Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - АГРО» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі. В своїх обгрунтуваннях позивач [PERSON] , посилається на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10.119 га., розташованої на території Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області, кадастровий номер 5123555100:01:004:0238, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 145413821 від 15.11.2018 року. Зазначену земельну ділянку позивач успадкував за заповітом після смерті свого батька - [PERSON] , 1964 року народження, який помер [INFO] . Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов*язків ( спадщини )від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Спадкування може здійснюватись за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 20.08.2016 року між батьком позивача [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - АГРО» в особі директора Кривенка Олександра Сергійовича було укладено договір оренди землі та згідно Акта приймання передавання від 20.08.2016 року відповідачу було передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 5123555100:01:004:0238. Вищевказаний Договір оренди землі було зареєстровано 03.12.2016 року центром надання адміністративних послуг при Татарбунарській районній державній адміністрації Одеської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-5116076272021 від 23.02.2021року. Відповідно до п. 39 Договору оренди землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. У листопаді 2018 року, тобто відразу ж після оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку, позивач як спадкоємець відразу ж звернувся до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» та повідомив про перехід права власності до нього на земельну ділянку кадастровий номер 5123555100:01:004:0238, що належала його батьку - [PERSON] , який помер [INFO] . На той час сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО», знаходилось за адресою, що зазначена в Договорі оренди землі у розділі «Реквізити сторін», а саме: Виробничо- складська база в селі Ставкове, Миколаївського району Одеської області. Відповідно до п. 8 Договору оренди землі від 20.08.2016 року ( Далі- Договір оренди землі), договір укладено на 7 ( сім років ). Відповідно до п. 5 Договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 193894,44 грн. ( Сто дев`яносто три тисячі вісімсот дев`яносто чотири ) гривні 44 копійки. Пунктом 9 Договору оренди землі визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі коштів через касу підприємства або перерахуванням на банківську картку/рахунок орендодавця у розмірі: не менше 3% ( три ) від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. За згодою сторін розрахунок може бути проведено у натуральній або відробітковому вигляді. Орендна плата сплачуться з 01 ( першого ) серпня по 31 ( тридцять перше ) грудня року, за який вноситься орендна плата. За користування земельною ділянкою кадастровий номер 5123555100:01:004:0238 за 2018 рік відповідач виплатив позивачу орендну плату в грошовій формі через касу підприємства згідно Договору оренди землі. Як уже зазначалось вище, у розділі «Реквізити сторін» Договору оренди землі, відповідач зазначив, що знаходиться за адресою: 67004, Одеська область, Миколаївський район, с. Ставкове, Виробничо-складська база, однак змінив своє місцезнаходження, про що позивача не повідомив. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманий через безкоштовний запит Міністерства юстиції України він дізнався місцезнаходження юридичної особи - відповідача, а саме: вул. Ювілейна,77 каб. №5 м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область. 23.03.2021року за вказаною вище адресою [PERSON] , було направлено відповідачу лист з вимогою щодо проведення розрахунку орендної плати за земельну ділянку. Однак, його вимога залишилась без відповіді та реагування. Отже, врегулювати питання в досудовому порядку немає можливості. Фактично за користування земельною ділянкою кадастровий номер - 5123555100:01:004:0238) відповідач повинен сплатити: за 2019 рік - 5816.83 грн. ( Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 193894, 44 грн. ( п. 5 Договору оренди землі ). Орендна плата у грошовій формі у розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки ( п.9 Договору оренди землі ), що становить 5816.83 грн. ( 193894, 44 грн. х 3% ); за 2020 рік - 5816.83 грн. ( Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 193894, 44 грн. ( п.5 Договору оренди землі ). Орендна плата у грошовій формі у розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки ( п.9 Договору оренди землі ), що становить 5816.83 грн.( 193894,44 грн. х 3%). Станом на день звернення до суду з цією позовною заявою, відповідачем не сплачено позивачу жодних грошових коштів за користування належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою за 2019 -2020 роки. До того ж, ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2019-2020 роки позивач від відповідача не отримував. Таким чином, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою за 2019-2020 роки, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки не пізніше 31 грудня кожного року, нехтує терміном зазначеним в п. 9 Договору оренди землі, який є його істотною умовою. Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. Заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки за 2019-2020 роки складає: 11633, 66 грн. ( 5816.83 грн.+ 5816.83 грн.) З урахуванням положень ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідач зобов`язаний сплатити за прострочку виконання грошового зобов`язання 3 ( три ) проценти річних від простроченої суми, а саме: 348,91 грн. ( 11633, 66 грн. х 3%). Відповідно до п. 13 Договору оренди землі, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0, 01 ( одна сота ) відсотку несплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, не сплативши орендну плату за 2019 рік в сумі 5816,83 грн. у строки, визначені умовами договору ( з 01 серпня по 31 грудня ) відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 0,01% (0.58 грн. за кожний день прострочки) в сумі 212,28 грн., починаючи з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року ( прострочено 366 календарних днів х 0.58 грн.). Починаючи з 01.01.2020 року по 01.05.2020 року сума простроченого платежу по орендній платі складає 11633, 66 грн. за 120 к.д (31 к.д. січень+ 28 к.д. лютий + 31 к.д. березень + 30 к.д. квітень), таким чином за прострочку платежу відповідач має сплатити пеню в сумі 139,20 грн. (1,16 грн. х 120 к.д.). Загальна сума пені за невнесення орендної плати у строки, визначені умовами договору складає: 351.48 грн. ( 212,28 грн +139,20 грн. ). Таким чином позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі. 19 травня 2021 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 10 листопада 2021 року від представника відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив суд справу відкласти до моменту вирішення сторонами питання про укладення мирової угоди та визнав заборгованість по виплаті орендної плати за Договором оренди землі. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача, адвокат Ковтун К.В., в судове засідання не з`явилася, але до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позивач відмовилася від укладання мирової угоди. Позов представник відповідача та відповідач не визнають та просили відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, вирішив позовні вимоги позивача задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10.119 га., розташованої на території Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області, кадастровий номер 5123555100:01:004:0238, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 145413821 від 15.11.2018 року ( а.с. 14). Зазначену земельну ділянку позивач успадкував за заповітом після смерті свого батька - [PERSON] , 1964 року народження, який помер [INFO] ( а.с. 15 ). Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5116076272021 від 23.02.2021 року, право оренди земельної ділянки за Договором зареєстровано в реєстрі речових прав 03.12.2016 року ( а.с. 16-18). 20.08.2016 року між батьком позивача [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - АГРО» в особі директора Кривенка Олександра Сергійовича було укладено договір оренди землі та згідно Акта приймання передавання від 20.08.2016 року відповідачу було передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 5123555100:01:004:0238 ( а.с. 19-20). Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на дату укладання договору складає 5816,83 грн. За бажанням Орендодавця розрахунок може бути проведено у натуральній формі або у відробітковому вигляді. Згідно п. 9 Договору, орендна плата вноситься щорічно з 01 серпня по 31 грудня поточного року за який вноситься орендна плата. Відповідно до п. 13 Договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотку несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 27 Договору, Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п. 37 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою, або рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок грубого невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом ( а.с. 19-20). Згідно Акту приймання-передачі об`єкта оренди від 20.08.2016 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» прийняло, а [PERSON] , передала в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 10.119 га ( а.с. 21 ). Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України, передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 24 Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до частини першої статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 Земельного Кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона ( орендодавець ) передає другій стороні ( орендареві ) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ, зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов Договору. Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі - ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати». Зазначеними нормами матеріального права визначено, що систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, необхідно виходити з того, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом, або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо виплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, і не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика Верховного Суду. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати, не має правового значення для вирішення цього спору. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання. Частиною першою статті 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Щодо вимоги про стягнення орендної плати, суд зазначає наступне: в договорі оренди землі сторонами визначено розмір орендної плати на рівні не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування, також, визначена відповідальність орендаря в разі прострочення грошового зобов`язання. Згідно розрахунків наведених позивачем до стягнення підлягає заборгованість по орендній платі 12331 гривня 05 копійок, яка складається з орендної плати - 11633,66 грн., пені - 351,48 грн. та 3% річних від простроченої суми (п. 40 Договору оренди) - 348,91 грн. Відповідач жодного обґрунтованого розрахунку чи доказу на спростування розрахунку позивача суду не надав. Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved