Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка в теперішній час навчається у вищому навчальному закладі, в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, до досягнення дочкою 23 років. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Суду пояснила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано в 2004 році. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка в теперішній час навчається на 2-му курсі Уманського державного педагогічного університету ім.. [PERSON] на денній контрактній формі навчання, свого доходу не має, фактично перебуває на утриманні позивача. Позивач вказує, що вона сама перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу, розмір якої становить 1500,00 грн. на місяць. Витрати дочки на навчання становять 1000,00 грн. на місяць (оплата контракту та проживання у гуртожитку), крім того, позивач забезпечує дочку продуктами харчування та одягом, що становить ще 1000,00 грн. на місяць. Позивач вважає, що відповідач, як батько, має нести витрати по утриманню дочки на період навчання. Вказала, що вважає, що відповідач здатен сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі. Також вказала, що після закінчення даного ВУЗу дочка планує навчатися далі, у зв»язку з чим просить стягнути аліменти до досягнення дочкою 23 років. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Просила розглядати справу за її відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності третьої особи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/12 частини доходів. Суду пояснив, що в 2015 році за станом здоров»я був звільнений з ОВС, йому була встановлені інвалідність третьої групи та призначена пенсія в розмірі 1400,00 грн. В 2016 році, у зв»язку із погіршенням стану здоров»я, він визнаний інвалідом другої групи. За станом свого здоров»я він потребує систематичного лікування, вартість якого складає на рік приблизно 4000,00 грн. В теперішній час він отримує пенсію в розмірі 1600,00 грн., ніде не працює. Має у власності земельну ділянку, від оренди якої отримує дохід в розмірі 7000,00 грн. на рік; інших доходів не має. Крім того, він сплачує заборгованість по аліментам на утримання дочки приблизно по 300,00 грн. щомісяця до повного погашення заборгованості. Також просив звільнити його від сплати судового збору, як інваліда другої групи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного. Із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що позивач та відповідач є її батьками. (а.с.5). Згідно з довідкою виконкому Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 15.08.2016 року № 2096/02-16, [PERSON] [INFO], проживає зі своєю матір»ю [PERSON] (а.с.17). Відповідно до довідки Уманського державного педагогічного університету ім.. [PERSON] від 09.09.2016 року № 729, [PERSON] дійсно є студентом 2-го курсу 4 групи історичного факультету денної контрактної форми навчання. Термін навчання становить з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.51). Згідно з копією договору про навчання № 174 від 18.08.2015 року, вартість навчання становить 6930,00 грн. на рік (а.с.9), які сплачуються (а.с.10). Крім того, позивачем надані докази на підтвердження проживання [PERSON] у гуртожитку на період навчання. Вартість проживання становить 3000,00 грн. на рік. Із пояснень позивача вбачається, що [PERSON] [INFO], своїх доходів не має, перебуває на утриманні позивача. За рішенням суду з відповідача стягувались аліменти на утримання дочки до її повноліття (а.с.6). У відповідача існує заборгованість по аліментам, яка виникла через недостатність розміру пенсії, призначеної відповідачу (а.с.11-16). Таким чином суд встановив, що [PERSON] є дочкою сторін, яка 01.09.2016 року досягла повноліття, в теперішній час навчається у вищому учбовому закладі, самостійного доходу не має, у зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. Перевіряючи матеріальний стан позивача суд встановив, що позивач перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.18). зі слів позивача, її особистий дохід становить приблизно 1500,00 грн. в місяць, відповідач вказаного факту не оспорював, вказала, що чоловік надає їй матеріальну допомогу. Із пояснень позивача вбачається, що вона проживає з чоловіком, крім повнолітньої дочки, має ще дві дитини. Перевіряючи матеріальний стан відповідача суд встановив, що відповідач з серпня 2015 року звільнений з місця роботи (а.с.34), йому призначена пенсія в розмірі 1396,20 грн. (а.с. 35), відповідачу 26.10.2016 року було призначено третю групу інвалідності (а.с.37) з втратою 60% професійної працездатності (а.с.38), 15.08.2016 року відповідачу встановлено другу групу інвалідності (а.с.39). Згідно з наданими відповідачем документами, він періодично проходить стаціонарне лікування (а.с.36, 40-44). Відповідач заявив, що витрати на лікування складають 4000,00 грн. на рік, проти чого позивач не заперечувала. Також судом встановлено, що з пенсії відповідача утримується заборгованість по аліментам на користь позивача в розмірі приблизно 300,00 грн. на місяць, що сторони також підтвердили в судовому засіданні. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітній син чи дочка продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати його (її) до закінчення навчання або досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК ( 2947-14 ) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок, що вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання не є безумовними. Аліменти можуть бути стягнуті за наявність певної сукупності юридичних фактів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка є повнолітньою дочкою сторін, навчається на денній контрактній формі, самостійного доходу не має, у зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки у зв»язку з навчанням [PERSON] має оплачувати вартість навчання, вартість проживання у гуртожитку, має придбавати канцелярські товари, навчальні посібники, спортивний та цивільний одяг. Із досліджених в судовому засіданні документів та пояснень сторін вбачається, що позивач, яка фактично в добровільному порядку утримує повнолітню дочку, має дохід, який близький до прожиткового мінімуму, має інших утриманців. Відповідач є інвалідом другої групи, отримує пенсію, близьку до прожиткового мінімуму, має додатковий дохід від оренди земельної ділянки в розмірі 583 грн. в місяць, несе постійні витрати на лікування. Прийнявши до уваги всі надані сторонами пояснення та докази, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, встановлену в судовому засіданні потребу повнолітньої дочки сторін в матеріальній допомозі батьків, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання, тобто до 30.06.2019 року. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує встановлений в судовому засіданні матеріальний стан батьків повнолітньої [PERSON], її матеріальний стан, наявність у відповідача інвалідності, те що дочка сторін навчається денно та не має можливості мати самостійний заробіток, приймає до уваги розмір фактичного доходу сторін. Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1\\6 частини доходів відповідача щомісячно з часу набуття [PERSON] повноліття, тобто з 01.09.2016 року до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2019 року. Вимоги про стягнення аліментів з 15.08.2016 року (дата подачі позову до суду) задоволенню не підлягають, оскільки повноліття особи, на утримання якої стягуються аліменти, настало 01.09.2016 року, до цього часу аліменти стягувались на підставі рішення суду від 12 липня 2005 року. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення аліментів до досягнення [PERSON] 23 років, оскільки припинення навчання тягне за собою втрату права на отримання аліментів від батьків, а згідно з матеріалами справи строк навчання дочки відповідачів триватиме до 30.06.2019 року. У разі продовження навчання дочкою, позивач не позбавлена права на звернення до суду з новим позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, відповідач, як інвалід другої групи, також звільнений від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», в наслідок чого судові витрати у справі необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial