Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з травмою на виробництві в обґрунтування якого вказав, що з 13.01.2015 р. по 31.07.2016 року перебував у трудових відносинах з відповідачем у якості гірничим робітником очисного забою, звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я. Під час роботи на підприємстві відповідача, позивача було травмовано за наступних обставин. 08.12.2015 року працюючи в четверту зміну, позивач виконував робоче завдання та під час переміщення з однієї частини гірничої виїмки на іншу частину з покрівлі впав фрагмент породи, який травмував праве стегно позивача, про що був складений акт Н-1 від 14.12.2015 року. У зв'язку з травмою на виробництві позивач проходив амбулаторне, а також стаціонарне лікування, звертався за консультаціями до медичних спеціалістів, у зв'язку з чим йому встановлено діагноз: після травматичний попереково-крижовий радикуліт з вираженим корінцевим синдромом, помірно м'язово-тонічним парезом правої стопи, статико-динамічні порушення на фоні остеохондрозу попереково-крижового відділу хребта, протрузії L5-S1. 02.06.2016 року міжрайонною МСЕК позивачу встановлено 50% втрати працездатності та ІІІ група інвалідності. Вважає, що внаслідок ушкодження здоров'я йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він будучі здоровою, працездатною людиною втратив 50% працездатності, внаслідок чого в нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності систематичне нездужання та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. В нього спостерігається критичне відношення до себе, як неповноцінного в плані працездатності, адже він вже ніколи не повернеться до роботи, його хвороба невиліковна, він відчував гострий біль під час травмування, змушений користуватися при пересуванні тростиною, рухи завдають йому біль, він відчуває оніміння правої стопи. Під час стаціонарного лікування він позбавлений спілкування з дружиною, сином, що завдає йому додаткових моральних страждань. Він не може себе самостійно обслуговувати. Думки про незадовільний стан здоров'я пригнічують позивача, він менше спілкується з друзями, замкнувся в собі. Просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду за завдане трудове каліцтво, яку він оцінює в розмірі 50000 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, [PERSON] надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача Дрига О.І. до суду не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Красноармійськвугілля» з 13.01.2015 р. по 31.07.2016 року, був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с. 5). 08 грудня 2015 року, працюючи у нічну зміну, з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він був травмований породою. Після проведення розслідування нещасного випадку відповідачем складено Акт № 14 про нещасний випадок на виробництві від 14.12.2015 р. форми Н-1 та Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 14.12.2015 року, згідно з висновками яких було встановлено, що [PERSON], нарівні з керівництвом дільниці, на якій він працював, недотримався заходів особистої безпеки під час виконання робіт, згідно виданого наряду, у відповідності вимогам Інструкції з охорони праці, що призвело до настання нещасного випадку та є порушенням п.п.7.38.1., 7.38.5, 7.38.6, 7.38.7 «Положення про систему керування виробництвом і охороною праці у вугільній промисловості України ВП «Шахта «Стаханова»; п.1 глави 5 розділу IV «Правил безпеки у вугільних шахтах» НПАОП 10.0-1.01-10; п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поводженню в шахті гірника очисного вибою» та рекомендовано притягнути його до дисциплінарної відповідальності (а.с. 6-8, 9-13). Внаслідок отриманої на виробництві 08.12.2015 року травми, 02.06.2016 року міжрайонною МСЕК м.Красноармійська позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності з датою переогляду до 01.07.2017 року та ІІІ група інвалідності (а.с. 37, 38). Позивач лікувався з приводу травми з 09.12.2015 р. по 14.12.2015 р. з діагнозом: забій тазу, поперекового відділу хребта, правого тазостегнового суглобу, посттравматична правостороння люмбоішеалгія; з 18.04.2016 року по 28.05.2016 року з діагнозом: посттравматична виробнича травма, п/кр. радикуліт з вираженим больовим, корінцевим, помірним м'язово-тонічним синдромом, парезом D стопи, статико-динамічні порушення на фоні остеохондрозу LS відділу хребта, антелістезом L5, протрузії L5-S1(а.с. 16, 17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров'я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що отримавши травму на виробництві, позивач отримав крім фізичного болю, також моральні страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я. Лікування позивача вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків, що змінило звичний уклад його життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує той факт, що позивач отримав травму на виробництві, в тому числі і через порушення вимог безпеки праці в чому є також його вина, отримав ІІІ групу інвалідності, крім того, втратив 50% своєї працездатності, яка встановлена не безстроково. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В силу ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 220,48 грн. На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 2371 КЗпП України, ст.ст.23, 268 ЦК України,

Outcome: partial