Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до відповідача [PERSON] , третьою особою зазначено приватного нотаріуса ХМНО Зубарєва І.Ю., і просить суд поділити земельну ділянку з кадастровим № 6310137900:05:010:0004 розміром 0.1000 гр. та виділити [PERSON] , та [PERSON] , кожному, рівні частки у розмірі по 1/2 частці земельної ділянки кадастровий № 6310137900:05:010:0004, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий № 6310137900:05:010:0004, належну співвласнику - спадкодавцю [PERSON] , померлій [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина, що складається із частки у праві спільної сумісної власності земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯД № 030534 від 11.04.2007 року, кадастровий № 6310137900:05:010:0004. Позивач вказує, що звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини у встановлений законом строк на частку земельної ділянки, яка належала його матері, та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2020 року. Відмова мотивована тим, що вказана земельна ділянка по [ADDRESS] належить двом співвласникам без визначення часток. Іншим співвласником вказаної земельної ділянки є його сусід - [PERSON] , відповідач у справі. У зв`язку з викладеним, позивач, посилаючись на ст. 89 ЗК України, ст. 372 ЦК України, вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.02.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович, про виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 02.02.2021 року позивачем вказані недоліки позовної заяви були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.02.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі. В підготовче засідання 16.06.2021 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце засідання належним чином. Позивач [PERSON] надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, позовні вимоги визнав, просив розглянути справу в його відсутність. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Зубарєв І.Ю. в підготовче засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №15084 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.10.2019 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем є її син [PERSON] , [INFO] , позивач у справі, якому 21.10.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 325/600 часток житлового будинку номер [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №2975 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14, 15). На даний час земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий № 6310137900:05:010:0004, розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯД №030534 та серія ЯД №030533 від 11.04.2007 року за [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідних актів (а.с.16,17) Однак, відповідно до постанови приватного нотаріуса ХМНО Зубарєва І.Ю. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26.10.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю належну частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вказана земельна ділянка належить двом співвласникам без визначення часток, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. У цих випадках питання щодо оформлення спадкових прав вирішується спадкоємцями в судовому порядку (а.с.20). Згідно зі звітом про експертно-грошову оцінку земельної ділянки, виконаного ТОВ «Оціночна компанія «Вікторія» від 22.12.2020 року, земельна ділянка №6310137900:05:010:0004 загальною площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] має ринкову вартість 160 000,00 грн. без ПДВ, відповідно ринкова вартість 1/2 земельної ділянки складає 80000, 00 грн. без ПДВ (а.с.5-12). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Розглядаючи справу, суд виходить з положень ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, якими передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Також суд виходить зі змісту частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України, де зазначено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, яке знаходиться у власності двох або більш осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Суд виходить з положень ст. 372 ЦК України, якою передбачено, що майно, яке знаходиться у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. При поділі майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При поділі майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Аналогічні положення закріплені ч. 1 ст. 86, ч. 3 ст. 89 ЗК України: земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням часток кожного з учасників сумісної власності (сумісна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою у спільній сумісній власності здійснюється за договором або законом. До того ж правилами ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, який необхідний для їхнього обслуговування, якщо інший його розмір не визначений заповітом. Вирішуючи справу, суд дотримується положень п. 3.1 Роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, яким передбачено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні. Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що для оформлення спадкових прав позивач звернувся до суду через неможливість вирішити дане питання в позасудовому порядку, і за результатами підготовчого провадження суд має всі підстави для ухвалення рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Приймаючи до уваги, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий № 6310137900:05:010:0004, розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯД №030534 та серія ЯД №030533 від 11.04.2007 року за [PERSON] та [PERSON] , однак зазначеними особами за життя [PERSON] не було укладено договір щодо користування вказаним майном та була відсутня будь-яка інша домовленість з приводу поділу вказаного майна, отже суд вважає позовні вимоги доведеними і вважає за можливе визначити, що ідеальна частка [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , щодо земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий № 6310137900:05:010:0004, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯД №030534 та серія ЯД №030533 від 11.04.2007 року за [PERSON] та [PERSON] , становить 1/2 частку зазначеної земельної ділянки. Також суд приходить до висновку про наявність законних підстав та достатніх доказів для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий № 6310137900:05:010:0004, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved