Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 29.11.2008 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 648. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Будь яке налагодження сімейних стосунків та збереження шлюбу на думку позивача неможливе. Відповідач проти позовних вимог [PERSON] заперечував, про що надав відповідну заяву. Ухвалою суду від 21.09.2016 року з метою збереження сімї та з урахуання того, що на вихованні у подружжя є неповнолітня дитина, сторонам по справі було надано строк на примирення та провадження у справі зупинено до 14.12.2016 року. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 17.10.2016 року № 45 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.10.2016 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т.М., у зв'язку із закінчення терміну повноважень судді Марюхна Л.А. відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22.09.2016 року № 1600-VІІІ, у провадження якої перебувала вказана справа. 14.12.2016 року сторони у судове засідання не зявилися, через канцелярію суду надійшли заяви від позивача та відповідача, відповідно до яких вони просять розірвати шлюб, що був укладений між ними, з посиланням на те, що наданий судом строк для примирення результатів не дав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши заяви позивача та відповідача,\~вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2008 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, було зроблено відповідний актовий запис № 648 та видане свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 104899. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 177306, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 25.09.2009 року. Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують понад рік, спільного господарства не ведуть. На поступки примирення сторони не згодні, за наданий судом час для примирення сторони не знайшли підстав для примирення та надали суду заяви, відповідно до яких наполягали на розірванні шлюбу. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у поданій заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підтверджено квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» № 0.0.581225871.2 від 11.07.2016 року. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved