Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати за ним право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 31.01.2013 року, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7522 га., що розташована на території Пиковецької сільської ради Козятинського району, Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0521486000:03:002:0134. Позивач посилається на те, що 31 січня 2013 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7522 га., що розташована на території Пиковецької сільської ради Козятинського району, Вінницької області. Відповідно до заповіту, посвідченого 12 лютого 2003 року секретарем виконкому Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, за реєстром № 10 покійна [PERSON] заповіла позивачу земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності с. Пиковець Козятинського району Вінницької області. У передбачений законом шестимісячний строк він прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись до Козятинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 18 жовтня 2007 року на імя [PERSON] був виданий Державний акт серія ЯГ № 476990 на право власності на землю площею 2,7522 га., яка розташована на території Пиковецької сільської ради Козятинського району, Вінницької області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкодавець на день складання заповіту володів правом на земельну частку (пай), яка не була виділена в натурі. В подальшому [PERSON] заповіт не змінювала. Згідно розпорядження Козятинської районної державної адміністрації № 271 від 29.05.2006 року померлій [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,7522 га. та 18 жовтня 2007 року видано державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010786000053. Метою складання померлою заповіту на випадок смерті є розпорядження своєю земельною ділянкою, яка на час складання заповіту належала їй на підставі сертифікату. Видача державного акту на право власності на земельну ділянку не порушило та не змінило волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження своєю земельною ділянкою, а лише змінило правовий статус земельної ділянки. Тобто, земельна ділянка була виділена в натурі та було належним чином оформлено право власності на неї. Таким чином, покійна мати ще за життя оформила державний акт на право власності на землю, тобто дане майно залишилось те саме, а документ, який посвідчує право власності змінено, внаслідок чого виникли певні незручності при оформленні права на спадщину на зазначену вище земельну ділянку, так як через цей факт неможливо визначити справжню волю спадкодавця. В даний час вона має намір оформити свої права, але не може цього зробити, оскільки змінився обєкт спадкування. Відповідно до п. 21.6 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,єдиним правовстановлюючим документом на земельну ділянку являється лише державний акт про право власності на таку, бо згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами і \\ дійсними при реалізації права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тому після відкриття спадщини виникли складності щодо належного розуміння тексту заповіту, тобто заповіт містить суперечливі положення. За таких обставин застосовується тлумачення заповіту, що передбачено ст. 1256 ЦК України. Станом на 18 жовтня 2007 року померла [PERSON] реалізувала своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), право на яку вона набула у відповідності до вимог вище зазначеного Указу президента України, в результаті чого, нею був отриманий Державний акт на право власності на землю, про який не було зазначено у заповіті (не внесено змін заповіту). Позивач в судове засідання не зявився, але представник позивача надала письмову заяву через канцелярію суду, в якій зазначила, що просить розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача голова Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги визнає, та просить справу розглядати без участі представника відповідача. Суд, взявши до уваги заяви представника позивача, діє відповідно до договору про надання правової допомоги у цивільній справі, та представника відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Судом встановлено, що [PERSON], померла 31 січня 2013 року і це підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4), після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7522 га., що розташована на території Пиковецької сільської ради Козятинського району, Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0521486000:03:002:0134. Як вбачається з копії заповіту (а. с. 5), то померла [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності с. Пиковець Козятинського району Вінницької області [PERSON]. Згідно розпорядження Козятинської районної державної адміністрації № 271 від 29.05.2006 року померлій [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,7522 га. та 18 жовтня 2007 року видано державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010786000053. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.1220,1233 ЦК України, згідно з якими спадщина відкривається внаслідок смерті особи і заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі наведеного,

Outcome: approved