Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що йому належить на праві власності житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , у якому, згідно довідки за №9673 від 03.09.2020, зареєстровані: [PERSON] (син позивача), [PERSON] (син позивача), [PERSON] , [INFO] (донька [PERSON] ), [PERSON] , [INFO] (син [PERSON] ), [PERSON] (мати [PERSON] та [PERSON] ). Відповідно до рішення Кролевецького районного суду від 03.10.2019 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком за адресою [ADDRESS] . З жовтня 2019 року [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , особисті речі відповідача за вищезазначеною адресою відсутні, однак з реєстрації не знялася, чим здійснює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, порушуючи його права і законні інтереси. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 3). Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подала. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09 липня 2010 року (а.с.5). Відповідно до довідки, виданої Центром адміністративних послуг Виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 03 вересня 2020 року № 9673, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно з копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 15.04.2011 та серія [NUMBER] від 20.01.2018, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,8). Згідно рішення Кролевецького районного суду Сумської області №579/125/19 від 03.10.2019, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.02.2011 року Кролевецьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області за номером актового запису 14, розірвано. Місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначено за місцем проживання батька, [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Згідно з довідкою вуличного комітету від 21.10.2020, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з жовтня 2019 року (а.с.11). За змістом позовної заяви [PERSON] з жовтня 2019 2016 року фактично не проживає в зазначеному будину, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації [PERSON] порушує право позивача на вільне користування майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в належному позивачу будинку [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше одного року підряд. Поважних причин непроживання відповідача більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено. Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останнім права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Відповідно до ч.2 ст.183, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч.2 ст.71 СК України,

Outcome: approved