Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.06.2014 року шлюб між ними розірвано. Мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, відповідач надає матеріальну допомогу, однак її не вистачає для повноцінного забезпечення дітей усім необхідним. Самостійно можливості утримувати дітей немає, так як на даний час перебуває в декретній відпустці. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, є здоровим, працездатним чоловіком, має стабільний дохід, вважає, що можливість забезпечувати матеріально дітей в нього є. А тому, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, на кожну дитину, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Просила стягувати з відповідача по 1/4 всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, на кожну дитину, оскільки відповідач працює, отримує дохід та має можливість надавати такі кошти. З жовтня 2015 року надавав щомісяця по 1000 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнав частково. Пояснив, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти в розмір 1/4 частини від доходів на двох дітей. В більшому розмірі немає можливості, оскільки проживає з батьками, які перебувають на його утриманні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 9,10). З матеріалів справи вбачається, що сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, аліменти слід стягувати у частці від його заробітку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яка на даний час перебуває в декретній відпустці, відповідача, який отримує регулярний дохід, є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей на утриманні немає, однак має на своєму отриманні непрацездатних батьків, в тому, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Крім того, з відповідача слід достягнути в дохід держави судовий збір. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Outcome: partial