Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2010 року помер її чоловік [PERSON]. Згідно з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року позивачу, а також дітям спадкодавиці [PERSON], [PERSON], і [PERSON] був визначений додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON] У встановлений строк для прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а позивач подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сина [PERSON] [PERSON] [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] Після цього [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] із заявою щодо оформлення на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки майна [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки майна [PERSON], оскільки нотаріус вважає позивачку такою, що не прийняла спадщину, а не такою, що відмовилася від неї на користь [PERSON] Не погодившись із такою позицією нотаріуса зазначена вище постанова була оскаржена до суду та рішенням суду було відмовлено у задоволені позову про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалами апеляційного та касаційного суду вказане рішення було залишене без змін. Відповідно до даних рішень позивачка не могла відмовлятись від прийняття спадщини на користь [PERSON] у встановлений судом додатковий строк для прийняття спадщини, тому та частка у спадковому майні [PERSON], яку позивачка мала право успадкувати за законом після смерті [PERSON], не може бути приєднано до частки, яку успадковує [PERSON], а має бути розподілена між [PERSON] та [PERSON] порівну. За таких обставин відмова від прийняття спадщини на користь [PERSON], яка була викладена позивачкою у заяві від 21.02.2014 року, є недійсною, оскільки позивачка вважає, що відмова була вчинена нею під впливом помилки. Волевиявлення позивача при оформленні заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], на користь [PERSON] було направлене саме на те, щоб та частка, яку вона має право успадкувати після смерті [PERSON], була приєднана до частки [PERSON] [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала із померлим [PERSON] Тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. До складу спадкового майна [PERSON] ввійшла земельна ділянка, кадастровий номер 0520684000:01:009:0093, однак, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455, виданий на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 1765 від 08.09.2008 р., втрачений. З огляду на вищезазначені обставини позивачка звернулась до суду з даним позовом, яким просить визнати відмову її [PERSON] від прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON], викладеній у заяві від 21 лютого 2014 року, недійсною. Визнати [PERSON] такою, що прийняла спадщину після померлого 11 вересня 2010 року [PERSON]. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частки земельної ділянки, кадастровий номер 0520684000:01:009:01 яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку . Ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області (а.с.57,123) до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], та сина спадкодавця [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити, додаткового пояснили, що спадкодавець [PERSON] хоч був прописаний в с. Мізяківські Хутори, по вул. Гоголя, 15, але позивач з ним постійно, спільно проживали до дня смерті [PERSON] в будинку по вул. Котовського 79, с. Переорки, Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], позовні вимоги не визнали, пояснили, що мати [PERSON] і батько [PERSON] були в шлюбі, але постійно до дня смерті батька не проживали в будинку матері в с. Переорки, вул. Котовського,79, Вінницького району. Батько проживав сам, біля сестри в будинку с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя, 15. Батька хоронили з будинку в с. Мізяківські Хутори, де він був зареєстрований, а не з будинку матері с. Переорки. Так як мати і брат не подали заяви в нотаріальну контору на підставі рішення Вінницького районного суду, яким їм був визначений додатковий строк для подачі заяви, тому вони спадщину не прийняли. Відповідач [PERSON] пояснив, що позов визнає. Дав пояснення аналогічні поясненням позивача та її представника. [PERSON] пояснив, що батьки були в шлюбі, батько був зареєстрований в [INFO], де жила його сестра, але проживав постійно разом з матірю в с. Переорки по вул. Котовського,79. Мати і він приймали участь у похованні батька, якого похоронили з будинку с. Мізяківські Хутори. Третя особа, без самостійних вимог [PERSON] дав пояснення, якими підтверджуються пояснення позивача, її представника, та відповідача [PERSON] Пояснив, що також після визначення йому рішенням суду додаткового часу для прийняття спадщини після смерті батька, він подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь брата [PERSON] і в даний час також оспорює в суді свою відмову від прийняття спадщини, справа розглядається суддею Ганкіною І.А. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані за клопотанням представника позивача, дали покази, якими підтверджуються пояснення позивача, її представника, про відомі їм обставини, що [PERSON] до дня смерті проживав із дружиною [PERSON] в с. Переорки вул. Котовського, 79, що вони щоденно не бачили де проживав [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані за клопотанням представника відповідача [PERSON], дали покази, якими підтверджуються пояснення відповідача [PERSON], її представника про відомі їм обставини, що [PERSON] до дня смерті не проживав із дружиною [PERSON] в с. Переорки вул. Котовського, 79, а проживав в батьківському будинку в с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя, де жила також сімя його сестри. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області у вирішенні спору покладається на думку суду, представила суду для огляду в судовому засіданні погосподарські книги і пояснила, що по погосподарських книгах і по домовій книзі [PERSON] значиться зареєстрованим з 1997 року у будинку своїх батьків, по вул. Гоголя, с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області та що сільській раді достовірно не відомо чи проживав він постійно з позивачкою до дня його смерті. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус [PERSON] надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, при розгляді справи поклалась на розсуд суду (а.с.39, 113, 209). Заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.09.2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.3). Спадковавець [PERSON] являється чоловіком позивачки [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.4). Спадкоємець [PERSON], відповідно до довідки, виданої 20.07.2015 року №953 Мізяківськ-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.40) не був зареєстрований, але проживав з [PERSON] за адресою с. Переорки, вул. Котовського,79, Вінницького району Вінницької області. Після смерті [PERSON]Я відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку, кадастровий номер 0520684000:01:009:0093, яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, загальна площа - 1,6208 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455 від 24.11.2008 року (а.с.15), оригінал даного Державного акту було втрачено. Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті [PERSON] є дружина [PERSON], та діти [PERSON], [PERSON] і [PERSON], Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року було визначено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] додатковий строк на подачу заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON], який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці (а.с.6-7). 21.02.2014 року позивачка [PERSON] склала до компетенційного органу заяву про відмову від прийняття спадщини майна померлого [PERSON] (а.с.9, 69), яка надійшла до нотаріуса 02.04.2014 року. [PERSON] такі дії були вчиненні спадкоємцем [PERSON], що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.8). Дані заяви містяться в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]Я.(а.с.64-96). [PERSON] претендував на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки майна [PERSON], однак, 25.12.2014 року постановою приватного нотаріуса [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частки майна [PERSON], який помер 11.09.2010 року (а.с.16). Постанова нотаріуса була оскаржена до Вінницького міського суду Вінницької області і рішенням суду від 07.04.2015 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11-12). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06.05.2015 року дане рішення залишено без змін (а.с.13-14). З оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг будинковолодінь вул. Котовського,79 с. Переорки, Вінницького району і вул. Гоголя, 15 с. Мізяківські Хутори, Вінницького району, та копії домової книги встановлено, що спадкодавець був зареєстрований [INFO], а з 1997 року, до дня смерті значиться зареєстрований [INFO] (а.с. 178, 179, 190). Згідно до п.3\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до\~ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Але суд встановив, що у визначений рішенням Вінницького районного суду від 11.09.2014 року трьохмісячний строк позивачка не подала до компетентних органів заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1273 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто на протязі 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Згідно з п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233 ЦК України. Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подача заяви про відмову від спадщини була вчинена нею під впливом помилки, так як її волевиявлення при оформленні заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], на користь [PERSON] була направлена саме на те, щоб частка, яку вона має право успадкувати після смерті [PERSON], була приєднана до частки сина [PERSON] Відповідно до оглянутих судом копій матеріалів спадкової справи, встановлено, що [PERSON] в шестимісячний строк з дня смерті чоловіка [PERSON] взагалі не зверталась з заявою про прийняття спадщини, а на виконання рішення Вінницького районного суду, яким їй був визначений додатковий строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини три місяці, заяву про прийняття спадщини нотаріусу чи іншому компетентному органу також не подала, а подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.69), яка була складена 21.02.2014 року, підпис [PERSON] посвідчено секретарем сільської ради с. Мізяківські Хутори, та зареєстрована ця заява в нотаріуса 02.04.2014 року. Згідно з п. 25\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008\~року відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Як вбачається з заяви про відмову [PERSON] від прийняття спадщини, їй було роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, також роз'яснено вимоги ст. 1274 ЦК України. Варте уваги і те, що позивач оспорює відмову від прийняття нею спадщини майна [PERSON], подану нотаріусу після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, визначеного Цивільним кодексом України, яка сама по собі не породжує ніяких правових наслідків для позивача. Тому, суд вважає недоведеними належними доказами доводи позивача, що вона під впливом помилки подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сина [PERSON] [PERSON] позивач не навела суду беззаперечних переконливих доказів, щодо постійного проживання її із спадкодавцем [PERSON], внаслідок чого відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України вона, як дружина, прийняла спадщину майна [PERSON] З аналізу всіх досліджених доказів по справі, суд вважає, що останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] є Вінницький район, Вінницька область с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, де він був зареєстрованим з 1997 року до дня смерті, що підтверджується частково поясненнями позивача і відповідача - [PERSON], [PERSON], поясненнями відповідача [PERSON], копіями домової книги та погосподарських книг, поясненнями свідків допитаних за клопотанням відповідача [PERSON], покази яких суд вважає правдивими. Тобто суд вважає, що позивач, незважаючи на те, що вона перебувала в шлюбі із [PERSON], не проживали обоє постійно, до дня смерті спадкодавця в будинку позивача в с. Переорки вул. Котовського,79 Вінницького району, Вінницької області, яке знаходиться на території сільської ради с. Мізяківські Хутори (а.с.178, 190). Доводи позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та свідків допитаних за клопотанням представника позивача, про те, що позивач і спадкодавець [PERSON] постійно проживали до дня смерті останнього в будинку [PERSON]І в с. Переорки, вул. Котовського,79 Вінницького району, Вінницької області, суд вважає неправдивими, і неправдивість цих доводів підтверджується оглянутими в судовому засіданні погосподарськими книжками двох будинковолодінь: с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя, 15 і с. Переорки вул. Котовського,79, копією домової книги, з яких встановлено, що [PERSON] був зареєстрований до 1997 року в будинку позивача с.Переорки вул. Котовського,79, а з 16.09.1997 року по день смерті був зареєстрований в будинку с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя 15; та рішенням Вінницького районного суду від 27.11.2013 року, яким підтверджується обставина непроживання постійно позивача із спадкодавцем [PERSON] на день його смерті. Суд вважає, що при наявності обставин постійного проживання позивача із спадкодавцем на день смерті, у позивача [PERSON] не було б необхідності звертатись до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 178,179, 190). Довідка сільської ради с. Мізяківські Хутори № 953 від 20.07.2015 року, на думку суду також не є беззаперечним доказом підтвердження обставини постійного проживання [PERSON] і [PERSON] до дня смерті останнього в с. Переорки вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області (а.с.40), оскільки в ній вказано, що [PERSON] у вказаному будинку не був зареєстрований, але проживав з [PERSON] Крім того представник сільської ради с. Мізяківські Хутори пояснила, що сільській раді чітко не відомо постійне місце проживання спадкодавця [PERSON] Варте уваги і те, що місцем проживання особи є місце її реєстрації. Тому, вимоги позивачки про визнання її такою, що прийняла спадщину майна [PERSON] задоволенню не підлягають. Вимога [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай) площею 1.6208 га, яка знаходиться на території сільської ради с. Мізяківські Хутори, є похідною від позовної вимоги про визнання [PERSON] такою, що прийняла спадщину після померлого 11.09.2010 року [PERSON] та остання вимога на думку суду задоволенню не підлягає. Тому суд вважає, що вимога позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельної ділянки (пай), що належала спадкодавцю задоволенню не підлягає, так як не доведена належними доказами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed