Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області в особі Виконавчого комітету про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся до Державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яка належала його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Державний нотаріус, листом за вих. № 1098/02-14 від 28.04.2017 року, відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як крім нього спадщину прийняла донька спадкодавця [PERSON], а також у нього відсутні правовстановлюючі документи, а саме відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку і місцезнаходження його йому невідоме, тому нотаріус запропонував йому звернутися до суду для вирішення цього питання. [PERSON], померла [INFO] року в м. Сочі Російської Федерації, за життя не використавши своє право на спадщину. За його зверненням Відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області надав належним чином завірену ксерокопію Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 03.09.2002 року, зі змісту якого вбачається, що у власності [PERSON] на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, знаходиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,830 га (пай № [NUMBER]). У зв'язку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства, а надалі його правонаступника Держгеокадастру, у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, він не може отримати дублікат Державного акта на земельну ділянку, про що зазначено в наведеному листі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подано до суду також заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, при цьому зазначено, що проти даного позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно померла [INFO] року /актовий запис № 4/. Позивач у справі є сином спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де в графі «мати» зазначено «[PERSON]». Свідоцтвом про народження матері позивача серії [NUMBER], виданого на ім'я «[PERSON]» та свідоцтвом про одруження матері позивача серії [NUMBER], підтверджується той факт, що остання після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]». З письмового повідомлення державного нотаріуса за вих. № 1098/02-14 від 28.04.2017 року, суд вбачає, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, розташовану на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яка належала матері позивача [PERSON], так як крім нього спадщину прийняла донька спадкодавця [PERSON], а також, як зазначає позивач, у нього відсутні правовстановлюючі документи, а саме відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку. [PERSON], померла [INFO] року в м. Сочі Російської Федерації, за життя не використавши своє право на спадщину і відповідно зі смертю його втратила, що підтверджується свідоцтвом про смерть (в перекладі з російської мови на українську) серії [NUMBER], виданого Відділом ЗАЦС селища Дагомис, Лазаревського району міста-курорту Сочі, управління ЗАЦС Краснодарського краю Російської Федерації. З повідомлення завідувача Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 01.02.2018 р. № 348/01-16, та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50759552 від 01.02.2018 р. вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 161/2008, копія якої направлена на адресу суду і знаходиться в матеріалах справи. З копії спадкової справи суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], окрім позивача зверталася [PERSON], яка, як вище згадувалось, померла [INFO] року. [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, площею 6,830 га (пай № [NUMBER]) на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 03.09.2002 року, копію якого додано до матеріалів справи. Згідно висновку ТОВ «Грандторгстрой», про вартість об'єкта оцінки станом на 10.11.2017 року, оціночна вартість земельної ділянки становить 65 155,00 грн. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] являлася власником зазначеної земельної, а після її смерті позивач, як син, має право на отримання спадщини за законом навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал Державного акта на зазначену земельну ділянку і місцезнаходження його йому не відоме. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельні ділянки за позивачем не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до позивача у справі, як спадкоємця за законом, переходить право на отримання у спадщину вказаного спадкового майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved