Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовом до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття. В обґрунтування вказаного позову вказувала на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились з початку січня 2019 року. З цього часу сторони по справі проживають окремо, спільне господарство не ведеться. У зв`язку з погрозами фізичної розправи зі сторони відповідача, позивач була змушена разом з спільними дітьми переїхати проживати до своєї матері. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості утримувати спільних з відповідачем дітей. Станом на сьогоднішній день позивач не впевнена, що батько буде виконувати свій обов`язок по утриманню спільних дітей та фінансово допомагати у їх вихованні. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 11.02.2019 року, в якій повідомлено, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 21.03.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого вбачається, що відповідач вкаузує на те, що позивач є безробітною та хоче перекласти всі обов`язки на утримання дітей на відповідача, однак при цьому не враховує, що згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані спільно утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ніколи не погрожував позивачу фізичною розправою. Позивач неодноразово сама вчиняла сварки на ґрунті того, що їй не вистачає коштів на особисті забаганки. Неодноразові такі сварки переходили в істерію з боку позивача. Намагання відповідача заспокоїти свою дружину не давали позивного результату. Вона стала дратівливою, неврівноваженою, її неадекватна поведінка негативно впливає на дітей. Відповідач втомився від істерик своєї дружини. Має на меті ставити питання про її психічне освідування, так як побоюється за психологічний стан дітей. Позивач на підтвердження погроз з боку відповідача надала до суду три заяви до Дарницького ВП та три талона-повідомлення про прийняття заяв, які не можуть свідчити про погрози. В даному випадку відсутня постанова про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Вказані заяви свідчать лише про неадекватну поведінку позивача, яка на жаль, не може керувати своїми емоціями. Наразі діти перебувають в нестерпних житлових умовах, які не відповідають санітарним нормам для виховання дітей, фотознімки умов проживання додаються до відзиву на позов. Відповідач не має наміру в подальшому зберігати таку сім`ю і подав позов до Деснянського районного суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей за місцем проживання батька. Позивач у свою чергу 28.03.2019 року подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого вбачається, що остання просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги з підстав викладених в позові. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. З поданої до суду позовної заяви вбачається, що сторони спільно не проживають, діти залишились проживати з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, оскільки позивач в позовній заяві визначила спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає, що підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Зі змісту ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на двох дітей має становити 1/3 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням зазначених вище обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання двох малолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: approved