Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору припиненим та про зобов'язання оновити кредитну історію. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між ним (далі - Позичальник) та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі - Банк) 24 вересня 2007 року було укладено Кредитний договір № 8/2007/980-МК25/76 (далі - Кредитний договір) відповідно до умов якого: - Банк надає грошові кошти в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, далі - Кредит; - Цілі кредитування - споживчі цілі; - Кредит надається Позичальнику строком по « 18» вересня 2009 року включно; - повернення кредиту повинно було здійснюватися згідно з Графіком повернення Кредиту та сплати відсотків, які є невід'ємними частинами Договору (далі - Графік). Відповідно до положень Додатку № 1 до Кредитного договору, графік погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому визначається датою 18.09.2009 року. Позивач зазначає, що до теперішнього часу в судовому порядку не було припинено факту правовідносин по Договору між ним та Банком, а раніше подану позовну заяву ПАТ КБ «Надара» 05.05.2014 року Томаківським районним судом було залишено без розгляду. Положенням пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, тобто дана правова норма допускає припинення зобов'язання за законом. Позивач вважає, що на сьогоднішній день строк давності Кредиту минув і відповідно відповідач втратив право вимагати від нього сплати будь-яких коштів в зв'язку зі спливом строку позовної давності, але своїми діями він порушує його права як споживача, тому він вважає за можливе застосування положень п.7 ч.11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та положень ч.5 ст. 261 та ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України для припинення Кредитного договору. Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.09.2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», який є відповідачем у даній справі) та [PERSON], який є позивачем у справі, було укладено кредитний договір № 8/2007/980-МК25/76, копію якого додано позивачем до матеріалів справи, а також копію Додатку № 1 до Кредитного договору № 8/2007/980-МК25/76. За умовами вказаного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000 грн. на споживчі цілі, а позивач згідно п. 6.1.2 цього Договору повинен повернути кредит та сплачувати відсотки за користування Кредиту, а у випадках передбачених цим Договором також - сплатити неустойку та відшкодувати завдані Банку збитки. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору кредит надається Позичальнику строком по 18 вересня 2009 року включно, зі сплатою за користування Кредитом відсотків з розрахунку 20 % річних, що обчислюються виходячи з 360 днів у році. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Надра», який є відповідачем у даній справі, раніше звертався до Томаківського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Але згідно копії ухвали Томаківського районного суду від 05 лютого 2014 року по справі № 195/199/14-ц, вказану позовну заяву було залишено без розгляду з причини неявок представника позивача ПАТ КБ «Надра» в судові засідання без поважних причин. Відповідно до положень ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду має право звернутися до суду повторно, тобто в судовому порядку не було припинено факту правовідносин по Договору між вказаними сторонами. Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, тобто дана правова норма допускає припинення зобов'язання за законом. Пунктом 7 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення. Відповідно до положень пункту 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: зазначені вимоги спрямовані на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця (повернення споживчого кредиту) з метою захисту споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Згідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»: споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до положень ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання споживача. На підставі викладеного та

Outcome: approved