Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 7800,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 серпня 2011 року позивачем було здійснено передплату у розмірі 7800,00 грн. за зварювальний апарат ТИГ 200 АС/DC, який відповідач зобов'язувалася поставити у строк не пізніше 10 серпня 2011 року. Але у строк свої зобов'язання по поставці відповідач не виконала. Оскільки строк виконання зобов'язання по поставці документально зафіксовано не було, у грудні 2011 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо негайного виконання своїх зобов'язань. Але відповіді так і не отримав. На початку 2012 р. звернувся з аналогічною вимогою до відповідача. У відповідь на цю вимогу відповідач запевнила, що найближчим часом виконає свої зобов'язання. У жовтні 2013 року представник позивача відвідала магазин відповідача. Вона запропонувала повернути гроші за оплачене обладнання, оскільки на той час його в наявності не було. Однак до цього часу зобов'язання не виконані. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання подав до суду заяву, в якій підтримав уточнений позов та просив його задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що віповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2011 року позивачем було здійснено передплату у розмірі 7800,00 грн. за зварювальний апарат ТИГ 200 АС/DC, який відповідач зобов'язувалася поставити у строк не пізніше 10 серпня 2011 року (а.с. 5). Оскільки строк виконання зобов'язання по поставці документально зафіксовано не було, у грудні 2011 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо негайного виконання своїх зобов'язань (а.с.6). На початку 2012 р. позивач звернувся з аналогічною вимогою до відповідача (а.с.7). Однак до цього часу зобов'язання не виконані. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України забов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, а саме, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов'язань за договором належним чином не виконала, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд стягує на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 74, 81, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, -

Outcome: approved