Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в подальшому зменшила розмір позовних вимог, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 13.11.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 741; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття та судові витрати стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.11.2007 року між нею та відповідачем, був укладений шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №741. За час перебування в шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Сторони прожили у спільному шлюбі 10 років та за цей час спільне життя у них, як вказує позивач, не склалося. Протягом останніх кількох років позивач та відповідач живуть як чужі люди: немає взаєморозуміння, поваги, виникають постійні конфліктні ситуації, сварки. Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільного господарства позивач та відповідач не ведуть. [PERSON] неодноразово протягом останніх років намагалась спокійно вирішувати з відповідачем особисті сімейні проблеми та ніяких результатів це не дало, в сімейних стосунках нічого не змінювалось. Шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження, примирення, з відповідачем неможливі. Крім того, позивач зазначає, що з жовтня 2017 року вона та дитина фактично проживають за вказаною у позові адресою, квартиру позивач орендує.Спільна з відповідачем дитина, проживає та буде проживати з позивачем.З моменту фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] матеріально позивачу та спільній дитині не допомагає, участі у вихованні не бере, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати малолітнього сина - [PERSON].Між позивачем та відповідачем на момент предявлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. На момент подання цього позову позивач вказує, що не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік. [PERSON] змушена фактично сама утримувати та виховувати малолітнього сина, одночасно працювати для матеріального забезпечення себе та спільної з відповідачем дитини. Крім того, син відвідує додаткові заняття з англійської мови, які протягом останніх трьох місяців позивач оплачує самотужки. У звязку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в підготовче засідання не зявились, позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, уточнений позов підтримала, відповідач уточнений позов про стягнення аліментів та розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2007 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 741 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №078560, виданим 13.11.2007 року (а.с. 6). За час шлюбу у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис №431 і підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1ВЛ №164014, виданого 03.07.2009 року (а.с.9). Відповідно до ст. 110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1.2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітньої дитини та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, клопотань про примирення не заявляли, у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Крім того, враховуючи визнання відповідачем позову також в частині стягнення аліментів, відсутність відзиву і відповідних заперечень з його боку стосовно стану здоровя та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в зменшеному позивачем розмірі, який визнаний відповідачем. У звязку з чим суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень з індексацією відповідно до закону, починаючи від дня предявлення позову 05.01.2018 року до досягнення дитиною повноліття - до 11.06.2027 року. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, у звязку з задоволенням позову, в тому числі в частині стягнення аліментів на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн., від сплати якого позивач звільнена відповідно до закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved