Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженої відповідальністю «Нива-2010» заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди землі від 24.10.2009 року з урахуванням штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй належить земельна ділянка з кадастровим номером 3522580900:02:000:0302. Між нею та відповідачем 24.10.2009 року укладено договір оренди землі, згідно якого вона передала ТОВ «Нива-2010» вказану земельну ділянку в платне користування строком на 15 років. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати їй орендну плату у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не пізніше 31 грудня кожного року. За прострочення терміну виплати орендної плати договором сторони передбачили відповідальність орендаря у виді пені. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань перед нею щодо виплати орендної плати за укладеним договором, їй спричинені прямі матеріальні збитки в сумі неодержаного прибутку від користування ТОВ «Нива-2010» земельною ділянкою у 2018 році. За наведених обставин вона просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 32807,66 грн., що включає: 5359,33 грн. - сума невиплаченої орендної плати за 2018 рік, 1018,81 - земельний податок та 26429,52 грн. - пеня. Представник позивача Криволап О.П. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення по обставинам справи. Представник відповідача адвокат Тупало М.П. у відзиві на позов вказав, що у зв`язку з ухиленням позивача від отримання орендної плати за 2018 рік ТОВ «Нива-2010» свій обов`язок по сплаті [PERSON] орендної плати за 2018 рік виконав за місцем її проживання, шляхом направлення 27.12.2018 року грошового переказу, що відповідає вимогам п.4.5 договору. Доказом направлення оренди є відповідна поштова квитанція. В судовому засіданні зазначив, що орендар не зобов`язаний контролювати вручення орендодавцю поштового переказу. Просив позов задовольнити частково та відмовити у стягненні пені. Допитаний судом в якості свідка директор Товариства з обмеженої відповідальністю «Нива-2010» [PERSON] .П [PERSON] пояснив, що за 2017 рік позивач отримала орендну плату в натуральній формі і заборгованість перед [PERSON] за попередні періоди у підприємства відсутня. Після того, як в підприємстві виникли складності через блокування фінансових рахунків, виплата орендної плати всім орендодавцям здійснювалась за рахунок дивідендів, отриманих від діяльності підприємства. Позивачу також пропонувалось отримати орендну плату, проте [PERSON] до підприємства не з`явилась. Після чого, орендна плата [PERSON] направлялась шляхом поштового переказу, однак вона не бажала її отримати. У зв`язку зі змінами, що відбувались на підприємстві, воно з 2018 року не могло сплачувати податок на землю. Сплата зазначеного податку покладалась на власників земельних ділянок - орендодавців. У випадку відповідного звернення підприємство допомагало орендодавцям у здійсненні оплати земельного податку. Діяльність підприємства не пов`язана з порядком вручення поштових відправлень і орендар не повинен здійснювати контроль виконання поштових переказів, тому свідок виключає вину підприємства в неотриманні [PERSON] орендної плати. Перерахування орендної плати на депозит нотаріусу не здійснювалось, оскільки такий спосіб розрахунку не передбачався договором. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 161612690 від 29.03.2019 року [PERSON] одноособово на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,8925 га, кадастровий номер 3522580900:02:000:0302, яка розташована на території с.Бережинка, Кропивницького району Кіровоградської області (а.с.2). 24.10.2009\~рокуміж [PERSON] та ТОВ «Нива-2010» укладено договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] вищевказану земельну ділянку передала в користування орендарю строком на 15 років, починаючи з дня його державної реєстрації. Пунктами 4.1, 4.2, 4.5 та 3.2 договору передбачено, що орендар сплачує земельний податок за використання земельної ділянки. Розмір орендної плати за кожен рік використання земельної ділянки складає 3 відсотки від її вартості та сплачується не пізніше 31 грудня кожного року. У розділі 13 сторони обумовили, що за прострочення терміну сплати орендної плати орендар несе майнову відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від грошової оцінки земельної ділянки за кожен день прострочення платежу. Вказаний договір зареєстрований у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» 17.06.2010 року, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис, реєстраційний номер 041037200181, після чого договір набрав чинності (а.с.11-15). Речове право за вказаним договором внесено до відповідного державного реєстру номер запису 28913733. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що речове право за вищевказаним договором оренди землі припинено 14.11.2018 року, шляхом внесення запису про державну реєстрацію угоди про припинення дії договору від 31.05.2018 року, яку укладено [PERSON] та ТОВ «Нива-2010 (а.с.3). 12.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива-2010» звернулось до суду з позовом про визнання недійною угоди про розірвання договору оренди землі (а.с.1а). Ухвалою суду від 31.01.2020 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-2010» до [PERSON] про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди землі закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с.129-130). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 3522580900:02:000:0302 становить 178644,58 грн. (а.с.28 зв.). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 10994 від 08.04.2019 року, [PERSON] протягом 2017-2018 років отримувала від ТОВ «Нива-2010» орендну плату у відповідних розмірах, зокрема у 4 кварталі 2018 році їй нараховано дохід за ознакою 106 від надання майна в лізинг у розмірі 5489,99 грн., а також нараховано та сплачено податок у розмірі 988,20 грн. (а.с.27). Згідно фіскального чека ПАТ «Укрпошта» 26 грудня 2018 року з відділення поштового зв`язку с.Бережинка надіслало поштовий переказ Житній за адресою: 27605, с. Бережинка: на суму 4454,80 грн. (а.с.62). З податкового повідомлення-рішення № 9921525-5208-1123 від 24.10.2018 року вбачається, що контролюючим органом [PERSON] визначено суму податкового зобов`язання по сплаті земельного податку у розмірі 1018,81 грн., які нею сплачено згідно квитанції № 0.0.123291646.1 від 09.01.2019 року (а.с.32-34). 02.02.2019 року [PERSON] звернулась до відповідача із запитом щодо причин несплати підприємством податку на землю, яка знаходиться в оренди згідно укладеного договору, а також щодо розміру орендної плати (а.с.46). 12.03.2019 року ТОВ «Нива-2010» направило відповідь на вищевказаний запит, в якій повідомлено, що до 2018 року підприємство самостійно сплачувало податок на землю і орендодавці були звільнені від його сплати. Через складнощі у здійсненні господарської діяльності, які виникли не з вини підприємства, ТОВ «Нива-2010» з початку 2018 року віднесено до іншої групи оподаткування, тому з вказаного часу ТОВ «Нива-2010» не нараховує і не сплачує земельний податок. Звернень до підприємства щодо сплати ним земельного податку від [PERSON] не надходило. Також повідомлено, що згідно нормативної грошової оцінки земельної ділянки її вартість складає 178644,58 грн. Нарахування орендної плати проводилось з розрахунку 3 відсотків від вартості земельної ділянки 183000 грн., згідно проведених нарахувань орендна плата складає 5490,00 грн., з яких утримано податок з доходу фізичних осіб 988,20 грн., військовий збір 82,35 грн. Вказані податки підприємством сплачені. Належні [PERSON] до видачі 4419,44 грн. направлені їй поштовим переказом, однак не отримані та повернулись на рахунок підприємства (а.с.47-49). Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що оренда землі це засноване на договорі платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та іншої діяльності. Зобов`язання орендодавця і орендаря земельної ділянки виникають на підставі укладеного договору оренди землі. Умови договору є обов`язковими до виконання сторонами. У ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі.\~За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати (ст.22 цього ж Закону). Відповідно до п.4 ч.1 ст.532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання. За положеннями ч.1 ст.537 вказаного Кодексу боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі, зокрема: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання (п.1); ухилення вказаних осіб від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку (п.2). Так, в договорі оренди землі не зазначено місце виконання договору, а тому за п.4 ч.1 ст.532 ЦК України виконання за вказаним договором має проводитися за місцем проживання кредитора, тобто позивача, яка за тими ж умовами договору проживає в с.Бережинка Кропивницького району. Відповідач посилається на те, що позивач не виконує свій обов`язок отримувати орендну плату, не з`являючись за її отриманням та не знаходячись за своїм місцем проживання. З одного боку, це твердження не доведено належними доказами, крім того, відповідач не спростував доводів позивача щодо наявності такої заборгованості та не надав доказів її сплати. Маючи можливість ТОВ «Нива-2010», як орендар не здійснив дії, передбачені ч.1 ст.537 ЦК України, а саме не виконав свій обов`язок шляхом внесення належних з нього позивачу грошових коштів в якості орендної плати у депозит нотаріуса чи нотаріальної контори. Здійснивши такі дії, відповідач вважався б таким, що виконав свої зобов`язання за договором оренди землі, натомість не вчинивши їх, він таким вважатися не може. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою 24.02.2020 року у справі № 657/3077/17, яку суд вважає можливим застосувати під час розгляду даної справи. При цьому є недоведеними посилання відповідача на сплату позивачу орендної плати поштовим переказом, оскільки відсутні докази цього. Як визнає відповідач, сума орендної плати, що направлялась грошовим переказом засобами поштового зв`язку [PERSON] останньою не отримувалась і вона не була обізнана про надходження їй цих коштів під час їх перебування у відділенні зв`язку ПАТ «Укрпошта», тому кошти були повернуті. Орендар ТОВ «Нива-2010» не впевнився, що [PERSON] була повідомлена про надходження орендної плати, та не намагався виконати умови договору у інший спосіб. Отже, взявши в оренду земельну ділянку [PERSON] ТОВ «Нива-2010» порушило вимогу про строк сплати орендної плати, та не виконало свої зобов`язання по виплаті орендної плати позивачу за 2018 рік, що є порушенням однієї з істотних умов договору. За приписами ст.ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У праві діє презумпція вини порушника зобов`язання, яка може бути ним спростована шляхом надання відповідних доказів. Розділом 13 договору оренди землі від 24.10.2009 сторони обумовили, що за прострочення терміну сплати орендної плати орендар несе майнову відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від грошової оцінки земельної ділянки за кожен день прострочення платежу. Судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором по виплаті орендної плати позивачу в грошовій формі за 2018 рік. Згідно п.3, п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.551 ЦК предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків, що передбачено ст.624 ЦК України. Отже, у позивача виникло право на відшкодування шкоди у виді стягнення належної їй орендної плати, а також право на отримання неустойки, розмір якої визначено у договорі, а саме: у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від грошової оцінки земельної ділянки за кожен день прострочення платежу. Сторонами визнається, що у 2018 році вартість земельної ділянки [PERSON] , переданої в оренду ТОВ «Нива-2010», становила 178644,58 грн. Згідно сторінки офіційного Інтернет-представництва Національного банку розмір облікової ставки в період з грудня 2018 по січень 2019 року становив 18,0 відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач має перед нею заборгованість в сумі 32807,66 грн., із них: заборгованість за по орендній платі 5359,33 грн., земельний податок 1018,81 грн.; пеня за період з 01.01.2019 року по 31.05.2018 року 26429,52 грн. Суд частково не погоджується з розрахунком боргу, виходячи з наступних підстав. Спір щодо правильності визначення орендної плати за 2018 рік між сторонами відсутній оскільки жодна зі сторін заперечень з цього питання не висловлювала. Зважаючи, що вартість земельної ділянки становить 178644,58 грн., то розмір орендної плати за 2018 рік в розрахунку 3 відсотків від вартості земельної ділянки становить 5359,33 грн. Згідно відомостей, наданих податковим органом, ТОВ «Нива-2010» на виконання п.4.1 умов договору із нарахованої [PERSON] орендної плати сплачено податок у розмірі 988,20 грн., тому зазначена сума підлягає вирахуванню із орендної плати, отже, розмір орендної плати, що підлягає сплаті [PERSON] становить 4371,13 грн. Згідно п.14.1.72, п.14.1.73 ПК України земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей\~розділу XII цього Кодексу). Землекористувачі - юридичні\~та фізичні особи (резиденти\~і\~нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах\~оренди. Враховуючи, що ТОВ «Нива-2010» з 2018 року не є платником земельного податку, то з урахуванням вищенаведених вимог податкового законодавства, обов`язок по сплаті земельного податку у даному випадку покладається на власника земельної ділянки. Як встановлено судом, орендарем з нарахованої суми орендної плати у 4 кварталі 2018 року вирахувано та сплачено податок з доходів фізичних осіб у сумі 988,20 грн., що не заперечується стороною позивача. З листа, направленого 12.03.2019 року ТОВ «Нива-2010» на адресу [PERSON] , вбачається, що із загальної нарахованої суми орендної плати орендарем, як податковим агентом орендодавця, утримано та сплачено відповідні податкові платежі, зокрема податок з доходу фізичних осіб (988,20 грн.). Аналіз наведених обставин справи та чинного податкового законодавства дають підстави суду дійти висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача земельного податку в сумі 1018,81 грн. задоволенню не підлягають. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у справи № 922/3782/17, у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Зі встановлених судом обставин відповідач допустив прострочення виконання свого обов`язку по сплаті орендної плати позивачу. Термін виконання цього обов`язку, згідно умов п.4.5 договору сплинув 31.12.2018 року. Згідно відмітки про направлення листа [PERSON] , в якому орендар повідомив про направлення їй орендної прати, такий лист направлено 12.03.2019 року і зазначену дату представник позивача визначає, як кінцевий термін нарахування пені за несвоєчасне отримання орендної плати [PERSON] . Отже, період, на який нараховується пеня у розмірі, визначеному розділом 13 договору, становить 71 день. Враховуючи, що розмір грошової оцінки земельної ділянки, на період нарахування пені, становить 178644,58 грн., то з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ на період нарахування пені, загальний розмір пені складає 12510,01 грн. Розрахунок пені у даній справі є наступним 178644,58 (вартість земельної ділянки) х 36 % (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 х 71 (кількість днів нарахування пені) = 12510,01. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу 16881,14 грн., з яких: заборгованість з орендної плати за 2018 рік 4371,13 грн., пеня 12510,01 грн. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 03.07.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору за пред`явлення даної позовної заяви, але не більше як до ухвалення судового рішення. Зважаючи на ціну позову (32807,66 грн.) та ставку судового збору за даними позовними вимогами, що згідно вимог Закону «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням частково задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь держави: з позивача 373,03 грн., а також з відповідача 395,37 грн. На підставі ст.ст. 410, 532, 537, 549, 550, 551, 611, 624 ЦК України, ст.ст. 13, 21, 24, 35, 36 Закону України «Про оренду землі», ст.90, 93, 96 ЗК України,

Outcome: partial