Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], покликаючись на припинення сімейних стосунків. Ухвалою судді від 19 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій позов підтримує та просить розірвати шлюб з позивачем, а справу розглядати без її присутності. Заслухавши пояснення учасника справи та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. \~ \~ \~ \~У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2012 року в Маневицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 95, в якому дітей не мають. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~ Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України). Отже можна зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ З позовної заяви позивача встановлено, що після укладення шлюбу між сторонами через різні характери постійно виникали сварки та непорозуміння, щр призвели до розпаду сім?ї . З 2015 року вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини. Намагання примиритися результатів не принесли. Відповідач у поданій на адресу суду заяві вказані обставини не заперечила. В порядку ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Наведені обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, а шлюб існує формально. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України). \~ Відповідно до\~ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3 ст.200 ЦПК України). \~ \~ \~ \~З урахуванням, що позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд вважає необхідним задоволити вимоги позивача. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, а також і те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, що підтверджується її матеріалами, суд приходить до переконання, що позивачу слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 352,40 грн. Також в порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 352,40 грн. судового збору.

Outcome: approved