Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання грошових коштів, які знаходяться на рахунках [PERSON] в ПАТ «Укрсиббанк» за договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] UAN від 03.04.2014 року на суму 3000 грн.; договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] UAN від 02.10.2015 року на суму 5000 грн.; договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] UAN від 05.10.2015 року на суму 7000 грн. та в ПАТ «Укрсоцбанк» за договором банківського вкладу №26308011685953 від 07.09.2015 року на суму 2000грн. спільним майном подружжя та визнання за ним права власності на ? частину грошових коштів, що знаходяться на вказаних депозитних рахунках. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що під час перебування у шлюбі із відповідачкою було відкрито вказані депозитні рахунки, на яких розміщено спільні кошти подружжя на загальну суму 17 000 грн. Зазначені рахунки було відкрито на ім»я [PERSON] Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2015 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. У добровільному порядку поділити набуті під час шлюбу грошові кошти, розміщені на депозитах, відповідач відмовляється, у зв»язку із чим він змушений звернутись до суду та просить позов задовольнити. В ході судового розгляду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з відповідачки на його користь в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя вартість ? частки депозитних вкладів у сумі 8500 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник відповідач відносно позову заперечили та просять у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2015 року. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дана стаття СК України кореспондується з ч.3 ст. 368 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі відповідачем було відкрито ряд депозитних рахунків, зокрема: 03.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір банківського вкладу(депозиту) з Правилами [NUMBER] UAN на суму вкладу 3000,00 грн.; 02.10.2014 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір банківського вкладу(депозиту) з Правилами [NUMBER] UAN на суму вкладу 5000,00 грн.; 07.09.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір банківського вкладу №26308011685953 на суму вкладу 2000,00 грн.; 05.10.2015 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір банківського вкладу(депозиту) з Правилами [NUMBER] UAN на суму вкладу 7000,00 грн. Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.21 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вбачається, що грошові суми(вклади), внесені у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя-ч.ч.1,2 ст.65 СК України. Згідно положень ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно довідки ПАТ «УкрСиббанк» №363 від 19.04.2016 року [PERSON] закрито банківські рахунки: 03.10.2014 року вкладний рахунок [NUMBER] UAN; 05.10.2015 року вкладний рахунок [NUMBER] UAN; 19.04.2016 року вкладний рахунок № [NUMBER] UAN. Згідно виписки ПАТ «Укрсоцбанк» по особовому рахунку № 26201011685942 за 07.12.2015 року 07.12.2015 року [PERSON] виплачено депозит у сумі 2000 грн. у зв»язку із закінченням терміну дії договору вкладу № [NUMBER] від 07.09.2015 року. Таким чином судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжям [PERSON] було відкрито ряд депозитних рахунків, розміщені на яких грошові кошти у відповідності до вимог ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас з наданих суду доказів вбачається, що грошові кошти на загальну суму 8000 грн., що знаходились на депозитних рахунках [NUMBER] UAN [NUMBER] UAN, відкритих на ім»я [PERSON] в ПАТ «УкрСиббанк» та у сумі 2000 грн., що знаходились на депозитному рахунку № [NUMBER], відкритому на ім»я відповідачки в ПАТ «Укрсоцбанк» було знято останньою під час перебування сторін по справі у шлюбі. Як пояснила в судовому засіданні відповідач, вказані кошти були використані подружжям в інтересах сім»ї, на потреби їхніх дітей. Позивачем не представлено суду будь-яких доказів, що підтверджують факт використання відповідачем зазначених грошових коштів поза межами інтересів сім»ї, без його відома та згоди. Водночас судом встановлено, що грошові кошти у сумі 7000 грн. розміщені на депозитному рахунку [NUMBER] UAN, відкритому на ім»я [PERSON] в ПАТ «УкрСиббанк» були зняті відповідачкою вже після розірвання шлюбу-19.04.2016 року і остання розпорядилась ними на власний розсуд без згоди позивача, а тому суд вважає, що зазначені кошти, підлягають поділу між сторонами, як спільне майно подружжя. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із врахуванням викладеного, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в його користь в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошових коштів у сумі 3500 грн., розміщених на банківському рахунку [NUMBER] UAN, відкритому 05.10.2015 року на ім»я [PERSON] у ПАТ «УкрСиббанк», якими відповідач розпорядилась після розірвання шлюбу у власних інтересах без згоди позивача. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки грошові кошти, що знаходились на банківських рахунках [NUMBER] UAN [NUMBER] UAN відкритих на ім»я [PERSON] в ПАТ «УкрСиббанк» та № [NUMBER] в ПАТ «Укрсоцбанк» було використано сторонами за час перебування у шлюбі за взаємною згодою в інтересах сім»ї, чого позивачем не спростовано в ході розгляду справи по суті. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 113,43 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial