Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовними вимогами до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] , та визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок. В обґрунтування вимог зазначає, що згідно з договору дарування від 18.01.2008року є власником 1/2 частини житлового будинку за [ADDRESS] , а також одноосібним власником земельної ділянки за кадастровим номером 6110100000:01:013:0090, яка розташована у [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №301766 від 30.09.2008р. Власником іншої частини будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] а є [PERSON] . Однак на сьогоднішній день він припинив спільну часткову власність та виділив свою частку будинку в натурі, в результаті чого у нього приватна власність та окрему цілу частину будинку з окремим адресним номером ([ADDRESS]). Водночас на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] є одноосібним власником земельної ділянки по [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ТР №062356 від 21.02.2006року. З огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися, подано заяву про розгляд справи у їх відстності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами, судом встановлено наступні обставини справи. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. [PERSON] являється власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , загальною площею 90,9 кв.м., житловою - 41,2 кв.м., що складається з наступних приміщень: тамбур площею 6,2 кв.м, житлова кімната площею 9,1 кв.м, кухня площею 8,7 кв.м, житлова кімната площею 15,7 кв.м, підвал площею 7,9 кв.м, літня кухня під літ. «Б», сарай під літ. «В», вбиральня під літ. «Г», 1/2 частина огорожі 1,2, інвентаризаційною вартістю 49906,50 гривень, згідно з Договором дарування від 18 січня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Тернопільської державної нотаріальної контори Темніковою С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №32, згідно з витягом ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 березня 2008 року №18108493 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 березня 2019 року №161682787. Тобто Позивач володіє вказаним майном на праві приватної спільної часткової власності. Окрім цього, на підставі Договору дарування земельної ділянки, зареєстрованого приватним нотаріусом Денисюк І.Л. від 15 лютого 2008 року в реєстрі за №1314, позивач також являється одноосібним власником земельної ділянки площею 0,0338 кв.м.(га), яка має кадастровий номер 6110100000:01:013:0090 у межах згідно з планом, яка розташована у [ADDRESS] , що підтверджується також Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №301766 від 30 вересня 2008 року. Власником іншої частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , загальною площею 221,4 кв.м., житловою площею - 104,9 кв.м., що складається з наступних приміщень: житловий будинок «А» площею 221,4 кв.м., вбиральня під літ. «Д», огорожа 1, є [PERSON] , який одноосібно володіє цим майном на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 травня 2008 року Серія CAB №958966, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 21 травня 2008 року за № 915, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18980604 від 28 травня 2008 року. Тобто, станом на сьогоднішній день [PERSON] припинив спільну часткову власність на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , та виділив свою частку будинку в натурі. Як наслідок він володіє вказаним майном на праві приватної власності та виділив окрему цілу частину будинку з окремим адресним номером [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №20351794 від 24 вересня 2008 року. Водночас, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого приватним нотаріусом Магдич О.О. від 19 квітня 2005 року № 1066, [PERSON] є одноосібним власником земельної ділянки площею 0,0282 га (кв.м.) у межах згідно з планом, яка розташована у [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії TP №062356 від 21 лютого 2006 року. У 2018 році позивач [PERSON] провів реконструкцію належної йому частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується Будівельним паспортом, виданим Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради 30 березня 2018 року за реєстраційним номером №515, та Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , виготовленим 02 липня 2018 року ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» (інвентаризаційна справа №2007/18) та Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстрованою Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради 06 серпня 2018року за №ТП141182181746. У зв`язку з проведенням реконструкції вказаної належної позивачу частки житлового будинку, загальна площа житлового будинку збільшилася до 103,3 кв. м., а житлова до 53,3 кв.м., що стверджується технічним паспортом на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , виготовленим 02 липня 2018 року ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» (інвентаризаційна справа № 2007/18). Відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки та поділу об`єкта нерухомого майна № 634/19 від 01 квітня 2019 року, наданого ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області», житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 103,3 кв.м, житловою - 53,3 кв.м, що складається з наступних приміщень: І - підвал пл.7,3 кв.м, II - підвал пл.2,2 кв.м, 1-1 -веранда пл.5,4 кв.м, 1-2 - коридор пл.9,5 кв.м, 1-3 - кухня пл.9,5 кв.м, 1-4 - санвузол пл.6,2 кв.м. 1 -5 - житлова пл. 15,6 кв.м, 2-1 - коридор пл.9,9 кв.м, 2-2 - житлова пл. 18,8 кв.м, 2-3 -житлова пл.18,9 кв.м, за технічними показниками має окремий вхід та може бути виділено в окреме будинковолодіння при дотриманні вимог містобудівної документації та вихідних даних, вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил. Згідно з Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстрованою Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради 06 серпня 2018 року за № ТП 141182181746, встановлено, що на об`єкті виконано всі передбачені будівельним паспортом обсяги робіт з дотриманням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Заходи з охорони праці, забезпечення вибухобезпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища і антисейсмічні заходи проведені в повному обсязі. Вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації. Оскільки відповідач [PERSON] припинив спільну часткову власність та виділив свою частку будинку в натурі, то [PERSON] не може звернутися до нотаріуса про поділ спільного майна, так як у нього немає співвласника спільного нерухомого майна, який міг би надати відповідну згоду. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч.1 ст.364 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Частиною 1 ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ с неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.2 ст.367 ЦК України). Частиною 1 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (ч.2 ст.369 ЦК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом припинення права спільної часткової власності на будинок по [ADDRESS] , що належить [PERSON] та визнання за останнім права власності на виділену в натурі частку, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , з присвоєнням житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS]

Outcome: approved