Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №212, площею 0,0721 га, що розташована на території Самарського району м. Дніпра ([PERSON]) вул. Чаплинська, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) після [PERSON], померлої 08 грудня 2008 року, мотивуючи тим, що 16 грудня 2002 року його мати [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,0721 га та розташований на ній житловий будинок за адресою: м. Дніпро, вул. Чаплинська,212. 08 грудня 2008 року його мати померла. Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно. Він, як спадкоємець за законом прийняв спадщину. Окрім нього інших спадкоємців немає ані за законом, ані за заповітом. 24 грудня 2009 року, він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по вул. Чаплинська,212 у м. Дніпро. В цьому році він звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але нотаріус йому відмовив, з тих підстав, що його мати не зареєструвала право власності на земельну ділянку, яке виникло у неї на підставі договору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, за викладених в позовній заяві обставин та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що 16.12.2002 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянку, за яким вона продала, а [PERSON] придбала земельну ділянку, що знаходиться у віданні Самарського району м. Дніпра, вул. Чаплинська, ділянка №212. Представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти позову, оскільки міська рада не впливає на питання оформлення спадкових прав. Третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що\~позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). 08 грудня 2008 року [PERSON] померла, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії І-КИ № 262335, виданого 16 грудня 2008 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді, зокрема, земельної ділянки, що знаходиться у віданні Самарського району м. Дніпро ([PERSON]), вул. Чаплинська, 212, площею 0,0721 га, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2002 року, зареєстрованого в реєстрі № 1742 та укладеного між нею та [PERSON] ( а.с.7). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ч.2). Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст.81 Земельного кодексу України\~громадяни набувають право власності на земельні ділянки шляхом прийняття спадщини. Відповідно до ч.3\~ст.152 Земельного кодексу України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Як вбачається із спадкової справи, яка надана Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою, із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся [PERSON] 20 грудня 2009 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Дніпро, вул. Чаплинська,212, який розташований на земельній ділянці площею 721 кв.м. Також [PERSON] видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2017 року після смерті [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться у віданні Самарського району м. Дніпро ([PERSON]), вул. Чаплинська, 212 у звязку із відсутністю витягу з Державного земельного кадастру (а.с.37-54,57). Відсутність зазначеного витягу обумовлена тим, що за життя [PERSON] не зареєструвала в Державному земельному кадастрі своє право власності на спірну земельну ділянку. Пленум Верховного Суду України в п. 10\~постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну\~ділянку\~переходить\~до\~спадкоємців\~за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Правило\~статті 1225 ЦК\~про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що за життя [PERSON] спірна земельна ділянка належала на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1742, що свідчить про наявність у померлої прав та обовязків щодо спірної земельної ділянки, які не припинились внаслідок її смерті. Крім того, позивач на теперішній час є власником житлового будинку, який розташований за адресою спірної ділянки. За таких обставин, з урахуванням неможливості оформлення позивачем своїх прав в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визнанням за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 08 грудня 2008 року, права власності на земельну ділянку №212 площею 0,0721 га, що розташована на території Самарського району м. Дніпро ([PERSON]) по вул. Чаплинська. Що стосується вимог предявлених за дійсним позовом до відповідача [PERSON], то суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, який укладений між вже померлою [PERSON] та [PERSON] ніким не оспорюється, а підставою для звернення до суду з дійсним позовом стало неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав, після смерті матері [PERSON] Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial