Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду із позовом до суду про визнання за ним права власності на нерухоме майно після смерті його матері. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що він є спадкоємцем майна гр. [PERSON], за заповітом. Позивач звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та подав усі необхідні документи. [PERSON] являлася власником земельної ділянки с. Великі Передримихи площею 0,3607 та земельної ділянки в с. Великі Передримихи площею 0,1700 га., що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серія ЛВ від 13 червня 2001р.. В графі землю передано для зазначено: «ведення особистого підсобного господарства». На даній земельній ділянці знаходився житловий будинок матері Позивача, що підтверджено схемою розташування земельної ділянки та копію карти з якої вбачається, на сусідніх земельних ділянка розташовані житлові будинки, крім того на одній земельній ділянці розташований належний Позивачу житловий будинок, що стверджується свідоцтвом про право власності на будинок. Коли Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, саме вона Позивачу першою вказала на цю помилку, і пояснила, що зможе видати свідоцтво про право на спадщину лише на земельні ділянки за цільовим призначенням вказаним в державному акті, що буде цілкоми не правильно. З незрозумілих для Позивача причин його матір, [PERSON], отримала у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в с. В. Передримихи, але в державному акті цільове призначення вказано ведення особистого підсобного господарства, що не відповідає цільовому призначенню цієї ділянки. У нього склалося враження, що у даному державному акті серія ЛВ допущена помилка у графі «Землю передано для ведення особистого підсобного господарства.» Про дану помилку він повідомив працівники землевпорядної організації, які повинні були мені виготовити кадастровий номер на земельні ділянки. Відразу після отримання такої інформації Позивач звернувся до [PERSON] сільської ради, де отримав копію рішення Зіболкіської сільської ради від 04.09.1999р. № 61 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність жителям с. В. Передримихи». З даного рішення вбачається, що [PERSON] отримала в приватну власність земельну ділянку для ведення ОПГ площею 0,66 га. Щоб з»ясувати дійсні обставини справи Позивач звернувся до [PERSON] сільської ради із листом про виправлення неточності у рішенні [PERSON] сільської ради та державному акті. Відповідно до листа [PERSON] сільської ради від 02.06.2016р. йому відмовлено у виправленні допущеної помилки. Оскільки, [PERSON] померла, а [PERSON] сільська рада не має можливості вирішити спірне питання, виникла необхідність звернутися за захистом своїх інтересів у суді. Таким чином, [PERSON] на момент відкриття спадщини мала право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку ведення особистого селянського господарства в с. В. Передримихи. Дана обставина стала підставою для відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Позивач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак подав заяву, просить справу розглядати у його відсутності. Просить задоволити позов. Представник відповідача та третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча про час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, однак Відповідач [PERSON] сільська рада та Жовківська державна нотаріальна контора направили до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог [PERSON] та розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. [PERSON] померла 30.11.2007 року, про що зазначено у витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі. Від 05.10.2012 року № 31907268. [PERSON] являюся спадкоємцем майна гр. [PERSON], за заповітом. [PERSON] звертався до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та поясненнями Позивача. [PERSON] являлася власником земельної ділянки с. Великі Передримихи площею 0,3607 та земельної ділянки в с. Великі Передримихи площею 0,1700 га., що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серія ЛВ від 13 червня 2001р. Як вбачається із згаданого вище державного акту на право власності на землю в графі землю передано для зазначено: « ведення особистого підсобного господарства». З представлено суду схеми розташування земельної ділянки та копії карти на даній земельній ділянці знаходився житловий будинок матері Позивача та житловий будинок самого Позивача на сусідніх земельних ділянка розташовані житлові будинки, крім того дану обставину підтверджено поясненнями Позивача. [PERSON] являється власником житлового будинку в с. В. Передримихи по вул. Незалежності, 3а, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.11.2012р. Даний будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,3607 га. яка зазначена в державному акті на право власності на землю [PERSON] З пояснень Позивача вбачається , що коли він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, саме вона мені першою вказала на цю помилку, і пояснила, що зможе мені видати свідоцтво про право на спадщину лише на земельні ділянки за цільовим призначенням вказаним в державному акті, що буде цілкоми не правильно. З рішення Зіболкіської сільської ради від 04.09.1999р. № 61 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність жителям с. В. Передримихи» вбачається, що [PERSON] отримала в приватну власність земельну ділянку для ведення ОПГ площею 0,66 га. Щоб з»ясувати дійсні обставини справи Позивач звертався до [PERSON] сільської ради із листом про виправлення неточності у рішенні [PERSON] сільської ради та державному акті. Відповідно до листа [PERSON] сільської ради від 02.06.2016р. йому відмовлено у виправленні допущеної помилки. Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року допускається виправлення технічних чи орфографічних помилок. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади на підставі переглянути рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Оскільки, [PERSON] померла, а [PERSON] сільська рада не має можливості вирішити спірне питання виникла необхідність звернутися за захистом своїх інтересів у суді. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, [PERSON] на момент відкриття спадщини мала право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку ведення особистого селянського господарства в с. В. Передримихи. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved