Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, обгрунтовуючи вимоги наступним. [INFO] у мережі Фейсбук на сторінці позивача [PERSON] під його дописом від [INFO] користувачем мережі «[PERSON]» було розміщено текст, та такий самий текст було розміщено на сторінці [PERSON] із приміткою: «[INFO] ». Зміст цього тексту наступний: « Доброй ночи!!уважаемый или не уважаемый правозащитник, который использует своё положение и защищающий или не защищающий права тех, кто вам платит. И покрывающий беззаконние в лице фирмы «Фактор» в главе с [PERSON] и [PERSON] , которые разворовывают бюджет Волновахского, Мангушского и Великоновоселовского районов с помощью откатов и «левых» фирм, на что есть полное документальное подтверждением именно накладные чёрной бухгалтерии в количестве 12 тысяч штук,которые переданы в управления ДФС города Киев и Мариуполь .Прошу вас не следить за мной на автомобиле Ауди и Нива, прекратить анонимные звонки с угрозами, приезжать ко мне на предприятие(на что есть соответсвующие видеозаписи). А прошу включить мозги и проверить бумаги.подписи и показания,которые есть в уголовном деле,подтверждающие мои права на истребование имущества моей семьи,которое было незаконно присвоено семьей [PERSON] . И будьте готовы.что с вами могут поступить также как со мной и многими другими в г. Волноваха. Если есть какие-то вопросы ко мне,позвоните [NUMBER] В противном случае я вам обеспечу «рекламу» с полной информацией кто вы и какое ваше истинное лицо.» Оприлюднені відповідачем відомості позивач вважає неправдивими, вигаданими з метою приниження його честі та гідності та не можуть бути підтверджені жодними доказами. Просить суд визнати інформацію, що не відповідає дійсності та зобов`язати [PERSON] публічно вибачитись та спростувати інформацію, яка міститься у допису [PERSON] у соціальній мережі Фейсбук, зробленому ним [INFO] на сторінці [PERSON] під дописом останнього від [INFO] із вказівкою «[INFO] », зробивши це на сторінці [PERSON] та на сторінці [PERSON] . Присутній в судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав із наведених в позові підстав. Присутній у судовому засіданні відповідач [PERSON] висловив незгоду із позовом, зазначив, що у нього склались неприязні відносини з родиною [PERSON] , представником якої є [PERSON] . Підтвердив, що дійсно це він розмістив текст, наслідки якого є предметом позову, на сторінці позивача та на своїй власній. Підтверджень висловленим ним фактам, він не має, окрім власних міркувань, спостережень та тлумачень. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] - є користувачами мережі Інтернет та мають зареєстровані сторінки в соціальній мережі Фейсбук . [INFO] у мережі Фейсбук на сторінці позивача [PERSON] під його дописом від [INFO] користувачем мережі «[PERSON]» було розміщено текст, та такий самий текст було розміщено на сторінці [PERSON] із приміткою: «[INFO] ». При цьому, позивач наголошує на тому, що оприлюднені відповідачем відомості є заздалегідь неправдивими, вигаданими з метою паплюження його гідності, честі та ділової репутації. Відносно нього відсутні судові рішення щодо визнання його винним у тих діях, у яких його звинувачував [PERSON] у тексті на сторінці Фейсбук. Відповідач [PERSON] при цьому, як особа, яка поширила вищевказану інформацію, не довів протилежного. Статтею 263 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 3 Конституції України визначено, що людина, ї життя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Частиною 1 ст.201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Частинами 1,4,7 ст. 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь,а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честіта ділової репутації. Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судовому практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватися її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У пункті 18 вказаної постанови зазначено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Беручи до уваги вищезазначені положення чинного законодавства, аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини суд доходить висновку, що інформація, поширена відповідачем у вказаній публікації, за своїми стилістичними ознаками не може вважатися оціночним судженням, оскільки містить повідомлення про факти, які можуть бути переверені на предмет їх достовірності. При цьому суд зазначає, що з боку позивача доведено вищезазначеними належними та допустимими доказами, що були досліджені судом, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, а тому безперечно є такою, що порушує особисті немайнові права позивача [PERSON] , зокрема принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Таке порушення прав позивача підлягає захисту, шляхом спростування цієї інформації. А оскільки оспорювана інформація була поширена відповідачем саме шляхом розміщення у соціальній мережі Фейсбук, тому обов`язок по спростуванню таких відомостей має бути покладений на відповідача у спосіб, що найбільш наближений до її поширення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768, 40 грн., понесені позивачем , на відповідача [PERSON] .

Outcome: approved