Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, згідно якого просить визнати недійсними та скасувати рішення [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області №2207 від 27.11.2014 року та №2208 від 27.11.2014 року, визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на земельні ділянки, виключити та скасувати з Державного земельного кадастру відомості про земельні ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Сколівською державною нотаріальною конторою 23.12.1986 року, він та відповідачка [PERSON] є власниками житлового будинку, що в смт. Славське по вул. Устияновича, 3, Сколівського району Львівської області. За господарством в смт. Славське по вул. Устияновича, 3, Сколівського району Львівської області, рахувалась земельна ділянка площею 0,21 га. Враховуючи, що він та відповідачка [PERSON] є власниками будинку в рівних частках, відтак їх право власності на земельну ділянку визначається пропорційно часткам у вартості будинку. Незважаючи на це, [PERSON] селищна рада надає перевагу [PERSON] та приймає оскаржувані рішення, а саме рішення №2207 від 27.11.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0698 га гр. [PERSON] для \~будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Устияновича в селищі Славське, Сколівського району Львівської області на території [PERSON] селищної ради» та рішення №2208 від 27.11.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1084 га гр. [PERSON] для \~ведення особистого селянського господарства по вул. Устияновича в селищі Славське, Сколівського району Львівської області на території [PERSON] селищної ради». Вважає, оскаржувані рішення незаконним та такими, що порушують його права як власника ? частини будинку. Згідно первинного опорного плану, на якому показано план розташування земельних ділянок на вул. Устияновича, 3, вбачається, що новоутворенні земельні ділянки площею 0,0698 га, кадастровий номер 4624555700:01:007:0118, для будівництва житлового будинку та площею 0,1084 га, кадастровий номер 4624555700:01:007:0120, для ведення особистого селянського господарства по вул. Устияновича в смт. Славське розташовані по периметру існуючого житлового будинку, а сам існуючий будинок разом з земельною ділянкою на якій він розташований, з незначною площею 0,0120 га виокремлений і не введений в жодну з новоутворених 2-ох земельних ділянок. При прийнятті селищною радою оскаржуваних рішень щодо розпорядження прибудинковою земельною ділянкою по вул. Устияновича, 3, у смт. Славське порушено його права, оскільки перевагу надано лише одному з користувачів спільної земельної ділянки, а саме відповідачу [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в минулих судових засіданнях уточнений позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та поданих уточненнях, просили задоволити. В судове засідання призначене на 21.12.2017 року позивач та його представник не з»явились, представником подано заяву за вх. №ЕП-746 від 11.12.2017 року про розгляд справи без його участі та участі його довірителя. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали з підстав викладених у письмових запереченнях від 29.11.2016 року за вх.. №4726 згідно яких вважають позовні вимоги необґрунтованими а уточнений позов таким, що не підлягає задоволенню. Зазначили, що 23.12.1986 року позивач та відповідач набули право спільної часткової власності в рівних частках на житловий будинок з господарською будівлею, що в смт. Славське по вул. Устиновича, 3 (стара адреса вул. Пекарська) Сколівського району Львівської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.1986 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] володіла будинком на праві власності у відповідності до Свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом [PERSON] селищної ради народних депутатів від 23.08.1962 року. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, закріпленій за радгоспом «Славський». Дана обставина свідчить про те, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок не в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 26.12.1956 року. Позивач [PERSON], як на підставу своїх позовних вимог, не довів обставини щодо надання радгоспом «Славський» спадкодавцю [PERSON] у вторинне користування присадибної земельної ділянки площею 0.21 га по вул. Піонерська, 3 (тепер вул. Устияновича) в смт. Славське, Сколівського району Львівська області, відведення їй цієї земельної ділянки на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної Ради народних депутатів, встановлення меж присадибної земельної ділянки в натурі (на місцевості), внесення записів про право користування [PERSON] даною земельною ділянкою в реєстрові книги виконкому [PERSON] селищної Ради народних депутатів. [PERSON] з погосподарської книги № 6 [PERSON] сільської ради станом на 1960 рік підтверджує той факт, що в особистій власності спадкодавця [PERSON] знаходився житловий будинок 1954 року забудови і в її особистому користуванні перебувала земельна ділянка під будівлями площею 0,01 га. Архівний витяг з рішення виконавчого комітету [PERSON] районної Ради народних депутатів трудящих від 19.01.1954 року № 14, виданий Державним архівом Львівської області від 18.10.2010 року № М-1152, не заслуговує на увагу, оскільки в рішенні не зазначена конкретна поштова адреса житлового будинку, придбаного батьком позивача [PERSON], не вказано конкретне місце розташування і цільове призначення виділеної йому земельної ділянки площею 0,28 га в с. Славське, а також не прописано обовязковість встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Такі обставини свідчать про те, що до неї та позивача [PERSON] в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою тільки площею 0,01 га під будівлями, що узгоджується із висновками, викладених в рішенні Сколівського районного суду Львівської області від 21.10.2011 року, яке набрало законної сили 13.12.2011 року у цивільній справі № 2-616 1 та в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 13.12.2011 року. Відповідно до довідок [PERSON] селищної ради від 18.02.2015 року № 467. від 16.11.2015 року № 2255, та акту комісії [PERSON] селищної ради від 12.09.2016 року вона постійно проживає в житловому будинку по вул. Устияновича, 3, в смт. Славське, Сколівського району Львівської області, з січня 1973 року по даний час, а позивач [PERSON] знятий з місця реєстрації проживання за вказаною адресою з 02.10.1976 року і по даний час фактично не проживає в ньому. Згідно Наказу радгоспу «Славський» № 78 від 15.09.1991 року «Про передачу в земельний запас [PERSON] селищної ради. Волосянківської, Опорецької та Лавочнянської сільських Рад земель від радгоспу «Славський» із земель користування радгоспу «Славський» в земельний запас [PERSON] селищної Ради народних депутатів передано сільськогосподарських угідь в кількості 1289 га, в тому числі орної землі 32 га, сінокосів 258 га, пасовищ 989 га. Після цього в 1991 році [PERSON] селищною радою за відповідачкою була закріплена земельна ділянка орієнтовною площею 0,20 га, яка знаходиться біля її житлового будинку № 3 по вул. Устияновича в смт. Славське, Сколівського району Львівської області, що підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради від 09.03.2016 року № 818. В червні 2014 року вона, як одноосібний землекористувач, звернулася до [PERSON] селищної ради із заявою про надання їй дозволу на розробку детального планування території земельної ділянки орієнтовною площею 0.09 га під будівництво житловою будинку по вул. Устияновича в смт. Славське Сколівського району Львівської області. За результатами розгляду її заяви рішенням сесії [PERSON] селищної ради від 12.06.2014 року № 2024 їй надано такий дозвіл, а рішенням № 2092 від 31.07.2014 [PERSON] селищною радою затверджено детальний план території та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво. Відтак визначення та вибір даної земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту, для містобудівних потреб [PERSON] селищна рада здійснила шляхом прийняття рішення про затвердження детального плану території з врахуванням Генерального плану смт. Славське, що відповідає ст. 21 Закону України «Про основи містобудування». 27 листопада 2014 року на 41 сесії 6 демократичного скликання за її заявами [PERSON] селищна рада прийняла рішення №2207 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0698 га гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Устияновича в смт. Славське Сколівського району Львівської області, на території [PERSON] селищної ради» та рішення № 2208 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1084 га гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по вул. Устияновича в смт. Славське, Сколівського району Львівської області, на території [PERSON] селищної ради». При цьому [PERSON] селищна рада, будучи власником земельних ділянок, діяла в межах повноважень, передбачених ст. 12. 122 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі та у спосіб, які передбачені ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. Відтак, в розумінні ч. 2 ст. 19 Конституції України рішення [PERSON] селищної ради, що оскаржуються, є законними. Правомірність цих рішень виключає підстави для визнання недійсними свідоцтв про право власності на її земельні ділянки з кадастровими номерами 4624555700:01:007:0118 та 4624555700:01:007:0120, скасування державної реєстрації цих земельних ділянок, виключення та скасування з Державного земельного кадастру відомості про її земельні ділянки. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином. В минулих судових засіданнях представники відповідача [PERSON] та [PERSON] просили відмовити в позові, вважали такий безпідставним. Представники відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Львівській області, Сколівської районної державної адміністрації Львівської області в особі відділу державної реєстрації, та третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з»явились з невідомих суду причин. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, наданих в минулих судових засіданнях, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом виданого Сколівською державно нотаріальною конторою 23.12.1986 року, спадкоємцями майна [PERSON], померлої 14.08.1985 року, є [PERSON] Олексійовч та [PERSON], спадкове майно складається з житлового будинку, що по вул. Піонерська, 3 (зараз вул. Устиновича), що в смт. Славське, Сколівського району Львівської області. 27.11.2014 року [PERSON] селищна рада приймає рішення №2207 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0698 га гр. [PERSON] для \~будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Устияновича в селищі Славське, Сколівського району Львівської області на території [PERSON] селищної ради». Даним рішенням затверджено [PERSON]Ю, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0698 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Устияновича в смт. Славське, Сколівського району Львівської області, та надано [PERSON] дану земельну ділянку у власність. Крім того, 27.11.2014 року [PERSON] селищна рада приймає рішення №2208 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1084 га гр. [PERSON] для \~ведення особистого селянського господарства по вул. Устияновича в селищі Славське, Сколівського району Львівської області на території [PERSON] селищної ради». Даним рішенням затверджено [PERSON]Ю, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1084 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Устияновича в смт. Славське, Сколівського району Львівської області, та надано [PERSON] дану земельну ділянку у власність. В подальшому відповідач [PERSON] виготовила свідоцтва про право власності на вищезгадані земельні ділянки, а саме: свідоцтво про право власності на земельну ділянку серія та номер: 30725897, видане 10.12.2014 року на ім»я [PERSON] площею 0,0698 га., кадастровий номер земельної ділянки 4624555700:01:007:0118 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в смт. Славське по вул. Устияновича, Сколівського району Львівської області, та свідоцтво про право власності на земельну ділянку серія та номер: 30730360, виданого 10.12.2014 року на ім»я [PERSON] площею 0,1084 га, кадастровий номер 4624555700:01:007:0120 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства в смт. Славське, вул. Устиновича, Сколівського району Львівської області, що стверджується наявними в матеріалах справи Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №107913269 та №107912809 від 18.12.2017 року. Вважаючи рішення [PERSON] селищної ради №2207 від 27.11.2014 року та №2208 від 27.11.2014 року неправомірними та такими, що порушують його права, як власника, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про їх скасування. В поданому запереченні на позов та в судовому засіданні відповідача [PERSON] стверджувала, що до неї та позивача [PERSON] перейшло лише право користування земельною ділянкою площею 0,01 га під будівлями, що в смт. Славське, вул. Устияновича, 3, Сколівського району Львівської області. [PERSON] селищна рада, будучи власником земельних ділянок, діяла в межах повноважень визначених законом за результатами поданих нею заяв, прийняла оскаржувані позивачем рішення. З твердження відповідачки щодо переходу до неї та позивача лише права користування земельною ділянкою площею 0,01 га під будівлями, що в смт. Славське, вул. Устияновича, 3, Сколівського району Львівської області, суд не погоджується, виходячи з наступного. В матеріалах справи наявне рішення Львівського апеляційного адміністративного суду Львівської області від 04.12.2013 року яким залишено без змін рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29.03.2011 року.У даному рішенні зазначено, що в судовому засіданні було оглянуто по господарські книги за 1958-1960 роки, довідку [PERSON] селищної ради №3400 від 2011 2008 року, згідно якої за господарством померлої [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0.21 га. Цей розмір земельної ділянки 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства. Відтак, це спростовує твердження відповідача [PERSON] про належність до господарства земельної ділянки лише площею 0,01 га. В матеріалах справи наявний План розташування земельних ділянок на присадибній ділянці на вул. Устияновича, згідно якого новоутворені земельні ділянки площею 0,0698га, кадастровий № 4624555700:01:007:0118, для будівництва житлового будинку і площею 0,1084га, кадастровий № 4624555700:01:007:0120, для ведення особистого селянського господарства по вул. Устияновича у смт. Славське розташовані по периметру існуючого житлового будинку, а сам існуючий будинок разом з земельною ділянкою, на якій він розташований, з незначною площею 0,0120 га виокремлений і не введений в жодну з новоутворених 2-ох земельних ділянок. Відповідно до статей 90, 91 ЗК УРСР від 8 липня 1970 року на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі Пункт 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18 грудня 1990 року передбачав, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до відведення в дію цього Кодексу; зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Згідно із пунктом 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Отже, при прийнятті [PERSON] селищною радою оскаржуваних рішень щодо розпорядження прибудинковою земельною ділянкою на вул. Устияновича у смт Славське порушені законні права та охоронювані інтереси [PERSON] Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз'яснено у п 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувала переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України від 27 квітня 2007 року - і згідно зі ст 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Частиною 1 ст.89, ч.4 ст.120 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності співвласникам житлового будинку. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до ч.1 ст.358, ст. 377 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Враховуючи, що не скасована реєстрація відомостей у Державному земельному кадастрі щодо вказаних 2-ох земельних ділянок за [PERSON]Ю площею 0,0698 га, кадастровий номер 4624555700:01:007:0118 та площею 0,1084 га, кадастровий номер 4624555700:01:007:0120, позбавляє позивача можливості скористатись своїми правами, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1 ЗУ «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором при державній реєстрації. Порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці (у тому числі переданій у власність чи користування) визначається Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, ч. 6 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. З огляду на викладене, позовну вимогу щодо скасування запису зареєстрованих земельних ділянок на ім'я [PERSON] із кадастровими номерами 4624555700:01:007:0118 і 4624555700:01.007:0120, слід задоволити. Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільного права може бути визнання правочину недійсним, припинення правовідношення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З врахуванням наведеного прийняттям оскаржуваних рішень [PERSON] селищна рада порушила право [PERSON] на користування належної йому частиною земельної ділянки пропорційно до частки його будинку, що належить йому на праві власності, тому наявні підстави для задоволення позову, та визнання недійсним та скасування рішення [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області №2207 від 27.11.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0698 га гр. [PERSON] для \~будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Устияновича в селищі Славське, Сколівського району Львівської області на території [PERSON] селищної ради», та рішення №2208 від 27.11.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1084 га гр. [PERSON] для \~ведення особистого селянського господарства по вул. Устияновича в селищі Славське, Сколівського району Львівської області на території [PERSON] селищної ради», визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку серія та номер: 30725897, видане 10.12.2014 року та свідоцтва про право власності на земельну ділянку серія та номер:30730360 виданого 10.12.2014 року на ім»я [PERSON], із скасуванням державної реєстрації земельної ділянки, а також виключення і скасування з Державного земельного кадастру відомості про земельні ділянки. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений судовий збір, який у даному випадку складає 974 грн. 40 коп.

Outcome: approved