Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ПСП «Нива», як правонаступника КПСГП «Нива» про визнання за ним права власності на житловий будинок по [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.02.2000 року між ним та КПСГП «Нива» укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. Сторони в повній мірі виконали умови договору, але державний реєстратор відмов у реєстрації права власності позивача на будинок в зв'язку з розбіжністю у його площі, що визначена у договорі та технічному паспорті В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Будучі допитаним в якості свідка в порядку ст.ст. 62, 184 ЦПК України позивач пояснив, що у спірному будинку проживає з 1995 року. В 2000 році між ним та КПСГП «Нива» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. Підготовкою документа займалось підприємство, а отже позивач не маючи юридичної освіти не звернув увагу на певні недоліки даного документу. Умови договору виконані обома сторонами, на вказаний будинок більше ніхто не претендує. Представник третьої особи - відділу з питань організації діяльності Центру надання адміністративних послуг Шишацької РДА в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] позов визнала в повному обсязі, просила його задовольнити, надала пояснення аналогічні поясненням позивача. Представник відповідачів ПСП «Нива» в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 01 лютого 2000 року між КПСГП «Нива»Шишацького району (продавець) та працівником даного господарства [PERSON] (покупець) укладено договорі купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями. При цьому загальна площа будинку зазначена у розмірі 40 кв.м., місце знаходження будинку у договорі не відображено. За умовами договору працівник оплачує 50% балансової вартості будинку 6308 грн., а решту виплачує на протязі 15 років щомісячно (а.с. 6-7). З пояснень позивача допитаного судом в якості свідка вбачається, що спірний житловий будинок був придбаний ним у КПСГН «Нива» в 1995 році та саме з цього періоду він розпочав виплату його вартості у розстрочку. В 2000 році між ним та КПСГН «Нива» було укладено відповідний договір щодо придбання даного будинку. При укладанні договору він не звернув уваги на зазначену у його змісті площу житлового будинку, а також інші недоліки договору. З 1995 року по теперішній час позивач та його родина проживають у даному будинку. На даний час будинок має поштову адресу: [ADDRESS] Виготовивши в 2014 році технічну документацію на будинок він звернувся до Шишацької РДА маючи намір зареєструвати своє право власності, але отримав письмову відмову в зв'язку з тим, що площа будинку у договорі та площа у технічній документації не співпадають. Земельна ділянка на якій знаходиться спірний житловий будинок приватизована на ім'я його дружини [PERSON], остання не заперечує проти реєстрації права власності на будинок на ім'я позивача. Вказані пояснення в повній мірі підтверджуються поясненнями допитаної в якості свідка дружини позивача [PERSON] Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. № 37263) спірний житловий будинок з господарськими будівлями розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1991 року побудови, загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 45,9кв.м. (літ. - А-1), сараїв (літ. - Б, В, Г, Д), погребу вхідного (літ. - б), навісу (літ. - д1, Ж), вбиральні (літ. - Е), трубопроводу (№ 1), огорожі (№№ 2,3) (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів № 92637399 від 24.07.2017 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано за жодною особою (а.с.23). За погосподарськими обліками Баранівського старостату Шишацької селищної ради (колишня Баранівська сільська рада Шишацького району Полтавської області) житловий будинок по [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.14-16). Головою домогосподарства за даною адресою з листопада 1995 року є [PERSON] (а.с. 29-34). Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 20 квітня 2010 року власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею, 025га, що розташована по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.36). Сторонами не заперечується, що правонаступником Колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива» є Приватне сільськогосподарське підприємство «Нива». Також ними не заперечується, що сторони договору в повному обсязі виконали його умови, зокрема продавець передав покупцю будинок, а покупець прийняв його та в повному обсязі виплатив його вартість (а.с.13). Згідно довідки ПСП «Нива» будинок в якому проживає [PERSON] був побудований підприємством у 1991 році (інв. 110) та поставлений на баланс господарства. Виплату [PERSON] розпочав у листопаді 1995 року. У лютому місяці 2000 року згідно договору купівлі-продажу будинок знято з балансу підприємства та передано у власність [PERSON] У червня 2008 року виплату за будинок [PERSON] закінчив (а.с.35). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спірний житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1990 по 1991 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. В той же час відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ч.2 ст. 47 ЦК України Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В повному обсязі виконавши умови договору купівлі-продажу житлового будинку позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на будинок через недоліки у змісті самого договору на які він своєчасно не звернув увагу, а також в зв'язку з тим, що вказаний договір не був посвідчений нотаріально. Реорганізація КПСГП «Нива» у ПСП «Нива» унеможливила подальше нотаріальне оформлення угоди. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про дійсність даного договору купівлі-продажу та вважає розбіжності у змісті договору та технічній документації на будинок в частині його площі помилкою, що була допущена продавцем КПСГП «Нива» тобто юридичною особою яка здійснювало підготовку проекту даного договору. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1991 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його позивачу ніким не оспорюєтся. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved