Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання їх малолітньої дитини з нею та стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1779 грн. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2016 року, від якого мають малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося. Стосунки між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Хоч відповідач і зареєстрований в будинку її батьків, та вже тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина живе з нею та її батьками. Коли вони проживали разом з відповідачем, то постійно з різних причин виникали сварки, свідком яких була їх дитина, що негативно впливало на її психологічний стан. На думку позивача у них з відповідачем протилежні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, в усьому і завжди присутня неприязнь один до одного. Згідно чинного законодавства, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем цього обов`язку. Оскільки, не дивлячись на домовленість відповідачем, що він буде надсилати щомісяця кошти для утримання дитини, обіцяної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки за весь час, що вони проживають окремо вона не отримала. Відповідач працює неофіційно, має нерегулярний, мінливий дохід та згідно чинного законодавства зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 03.06.2020 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами було направлено, рекомендованим листом на адресу відповідача 05.06.2020 року. У зв`язку з ненадходженням до суду відомостей про вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження, начальнику Центру поштового зв`язку № 4 (м. Новоград-Волинський) було направлено лист з проханням повідомити про вручення (не вручення) листа відповідачу. 13.08.2020 року з Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» надійшло повідомлення про те, що рекомендований лист на ім`я [PERSON] вручено 09.06.2020 року. Таким чином копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 09.06.2020 року, однак відзив на позовну заяву до даного часу не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Житомирським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 12.07.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2016 року, актовий запис № 979. (а.с. 5). Сторони мають спільну малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Ємільчинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 01.11.2016 року (а.с. 10). Згідно довідки Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області № 2083 від 25.05.2020 року [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. ст. 181, 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, тобто стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі, що просить позивач в позовній заяві, до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Що стосується вимоги позивача про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Позивач в позовній заяві вказала, що відповідач не заперечує щодо того, що дитина залишиться жити з нею. Це рішення остаточне і зміненню не підлягає. Враховуючи те, що сторони дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, а отже відсутній спір з даного питання, позов в цій частині задоволенню не підлягає. З відповідача на користь позивача та на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial