Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача [PERSON] вибачитись перед нею через засоби масової інформації, а саме ТРК «СІГМА», за розповсюдження недостовірної інформації, що паплюжать її честь, гідність та ділову репутацію. Зазначає, що 14.02.2017 року через засоби масової інформації, а саме ТРК «СІГМА», відповідач розповсюдила неправдиві чутки та звинуватила її в розкраданні бюджетних коштів, що є неправдивим. Позивач у судовому засіданні підтримала свій позов з підстав, зазначених у ньому, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення. Представник відповідача ТРК «СІГМА» Скрипник А.Я. у судовому засіданні зазначила, що зі сторони компанії порушень не було, а питання щодо вирішення позовних вимог залишила на розсуд суду. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] надали пояснення з приводу виконання позивачкою, яка є головою ОСББ «1-24», своїх обов'язків, надавали як позитивні так і негативні висловлювання щодо виконання нею даних обов'язків. Також пояснили, що репортаж ТРК «СІГМА» від 14.02.2017 року особисто не бачили, про нього їм стало відомо від третіх осіб. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі Стаття 299 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації Як роз'яснено в положеннях п.п.15, 18, 19 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року щодо юридичного складу правопорушення, порушення майнового права позивача та характеру поширеної інформації, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні з'ясувати, визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. За правилами ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлення, які не містять фактичних даних критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростування та доведенню їх правдивості. З оглянутого у судовому засіданні відеозапису зі зйомкою репортажу ТРК «СІГМА» від 14.02.2017 року вбачається, що відповідач звинувачує позивача у розкраданні бюджетних коштів, тобто висловлює свою суб'єктивну думку щодо її роботи на посаді голови ОСББ «1-24». Також з відеозапису встановлено, що [PERSON] була надана можливість надати свої спростування щодо звинувачень з боку відповідача. Висловлювання [PERSON], які мали місце у вказаному репортажі ТРК «СІГМА» стосовно позивача [PERSON], суд вважає такими, що не підлягають спростуванню, оскільки є оціночними судженнями з боку [PERSON] щодо позивача і ця думка висловлена у формі, яку не має підстав вважати брутальною, принизливою чи вираженої у непристойній формі, що принижує честь гідність чи ділову репутацію позивача. Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, які неможливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності. Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Вибір способу захисту особистого немайнового права належить позивачеві. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суд не вправі зобов'язати відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації не передбачено у ст.ст. 16, 277 ЦК України. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зобов'язання [PERSON] вибачитись перед позивачем через засоби масової інформації є такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed