Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відповідно до п. 4.18 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 передбачено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» відсутній, а також відсутня будинкова книга, де є відомості про місце відкриття спадщини та факт прийняття спадщини його спадкоємцями. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], наданої суду КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» і дослідженої в судовому засіданні, [PERSON] належав саме житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] з якого 1/2 частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.1952 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пустовойтовим Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5562/11, а 1/2 частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.10.1998 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за 2/6016. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.09.2012 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 32623291 від 04.12.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється син, [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.08.1961 року, виданим бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт того, що [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] встановлено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської від 14.03.2013 року, тобто [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Письмовою відповіддю наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 04.122012 року за № 3337/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що відповідно до п. 4.18 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відсутній, а також відсутня будинкова книга, де є відомості про місце відкриття спадщини та факт прийняття спадщини його спадкоємцями. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2013 року Позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задоволено та встановлено факт прийняття спадщини, яка відкрилась після [PERSON], померлого [INFO], [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. А також, за [PERSON] визнано право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з літ. «А» - жилий будинок, приміщення «а» - веранда, приміщення «а1» - веранда, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - сарай, 1-5 - надвірні споруди та припинено право власності на зазначений незакінчений на незакінчений будівництвом житловий за померлим [PERSON]. Крім цього, зазначеним рішенням суду позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності було задоволено та за [PERSON] визнано право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з літ. «А» - жилий будинок, приміщення «а» - веранда, приміщення «а1» - веранда, літ. «Б» - сарай, літ. «В», 1-5 - надвірні споруди та припинено право власності зазначений на незакінчений будівництвом житловий за [PERSON]. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно розписки від 16.06.2014 року, наданої відповідачем [PERSON], вбачається, що [PERSON] отримав від позивача [PERSON] суму грошей в розмірі 23 000 гривень, яка була отримана останнім згідно розписки від 14.10.2011 року. У зв'язку із чим, [PERSON] передав [PERSON] правовстановлюючі документи та ключі від житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Так, як було встановлено судом [PERSON] відмовився від права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] в рахунок суми вартості вищезазначеного житлового будинку, а [PERSON] в свою чергу не заперечує проти передачі йому у власність житлового будинку з надвірними спорудами в рахунок суми вартості вищезазначеного будинку, яка була передана [PERSON] згідно розписки від 16.06.2014 року, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги те, що [PERSON] повернув [PERSON] суму боргу в розмірі 23 000 гривень отриману останнім згідно розписки від 14.10.2011 року та [PERSON] не заперечує щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на вищезазначений будинок, а також приймаючи до уваги те, що згідно матеріалів інвентарної справи спадкодавцю [PERSON] належав саме житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved