Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 20 червня 2006 року в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №4. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є погіршення стосунків між сторонами, відсутність взаєморозуміння. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, а тому фактично їх сім'я розпалася. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу, дає згоду, щоб діти проживали з батьком, оскільки він матеріально забезпечений та зможе матеріально утримувати та здійснювати належний догляд за дітьми. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 червня 2006 року в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №4. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали непорозуміння, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Судом встановлено, що на даний момент діти проживають разом з позивачем, сторони досягли домовленості про місце проживання дітей з батьком. Відповідачка дає згоду на те, щоб діти залишилася проживати з позивачем, оскільки, не може дати належних матеріальних та побутових умов, а позивач працює та матеріально забезпечений і зможе утримувати та здійснювати за синами належний догляд.

Outcome: approved