Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], про визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі також зареєстрована малолітня донька позивача [PERSON]Проте після розірвання шлюбу позивача з відповідачем [PERSON] остання разом зі спільною донькою на початку 2013 року переїхали проживати до іншої квартири. Враховуючи, що малолітня донька позивача [PERSON] вже три роки не проживає у вищевказаній квартирі [ADDRESS], позивач просить на підставі ст. 107 ЖК УРСР визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], в судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Представник третьої особи Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що втрата права користування житловим приміщенням порушить права малолітньої дитини [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером на жиле приміщення [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів 09.03.1988 р. та довідкою форми №3, виданою КК «Центр комунального сервісу» від 04.03.2016 р. вих. №88/1008 (а.с.5-6). Також у вищевказаній квартирі окрім позивача зареєстрована його та відповідача [PERSON] спільна донька [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою форми №3, виданою КК «Центр комунального сервісу» від 04.03.2016 р. вих. №88/1008 (а.с.6). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано 09 листопада 2012 року (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу батьків малолітня [PERSON] з літа 2013 року остаточно не проживає у спірній квартирі, про що не заперечувалося сторонами. Частиною 2 ст. 107 ЖК УРСР встановлено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Проте статтею 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Стаття 18 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлює, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Суд встановив, що на підставі вищенаведених норм законодавства щодо прав дитини Служба у справах дітей не надавала позивачу дозволу про можливість визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. До того ж у судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з метою забезпечення прав дитини заперечував проти визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON], яка є матір'ю малолітньої [PERSON], з 06 листопада 2012 року не має зареєстрованого місця проживання, що підтверджується її паспортними даними (а.с.19). У зв'язку з цим можливе виселення дитини з квартири може призвести до позбавлення її права на житло, оскільки її матір [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання. Відтак, враховуючи вищенаведене та відмову Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у наданні дозволупро можливість визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS], суд з метою запобігання порушенню прав малолітньої на житлоне вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 107 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 17, 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»;

Outcome: dismissed