Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому на підставі ст.ст.84, 91, 180, 182, 183, СК України просить стягувати з відповідача на свою користь на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до 29.10.2019 року, допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, мотивуючи тим, що відповідач, працюючи приватним підприємцем та маючи дохід, не надає матеріальної допомоги на утримання позивача, як матері його дитини. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заперечення проти позову, в якому позов не визнав повністю, мотивуючи тим, що з позивачем ніколи не перебував у шлюбі; їх спільна дитина, на утримання якої він за рішенням суду сплачує аліменти, дійсно проживає разом із позивачем; розмір аліментів, які просить позивач стягувати з відповідача на її утримання вважає явно завищеним і несправедливим; згідно з повідомленням Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області № 181 від 14.02.2014 року він припинив підприємницьку діяльність та немає доходу, а тому немає можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, тобто сплачувати на її утримання аліменти; просив справу розглянути без його участі. За таких обставин, виходячи з положень ст.158 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії I-ТП № 275382. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22.02.2017 року № 286/259/17, яке набрало законної сили 13.03.2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що стверджується копією цього рішення. Сторонами визнано, що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі і малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Згідно з ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відтак, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, а також факту перебування у шлюбі, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їх дитиною [PERSON] трьох років, тобто до 24.10.2019 року, однак за умови, якщо відповідач може надавати матеріальну допомогу. Відповідач стверджує, що не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, так як на даний час немає доходу. Згідно з повідомленням Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області № 181 від 14.02.2014 року підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця [PERSON] припинено. На підтвердження обгрунтованості позовних вимог позивачем не надано суду доказів того, що станом на поточний момент відповідач за своїм матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу до досягнення їх дитиною трьох років. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому

Outcome: dismissed