Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Придніпровський районий суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 07.02.2015 [PERSON] надав йому розписку, відповідно до якої він отримав у борг (власність) кошти в сумі 7 500 доларів США, терміном на 1 (один) день. Зазначена вище розписка від 07.02.2015 відповідає вимогам п. 2 ст.\~1047\~ЦК України. Розписка від 07.02.2015 підписана відповідачем в присутності позивача, має дату укладення та термін виконання, що відповідає вимогам цивільного законодавства. Таким чином, між сторонами 07.02.2015 був укладений договір позики (розписка від 07.02.2015), відповідно до якого позивач надав відповідачу у борг (власність) грошові кошти у розмірі 7500 доларів США, а відповідач зобов`язувався повернути ці кошти 09.02.2015. Крім того, вказує, що з метою урегулювання спору він неодноразово звертався до відповідача при особистих зустрічах та в телефонних розмовах з вимогою виконання зобов`язань за договором позики (розпискою від 07.02.2015), які залишені відповідачем без реагування. Позивач також зазначає, що станом на момент подання цієї позовної заяви сума позики за розпискою від 07.02.2015 в розмірі - 7 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 26 грн. 18 коп.) становить - 196350 грн. 00 коп., не повернута. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики (розпискою від 07.02.2015) в розмірі 7500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 26 грн. 18 коп.) становить 196350\~грн. 00\~коп. Заочним рішенням суду від 20.11.2017 позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 7500 доларів США, що еквівалентно 196350\~грн. 00\~коп. (по курсу НБУ 1 долар США становить 26\~грн. 18 коп.), а також стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 1963 грн. 50\~коп. Вказане рішення набрало законної сили. Між тим, 05.12.2018 [PERSON] , через свого представника за довіреністю Тимощук\~А.В., подав до суду заяву про перегляд вказаного вище заочного рішення. Ухвалою суду від 28.05.2019 заочне рішення Придніпровського районного суду м.\~Черкаси від 20.11.2017 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасувано та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні. Крім того, ухвалою від 30.08.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. Відповідчем відзив на позов не було подано. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Шульга П.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснив, що 07.02.2015 відповідач отримав від позивача у борг 7500 дол. США для придбання автомобіля, про що [PERSON] надав відповідну розписку, яку власноручно і написав. У цій розписці зазначенний кінцевий термін повернення позики 09.02.2015. Між тим, кошти до цього часу він не повернув. Також, у наданому суду оригіналі розписки відсутні відмітки про повернення вказаних коштів. Таким чином, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики (розпискою від 07.02.2015) в розмірі 7500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (станом на 07.02.2015 за 1 долар США\~ 26\~грн. 18\~коп.) становить 196350\~грн. 00\~коп. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Тимощук\~А.В. заперечувала проти позову та додатково пояснила, що 7500 доларів США були повернуті позивачу матір?ю відповідача [PERSON] ще влітку 2015 року. Між тим, вона є не юридично обізнаною, а тому не вимагала ніяких відміток у розписці про отримання цих коштів. Крім того, розписка від 07.02.2015 складена в довільній формі і фраза: «…беру в борг…» не свідчить, що [PERSON] фактично отримав кошти від [PERSON] у розмірі 7500 доларів США. До того ж, у зазначеній вище розписці відсутні паспортні дані, РНОКПП та місце реєстрації [PERSON] , що унеможливлює ідентифікацію особи позикодавця і не свідчить про те, що саме позивач надавав такі кошти [PERSON] . Таким чином, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до розписки від 07.02.2015, [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] ) отримав у борг від [PERSON] , [INFO] грошові кошти в розмірі 7 500 доларів США для купівлі автомобіля (а.с. 2). Крім того, [PERSON] зобов`язався повернути вищевказану суму боргу до 09.02.2015, про що зазначено у вказаній вище розписці від 07.02.2015, яка підписана відповідачем власноручно. Фактично відбувся договір позики. Оригінал даної розписки був оглянутий та досліджений в судовому засіданні. Представником відповідача не оспорювалися наявні у ній підписи осіб. Слід зазначити, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження відомості щодо укладення договору застави рухомого майна, про що вказано у розписці. Крім того, представники зазначили, що відповідачем не був переданий позивачеві у власність транспортний засіб в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Також встановлено, що в обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Неодноразові нагадування [PERSON] стосовно необхідності повернення грошей, залишені останнім без реагування. Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов?язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору\~є час,\~протягом якого\~сторони можуть\~здійснити свої\~права і\~виконати свої\~обов`язки відповідно\~до договору. Договір\~набирає чинності\~з моменту\~його укладення. Сторони\~можуть встановити,\~що умови\~договору застосовуються\~до відносин\~між ними,\~які виникли\~до його\~укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Правова позиція з цього приводу викладена в постанові \~Верховного Суду\~України від\~18.09.2013\~у справі\~№ 6-63цс13,\~постанові від 11.11.2015\~у справі\~№ 6-1967цс15,\~постанові 13.12.2017 у справі\~ №309/3458/14-ц. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно з\~приписами ст.\~509\~ЦК України,\~зобов`язанням є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана вчинити\~на користь\~другої сторони\~(кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього\~Кодексу; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник, як зазначено у ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.\~599 ЦК України). Крім того, слід зазначити, що враховуючи норми ст.ст. 192, 524, 533, 1049 ЦК України, заборони на\~виконання грошового\~зобов`язання\~у іноземній\~валюті,\~у якій\~воно зазначено\~у договорі,\~чинне законодавство\~не містить. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним була надана грошова позика відповідачеві, про що складено відповідну розписку від 07.02.2015 року. У розписці зазначено розмір отриманих відповідачем грошових коштів, валюта та строк повернення до 09.02.2015 року. Грошові кошти не були повернуті позивачеві відповідачем й на час розгляду справи. Доводи відповідача, викладені його представником в судовому засіданні про те, що розписка не є належним чином складеною, спростовуються дослідженими доказами по справі. Крім того, відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів про факт повернення його матір`ю позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за розпискою від 07.05.2015 року, враховуючи положення ч.2 ст. 78 ЦПК України, за якими передбачено, що обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування. Отже, посилання представника відповідача про те, що факт повернення грошових коштів може повідомити матір відповідача, не відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, на час розгляду цієї справи оригінал розписки досі знаходиться у позивача [PERSON] . На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 7500 доларів США, що еквівалентно 196350 грн. 00\~коп. (по курсу НБУ 1 долар США становить 26\~грн. 18 коп.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.\~6 ст.\~141\~ЦПК України, якою визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору, оскільки він являється особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , яке видане Управлінням ПФУ в Придніпровському районі м. Черкаси, а тому з відповідача слід стягнути в дохід\~держави судовий збір у розмірі 1963 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved