Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача з 31 січня 2012 року по 24 вересня 2019 року та звільнений відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв`язку із невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я. При звільненні позивача відповідачем обов`язок щодо проведення розрахунку із позивачем не виконано. Станом на 15 листопада 2019 року заборгованість із заробітної плати позивача становить 33\~908,36 грн. Крім того, позивач зазначає, що в зв`язку із невиконання обов`язку щодо повного розрахунку при звільненні відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, що на день подання позову до суду становить 29\~780,76 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 33\~908,36 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення суду. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду відзив , згідно з яким вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню. В обґрунтування свого відзиву зазначив, що пред`явлена сума заборгованості в розмірі 33\~979,73 грн. складається не з суми заборгованості по заробітній платі, а з допомоги по непрацездатності 3\~310,47, вихідної допомоги при звільненні за станом здоров`я та багаторічну працю 30\~597,89 грн.. компенсації за несвоєчасну виплату зарплати 71,37 грн. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку представником відповідача зазначено, що позивач був звільнений через профспілку буз його участі, вимога про розрахунок надійшла до роботодавця 15 листопада 2019 року, тому середній заробіток за час затримки розрахунку слід обчислювати з 15 листопада 2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] , виданої 27 вересня 1985 року, [PERSON] 31 січня 2012 року прийнятий до ВП « Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» (в подальшому перейменована на ВП « Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля») прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 24 вересня 2019 року позивач звільнений з підприємства за п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв`язку із невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги як пенсіонеру). Частиною 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з довідкою № 04-22/314 від 27 січня 2020 року , станом на 27 січня 2020 року позивачу не виплачено: вихідну допомогу при звільненні за станом здоров`я та допомога за багаторічну працю в сумі 30\~597,89 грн., компенсація за несвоєчасну виплачу заробітної плати 71,37 грн., виплата за листком непрацездатності за рахунок ФСС 14\~345,78 грн., виплата за листком непрацездатності за рахунок підприємства 3\~310,47 грн., що всього становить 48\~325,51 грн. Статтею\~2\~ Закону\~України «Про\~оплату праці»\~визначено \~структуру заробітної\~плати.\~Основна заробітна\~плата -\~винагорода за\~виконану роботу\~відповідно до\~встановлених норм\~праці (норми\~часу,\~виробітку,\~обслуговування,\~посадові обов`язки).\~Вона встановлюється\~у вигляді\~тарифних ставок\~(окладів)\~і відрядних\~розцінок для\~робітників та\~посадових окладів\~для службовців. Додаткова\~заробітна плата\~-\~винагорода за\~працю понад\~установлені норми,\~за трудові\~успіхи та\~винахідливість і\~за особливі\~умови праці.\~Вона включає\~доплати,\~надбавки,\~гарантійні і\~компенсаційні виплати,\~передбачені чинним\~законодавством;\~премії,\~пов`язані\~з виконанням\~виробничих завдань\~і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що суми, які просить стягнути позивач, входять до структури заробітної плати. Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідача на користь позивача в межах заявлених ним сум, що становить 33\~908,36 грн. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що позивач в день звільнення не працював, і середній заробіток за час затримки розрахунку слід обчислювати з моменту пред`явлення ним вимоги про виплату належних йому сум, скільки в порушення вимог, визначених ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню. Розрахунок середнього заробітку провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. з відповідними змінами та доповненнями. Згідно п. 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Представником відповідача не оспорювався розмір середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 363,18 грн. При розрахунку середнього заробітку суд враховує вимоги ПКМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року, згідно якої врахуванню при розрахунку днів затримки розрахунку підлягають робочі дні. В зв`язку з чим за період з 25 вересня 2019 року по 03 березня 2020 року кількість робочих днів складає 110 днів (вересень 2019 року 4 робочі дні; жовтень 2019 року 22 робочі дні; листопад 2019 року 21 робочий день; грудень 2019 року 21 робочий день; січень 2020 року 21 робочий день; лютий 2020 року 20 робочих днів; березень 2020 року 1 робочий день). Таким чином, середній заробіток за цей час становить 39\~949,80 грн., з розрахунку: 110 (кількість днів затримки розрахунку) Х 363,18 (середньоденна заробітна плата). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Ухвалою суду від 11 січня 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Виходячи з того, суд дійшов що висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, та з урахуванням дати подання позову 19 грудня 2019 року - з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 768 грн. 40 коп. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved