Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Сезенків в особі виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно в спадок. Свою заяву обґрунтовує тим, що 02 лютого 2007 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка №602 площею 3,740 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. Маючи намір привести в належне правове русло всі майнові права та обовязки померлої, перебираючи всі наявні у неї документи, які знаходилися в зачиненій скрині, позивачем було виявлено заповіт датований 04 липня 2006 року, який посвідчений секретарем Сезенківської сільської ради [PERSON] відповідно до якого, [PERSON], належну їй на праві власності земельну ділянку (державний акт серія ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року), заповіла [PERSON], що стало для нього несподіванкою. Після виявлення вказаного заповіту позивач звернувся до Сезенківської сільської ради із запитом про те, чи не скасовувала [PERSON] вищевказаний заповіт та чи має він юридичну силу. Відповідно до повідомлення сільської ради, заповіт [PERSON] від 04 липня 2006 року не змінювала. Позивач [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживав разом з нею в Садовому товаристві «Гатне-1», Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області та із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, тому вважає, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку №602 площею 3,740 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 3220286700:21:093:0602), що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. В судове засідання на розгляд справи позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача - територіальної громади с. Сезенків в особі виконавчого комітету Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від сільського голови Сезенківської сільської ради надійшов лист про те, що заперечень по позову не мають. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Частиною 1\~статті 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом відповідно до\~статті 1217 ЦК України. Судом встановлено, що 02 лютого 2007 року у віці 51 р. померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією актового запису про смерть №13 від 03 лютого 2007 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00017457613 від 20 грудня 2016 року (а.с. 9-10). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка №602 площею 3,740 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 04 липня 2006 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельну ділянку по державному акту серії ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року заповіла [PERSON]. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується заповітом (а.с. 11). За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Встановленим є те, що 23 грудня 2016 року позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] з усною заявою по питанню прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Нотаріус розяснив позивачу, що оскільки він не надав доказів про те, що на час смерті спадкодавця він постійно проживав з ним, а також із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в шестимісячний строк не звертався, тому йому необхідно звернутися до суду, що підтверджується листом приватного нотаріуса [PERSON] від 23.12.2016 року (а.с. 15). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), який виданий приватним нотаріусом [PERSON] 23.12.2016 року (а.с. 16), та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), яка видана Баришівською районною державною нотаріальною конторою 05.05.2017 року (а.с. 32), вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація відносно померлої 02.02.2007 року [PERSON] відсутня. Спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилась. Таким чином заяву про відмову від прийняття спадщини [PERSON] не подавав. З доданої до матеріалів справи довідки вбачається, що [PERSON] дійсно проживала на момент смерті за адресою: Садове товариство «Гатне-1» вул. Сонячна, буд. 15, з сімєю [PERSON]. З наданих та досліджених у судовому засіданні письмових доказів вбачається, що позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підсумовуючи викладене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії МЕ №900438 від 11 вересня 2008 року; - ксерокопією актового запису про смерть №13 від 03 лютого 2007 року; - повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00017457613 від 20 грудня 2016 року; - заповітом від 04 липня 2006 року; - ксерокопією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №317013 від 17 березня 2006 року; - витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46292326 від 23.12.2016 року; - інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47622850 від 05.05.2017 року; - довідкою про те, що [PERSON] дійсно проживала на момент смерті за адресою: Садове товариство «Гатне-1» вул. Сонячна, буд. 15 з сімєю [PERSON]; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved