Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця», в якому просить скасувати наказ про оголошення догани. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.07.2012 року працює у відокремленому підрозділі - вагонній дільниці станції «Київ-Пасажирський» на посаді начальника пасажирського потягу, що підтверджується строковим трудовим договором у формі контракту від 07.07.2012 року, зі строком дії до 07.07.2017 року. Пунктом 1 наказу № 391 від 16.09.2015 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за відсутність контролю за роботою поїзної бригади. Вважає, що відповідач не вправі був порушувати питання про дисциплінарну відповідальність позивача у вигляді догани за порушення членами поїзної бригади митних правил перевезення, оскільки [PERSON] не було допущено порушення трудових обов'язків, які передбачені посадовою інструкцією та контрактом. В зв'язку вищевикладеним просить суд скасувати п. 1 наказу №391 від 16.09.2015 року про оголошення догани. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, адже на оперативній нараді була встановлена вина провідників пасажирського вагону сполученням «Київ-Варшава», а за відсутність контролю за роботою поїзної бригади з боку начальника пасажирського потягу [PERSON] в порушення умов Контракту та «Посадової Інструкції начальника пасажирського потягу» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 07.07.2012 року між вагонною дільницею станції Київ-Пасажиський та [PERSON] було укладено Контракт. Відповідно до п. 1 цей контракт є строковим трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між Працівником і підприємством, які з боку останнього реалізуються Роботодавцем. (а.с. 4-5). За цим контрактом Працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а Роботодавець зобов'язується виплачувати Працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством, колективним договором угодою сторін. (п. 3 цього Контракту) Судом встановлено, що 09.09.2015 року під час проведення митного контролю пасажирського поїзда №67 сполученням Київ-Варшава посадовими особами УАР та ПМП Волинської митниці ДФС по станції Ягодин було виявлено перевезення прихованих від митного контролю тютюнових виробів, а саме цигарок в загальній кількості 6 500 пачок. Тютюнові вироби знаходились в конструктивних порожнинах підлоги в купе №5 вагону №3 та в конструктивних порожнинах між стельового простору та опалювальної системи в вагоні №4/03023. По даним фактам 09.09.2015 року посадовими особами УАР та ПМП Волинської митниці ДФС відносно пасажирів складено протоколи № 1208/20500/2015, 1209/20500/2015 про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (а.с. 16-22). На оперативній нараді протоколом № 140915 від 11.09.2015 року причетність працівників поїзної бригади до переміщення цигарок не встановлено, однак встановлено, що дане порушення стало можливим внаслідок неогляду провідниками пасажирських вагонів [PERSON], [PERSON] усіх місць у вагоні, в тому числі службових приміщень і технологічних ніш в туалетах та тамбурах, на предмет наявності прихованих предметів, заборонених до ввезення та вивезення через кордон та відсутності контролю з боку начальника пасажирського поїзду [PERSON] за роботою поїзної бригади. (а.с. 23-26). Внаслідок чого, провідникам пасажирських вагонів [PERSON] та [PERSON] було оголошено догану (а.с. 6-8). При цьому, за відсутності контролю за роботою поїзної бригади, Наказом № 391 від 16.09.2015 року начальника Вагонної дільниці Відокремленого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догано (а.с.6-8). Як вбачається з п. 4.1. розділу 4 «Обов'язки провідника вагону при проходженні прикордонного та митного контролю на прикордонній станції» «Інструкції для провідника пасажирського вагону міжнародного сполучення» затвердженої Наказом №209-Ц від 05.06.2012 року, вбачається, що при прямуванні поїзда в прикордонному районі та по перегону між прикордонними станціями провідник вагона зобов'язаний забезпечити дотримання встановлених правил для пасажирів і обслуговуючого персоналу, а також оглянути вагон, в тому числі службові приміщення та технологічні ніші в туалетах, на предмет наявності сторонніх людей і предметів, заборонених до ввозу і вивозу. Про результати огляду інформувати начальника поїзда та представників прикордонної служби, прибуття на залізничну станцію. Позивач в свою чергу відповідно до п. 4 Контракту зобов'язувався, чесно і сумлінно виконувати вимоги Інструкції начальника поїзда (пасажирського), інші нормативні документи, що регламентують порядок роботи начальника поїзда (пасажирського); забезпечувати виконання поїзною бригадою обов'язків, які покладені на нього інструкціями, правилами, розпорядженнями керівництва та наказами (а.с. 4-6). Пунктом 12 частини «відповідальності сторін, вирішення спорів» цього Контракту передбачено, що у випадку неналежного виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та цього контракту. Також, з «Посадової інструкції начальника пасажирського поїзда», з якою ознайомлений позивач вбачається, що начальник потягу повинен здійснювати контроль за роботою поїзної бригади, дотриманням трудової дисципліни і виконанням посадових обов'язків (п. 2.1.4.) та несе дисциплінарну та адміністративну відповідальність за порушення трудової дисципліни та посадових обов'язків, передбачених нормативною документацією, згідно з законодавством про працю та Положенням про дисципліну за наступними пунктами: не виконання або неналежне виконання, покладених цією Постановою інструкцією, вимог нормативних документів - наказів та розпоряджень керіаництва Вагонногї дільниці, Залізниці, Укрзалізниці по колу посадових обов'язків (п. 4.1.1.). Відповідно до п. 4.4. цієї ж Посадової інструкції, начальник поїзда несе відповідальність за порушення членами поїзної бригади (у т.ч. причіпних вагонів) чинних нормативно-правових актів з охорони праці, безпеки руху, протипожежної безпеки, трудової дисципліни та службових обов'язків (перевезення одного і більше безквиткових пасажирів, допущення до посадки та перевезення в міжнародному сполученні пасажирів без наявності належним чином оформлених документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, порушення митних та прикордонних правил перевезення, прийняття та спроба перевезення в пасажирських вагонах будь-яких відправлень (Експрес-передач) з порушенням вимог інструкції з надання таких послуг перевезення, спроба перевезення надлишкової поклажі). Статттею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов'язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть передбачатися для деяких категорій працівників і інші дисциплінарні стягнення. Право вибору стягнення за порушення трудової дисципліни належить роботодавцеві й не обов'язково у послідовності, зазначеній у статті 147 КЗпП. Одначе відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. За таких обставин, суд не вбачає порушень трудового законодавства в діях уповноваженої особи відповідача при винесені вказаного наказу, оскільки при оголошенні догани [PERSON], начальник Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський діяв в межах своїх повноважень, у спосіб та в порядку, визначеному внутрішніми документами (посадовими інструкціями, правилами внутрішнього розпорядку), якими йому надано право на свій власний розсуд визначати обсяг вчиненого порушення трудової дисципліни та відповідно важкість дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, що підлягає застосуванню. При цьому, судом враховано, що притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, було наслідком встановлення вини провідників [PERSON], [PERSON] у порушення п. 4.1. розділу 4 Інструкції провідника пасажирського вагону міжнародного сполучення, а саме протоколом оперативної наради від 11.09.2015 та наказом №391 від 16.09.2015 року про оголошення догани. За умов п. 4 укладеного із позивачем Контракту його притягнуто до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона, як це передбачено приписами ст. 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не були доведені ним та не встановлені судом в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed