Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Тернопільської державної нотаріальної контори про тлумачення заповіту та в обґрунтування своїх вимог зсилається на наступні обставини. Так, [INFO] помер [PERSON] , який відповідно до заповіту, посвідченого Другою тернопільською державною нотаріальною конторою 13 грудня 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-4614, заповів [PERSON] , належну йому квартиру [ADDRESS] та все інше належне йому майно. 26 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №768. У Першій тернопільській державній нотаріальній конторі після померлої [PERSON] була заведена спадкова справа № 377/2019 за заявою [PERSON] , відповідно до якої до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] є [PERSON] . В той же час, відповідно до ст. 1264 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за законом після [PERSON] , оскільки, проживала з ним однією сім`єю, як чоловік і дружина без шлюбу, з 1990 року по день його смерті. Однак, при зверненні до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено у його видачі, у зв`язку із розбіжностями у документах, які підтверджують особу спадкоємиці, а саме розбіжності у прізвищі. З врахуванням наведеного, просить позов задовольнити та здійснити тлумачення заповіту, посвідченого 13 грудня 1995 року державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-4614, встановивши дійсну волю спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , заповісти належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , та все інше належне йому майно [PERSON] . Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання року на 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги визнає у повному обсязі, оскільки [PERSON] , за час спільного проживання неодноразово повідомляв її, що склав заповіт на [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій при прийнятті рішення по даній справі поклався на думку суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами [PERSON] , який жив однією сім`ю разом із [PERSON] та її дочкою [PERSON] , він вважав позивача своєю дочкою, вона за ним доглядала, водила на прогулянки, коли він захворів. Він говорив, що має намір заповісти все свої майно [PERSON]. Про інших родичів [PERSON] їм нічого невідомо, вони ніколи їх не бачили, його не відвідували. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.01.2019 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. [PERSON] за життя, 13.12.1995 року, склав заповіт зареєстрований в реєстрі за №1-4614, посвідчений Другою Тернопільською державною нотаріальною конторою, яким заповів [PERSON] , належну йому квартиру [ADDRESS] та все інше належне йому майно. Згідно наданої позивачем копії диплому [NUMBER], виданого Тернопільським технікумом радянської торгівлі вказано, що цей диплом видано « [PERSON] » та російською мовою зазначено « [PERSON] ». 26 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №768, прізвище після одруження - « [PERSON] », про що видане свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 26.08.2003 року. [PERSON] 29.06.2004 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області видано паспорт серії [NUMBER] . При зверненні позивача до [PERSON] . Першої Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 15.05.2019 року з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , позивачу було відмовлено у його видачі, у зв`язку із розбіжностями у документах, які підтверджують особу спадкоємиці, а саме: розбіжностями у прізвищі, про що видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3146/02-31, від 03.08.2019 року виданою Першою тернопільською державною нотаріальною конторою. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті і у відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача. Суд не може приймати на себе права власника щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті (оголошення померлим). Тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту. Останнє має наслідком спотворення волі заповідача. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 377/2019 від 15.05.2019 року щодо майна померлого [PERSON] , вбачається, що позивач з заявою про прийняття спадщини звернулася своєчасно. Спадкоємців за законом на майно померлого немає. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили волю [PERSON] щодо складення заповіту на користь [PERSON] . Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити шляхом здійснення тлумачення заповіту, посвідченого 13 грудня 1995 року державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-4614, встановивши дійсну волю спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , заповісти належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , та все інше належне йому майно [PERSON] .

Outcome: approved