Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОКОМ» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що в мережі Інтернет знайшов оголошення про продаж авто LADA Priora, 2014 року випуску вартістю 62 500,00 грн. Зателефонувавши за номером, указаним в оголошенні, дізнався, що дійсно продається вказане авто за зазначеною ціною, однак такий автомобіль може бути доставлений до м.Запоріжжя після оплати його повної вартості. Сплативши повну вартість автомобіля Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОКОМ», позивач підписав договір, який вважав договором купівлі-продажу. Станом на березень 2019 року транспортний засіб не прибув, кошти позивачу не повернуті, номера телефонів представників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОКОМ» не відповідають. Ознайомившись пізніше з договором №300096 з Додатком №2, виявив, що умовами договору є надання [PERSON] інформаційно-консультативну послугу, зокрема пошук належного транспортного засобу, інформування про такий транспортний засіб, представництво інтересів замовника у відносинах з продавцем, третіми особами, надання юридичної допомоги, тощо. Оскільки представник відповідача умисно ввів в оману позивача щодо умов договору, договір не містить всіх істотних умов (предмета договору, визначеного індивідуальними ознаками, зокрема: технічними характеристиками, номера шасі, стану вжитку), тому має місце порушення прав споживача, яке полягає у замовчуванні однієї з істотних умов договору - ціни автомобіля, а також вартість виконаної роботи є несправедливою, що спричинило порушення прав споживача. На підставі цього позивач просив стягнути з відповідача сплачені за договором кошти у розмірі 62500,00 грн та моральну шкоду у розмірі 5500,00 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», відзив на позовну заяву не надав, причин неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, у порядку заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОКОМ» укладено договір №300096 від 26.12.2018 року з Додатком №2, за умовами якого замовник з метою отримання транспортного засобу доручає виконавцю, виконавець зобов`язується за завданням замовника здійснити наступні дії: пошук належного транспортного засобу і інформування замовника про продавців такого транспортного засобу, про ринок продажу транспортного засобу в Україні, який задовольняє потреби замовника, про умови і види правочинів, згідно з якими можливе отримання ним транспортного засобу, надання пропозицій замовнику щодо отримання транспортного засобу (інформаційно-консультаційна послуга). Назва транспортного засобу, ціна його придбання вказуються у додатках за №№1,2 до договору. Винагорода виконавцю за інформаційно-консультаційні послуги виплачується замовником протягом одного банківського дня після підписання сторонами договору на умовах стовідсоткової передоплати шляхом банківського переказу на рахунок виконавця. Винагорода виконавця за юридичні послуги виплачується замовником протягом одного банківського дня після надання таких послуг. Вид розрахунків: безготівковий. Замовник зобов`язаний: своєчасно прийняти від виконавця надані послуги. Договір вступає в силу з моменту його укладення (підписання його та додатків сторонами). Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Зміни у договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, які оформляються додатковою угодою до договору (а.с.14-17). За квитанцією №Пн694 від 26.12.2018 року [PERSON] перерахував ТОВ «ВІНАВТОКОМ» 62 500,00 грн (шістдесят дві тисячі п`ятсот гривень), де призначенням платежу значиться оплата за автомобіль згідно з договором №300096 від 26.12.2018 року (а.с.18). З листа від 09.01.2019 року вбачається, що [PERSON] звернувся до ТОВ «ВІНАВТОКОМ» із проханням розірвати договір №300096 від 26.12.2018 року і повернути належні йому кошти (а.с.19) З відповіді за вих.№52 від 29.01.2019 року, наданою ТОВ «ВІНАВТОКОМ» [PERSON] вбачається, що за умовами договору було надано інформаційно-консультаційну послугу, оскільки був надісланий письмовий аналітичний висновок, за що замовник сплатив, а виконавець прийняв кошти (а.с.21-35). Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини, які крім іншого регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів». Вирішуючи питання про недійсність договору, вчиненого під впливом обману, суд оцінив наступні факти. 1)У договорі ціна автомобіля зазначеною не була, не було визначено індивідуальних ознак автомобіля, необхідних характеристик такого автомобіля. Відсутні такі відомості й у наданому позивачу відповідачем Додатку 2. Так, п.2.1.3 Договору передбачає, що замовник зобов`язаний до початку здійснення виконавцем своїх повноважень надати йому вичерпну інформацію відносно бажаного транспортного засобу, що повинно бути відображено у додатку №1 до Договору. Натомість такий додаток замовнику не видавався, що може свідчити про замовчування виконавцем такої істотної умови договору. Таким чином, представник відповідача розумів та достеменно знав про те, що відсутність у замовника повної інформації щодо всіх умов договору в подальшому може призвести до порушення майнового права замовника, пов`язаного з укладенням такого договору, яке полягатиме у правомірному очікуванні отримати право власності на автомобіль, та невиконання (неналежного виконання) такого договору. 2)Умовами п. 3.3 Договору визначено вартість послуги виконавця, яка складає 10% від суми, вказаної у заявці, відповідно до якої визначається перелік юридичних послуг. Як зазначалося, договір не містить однієї з істотних умов договору - вартості автомобіля. Визначення суми - 62 500,00 грн (шістдесят дві тисячі п`ятсот гривень), як плати за послугу, відбулося не на підставі укладеного договору, не за бажанням замовника, а саме за вказівкою виконавця послуги. 3)Відповідач в аналітичному висновку № 300096/1 від 07.01.2019 року зазначив, що придбати автомобіль ВАЗ LADA Priora, 2014 року за бажаною ціною 625 000,00 грн на території України неможливо. Натомість зазначив можливі пропозиції з іншими моделями автомобілів близькими за такими характеристиками, як: потужність/комплектація, ціна. Вказаний перелік інших автомобілів не містив жодного автомобіля марки ВАЗ LADA Priora за ціною нижчою або вищою, іншим роком випуску, схожою комплектацією, оскільки саме така марка автомобіля буде максимально близька ВАЗ LADA Priora, 2014 року. 4)З висновку також вбачається, що пропонувалася інша модель автомобіля за ціною, у тому числі від 199 000,00 грн, що більш як утричі менша від бажаної ціни - 625 000,00 грн. Оскільки з висновку, наданого відповідачем, саме критерій - ціна автомобіля завадила відповідачу знайти необхідне авто, натомість пропозиція іншої моделі за значно нижчою ціною дає підстави вважати, що відповідач недобросовісно виконав інформаційно-консультаційну послугу. Таким чином, наведені факти у своїй сукупності підтверджують, що пропонуючи позивачу ціну автомобіль ВАЗ LADA Priora, 2014 року за бажаною ціною 625 000 грн, відповідач заздалегідь достовірно знав, що таких цін на такі автомобілі не існує в Україні, тому міг розуміти, що він не зможе виконати своїх зобов`язань за Договором. Саме вказана обставина свідчить про обман у формі замовчування про існування істотної обставини, який відповідач застосував під час укладання Договору. На противагу відповідачу - ТОВ «ВІНАВТОКОМ», [PERSON] здійснював оплату як за купівлю автомобіля, а не оплату послуг, що вбачається із інформації про призначення платежу - оплата за автомобіль згідно з договором №300096 від 26.12.2018 року. Відповідно до ст.6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. За 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Приписами ч. 1, ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов`язаний приймати їх до сплати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 2, 4, 11 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору. Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОКОМ», замовчуючи про істотну умову договору щодо дійсної вартості автомобіля, ввів позивача [PERSON] в оману щодо предмету договору. Також, надав аналітичний висновок про виконання інформаційно-консультаційної послуги, який не може вважатися якісною послугою, оскільки висновок не містив інформацію про схожий за характеристиками автомобіль, не був спрямований на реалізацію права споживача отримати якісну послугу. Також, виходячи з ціни інформаційно-консультаційної послуги, суд вважає, що положення договору про вартість виконаної роботи є несправедливим, тому вказаний договір є нікчемним, та оскільки на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти у розмірі 62 500,00 грн, то відповідно до вимог ст.216 ЦК України підлягають застосуванню наслідки нікчемного правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача сплачених грошових коштів, а тому вимога позивача про стягнення вказаної суми є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 500,00 грн, суд керувався наступним. Позивач обґрунтовував наявність нанесеної моральної шкоди наявністю матеріальних збитків, не повернення коштів, втратою спокою, погіршенням самопочуття, моральними стражданнями, а також неможливістю реалізувати свої плани, пов`язаними із володінням автомобіля. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди. Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства, дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення з боку відповідача, а саме: - неправомірність поведінки ТОВ «АВТОКОМ» (введення в оману щодо предмету договору, несправедливі умови договору); - наявність шкоди, завданої позивачу(наявність матеріальних збитків, не повернення коштів, втрата спокою, погіршення самопочуття, моральними стражданнями, відсутність можливості реалізувати свої плани, пов`язаними із отриманням у власність автомобіль); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; - вина. Отже, враховуючи в діях відповідача наявність всіх зазначених елементів для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати матеріальну шкоду у визначеному позивачем розміру - 5 500,00 грн, яка є обґрунтованою та відповідає моральним стражданням позивача. Разом з тим, за ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача мають бути стягнуті 768 грн. 40 коп. судового збору на користь держави, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved