Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист сімейних прав, зазначаючи, що він є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.08.2012 року розірвано шлюб між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON], а їх спільну доньку [PERSON] залишено на виховання матері. З часу набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили малолітня [PERSON] проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Згідно з Висновком органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації про визначення порядку спілкування матері [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] від 02.09.2014 року № Т-1248, встановлено наступний порядок спілкування Відповідача з донькою: - щодня з 17:00 мати забирає дитину і о 19:00 повертає батькові за місцем його проживання. Незважаючи на це, як вказав у позові Позивач, його колишня дружина [PERSON] організувала викрадення малолітньої дитини 07.07.2017 року, забравши її з помешкання батька, і до сих пір ї утримує. Викладені факти, на думку Позивача, з огляду на зміну місця проживання дитини, її навчання, розлуку з батьком, є порушенням прав дитини та його прав, як батька. Враховуючи викладене, Позивач просив суд: - зобов'язати Відповідача [PERSON] припинити дії, які порушують сімейні права Позивача; - відновити порушене право на спілкування із дитиною та порядок спілкування дитини з матір'ю, встановлений Висновком органу опіки та піклування; - прийняти рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері, яка незаконно утримує її; - визначити місцем постійного проживання дитини місце проживання Позивача. Справа надійшла за підсудністю з Овідіопольського районного суду Одеської області 06.03.2018 року, 10.04.2018 підготовче провадження закрито і призначено справу до судового розгляду, залучено до участі у справі службу у справах дітей Тарутинської РДА Одеської області (а.с. 107-111). В судовому засіданні Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Малолітня дитина [PERSON] заявила, що бажає проживати разом з матір'ю. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома із [PERSON] та їх дитиною [PERSON]. Коли [PERSON] розлучилися, доньці [PERSON], яка проживала із батьком, не були забезпечені належні санітарно - гігієнічні умови та режим харчування. Окрім того, свідок пояснила, що [PERSON] ходила в брудних речах та не по-сезону легко одягнута, були випадки, що вона пропускала шкільні заняття за вказівкою батька. На думку свідка, на теперішній час дитина, яка проживає разом з матір'ю, виглядає найщасливішою. Також свідок пояснила, що їй відомі випадки, коли [PERSON] застосовував фізичне насильство до своєї доньки (а.с. 150-158). Свідок [PERSON] пояснила, що знайома із колишньою родиною [PERSON], позаяк є хресницею малолітньої [PERSON] Позивач разом із Відповідачем проживали спільно приблизно до виповнення доньки двох років. Після розлучення батьків дитина проживала разом із батьком [PERSON], оскільки він просто вигнав свою колишню дружину з будинку. Через деякий час, коли [PERSON] переїхала до с. Олександрівка Тарутинського району, то вона звернулася до [PERSON] і сказала, що їй подзвонила її донька [PERSON] і сказала, що батько [PERSON] планує кудись поїхати, а тому вона хоче приїхати до мами. [PERSON] попросила свою доньку, яка мешкає в м. Одеса, зустріти [PERSON] і відправити її автобусом до с. Олександрівка. Таким чином, як пояснила свідок [PERSON], малолітню [PERSON] ніхто не викрадав, вона сама втекла від свого батька до мами. Коли дитина приїхала до с. Олександрівка, [PERSON] була здивована, в якому стані вона перебувала, з брудним волоссям і плямами бруду на тілі, пояснюючи, що батько її не привчав до гігієни. Також [PERSON] пояснила, що якщо повернути дитину батькові, то це ніяким чином не сприятиме інтересам дитини (а.с. 150-158). Представники служб у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області та Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області Бабушкіна К.О. та Манакова Л.І. відповідно, заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснюючи, що місце проживання дитини разом із матір'ю сприятиме найкращим інтересам дитини (а.с. 150-158). Вислухавши пояснення сторін, малолітньої дитини, представників третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі за текстом - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як передбачено п. 1 ст. 9 Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Норми ст. 12 Конвенції зобов'язують Держави-учасниці забезпечувати дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Крім того, під час вирішення цієї справи суд керувався статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року). У рішенні у справі «М. Є. проти України», яке набуло статусу остаточного, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Так, малолітня дитина [PERSON], [INFO], є донькою Позивача та Відповідача, що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 17, 50). Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.08.2012 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.10.2012 року, шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано, доньку [PERSON] залишено на виховання матері (а.с. 51-52, 132, 133). Відповідно до п. 4 Типового положення про службу у справах дітей районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою КМУ від 30.08.2007 року № 1068 служба відповідно до покладених на неї завдань: організовує розроблення і здійснення на відповідній території заходів, спрямованих на поліпшення становища дітей, їх фізичного, інтелектуального і духовного розвитку, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, запобігання вчиненню дітьми правопорушень; надає місцевим органам виконавчої влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності, громадським організаціям, громадянам у межах своїх повноважень практичну, методичну та консультаційну допомогу у вирішенні питань щодо соціального захисту дітей та запобігання вчиненню ними правопорушень; забезпечує у межах своїх повноважень здійснення контролю за додержанням законодавства щодо соціального захисту дітей і запобігання вчиненню ними правопорушень. Згідно з Висновком органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації про визначення порядку спілкування матері [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] від 02.09.2014 року № Т-1248, встановлено наступний порядок спілкування Відповідача з донькою: - щодня з 17:00 мати забирає дитину і о 19:00 повертає батькові за місцем його проживання. Зазначений висновок суду не надано, проте його наявність сторонами та третіми особами не оспорювалась, а тому не має сумніву щодо достовірності цих обставин в силу положень ст. 82 ЦПК України. Малолітня дитина [PERSON] упродовж 2013-2016 років неодноразово приймала результативну участь в різноманітних конкурсах, нагороджувалася за успіхи у навчанні (а.с. 21-37, 58-60). Суд не бере до уваги письмове пояснення [PERSON], позаяк суд повинен безпосередньо заслухати свідка в судовому засіданні, попередивши його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань, натомість Позивач клопотань про виклик свідка [PERSON] не подавав (а.с. 38, 62). Відповідно до характеристики від 11.09.2017 року, наданої начальником загону Громадського формування «Оберіг» Скіцком І.І., Позивач є членом Громадського формування з охорони громадського порядку «Комітет охорони громадського порядку «Оберіг» з 2011 року, виконує обов'язки інструктора, бере активну участь у громадському житті формування, користується авторитетом серед колег, скромний в побуті, чудовий батько, який незважаючи на певні сімейні проблеми, належно виховує доньку (а.с. 39, 61). З позовної заяви вбачається, що малолітню дитину [PERSON] викрала від батька її мати, [PERSON], проте ці доводи були спростовані листом від 24.07.2017 року з Управління карного розшуку Головного управління НП в Одеській області, відповідно до якого за зверненням Позивача щодо зникнення його доньки проведено перевірку і працівниками Овідіопольського ВП встановлено місцезнаходження малолітньої [PERSON], яка перебуває разом із матір'ю, водночас порушень в діях працівників Овідіопольського ВП не встановлено; показами свідка [PERSON], яка пояснила, що дитина сама поїхала від батька, та поясненнями самої дитини, яка заявила про бажання проживати разом із Відповідачем [PERSON] (а.с. 20, 53, 150-158). Відповідно до копії листа директора Новоградківської школи Когутенко В.М. голові Новоградківської сільської ради Балденкову В.Г. від 17.04.2014 року № 51, з 14.04.2014 року (в період, коли проживала з батьком) учениця 2-го класу малолітня [PERSON] була відсутня під час навчального процесу. Адміністрацією школи було повідомлено соціального працівника, в результаті чого стало відомо, що її батько, [PERSON], порушуючи Закон України «Про освіту», маніпулює дитиною в своїх корисливих цілях. Дитина в школі відсутня, батько пояснює, що він не відпустить її до школи, доки йому не підключать водопостачання. [PERSON] може забрати дівчинку серед уроку, подзвонивши їй по телефону, на питання класного керівника щодо таких дій, він каже, що він не повинен нічого їй пояснювати, його дитина, що хоче, те й робить (а.с. 134). Відповідно до копії листа громадян - мешканців с. Новоградківка голові Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Туриці В.В. та прокурору Овідіопольського району Говбану М.Н. від 04.08.2014 року звернуто увагу зазначених службових осіб на порушення прав дитини [PERSON] та її матері [PERSON], яку її колишній чоловік [PERSON] вигнав з дому. Також, як вбачається із зазначеного листа, [PERSON] маніпулює своєю дитиною та не забезпечує їй належних умов виховання, втягуючи в сумнівні акції (а.с. 135). За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Акту обстеження соціально-побутових умов [PERSON] будинок, в якому мешкає родина, придатний для проживання, обладнаний меблями та технікою, є продукти харчування та город. Мати добре доглядає за дитиною, [PERSON] має охайний та доглянутий вигляд, багато читає, допомагає матері (а.с. 143-144). За змістом характеристики, виданої Олександрівським сільським головою Степаненком В.П., [PERSON] весь свій вільний від роботи час приділяє вихованню доньки [PERSON]; працює касиром - рахівником Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області з червня 2017 року, за час роботи показала себе дисциплінованою, старанною в роботі. Скромна, товариська, врівноважена, має багато друзів, у спілкуванні зі старшими ввічлива, зауважень на неї не надходило (а.с. 145). З характеристики від 02.04.2018 року № 22 директора Олександрівського НВК В.А. Борткевич вбачається, що [PERSON] навчається в 6 класі Олександрівського НВК з 01 вересня 2017 року. За період навчання показала себе з позитивного боку і зарекомендувала старанною і відповідальною ученицею, навчальний матеріал опановує на високому і достатньому рівні, бере участь у шкільних предметних олімпіадах та інтелектуальних конкурсах, у вільний час читає художню та наукову літературу, відповідальна, вимоглива до себе, доброзичлива. Ганна проживає в сім'ї без батька, мати приділяє належну увагу вихованню доньки, регулярно відвідує батьківські збори, постійно цікавиться навчанням дитини та її поведінкою у школі (а.с. 146). Рішенням органу опіки та піклування від 02.05.2018 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 130). Заслухана в судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] підтвердила, що хоче проживати з матір'ю (а.с. 150-158). Таким чином, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із матір'ю - Відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, незважаючи на наявність Висновку органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації про визначення порядку спілкування матері [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] від 02.09.2014 року № Т-1248, яким встановлено, що щодня з 17:00 мати забирає дитину і о 19:00 повертає батькові за місцем його проживання, але приймаючи до уваги, що життєві обставини змінилися, мати дитини переїхала до іншого населеного пункту і дитина виявила бажання проживати разом із нею, наявність рішення служби у справах дітей від 02.05.2018 року за новим місцем проживання матері про визначення місця проживання дитини разом із Відповідачем, а також всі досліджені в судовому засіданні докази і показання свідків, суд дійшов висновку, що повернення дитини батьку [PERSON] суперечитиме її інтересам. За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання Відповідача [PERSON] припинити дії, які порушують сімейні права Позивача; прийняти рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері, яка незаконно утримує її; визначити місцем постійного проживання дитини місце проживання Позивача. Стосовно ймовірного порушення права Позивача на спілкування з дитиною суд зауважує наступне. Так, за приписами ст.ст. 157-159 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Проте, Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що йому хтось забороняв бачитися з донькою, більше того, сторонами не оспорювалось, що [PERSON] приїжджав до доньки на Перший дзвоник 01.09.2017 року і вільно з нею спілкувався, окрім того, не надано доказів, що він звертався до органу опіки та піклування задля визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, і це підтвердила представник служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, отже в цій частині позов також задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed