Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно вимог якого просив суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального підприємства «Теплоенерго» [PERSON] від 13.02.2017 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани та стягнути з відповідача судовий збір. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 29.06.2011 року він працює юрисконсультом в КП «Теплоенерго». Наказом від 13.02.2017 року позивачу оголошено догану за невиконання наказу в.о. директора КП «Теплоенерго» [PERSON] №33. Наказ про оголошення догани позивач вважає незаконним та необґрунтованим, оскільки він своєчасно та належним чином виконав наказ в.о. директора [PERSON] № 33. Також, позивач вважає, що наказ про оголошення йому догани винесено з порушенням порядку, а саме: наказ не завізований юрисконсультом підприємства та виконавцем; позивача ознайомлено з даним наказом лише 20.02.2017 року; наказ не зареєстрований на підприємстві; описова частина наказу не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач; до застосування дисциплінарного стягнення позивачу не було запропоновано надати письмові пояснення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вказав, що наказом № 33 від 23.01.2017 року в.о. директора КП «Теплоенерго» [PERSON] на нього було покладено обовязки, які і так передбачені посадовою інструкцією юрисконсульта, в звязку з чим вважає даний наказ винесений формально з метою накласти на нього безпідставне і необґрунтоване стягнення. Наказ № 33 ним виконано, всі необхідні документи ним були підготовлені. Також на думку позивача твердження представника відповідача про те, що він повинен був надати письмові пояснення перед накладенням дисциплінарного стягнення не відповідають дійсності, оскільки він вважає, що мав право надавати письмові пояснення саме щодо оскаржуваного наказу, а не щодо іншого наказу. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що ухвалою Господарського суду Полтавської області було зобовязано КП «Теплоенерго» надати обґрунтований відзив на позовну заяву ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», письмові заперечення з нормативним та документальним обґрунтуванням, в разі незгоди з розрахунком стягуваної суми. Після отримання даної ухвали в.о. директора КП «Теплоенерго» [PERSON] винесено наказ № 33 від 23.01.2017 року, яким визначено позивача, як юрисконсульта підприємства відповідальним за належну підготовку та ведення справи в суді, в звязку з чим позивачу було доручено підготувати в письмовій формі документи зазначені в самому наказі. Даним наказом було визначено кінцевий термін його виконання, а саме до 09 год. 27.01.2017 року. Однак, у порушення даного наказу позивач своєчасно не підготував необхідні документи, що є порушенням трудової дисципліни, в звязку з чим його було притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Так, представник відповідача вважає, що оскаржуваний наказ є законним та обґрунтованим. Щодо тверджень позивача про те, що йому не було запропоновано надати письмові пояснення зазначив, що наказом №51 від 31.01.2017 року позивачу запропоновано надати вичерпні письмові пояснення, але позивач їх не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору директор КП «Теплоенерго» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому направив письмові пояснення, згідно яких просить справу розглядати без його участі. В письмових поясненнях зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки невиконання позивачем доручень, визначених наказом № 33 створило загрозу істотного порушення прав та законних інтересів КП «Теплоенерго», як відповідача по справі №917/61/17, яка розглядається Господарським судом Полтавської області за позовом ПАТ «КВБЗ», в звязку з чим вважає, що позивач порушив трудову дисципліну і як наслідок йому було оголошено догану наказом № 74 від 13.02.2017 року, яка є законною. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору технічний директор КП «Теплоенерго» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому направив заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини справи, враховуючи пояснення сторін та третьої особи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10 ЦПК Україна цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 29.06.2011 року працював юрисконсультом в Комунальному підприємстві «Теплоенерго», що підтверджується копією наказу №38 від 29.06.2011 року та копією трудової книжки. Згідно пояснень позивача він з даного підприємства звільнився, але документального підтвердження цьому не надав. Судом розяснювалося позивачу обовязок подання доказів та наслідки їх не подання. У своїй діяльності позивач керувався посадовою інструкцією юрисконсульта, затвердженою директором КП «Теплоенерго» [PERSON] в жовтні 2011 року. 23.01.2017 року наказом № 33 в.о. директора КП «Теплоенерго» [PERSON] позивача визначено відповідальним за належну підготовку та ведення справи №917/61/17 за позовом ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» до КП «Теплоенерго» про стягнення грошових коштів, яка розглядається Господарським судом Полтавської області. Даним наказом зобовязано позивача до 27.01.2017 року підготувати та подати директору в письмовій формі документи та інформацію, зазначену в наказі, що підтверджується копією наказу. 13.02.2017 року директором КП «Теплоенерго» [PERSON] винесено наказ № 74, яким застосовано відносно позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. З копії наказу №51 від 31.01.2017 року, винесеного директором КП «Теплоенерго» [PERSON] вбачається, що станом на 16 год. 00 хв. 31.01.2017 року вимоги наказу № 33 від 23.01.2017 року позивачем не виконано. Разом з тим суду надано копії службових записок позивача, а саме: службова записка № 42 від 24.01.2017 року, згідно якої позивач просить в.о. директора КП «Теплоенерго» [PERSON] зобовязати головного бухгалтера підприємства до 25.01.2017 року надати юридичній службі обґрунтований контррозрахунок суми, що підлягає стягненню та висновок чи обґрунтований позов; службова записка № 45 від 25.01.2017 року, якою позивач повідомив керівництво про те, що головний бухгалтер не надав необхідні документи на вимогу юридичної служби, вказано, що відзив на позовну заяву буде складено одразу після надання необхідних документів бухгалтерією; службова записка № 49 від 26.01.2017 року, з якої вбачається, що позивач надає висновок на позов та частковий відзив на нього, вказує, що необхідно забезпечити участь у судовому засіданні фінансового директора та головного бухгалтера підприємства; службова записка № 49 від 26.01.2017 року з якої вбачається, що позивач надав висновок щодо позову ПАТ «КВБЗ» в частині основного боргу, частковий відзив на позовну заяву, повідомив керівництво про те, що виконати вимоги п. 2.1 наказу № 33 він не може, оскільки головним бухгалтером не надано контррозрахунок та вказав, що необхідно забезпечити участь у судовому засіданні фінансового директора та головного бухгалтера підприємства. Згідно ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до п. 22\~постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності судам слід з'ясовувати, в чому саме конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Аналіз норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю. Судом встановлено, що оскаржуваний наказ не містить посилання на порушення конкретних пунктів посадової інструкції юрисконсульта, тобто в наказі не наведено конкретних фактів неналежного виконання позивачем покладених на нього трудових обовязків. Таким чином, приймаючи до уваги, дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем неналежного виконання позивачем його трудових обовязків. Частиною 1 ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відсутність письмових пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не надав. Судом встановлено, що наказом № 51 від 31.01.2017 року директор підприємства зажадав від позивача надати вичерпні письмові пояснення щодо причин невиконання вимог наказу № 33 від 23.01.2017 року. Представником відповідача надано суду акт від 01.02.2017 року про відмову позивача надавати письмові пояснення, який складено фінансовим директором, технічним директором та старшим інспектором з кадрів підприємства. В судовому засіданні позивач стверджував, що він з даним актом не ознайомлений та вказав, що він повинен був надавати письмові пояснення щодо оскаржуваного наказу, а не щодо іншого наказу. Суд вважає, що твердження позивача про те, що він повинен був надати письмові пояснення саме щодо оскаржуваного ним наказу є невірним, оскільки законодавством передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ст. 149 КЗпП України), що й було зроблено директором підприємства (наказ №51 від 31.01.2017 року). Тобто, позивач повинен був надати письмові пояснення до винесення оскаржуваного наказу, а не щодо самого наказу, як він вважає. Відповідно до ч. 4 ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У відповідності до п. 31 Постанови Державного комітету СРСР по праці і соціальним питаннях № 213 від 20.07.1984 р. «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій», наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівникові, підданому стягненню, під розписку в триденний термін. Позивач був ознайомлений з оскаржуваним наказом лише 20.02.2017 року, що підтверджується підписом позивача на зворотній стороні наказу, вказаний факт не оспорювався представником відповідача. Також, в матеріалах справи міститься службова записка № 116 від 17.02.2017 року надана позивачем директору КП «Теплоенерго» [PERSON], з якої вбачається, що позивач не погоджується з оскаржуваним наказом, оскільки він своєчасно виконав всі пункти наказу № 33 від 23.01.2017 року, окрім виконання контррозрахунку суми позову ПАТ «КВБЗ», що було не з його вини (даний контррозрахунок повинен був надавати головний бухгалтер підприємства). Так, з тексту службової записки №116 від 17.02.2017 року вбачається, що позивач на момент складення даної службової записки знав про винесення оскаржуваного наказу, але враховуючи дату складання службової записки, з порушенням встановленого триденного строку для ознайомлення. Доказів про те, що позивач відмовлявся ознайомитися з оскаржуваним наказом в триденний термін суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наказ № 74 від 13.02.2017 року про оголошення догани юрисконсульту підприємства [PERSON] винесено відповідачем з порушенням вимог ст. 149 КЗпП України, в звязку з чим даний наказ є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved