Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій вказує, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Зареєстровані у цьому житловому будинку відповідач по справі [PERSON] , яка є його колишньою дружиною, а також його донька - [PERSON] , не є власниками зазначеного будинку, не проживають у ньому з 2014 року, не користуються ним, а відповідач, крім того, не приймає участі в оплаті житлово-комунальних послуг. В зв`язку з цим, [PERSON] просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте його представник - адвокат Шевченко С.А., який діє на підставі ордеру серії АН № 1000622 від 07 листопада 2019 року та відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 ЦПК України має повноваження на ведення справи в суді й здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, надав суду заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив суд їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, проте надала суду відзив, у якому позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути у її відсутність. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд справу розглянути у його відсутність, а при вирішенні справи врахувати висновок Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, долучений до цієї заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, доходить переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно із договором купівлі-продажу будинку від 10 жовтня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 2772, Витягом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» № 12211993 від 19 жовтня 2006 року, а також Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 183193457 від 02 жовтня 2019 року, житловий будинок [ADDRESS] , на праві власності належить позивачу по справі [PERSON] . В той же час, домова книга для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] , свідчить, що у цьому будинку, окрім позивача, зареєстроване й місце проживання [PERSON] та [PERSON] . Натомість з акту складеного та підписаного комісією у складі керівника комітету мікрорайону Ж/Д № 2 м. Слов`янська Толстиньової З.К. та сусідів-свідків: [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , слідує, що [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] , з 2014 року не проживають. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] , не будучи власником спірного будинку, не проживає у ньому близько п`яти років, суд доходить переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, враховуючи висновок Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням № 29/03-2364 від 10 грудня 2019 року, у якому вказано про недоцільність визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , керується, разом з тим, нормою ч. 3 ст. 29 ЦК України, якою закріплено правило, за яким місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Таким чином, оскільки [PERSON] , як мати та законний представник малолітньої [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області 13 жовтня 2010 року, визнана такою, що втратила право користування спірним будинком, та не заперечує проти задоволення позову [PERSON] в частині вимог щодо дитини, суд доходить висновку, що і цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved