Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у її вихованні. Позов мотивував тим, що він з відповідачем перебували у шлюбі, від якого у них народилась донька [PERSON] , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю. З початку 2019 року відповідач почала йому чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. З метою досудового врегулювання спору він звернувся в «Службу у справах дітей» Сихівського району щодо визначення способу його участі у вихованні дитини. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації було встановлено порядок його участі у вихованні та спілкуванні з донькою. Проте, відповідач, будучи ознайомленою з рішенням органу опіки та піклування, почала створювати йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, заявляючи, що дитина не бажає його бачити та розмовляти з ним. Вважає, що відповідач умисно налаштовує доньку проти нього, користуючись тим, що дитина проживає з нею. Не виключає, що дії відповідача спрямовані на те, щоб у майбутньому позбавити його батьківських прав. Оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вважає за необхідне визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою: субота, неділя почергово з 10:00 годин до 19:00 годин. Ухвалою суду від 02.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 01.06.2020 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проти позову заперечує. Жодного разу не чинила перешкод у спілкуванні, відвідуванні та вихованні доньки, сама ініціювала зустрічі, щоб донька не втрачала зв`язок з батьком. 18.06.2020 від представника позивача [PERSON] до суду поступила відповідь на відзив, в якій зазначає, що заява відповідача щодо ініціювання зустрічей позивача з донькою не відповідає дійсності та нічим не підтверджена. Ухвалою суду від 25.06.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, що в такому викладені. Відповідача [PERSON] в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві. Ствердила, що ніколи не чинила перешкод батькові у спілкуванні з донькою, [PERSON] не мав бажання бачитись з дитиною, не брав участі у її вихованні, саме вона ініціювала його зустрічі з донькою, однак останній ігнорував пропозиції. Зазначила, що донька має образу на батька. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради Дрозда Г.М., щодо задоволення позову заперечила, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім того, 23.05.2019 СРА винесено розпорядження яким визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача з донькою, яке відповідач зобов`язана виконувати. Зазначила, що жодних звернень, про перешкоди у спілкуванні з дитиною не надходило. Заслухавши вступні слова сторін, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст.159 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом ст. 19 Сімейного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано судом 29.04.2016, (а.с.9). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін по справі [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 8). Згідно розпорядження Сихівської районної адміністрації ЛМР №388 від 23.05.2019 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] , субота-неділя почергово з 10.00 до 19.00 год. Матері, [PERSON] , не чинити перешкод в зустрічах батька з донькою. Роз`яснено, що у разі ухилення від виконання вказаного рішення органу опіки та піклування Дитюк В.М. має право звернутися до суду з позовом. При незгоді з вказаним рішенням органу опіки та піклування, батьки дитини мають право оскаржити його в судовому порядку. Ро`зяснено [PERSON] та [PERSON] право на звернення до суду (а.с. 10). Встановлено, що з моменту винесення Розпорядження позивач не звертався до будь-яких органів з приводу перешкод у його спілкуванні з донькою, вказане рішення до суду не оскаржувалось. Встановлено, що між позивачем та його донькою [PERSON] на даний час існують напружені стосунки, зокрема, образа доньки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач є її братом, хоче приймати участь у вихованні доньки. З його слів їй відомо, що позивач приїжджав до дитини, не зустрівся, дитина не бажає з ним спілкуватись. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач є її братом. Зі слів позивача їй відомо, що він хоче бачитись з донькою, однак не має можливості. Востаннє дитину бачила разом із позивачем у березні-квітні 2019 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - баба дитини показала, що постійно проживає разом [PERSON] . Позивач починаючи з березня-квітня 2019 року не приїжджав до дочки. Жодних перешкод у спілкуванні з донькою позивачу ніхто не чинив. Покликання сторони позивача на перешкоди у спілкуванні з донькою, вплив матері, зокрема відмова дочки у спілкуванні з батьком, не знайшли свого підтвердженя в показах свідків та в ході судового розгляду справи. Жодних доказів з моменту винесення Розпорядження СРА ЛМР про існування для [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною станом на момент пред`явлення позову до суду останнім не надано. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Швеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено, наявність психологічного впливу на дитину, створення перешкод у спілкуванні з нею, ухилення відповідача від виконання рішення органу опіки та піклування, а права позивача були порушені та, що такі згідно ст.15 ЦК України підлягаю захисту чи відновленню у способи визначені ст. 16 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги є не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed