальній формі. В поданому до суду запереченні відповідач [PERSON] вказував на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що неправдива інформація про позивача поширена саме ним. Надані роздруківки з сайту, не є допустимими доказами, оскільки їх дійсність неможливо перевірити. У поданій до суду відповіді на відзив представник позивача вказував на те, що позов до [PERSON] було подано лише з тих підстав, що доменне ім`я сайту obzor . mk.ua зареєстроване на його ім`я. Адреса відповідача була надана у відповіді ТОВ «Омніленс» на адвокатський запит, у зв`язку з цим зазначена адреса була зазначена в позові. На сайті obzor.mk.ua відсутня будь-яка інформація щодо автора статті, яка є предметом судового розгляду, відсутня поштова адреса сайту тощо. У зв`язку з цим, відповідачем по справі виступає особа, яка створила технологічну можливість розміщення інформації на сайті obzor.mk.ua, тобто [PERSON] У поданому до суду відзиві на позовну заяву [PERSON] вказував про те, що він не є тією особою, що повинна спростувати недостовірну інформацію, яка наведена в статті, а також, він не зобов`язаний надавати відповідь як фізична особа на адвокатський запит. У зв`язку з вищевикладеним просив суд відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог, які заявлені до нього. Щодо позовних вимог, які заявлені до відповідача [PERSON] , то необхідно прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, а також зазначив, що відповідачі, розповсюджують неправдиву інформацію стосовно позивача абсолютно усвідомлюючи, що вона є недостовірною. Негативна інформація є недостовірною з огляду на відсутність документа, яким би офіційно встановлювалися обставини та вина позивача у їх вчиненні. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засіданні не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Вислухавши представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши обставини у справі, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, надавши оцінку аргументам представник позивача відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи [INFO] на веб-сайті «Николаевский обозреватель» у розділі [INFO]» було розміщено статтю «[INFO]» [INFO] Дана стаття була продубльована в соціальній мережі Facebbok на сторінці «Николаевский обозреватель» [INFO] о 21 год. 23 хв. У вказаному повідомленні поширено інформацію про позивача, про те, що: «Согласно официальным документам, одним из реальных владельцев этой фирмы- прокладки как и других подобных фирм ... является гражданин [PERSON],.... Именно он «продвигал» идентичную фирму-прокладку в Кременчуге, потому что он там учился (Кременчугский государственный политехнический университет) и был с 1997 по 1998 год и.о. начальника отдела экономического анализа и прогнозирования Кременчугской райгосадминистрации. Тогда же 28.03.2008 года, он со своими сообщниками регистрирует фирму- прокладку ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ-КРЕМЕНЧУК». Так же он пользуясь своими связями продвигал свои фирмы в других городах создавая коррупционные схемы.» «Причем [PERSON] всегда доставались самые «жирные» направления работы - финансы, управление внутреннего финансового контроля и аудита, экономики и инвестиций, земельных ресурсов. Что только подтверждает информацию о том, что [PERSON] был «правой рукой» [PERSON], и пользовался в Киеве репутацией главного «решалы» по всем денежным и земельным вопросам.» ««ВИК ОЙЛ» благодаря связям с донецкими преступными группировками взрастила множество специалистов по «распилу» государственного бюджета в разных отраслях, одним из таких «спецов» и стал [PERSON] . Всю теневую финансовую деятельность [PERSON] осуществляет через своего кассира - [PERSON] , боевого товарища, с которым [PERSON] плечо к плечу прошел путь от «ВИК ОЙЛ» до КМДА.» После революции когда вспыли все грехи [PERSON], он быстро уволился и начал работать в тени внедряя свои фирмы-прокладки для выкачивания денег с бюджета и у населения.» З поданого до суду позову та наданих пояснень представника позивача вбачається, що поширені відомості не відповідають дійсності, посягають на репутацію позивача. Крім того, відповідачі нехтуючи встановленим обов`язком переконатись у достовірності інформації перед її поширенням, свідомо розповсюдили завідомо неправдиві твердження про позивача, які посягають на його ділову репутацію. Згідно з роз`ясненням п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо-, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Отже, з наведеного вбачається, що при розгляді справ про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність наступних юридично важливих обставин: поширення інформації, наявність особи, стосовно якої поширена інформація, недостовірність поширеної інформації, порушення особистих немайнових прав особи. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. У відповідності до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У статті 34 Конституції України вказано, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Стаття 32 Конституції України вказує «…Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації». Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Стаття 277 ЦК України вказує, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Згідно до ч.7 цієї статі спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 277 ЦК України та норми ЦПК України вказують, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до копії відповіді Міністерства внутрішніх справ України від 31.07.2018 року №16/4-142аз наданої на адвокатський запит №155 від 26.07.2018 року, вбачається, що станом на 31.07.2018 року за персонально-довідковим обліком єдиної інформаційної системи МВС України громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Києва, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Проаналізувавши представлені докази, суд погоджується з доводами представника позивача, що поширення негативної та недостовірної інформації щодо позивача невизначеному колу осіб, мало на меті опорочення його честі, гідності та ділової репутації, переконання невизначеного кола осіб в тому факті, що він порушив норми діючого законодавства, займаючись незаконними діями. Отже, поширення такої негативної та неправдивої інформації відносно позивача справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що він вчиняє незаконні дії, що в цілому також завдає непоправної шкоди діловій репутації позивача. У зв`язку з тим, що на сайті obzor.mk.ua («Николаевский обозреватель» первое Николаевское независимое интернет-издание) була відсутня будь-яка інформація щодо власника сайту, редактора інтернет-видання, поштової адреси, телефонів тощо, представником позивача - адвокатом Дирдін М.Є. на адресу ТОВ «Омніленс» («ЯХ-ХАМЕ») був направлений адвокатський запит за №154 від 24.07.2018 року про надання реєстраційних відомостей про замовника послуги web-хостингу для доменного імені obzor.mk.ua. Листом від 02.08.2018 року №65 представника позивача - адвоката Дирдін М.Є. було повідомлено, що доменне ім`я obzor.mk.ua було зареєстровано за ТОВ «Омніленс», що підтверджено інформацією з публічного сервісу WHOIS. Реєстрантом доменного імені obzor.mk.ua є [PERSON] . Оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено факт порушення особистих немайнових прав позивача [PERSON] наслідок поширення про нього недостовірної інформації, яка розмішена [PERSON] в мережі Інтернет, на веб-сайті («Николаевский обозреватель» за посиланням: [INFO] у вигляді статті під назвою «[INFO], деребанщиком земли и бюджета ( Расследование )» є обґрунтованою вимога позивача про визнання недостовірною такої інформації та зобов`язання відповідача [PERSON] спростувати її шляхом розміщення в мережі інтернет на веб-сайті сайті («Николаевский обозреватель» за посиланням: [INFO] необхідної інформації. Що стосується позовних вимог до відповідача [PERSON] , то вони не підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи підтверджено, що доменне ім`я obzor.mk.ua було зареєстровано за ТОВ «Омніленс», а реєстрантом доменного імені obzor.mk.ua є [PERSON] Отже, саме [PERSON] , за яким зареєстроване доменне ім`я сайту obzor.mk.ua мав технологічну можливість розміщувати інформацію на сайті obzor.mk.ua. Натомість, позовні вимоги до [PERSON] ґрунтуються тільки на тому, що останній згадується в розміщеній статті «[INFO] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення з іншої сторони стягуються понесені і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial