Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення боргу за договором позики, в якому просив суд стягнути на його користь заборгованість за Договором позики від 25.10.2017 року у сумі 608180,07 грн. з яких: 339765,40 грн. сума позики, 166485,05 грн. проценти за користування грошовими коштами за період з 25.10.2017 року по 25.05.2018 року, 33976,54 грн. збитки та 67953,08 грн. неустойка. Всього [PERSON] просив стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 608180,07 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.10.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача у власність 13000,00 доларів США та зобов`язався їх повернути не пізніше 25.05.2018 року. Проте відповідачем умови договору так і не було виконано, а грошові кошти позивачу не повернуто, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання, просив ухвалити заочне рішення по справі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився , про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача, позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею \~ \~ \~ \~ Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступні обставини. 24.10.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з проханням надати йому позику у сумі 332000,00 грн. для особистих цілей. 25.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача у власність 13000,00 доларів США та зобов`язався їх повернути не пізніше 25.05.2018 року. Всупереч прийнятим на себе зобов`язанням відповідач умови договору не виконав та грошові кошти позивачу не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Строк виконання зобов`язання в повному обсязі настав 25.05.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Сума позики згідно п. 1 договору позики становить 13000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день складення позовної заяви - 31.05.2018 року становить: 13000,00 * 2613,58 / 100 = 339765,40 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача суми позики в розмірі 339765,40 грн. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 3 договору позики від 25.10.2017 року передбачено, що відповідач зобов`язався виплачувати проценти у розмірі 7% від суми позики кожного місяця за весь період дії договору. Пунктом 4 цього ж договору передбачено, що проценти виплачуються на залишкову (неповернену) суму позики, не пізніше останнього числа кожного місяця за тим за який проводиться оплата в повному обсязі та однією сумою. Тобто, позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми позики у розмірі 7% за кожний місяць за весь період дії договору позики від 25.10.2017 року, тобто 13000,00 дол.США * 7% = 910,00 дол.США щомісячно. Станом на 31.05.2018 року відповідач зобов`язаний сплатити позивачу відсотки за весь період дії договору, тобто за 7 місяців (з 25.10.2017 року по 25.05.2018 року), що становить: 910 дол.США * 7 (місяці) = 6370,00 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.05.2018 року становить: 6370,00 * 2613,58 / 100 = 166485,05 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими коштами в розмірі 166485,05 грн. Пунктом 10 договору позики від 25.10.2017 року сторони погодили, що розмір збитків позивача у разі порушення умов договору відповідачем становить 10% від суми позики, тобто 13000,00 дол.США * 10% = 1300,00 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.05.2018 року становить: 1300,00 * 2613,58 / 100 = 33976,54 грн. Суд вважає за можливим стягнути вказані збитки із відповідача на користь позивача в розмірі 33976,54 грн. Пунктом 13 договору позики від 25.10.2017 року сторони погодили обов`язок відповідача сплатити штраф на користь позивача у розмірі 20% від суми позики за порушення будь-якого зобов`язання, тобто 13000,00 дол.США * 20% = 2600,00 дол. США, що офіційним курсом НБУ станом на 31.05.2018 року становить: 2600,00 * 2613,58 / 100 = 67953,08 грн. Суд вважає за можливим стягнути штраф із відповідача на користь позивача в розмірі 67953,08 грн. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що договір позики від 25.10.2017 року ним не укладався та не підписувався, на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалою суду від 17.09.2018 року, залишеною в силі постановою Харківського апеляційного суду від 28.11.2018 року було задоволено клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи. Призначено судову-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського Науково-Дослідного Інституту судових експертиз імені Засл. Проф. М.С. Бокаріуса. На вирішення експертам поставлено питання: «Чи виконаний підпис у договорі позики від 25.10.2017, відповідачем по справі\~ [PERSON] або іншою особою?». Зобов`язано надати відповідача експериментальні зразки почерку для приєднання до матеріалів справи та передачі для проведення експертизи. Всупереч вимогам суду відповідачем не було надано витребувані судом експериментальні зразки почерку. 28.02.2019 року на адресу суду від експертної установи надійшло Повідомлення №28445 про неможливість надання висновку експерта за справою №643/7263/18 (2/643/4234/18). Підставою для надання вказаного висновку стало те, що [PERSON] не було надано вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки підпису та почерку, а також не здійснено оплату за проведення експертизи у відповідності до наданого рахунку. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви. Частиною 1 статті 133 ЦПК визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. [PERSON] за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 6081,81 грн., що підтверджується банківською квитанцією №ПН1261237 від 04.06.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог [PERSON] в повному обсязі, суд вважає за необхідне також стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 6081,81 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved