Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в позасудовому порядку. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими спорудами по вул Миру,19 в с.Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, що складається з: 1) житлового будинку «А-1», загальною площею 55,1 кв.м.; 2) сараю «Б»; 3) сараю «Б»; 4) сажу «В»; 5) убиральні «Г»; 6) сараю «Д»; 7) літньої кухні «Е»; 8) погребу під «Е»; 9) гаражу «Ж»; 10) огорожі № 1; 11) воріт № 2; 12) водогону № 3, після смерті [PERSON], що померла 09 серпня 2009 року. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, надавши до суду письмові заяву про розгляд справи за їх відсутності, у яких позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача, Кулажинської сільської Гребінківського району Полтавської області в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи, Пирятинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 серпня 2009 року померла баба позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 236530, виданим Кулажинською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 11 серпня 2003 року, актовий запис про смерть № 10 (а.с.08). На час смерті [PERSON] проживала у житловому будинку з допоміжними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою вул. Миру,19 в с.Кулажинці, Гренбінківського району Полтавської області, що підтверджується довідкою Кулажинської сільської ради № 286 від 25.12.2015 року та витягом з Погосподарської книги Кулаженської сільської ради (а.с.17,35-36). Відповідно до вимог п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (в редакції від 22.12.1995р.), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки [PERSON] проживала за вказаною вище адресою одна вона отримала право бути єдиною власницею майна колишнього колгоспного двору відповідно до правил п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.09). Факт родинних відносин [PERSON] із [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] серії ЯВ № 349408, свідоцтвом про народження позивача серії І-КЕ № 450563 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ № 331480, виданим Короваївською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 24 лютого 1982 року, актовий запис № 02(а.с.33-34). Інші спадкоємці за заповітом відсутні. З метою переоформлення спадщини позивач звернувся до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила, оскільки у позивача був відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Ці обставини підтверджуються письмовою відмовою Пирятинської ДНК у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 810/02-17 від 07 червня 2016 року (а.с. 16). Згідно з вимогами ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved