Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому просить: усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй, [PERSON], [INFO], її приватною власністю - квартирою за адресою: Харківська область, м. Купянськ, сел. Купянськ-Вузловий, вул. Краснолиманська, буд. 4 «а», кв. 18, [PERSON],\~[INFO],\~шляхом визнання\~її особою,\~втратившою право\~користування житловим\~приміщенням за\~вказаною адресою;\~зняти з\~реєстрації місця\~проживання \~[PERSON]\~за вказаною\~адресою, як особу, яка втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є особою з інвалідністю III групи по слуху, мешкає разом з сином [PERSON], [INFO], та донькою [PERSON], [INFO]. Її чоловік [PERSON] у вказаній квартирі не зареєстрований. На підставі договору дарування від 12 грудня 2014 року на праві приватної власності їй належить квартира за адресою: Харківська область, м. Купянськ, сел. Купянськ-Вузловий, вул. Краснолиманська, 4 «а», кв.18, яка була подарована її батьками: батьком [PERSON], та матірю [PERSON]. Після укладання зазначеного договору вона зареєструвала в органах державної влади вказану квартиру, як свою приватну власність, після чого квартира була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В вищезазначеній квартирі, крім вказаних членів її сімї значиться зареєстрованою її матір - [PERSON], яка з 25 грудня 2007 року не мешкає в належній їй квартирі до теперішнього часу, її речі відсутні в квартирі. Фактично відповідач мешкає в м. Бєлгороді РФ. Крім того, позивач вказує, що вона, як власник квартири, утримує квартиру, сплачує необхідні кошти за комунальні послуги, при цьому відповідач жодного разу не надавала та не надає кошти на утримання вказаної квартири. На неодноразові прохання до [PERSON] знятися останній з реєстраційного обліку за адресою її квартири, отримувала категоричну відмову. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 06.04.2018 року і 16.05.2018 року суддею направлялися запити щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 24.05.2018 року, ухвалою судді від 25.05.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 21.06.2018 року. 21.06.2018 року судове засідання було відкладене до 27.07.2018 року через неявку відповідача. Позивач [PERSON] 03.07.2018 року надала до суду заяву про розгляд даної справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, повідомлялася належним чином про час і місце проведення судових засідань, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які повернулися до суду без вручення. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідач вважається повідомленим про судові засідання. Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. На підставі викладеного, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~ст.\~76,\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено,\~що [PERSON]\~ на\~підставі договору\~дарування квартири\~від 12.12.2014\~року,\~посвідченого державним\~нотаріусом Купянської\~державної нотаріальної\~контори Харківської\~області [PERSON],\~на праві\~ приватної\~власності належить\~квартираза адресою: Харківська область, м. Купянськ, сел. Купянськ-Вузловий, вул. Краснолиманська, 4 «а», кв.18. Договір зареєстрований в реєстрі за № 1-2041 ( а.с. 8). Відповідно до\~копії Витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~від 12.12.2014\~року,\~ посвідченого\~державним нотаріусом\~Купянської державної\~нотаріальної контори\~Харківської області\~[PERSON],\~позивач значиться\~власником квартириза адресою: Харківська область, м. Купянськ, сел. Купянськ-Вузловий, вул.\~Краснолиманська,\~4\~«а»,\~кв.18 ( а.с. 7). У вищевказаній квартирі значиться зареєстрованою відповідач [PERSON], згідно довідки за № 136 від 19.03.2018 року ТОВ КК «КомЕнерго-Купянськ» (а.с. 6). Згідно акту непроживання громадянина за місцем його реєстрації від 19.03.2018 року, складеного комісією в с складі відповідальних працівників ТОВ КК «КомЕнерго-Купянськ» та мешканців, засвідченого належним чином, відповідач [PERSON] з 25.12.2007 року і по теперішній час не проживає в вищезазначеній квартирі (а.с. 5). З копії виду на проживання іноземного громадянина серії 82 № 0877046, виданого 15.08.2016 року Управлінням Федеральної міграційної служби по Білгородській області вбачається, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: Російська Федерація, х. Калинін, вул. Калинінська, 27 «а» (а.с. 11). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. \~ \~ \~ \~ \~ \~За правилами\~статей 316,\~319\~ЦК України\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб.\~Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд.\~Власник має\~право вчиняти\~щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~ \~ Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, в викладених вище обставин і норм закону випливає, що підстави, на ґрунті яких позивач набув своє право власності на нерухоме майно, є незмінними, законними та діючими дотепер. Згідно ч.1, ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України (у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї протягом 6 місяців) та ст. 405 ЦК України (щодо членів сімї власника житла понад рік). У даному випадку, відповідач є членом сімї власника майна та будь-яких відомостей про існування підстав збереження за ним житлового приміщення за адресою: Харківська область, м. Купянськ, сел. Купянськ-Вузловий, вул. Краснолиманська, 4 «а», кв.18, суду не наведено. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. \~ \~ \~ \~Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Наявні у справі докази свідчать, що відомості про можливі перепони для проживання відповідача [PERSON] у належному позивачу помешканні відсутні, вона добровільно виїхала і там не проживає з 25 грудня 2007 року,тобто більш 10 років, про що свідчить акт непроживання громадянина за місцем його реєстрації від 19.03.2018 року, але з реєстраційного обліку до теперішнього часу у добровільному порядку вона не знімається, а також відсутні підстави для збереження за нею житла. У звязку з чим, суд вважає, що права позивача [PERSON] підлягають захисту, оскільки вона, як власниця нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатися власністю, однак реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] у її квартирі перешкоджає цьому, що призводить до порушення її прав. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та необхідність задоволення її позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved