Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому посилається на те, що 28.06.2008 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Син проживає разом з позивачем. З листопада 2012 р. матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає, у звязку з чим, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі. Одночасно відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що він з листопада 2012 р. припинив мешкати разом з позивачем. Позивач не зверталась до нього за наданням матеріальної допомоги на утримання сина. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД №070618 від 28.06.2008 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, 28.06.2008 р. сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №277. [PERSON] народився 11.08.2010 р., в графі батько записаний [PERSON], в графі мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №189818 від 17.08.2010 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганській області. З огляду на зазначене, відповідач [PERSON] зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, у звязку з чим суд, враховуючи те, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial