Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який надалі ним було уточнено, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні належною йому на праві власності 50/100 частиною житлового будинку [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 50/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору міни від 26.04.2013 року йому належить 50/100 частини житлового будинку [ADDRESS], яка до цього належала [PERSON]. Позивач зазначає, що після оформлення відповідних документів у травні 2013 року він приїхав за адресою: [ADDRESS], з метою вселитися в даний будинок, проте виявив, що в ньому мешкають невідома особа, якою виявився [PERSON] Протягом травня-червня 2013 року він неодноразово намагався проникнути в житло, проте [PERSON] відмовився добровільно покинути житло та не впустив його до будинку, влаштувавши сварку. Звернувшись із заявою до ОВС, йому стало відомо, що за вказаною адресою зареєстрований гр. [PERSON]. Позивач вказує, що реєстрація та проживання відповідача в належній йому нерухомості, порушує його право володіння та розпорядження його власністю. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити та підтвердили обставини, викладені у заяві. Відповідачі [PERSON] [PERSON] та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та пояснили наступне. У зазначеному будинку [PERSON] мешкає із самого народження. Після смерті його дідуся - [PERSON], у 2005 році, його мама - [PERSON], відмовилася від спадкування на користь його бабусі - [PERSON] Відповідач також зазначає, що про договір міни йому не було нічого відомо аж до 20.05.2013 року, коли представники позивача з'явилися у домоволодінні за адресою: [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] зазначив, що [PERSON] він ніколи не перешкоджав реалізовувати право на володіння та розпорядження його майном, оскільки позивач набув право власності шахрайським шляхом. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 26.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни. Відповідно до якого йому належить 50/100 частини житлового будинку [ADDRESS], які належали [PERSON], на підставі дублікату Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом, від 26.05.2006 року посвідченого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою № 4-1065, виданого 23.03.2007 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за № 4-537, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.04.2007 року за № 1293/9а, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14200600, реєстраційний номер 524979, в книзі 9-а. В договорі міни зазначено, що ринкова вартість 50/100 частини житлового будинку [ADDRESS], становить на 2013 рік - 253282,00 грн. Вказаний договір міни від 26.04.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 626. Право власності [PERSON] на 50/100 частини житлового будинку [ADDRESS] підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 26.04.2013 року. Згідно Довідки № 153 від 13.02.2015 року виданої КП «БЛАГОУСТРІЙ» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що було також підтверджено сторонами у судовому засіданні. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Васікова Юлія Володимирівна про визнання договору міни недійсним. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Васікова Юлія Володимирівна про визнання договору міни недійсним залишено без розгляду за заявою позивача. Також, [PERSON], [PERSON] зверталися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи приватний нотаріус ХМНО Васікова Юлія Володимирівна, [PERSON] про визнання договору недійсним. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.07.2014 року позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи приватний нотаріус ХМНО Васікова Юлія Володимирівна, [PERSON] про визнання договору недійсним залишено без розгляду за заявою позивачів. Ст. 11 ЦПК України передбачає розгляд цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, викладені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Ч. 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В даному випадку змінився власник квартири та відповідачі не є членами сім'ї позивача. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи із наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження його майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його права, в даному випадку перешкод у користуванні частиною житлового приміщення шляхом виселення відповідачів із 50/100 частиною житлового будинку [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю прав відповідачів на користування даним приміщенням, що приводить до поновлення порушених прав власника житла способом, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не може бути поновлено в інший спосіб. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами по справі порушено право позивача користуватися та розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved