Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, просить визнати за ним право власності на будинок № 1 з надвірними будівлями, розташований по вул. Козацькій в с. Подолянське, Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.10.2017 року померла його матір [PERSON], яка була власником домоволодіння № 1, розташованого по вул. Козацькій в с. Подолянське Віньковецького району. Позивач є спадкоємцем прав померлої за законом. Спадщину вона прийняла в силу ст. 1291 ЦК України, подавши заяву в нотаріальну контору [PERSON] районного нотаріального округу з метою прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно - домоволодіння. А тому в позасудовому порядку реалізувати своє право [PERSON] не може. У судове засідання 13.09.2018 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Хмельницької області також надав до суду письмову заяву, у якій просить прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглянути справу без участі представника сільської ради, вимогу визнає. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів. Судом встановлено, що 13.02.2015 року померла матір позивача [PERSON] , Григорович ( свідоцтво про смерть 1-БВ № 310543 актовий запис №81 [PERSON] районного відділу ДРАЦС), яка була власником домоволодіння №1, розташованого по вул. Козацькій в с. Подолянське, Віньковецького району. Права її на вказаний будинок підтверджуються довідкою № 1823 селищної ради із посиланням на запис в погосподарській книзі за 1986 2018 роки. Також повідомляється, що син її [PERSON], який проживав спільно з нею і вступив у фактичне володіння спадковим майном. Позивач є спадкоємцем прав померлої за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Позивач є спадкоємцем померлого за законом і прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем про що зазначено в довідці № 1823 від 12.06.2018 року [PERSON] селищної ради, та вступила у володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON]. за законом, прийняв спадщину. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою приватного нотаріуса [PERSON] нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.06.2018 року. При вирішенні спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, тому його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved