Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, з підстав, передбачених ст.ст. 526, 609, 610, 530, 543, 553, 554, 1046, 1049 ЦК України. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та фізичною особою - громадянином України [PERSON] 15 січня 2019 р. було укладено договір позики. Відповідно до умов якого [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 4 000 000 (чотири мільйони) грн. з терміном повернення до 15 березня 2019 року. Окрім того, позивач зазначав, що 22 січня 2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] . Поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність в межах суми 100000 грн. Станом на сьогодні позика або будь-яка її частина [PERSON] та/або [PERSON] не повернута, не зважаючи на неодноразові вимоги позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість разом із пенею та штрафом, яка на момент подання позову до суду становить 5970849,31 грн. У відповідь на позов, відповідач - [PERSON] подав відзив на позов в якому заперечує щодо стягнення з нього солідарно заборгованості з підстав пропуску 6-ти місячного строку та у зв`язку із відмовою позивача отримати від нього кошти згідно з ч.2 ст.559 ЦК України. Відповідач - [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутність та просила в позові відмовити. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання сторони не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2019 року позивач уклав з відповідачем - [PERSON] договір позики, за яким передав останній суму позики в розмірі 4000000,00 грн., яку відповідач зобовязалась повернути у строк до 15 березня 2019 року (п. 1.1, 1.2 договору). У відповідності до п.1.3 договору позики, факт отримання позики відповідачем підтверджується власноручно підписаною нею розпискою від 15 січня 2019 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до п.3.2 договору у разі не повернення позики у строки встановлені договором позичальник сплачує на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язань. А у разі прострочення повернення позики більш ніж на 30 днів позичальник сплачує позивачу додатково штраф у розмірі 30% від суми неповерненої позики. 22 січня 2019 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед позивачем за виконання відповідачем - [PERSON] зобов`язань в межах суми 100000 грн. за договором позики від 15 січня 2019 року (п.1.1, 3.1 договору поруки). Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань за договором позики та договором поруки, утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 03.10.2019 рік становить - 5970849,31 грн., яка складається з наступного: 4000000,00 грн. - заборгованість за позикою, 770849,31 грн. - пеня за період з 16 березня 2019 року по 03 жовтня 2019 року (включно), 1200000 - штраф. Розмір заборгованості стверджується договором позики та розрахунком зазначеного в позові, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем - [PERSON] розміру заборгованості за договором позики від 15.01.2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача - [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики від 15.01.2019 року у розмірі 5970849,31 грн., з яких: 4000000,00 грн. - заборгованість за позикою, 770849,31 грн. - пеня за період з 16 березня 2019 року по 03 жовтня 2019 року (включно) та 1200000 - штраф. Щодо вимог до поручителя - [PERSON] , то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити позивачу, з огляду на наступні підстави. Відповідно до ч.1, 2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Як встановлено судом, 09 листопада 2019 року поручителем - [PERSON] було запропоновано позивачу виконати його зобов`язання перед позивачем щодо повернення 100 000 грн., що підтверджується заявою [PERSON] від 09 листопада 2019 року, яку позивач отримав. Як вбачається із цієї заяви позивач 09 листопада 2019 року відмовився прийняти кошти від поручителя. Доказів протилежного позивач не надав, а матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з поручителя 100 000 грн. не підлягає задоволенню, в силу того, що порука припинилась відповідно до ч.2 ст.559 ЦК України. Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача - [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 9605,00 грн., який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об`єктивності, грунтуються на законі.

Outcome: partial