Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Десятого воєнізованого гірничорятувального загону, треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», про відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 13.06.2008 року по 06.06.2018 року, працював забірником проб в шахті та респіраторником оперативного взводу на умовах контракту. 22.01.2018 року на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» сталася аварія в результаті вибуху метано-повітряної суміші у 12 південній «біс» лаві блоку 10. Аварійно-рятувальні роботи з ліквідації цієї аварії здійснював Десятий воєнізований гірничорятувальний загін. 29.01.2018\~року під\~час виконання\~оперативного завдання\~на ПАТ\~«Шахтоуправління «Покровське»\~з ліквідації\~авар з\~ним стався\~нещасний випадок\~на виробництві,\~він впав\~у неогороджений\~вугільний бункер\~та отримав\~травму.\~Йому було\~встановлено діагноз:\~закрита виробнича\~сполучена краніовертебральна\~травма,\~забій головного\~мозку І\~ст.\~з двобічною\~пірамідною недостатністю,\~цефалгією,\~ВСД по\~гіпертонічному типу,\~забій,\~розтягнення звязок\~поперекового відділу\~хребта з\~нестабільністю та\~п/кр\~радикулопатією,\~забій грудної\~клітини.\~У звязку\~з травмою\~він тривалий\~час проходив\~лікування. 31.05.2018 року МСЕК йому було встановлено третя група інвалідності на строк з 24.05.2018 року до 01.06.2019 року та 30% стійкої втрати професійної працездатності. Внаслідок нещасного\~випадку на\~виробництві йому\~заподіяна моральна\~шкода,\~яка полягає\~у наступному.\~В нього\~погіршився стан\~його здоровя,\~він відчував\~і відчуває\~фізичну біль\~і душевні\~страждання. Фізичний та моральний стан не дозволяє йому відчувати себе повноцінною людиною, тривале лікування позначилось на його загальному стані, оскільки існує можливість повністю не відносити стан його здоровя, відносини в його родині погіршилися, оскільки він є інвалідом і позбавлений можливості повноцінно виконувати сімейні обовязки, тривале та періодичне лікування, необхідність постійного перебування під наглядом лікарів вимагають значних матеріальних витрат і тому через травму, яку він отримав на виробництві, його родина відчуває недостатність коштів. Він втратив роботу та зараз обмежений у виборі роботи, оскільки за висновком МСЕК може працювати тільки на поверхні без важкої фізичної праці, тобто не може працювати за своєю професією. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 90000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 90000 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач\~надав відзив\~на позов,\~де зазначив,\~що 22\~січня 2018\~року о\~16\~год.\~22\~хвил.\~на ПАТ\~«Шахтоуправління «Покровське»\~сталася аварія\~в результаті\~вибуху метано-повітряної\~суміші у\~12\~південній «біс»\~лаві блоку\~10.\~Починаючи з\~22.01.2018\~року 10\~ВГРЗ виконувались\~аварійно-рятувальні\~роботи з\~ліквідації цієї\~аварії та\~її наслідків.\~29.01.2018\~року [PERSON]\~ респіраторника\~особового складу\~відділення №\~5\~оперативного взводу\~10\~ВГРЗ після\~виконання оперативного\~завдання на\~ПАТ «Шахтоуправління\~«Покровське» було\~травмовано \~він впав\~в бункер.\~За результатами\~нещасного випадку\~було складено\~Акт проведення\~розслідування нещасного\~випадку,\~що стався\~29.01.2018\~року о\~20.46\~год.\~(форма\~Н-5)\~та Акт\~№ 9\~про нещасний\~випадок,\~повязаний з\~виробництвом від\~28.02.2018\~року (форма\~Н-1).\~Згідно з\~Актом №\~9\~встановлено порушення\~вимог законодавства\~про охорону\~праці [PERSON],\~що призвело\~до його\~падіння у\~бункер,\~а саме\~порушення п.п.\~3.2.1.,\~3.2.2.\~«Інструкції з\~охорони праці\~№ 4\~для респіраторника».\~На підставі\~протоколу засідання\~комісії з\~охорони праці\~Десятого воєнізованого\~гірничорятувального загону\~від 08.06.2018\~було зменшено\~розмір одноразової\~допомоги [PERSON]\~на 25%\~за порушенням\~ним вимог\~законодавства про\~охорону праці,\~що і\~було однією\~з причин\~його травмування.\~Ризик пошкодження\~здоровя,\~який є\~складовою належного\~виконання працівником\~службових обовязків,\~та отримання\~такого ушкодження\~при ліквідації\~аварійної ситуації\~не може\~бути підставою\~для відшкодування\~моральної шкоди\~на підставі\~ст.237-1\~КЗпП України.\~Також зазначає,\~що відповідно\~до ст.9\~Закону України\~«Про охорону\~праці» відшкодування\~шкоди,\~заподіяної працівникові\~внаслідок ушкодження\~його здоровя\~або у\~разі смерті\~працівника,\~здійснюється Фондом\~соціального страхування\~України відповідно\~до Закону\~України «Про\~загальнообовязкове державне\~соціальне страхування\~від нещасного\~випадку на\~виробництві та\~професійного захворювання,\~які спричинили\~втрату працездатності».\~Роботодавець може\~за рахунок\~власних коштів\~здійснювати потерпілим\~та членам\~їх сімей\~додаткові виплати\~відповідно до\~колективного чи\~трудового договору.\~Тому просить\~відмовити в\~задоволенні позову\~в повному\~обсязі (а.с. 50-57). Від представника третьої особи Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» до суду надійшли пояснення на позов, але суд не приймає їх до відома, оскільки вони не підписані представником (а.с. 40-43). Третьою особою Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надано суду пояснення на позов, в яких зазначено, що 31.05.2018 року міжрайонною МСЕК м.Покровськ позивачу встановлено 30% втрати працездатності з датою переогляду 31.05.2019 року. 21.06.2018 року Мирноградським відділенням Управління ВДФСС України в Донецькій області винесено постанови про призначення страхових виплат позивачу, а саме: про виплату одноразової допомоги у разі стійкої втрати працездатності в розмірі 6739,55 грн. та про виплату щомісячної грошової суми в розмірі часткової чи повної втрати професійної працездатності в розмірі 819,12 грн. Управління вважає позовні вимоги обґрунтованими, надані докази по справі підтверджують ушкодження здоровя позивача та наявність у нього душевних, фізичних страждань у звязку з отриманими травмами на виробництві, але заявлена сума позивачем на думку Управління завищена (а.с. 44). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном з 13.06.2006 року по 06.06.2018 року, де працював забірником проб в шахті та респіраторником оперативного взводу на умовах контракту. Був звільнений 06.06.2018 за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України через виявлену невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с. 10-15). 29.01.2018\~року з\~позивачем під\~час виконання\~ним трудових\~обовязків,\~а саме\~ліквідації аварії\~на ПАТ\~«Шахтоуправління «Покровське»,\~стався нещасний\~випадок на\~виробництві,\~внаслідок якого\~позивач отримав\~травму та\~йому був\~встановлений наступний\~діагноз:\~множинні забої,\~садна грудної\~клітини з\~обох сторін,\~поперекової ділянки,\~передньої черевної\~стінки, що підтверджується актом № 9 від 28.02.2018 форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а також актом від 28.02.20182 форми Н-5 розслідування нещасного випадку на виробництві. Особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначений сам постраждалий [PERSON] (а.с.17-30). Позивач у звязку з травмою, отриманою на виробництві, знаходився на стаціонарному лікуванні в Мирноградській центральній міській лікарні з діагнозом: закрита виробнича сполучена краніовертебральна травма, забій головного мозку І ст. з двобічною пірамідною недостатністю, цефалгією, ВСД по гіпертонічному типу, забій, розтягнення звязок поперекового відділу хребта з нестабільністю та п/кр радикулопатією, забій грудної клітини (а.с. 32-35). 31.05.2018 року МСЕК позивачу у звязку з нещасним випадком на виробництві первинно була встановлена 3 група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності на строк до 01.06.2019 року йому рекомендоване медикаментозне та санаторно-курортне лікування за наслідками травми, стаціонарне лікування, спостереження та лікування у невролога, встановлена можливість праці на поверхні без важкого фізичного труда, нешкідливих чинників виробництва (а.с. 31). Згідно протоколу засідання комісії з охорони праці Десятого воєнізованого гірничорятувального загону від 08.06.2018, комісією було вирішено зменшити розмір одноразової допомоги [PERSON] на 25% у звязку з порушенням ним вимог законодавства про охорону праці, що і було однією з причин його травмування (а.с. 150-154). Відповідно до ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». Суд не приймає доводи відповідача щодо підстави для відмови у позові наявності вини позивача у настанні з ним нещасного випадку на виробництві, оскільки згідно чинного законодавства ця обставина не може бути підставою для відмови у позові про відшкодування шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві, а має бути врахована при визначенні розміру відшкодування заподіяної шкоди. Також суд не приймає дововоди відповідача щодо того, що відповідно до ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди позивачу має здійснюватися Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки чинний на даний час Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не передбачає відшкодування Фондом соціального страхування України моральної шкоди застрахованим особам, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві. Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з каліцтвом, внаслідок якого його визнано інвалідом 3 групи та встановлено 30% втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, повязаних з наслідками цього каліцтва, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у суттєвому обмеженні його фізичних можливостей. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 90000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. При визначенні суми відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди суд враховує наявність встановленої вини позивача у нещасному випадку. З урахуванням вини позивача у нещасному випадку, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві стягнути з відповідача на користь позивача 15000 гривень. Крім цього,\~відповідно до\~ст.141\~ЦПК України,\~враховуючи,\~що заявлено\~позов немайнового\~характеру,\~суд вважає\~необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.2371 КЗпП\~України,\~

Outcome: partial