Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , у якому, окрім нього також зареєстровані [PERSON] , [PERSON] Відповідачі більше трьох років не проживають та не з`являються за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідачів, які у належному йому житловому приміщенні не проживають, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним домоволодінням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувшись в суд з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, ним подано заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу заявлених позовних вимог не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подала. Судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності №27 від 19.09.2001 року житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу [PERSON] та зареєстрований за ним у КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №ІТ за реєстровим №82. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.05.2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2004 року. Згідно довідки №284, виданої 18.06.2019 року Доброводівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] (дружина позивача), [PERSON] , [INFO] (син позивача), входять до складу сім`ї позивача [PERSON] - власника житлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] . Як слідує з акту №285 від 18.06.2019 року, складеного комісією в складі: секретаря сільської ради Вартовник М.П., депутата сільської ради Митрофайло Л.С., головного бухгалтера сільської ради [PERSON]., яка провела обстеження проживання сім`ї [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., зареєстровані, але більше трьох років не проживають за адресою: [ADDRESS] , перебувають за межами України, що також підтвердили сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як з`ясовано судом, відповідачі, будучи зареєстрованими, більше трьох років не проживають в належному позивачу житловому будинку, тобто не використовують житло за цільовим призначенням - для проживання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] проти заявлених позовних вимог не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, суду не надано. На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідачі без поважних на те причин понад один рік не проживають у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved