Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача[PERSON] , про стягнення аліментів на користь непрацездатного батька. Позовна заява мотивована тим, що позивач знаходиться у скрутному фізичному та матеріальному становищі, є пенсіонером, знаходиться у тяжкому стані після того, як в 2016 році переніс операцію. Також останній щомісячно сплачує аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі ј частини від усіх його доходів. На думку позивача, його донька має матеріальну можливість допомагати йому, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/5 части з усіх її видів заробітку (доходу) довічно. Ухвалою судді від 24.01.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 27.04.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання залучено до участі у справі в якості третьої особи: [PERSON] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд про їх задоволення, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач щодо вимог позовної заяви заперечувала, надаючи пояснення посилалась на те, що обставини викладені в позовній заяві не обґрунтовані та не відповідають дійсності. Підтримала поданий до суду відзив. В суді пояснювала, що комунальні платежі за квартиру сплачує її мати - третя особа, а не батько, який є позивачем по справі. Також вказувала на той факт, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та у неї на утриманні знаходиться син - [PERSON] , [INFO] . Зазначила про те, що наразі не має будь-якого джерела прибутку. Вказувала на те, що з батьком у неї стосунки не склались, оскільки він силоміць виганяв її з дому. Оскільки можливості проживати з батьком з одній квартирі у неї не було, вона вимушена була шукати роботу та винаймати житло для проживання окремо. Власну кімнату у гуртожитку придбала з чоловіком у 2019 році за кредитні кошти. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Вказувала на те, що працювала на двох роботах для того, щоб утримувати дітей. Натомість позивач не витрачав жодної копійки на утримання спільних дітей. [PERSON] постійно принижував позивача, у зв`язку з чим вона вимушена була переїжджати жити до спільних знайомих у м. Миколаїв, та почала працювати. Коли позивач повернулася до Києва та намагалася проживати однією сім`єю з позивачем, то останній продовжував принижувати її, і вона вимушена була знімати кімнату для проживання. В травні 2019 року позивач вигнав з квартири її та сина, не пояснюючи причини, у зв`язку з чим вони вимушені були переїздити на проживання до іншого місця. Зазначила про те, що [PERSON] на протязі життя не утримував ні сина, ні дочку, і станом на сьогоднішній день сина не утримує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є донькою позивача [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Тобто, виходячи із зазначених норм, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Таким чином, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Позивач [PERSON] є пенсіонером за віком з 10.10.2017 року. Згідно довідки Управління ПФУ ГУПФ України в м. Києві від 18.11.2019 року вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ ГУПФ України в м. Києві і отримує пенсію за віком. Розмір його доходу за період з червня 2019 року по листопад 2019 року склав 20772,84 грн. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», установлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Відповідно до вимог діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Згідно довідки шкірно-венерологічного диспансеру №2 вбачається, що позивач знаходиться на «Д» обліку. Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 01.03.2020 року становить 4386,00 грн. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 17.10.2017 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] . В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. ЇЇ дохід (щомісячна допомога при народженні 1-єї дитини) за період з серпня 2019 року по січень 2020 року склав 3440,00 грн. З 01.07.2019 року по 01.08.2019 року позивачу призначено допомогу по вагітності та пологам, з 01.09.2019 року по 30.09.2022 року призначено допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою УП та СЗН Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації. Відповідно до копії кредитного договору від 22.03.2019 року, що укладений між [PERSON] та АТ «КРЕДОБАНК» вбачається, що [PERSON] отримав на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кошти у розмірі 160000,00 грн. З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.02.2020 року вбачається, що відповідач здійснила 199 платежів на загальну суму 34793,44 грн. Згідно наданих пояснень відповідача та третьої особи матеріальне становище відповідача досить скрутне. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», установлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня по 30 червня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня по 30 листопада 2019 року - 1564 гривень, з 1 грудня по 31 грудня 2019 року - 1638 гривень. Разом з тим, судом встановлено, що дохід позивача [PERSON] , а саме: його пенсія у розмірі 3462,14 грн. станом на листопад 2019 року перевищувала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений з 1 липня по 30 листопада 2019 року у розмірі 1564 гривень. Крім того, дохід позивача за період з червня 2019 року по листопад 2019 року у розмірі 20772,84 грн. значно перевищує дохід відповідача, який вона отримала за період з серпня 2019 року по січень 2020 року у розмірі 3440,00 грн. З огляду на вищевикладені доводи, враховуючи надані суду докази з позиції їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed