Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майнопосилаючись на наступне. Батько позивача - [PERSON] в 1978 р. купив будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] р. [PERSON] помер, після його смерті позивач прийняв спадщину у яку увійшов вказаний житловий будинок. Але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки державної реєстрації права власності на будинок проведено не було. В даний час неможливо провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок, який належав спадкодавцеві, оскільки, таку реєстрацію може провести тільки власник майна. А тому, оскільки позивач не має іншої можливості, крім як в судовому порядку, визнати за собою право власності на успадковане майно, він був вимушений звернутися до суду з наявним позовом. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про зміну позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності на спадкове нерухоме майно, а саме: житловий будинок (загальна площа 111,9 кв.м. житлова 42,6кв.м.) прибудову площею 34,2 кв.м., тамбур площею 4,6 кв.м., літню кухню площею 45,3 кв.м, погріб площею 13,1 кв.м., сарай площею 16,7 кв.м., літню кухню площею 14,1 кв.м., сарай площею 28,4 кв.м., гараж площею15,2 кв.м., туалет, огорожу, колонку, розташовані за адресою: [ADDRESS], до визнання за позивачем права власності на житловий будинок (загальна площа 49,9 кв.м. житлова 30,4 кв.м.), тамбур площею 4,6 кв.м., літню кухню площею 45,3 кв.м, погріб площею 13,1 кв.м., сарай площею 16,7 кв.м., літню кухню площею 14,1 кв.м., сарай площею 28,4 кв.м., гараж площею15,2 кв.м., туалет, огорожу та колонку, які розташовані за вказаною адресою, та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач - представник Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно договору посвідченого секретарем Данилівської сільської ради, батько позивача - [PERSON] [INFO] року купив будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. /а.с.17/., що також підтверджується довідкою Данилівської сільської ради №800 від 10.05.2016 р. /а.с.31/. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], підтверджується, що на земельній ділянці за вказаною адресою розташований житловий будинок площею 49,9 кв.м. 1968 року побудови, тамбур площею 4,6 кв.м., літня кухня площею 45,3 кв.м, погріб площею 13,1 кв.м., сарай площею 16,7 кв.м., літня кухня площею 14,1 кв.м., сарай площею 28,4 кв.м., гараж площею15,2 кв.м., туалет, огорожа та колонка , власником нерухомого майна є [PERSON] / а.с.13-16/. Згідно положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення затвердженого Постановою КМУ від 05.08.1992 року №449, закінчені будівництвом та підготовлені до експлуатації згідно із затвердженим проектом об'єкти, в тому числі закінчені будівництвом житлові будинки, повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями. Для державної реєстрації права власності нерухомого майна по об'єктам, що побудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття вищевказаного положення яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів при їх реєстрації для оформлення права власності є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Тобто технічний паспорт на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], свідчить про те, що [PERSON] на час своєї смерті володів зазначеним будинком. Витягом з погосподарської книги №20 за 2011 - 2015 року виданим Данилівською сільською радою 27 квітня 2016 року підтверджується, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] /а.с.08/. З інвентарної справи №109 на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою знаходиться житловий будинок, тамбур, дві літні кухні, погріб , три сараї, гараж, вбиральня, огорожа та колонка, замовником проведення інвентаризації був [PERSON], також інвентаризацією встановлено, що в результаті проведеного обстеження виявлено, що загальна площа житлового будинку, змінилась за рахунок добудови тамбура, та прибудови, однак згідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затв. Наказом Держбуду України №127 від 24.05.2001 року із внесеними змінами) проведені зміни не відносяться до категорії самовільних /а.с. 99-137/. Свідоцтвом про народження підтверджується, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] /а.с.18/. Зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 11.09.2015 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року /а.с.09/. З повідомлення Біловодської державної нотаріальної контори від 22.06.2016 року №201/01-16 вбачається, що в інтересах позивач позивача звернулася [PERSON] з заявою про прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті [PERSON] /а.с.37/. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №44247685 від 22.06.2016 року, виданою приватним нотаріусом [PERSON] підтверджується, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 3/2016, за номером у Спадковому реєстрі 58477053 /а.с.39-93/. Після смерті батька позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку /а.с.11/, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, оскільки не було проведено державної реєстрації права власності на житловий будинок, в той час як видача свідоцтва про право на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на майно і підтвердження державної реєстрації цього майна /а.с.05/. Цивільний кодекс України /в редакції 1963 р./, який регулював майнові правовідносини в 1978 р., тобто в період здійснення угоди купівлі-продажу, передбачав реєстрацію договору купівлі-продажу житлового будинку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Така реєстрація договору купівлі-продажу будинку була проведена. Обов'язку проводити державну реєстрацію майна не було, такий обов'язок на власників поклали набагато пізніше. Статтею 128 ЦК України /в редакції 1963 р./ передбачено, право власності у набувача майна виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 р. № 105 в 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів приймалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків в бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад з доповненнями списків громадян , яким ці будинки належали П. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачав обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах місті і селищ. Отже, з наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини м не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.3.1 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Отже, оскільки позивач вважається таким, що прийняв спадщину, суд вважає, що є підстави для визнання за ним в порядку спадкування на отримання у власність майно, а саме: житловий будинок (загальна площа 49,9 кв.м. житлова 30,4 кв.м.), тамбур площею 4,6 кв.м., літню кухню площею 45,3 кв.м, погріб площею 13,1 кв.м., сарай площею 16,7 кв.м., літню кухню площею 14,1 кв.м., сарай площею 28,4 кв.м., гараж площею15,2 кв.м., туалет, огорожу та колонку, яке розташовано за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved