Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з даним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 20.08.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося та впродовж останнього часу погіршилися відносини, а тому збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Примирення з відповідачем стало не можливим, а тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Також відповідач є батьком дитини, проживає окремо та не виконує обов`язку матеріально утримувати свого сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Дитина перебуває на її утриманні. У зв`язку з чим позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитиною. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом надіслання повістки, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.08.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за №603, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначив у своїй заяві. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У судовому засіданні також встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. На підставі викладеного, з урахуванням положень ст.ст. 182, 183 СК України суд визначає частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 768 гривні 40 коп. Оскільки позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь держави суму судового збору, що становить 768 гривні 40 коп.

Outcome: approved