Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої скоєнням злочину при цьому зазначає, що 02.09.2015 року близько 01 год. 00 хв., [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] транспортному засобі марки «Чері Амулет», державний номер [NUMBER] приїхали до магазину «[INFO]», в [ADDRESS], де [PERSON] зупинив автомобіль марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], на відстані близько 200 м. від цього магазину і залишився чекати на [PERSON] та [PERSON], які пішли до магазину з метою вчинення крадіжки. Окрім цього [PERSON] повинен був стежити за навколишньою обстановкою та в разі небезпеки повідомити про це [PERSON] У свою чергу [PERSON] і [PERSON], діючи у межах змови із [PERSON], впевнившись, що їх злочинні дії ніким не будуть викриті, у цей день та час підійшли до магазину, де [PERSON] вибив вікно. Через утворений отвір разом з неповнолітнім [PERSON] незаконно проникли всередину, звідки таємно викрали майно на загальну суму 9 241 грн. За вчиненні вищезазначені діяння відповідачі були притягнуті до кримінальної відповідальності. Враховуючи вищенаведене позивач просить стягнути з відповідачів на його користь завдану йому в наслідок злочину матеріальну шкоду в розмірі 9241 гривню та моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яку вона оцінює в розмірі 2000 гривень. Позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому та подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені обставини, які пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої неправомірними діями фізичних осіб. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються вимогами ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2015 року близько 01 год. 00 хв., [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] транспортному засобі марки «Чері Амулет», державний номер [NUMBER] приїхали до магазину «[INFO]», в [ADDRESS], де [PERSON] зупинив автомобіль марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], на відстані близько 200 м. від цього магазину і залишився чекати на [PERSON] та [PERSON], які пішли до магазину з метою вчинення крадіжки. Окрім цього [PERSON] повинен був стежити за навколишньою обстановкою та в разі небезпеки повідомити про це [PERSON] У свою чергу [PERSON] і [PERSON], діючи у межах змови із [PERSON], впевнившись, що їх злочинні дії ніким не будуть викриті, у цей день та час підійшли до магазину, де [PERSON] вибив вікно. Через утворений отвір разом з неповнолітнім [PERSON] незаконно проникли всередину, звідки таємно викрали майно на загальну суму 9 241 грн. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 21 січня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину по епізоду від 02.09.2015 року за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України суд призначив покарання [PERSON], з урахуванням того, що злочин вчинено до постановлення вироку Володар-Волинського районного суду від 03.09.2015 року і призначив покарання шляхом поглинання більш суворо покарання менш суворим у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину по епізоду від 04.09.2015 року за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, суд частково приєднано [PERSON] невідбуту частину покарання за попереднім вироком Володар-Волинського районного суду від 03.09.2015 року та остаточно призначає йому покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 2 (два) роки з покладенням на нього обов'язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з'являтись для реєстрації в інспекцію. Отже вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд враховує, що відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди по 600 грн. з відповідачів достатні для відновлення немайнових втрат позивача, що відповідає положенню п.п.8.9. постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial