Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить змінити розмір аліментів, які стягуються із нього на користь відповідача, зменшивши їх до 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що на підставі судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2017 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08 серпня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Із червня 2019 року син проживає із ним, однак він продовжує сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання двох дітей. Вважає, що саме ця обставина і є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються із нього. Ухвалою від 08 січня 2020 року було відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 28 січня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого вона позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Посилається на те, що в порушення ч.2 ст.160 ЦК України місце проживання дитини не було визначене за спільною згодою батьків і дитини. В серпні 2019 року син повідомив, що буде проживати із батьком. Вона вирішила не ускладнювати ситуацію стосовно визначення місця проживання дитини і фактично погодилася на проживання сина із батьком. Не визнає обставину стосовно своєчасної сплати позивачем аліментів. Станом на грудень 2019 року заборгованість позивача по сплаті аліментів становила 9000 грн. 16 грудня 2019 року вона звернулася до відділу ДВС із заявою про повернення судового наказу про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей. Не визнає ту обставину, що вона не приймає участі в спілкуванні та утриманні сина. У відзиві відповідач вказує, що постійно спілкується із сином, відвідує школу, де він навчається, спілкується із класним керівником та іншими викладачами. Крім того, на ім`я сина відкрита картка « Юніор », на яку вона періодично перераховує кошти. В судове засідання позивач та його представник не з`явилася, позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнають, просять відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.40-41). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.3). Відповідно до судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2017 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08 серпня 2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.4). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов № 1095 від 09 грудня 2019 року, складеного депутатом Переяславської міської ради, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані та фактично проживають батько дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Про тривале та постійне проживання дитини у квартирі свідчить наявність його особистих речей (зимового і літнього асортименту), шкільне приладдя. Дитині виділене окреме місце для навчання та відпочинку (а.с.5). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами сімейного законодавства щодо обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей та їх правом на зменшення розміру стягуваних аліментів у випадку зміни матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я або інших обставин, що можуть вплинути на розмір сплачуваних аліментів. Відповідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в роз`ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Приймаючи до уваги, що із часу призначення аліментів дитина, на утримання якої вони стягуються, змінила місце проживання, проживає із батьком (ця обставина визнана відповідачем), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів, оскільки причина, на яку посилається позивач, на думку суду є поважною. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В силу ч.6 ст.141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 192 СК України,

Outcome: approved