Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Коростенський сектор Державної міграційної служби зняти відповідачку з реєстраційного обліку. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з серпня 2013 року відповідачка в спірній квартирі не проживає. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги , просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, ствердила, що вона дійсно не проживає у спірній квартирі, але знятись з реєстрації не може, оскільки не має іншого місця для реєстрації. Представник Коростенського районного сектору Державної міграційної служби в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, надав суду заяву про слухання справи без його участі. При таких обставинах суд вважає можливим розглядати справу на підставі наявних матеріалів. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON] частково, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 1995 року по травень 2005 року. В період шлюбу сторони отримали квартиру [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право власності на житло №8510 від 23.07.2001 року квартира на праві спільної власності належить [PERSON], [PERSON] та їх дітям [PERSON] та [PERSON]. 12 травня 2005 року шлюб між сторонами був розірваний. 03 березня 2014 року згідно договору дарування відповідачка [PERSON] подарувала своїй дочці [PERSON] ? частку квартири за номером [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] ствердила в судовому засіданні, що фактично вона не проживає в квартирі понад сім років. За правилами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки, провадиться в судовому порядку . Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачка не проживає в спірній квартирі за власним бажанням. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» роз'яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При таких обставинах суд вважає, що вимоги підлягають до задоволення. Суд вважає безпідставними також вимоги позивача щодо зняття відповідачки з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення особи померлою. Системний аналіз вказаної статті дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно, на підставі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідачка має бути знята з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: partial