Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ'янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просив зобов'язати відповідача скласти актовий запис про зміну його по-батькові з «[INFO]» на «[INFO]». В своєму позові позивач посилався на те, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАГС м. Краматорськ Донецької області [INFO] року, його батьками є [PERSON] - мати, та [PERSON] - батько. 06.07.2017 року він звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ'янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням змінити по-батькові з «[INFO]» на «[INFO]», оскільки с народження до теперішнього часу проживає на території України та є українцем, але листом відповідача від 06.07.2017 року за вих. № 148/15.9-04-04 йому було відмовлено з посиланням на Правила реєстрації актів цивільного стану в Україні, згідно з якими по батькові може бути змінене лише у випадку зміни його батьком свого власного імені. Позивач вважає таку відмову протиправною, наполягаючи на тому, що по батькові є складовою частиною його повного імені, а тому він має право змінити і його. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарнага проти України» від 16 травня 2013 року, позивач просить задовольнити його позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не заявився, про день та час слухання справи повідомлений. Представник відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ'янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], народився [INFO] року у місті Краматорськ. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАГС м. Краматорськ Донецької області [INFO] року, батьками позивача є [PERSON]- мати, та [PERSON] - батько. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, укладений 02.02.2011 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 87. Судом також встановлено, що позивач звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ'янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про зміну свого по батькові з «[INFO]» на «[INFO]», проте отримав відмову у внесенні таких змін. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 р. відмова органу реєстрації актів громадянського стану в реєстрації акту громадянського стану, в тому числі у зміні прізвища, імені та по батькові (ст. 9 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану») може бути оскаржена в суд в порядку, встановленому для оскарження неправомірних дій органів державного управління, що ущемляють права громадян, після оскарження цих дій до вищестоящого органу. Відповідно до ст. 28 Цивільного кодексу України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Стаття 294 ЦК України встановлює право фізичної особи на ім'я. Частина 1 статті 295 Цивільного кодексу визначає, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право змінити своє прізвище та ім'я у порядку, встановленому законом. По батькові фізичної особи може бути змінено у разі зміни її батьком свого імені. Стаття 10 Сімейного кодексу передбачає, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Згідно зі ст. 147 Сімейного кодексу України по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Відповідно до ст. 149 СК України у разі, якщо батько змінив своє ім'я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою. Такі ж підстави для зміни по батькові містяться і в Правилах реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Пункт 1 розділу 4 Правил встановлює, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім'я. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на зміну по батькові у разі зміни її батьком свого власного імені. Питання можливості зміни по батькові фізичної особи, якщо її батько імені не змінює, прямо законодавчо не врегульоване, проте в даному випадку можливим є застосування аналогії закону та права, про яку йдеться в ст. 10 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Суд звертає увагу не те, що розглядаючи справу «Гарнага проти України» Європейський суд з прав людини дійшов висновку про наступне. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб По батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи. Однак законодавство України визнає, що коли особа досягає достатньо дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити ім'я, надане їй при народженні. Вартий особливої уваги той факт, що особа може зберегти по батькові, навіть якщо її батько більше не носить імені, від якого походить по батькові. У цьому випадку розірвання традиційного зв'язку між по батькові особи та іменем її батька визнається можливим. Новий Цивільний кодекс України, чинний з 1 січня 2004 року, передбачає можливість зміни особою по батькові, якщо її батько змінив ім'я. Державні органи розтлумачили це положення як чітку вказівку на те, що зміна імені батьком особи є єдиною можливою підставою для зміни по батькові відповідної особи. Заявниця стверджувала, що це спірне положення не забороняє зміну по батькові за інших ситуацій та що інші нормативні акти не містять подібних обмежень. На думку заявниці така відмова у будь-якому випадку була необґрунтованим та зайвим обмеженням її права на ім'я як частину її особистої та сімейної індивідуальності. Європейський Суд у своєму рішенні зазначив що, безперечним є те, що право особи на збереження свого імені, як і право на його зміну, визнається законодавством України. Зауважено, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою, та особа може змінити своє ім'я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов'язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв'язок носіїв певного імені з сім'єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Оскільки державні органи не забезпечили балансу відповідних інтересів, про які йдеться, вони не виконали своє позитивне зобов'язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя. Відповідно Суд вважав, що у цій справі було порушення статті 8 Конвенції. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 р. у випадках, коли вимоги про встановлення неправильності запису прізвища, імені, по батькові пов'язується не з обставинами, які за законодавством тягнуть за собою внесення змін у ці записи, заяви про зміну прізвища, імені, по батькові вирішуються згідно з Положенням про порядок розгляду клопотання про переміну громадянами прізвищ, імені, по батькові, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 1993 року № 233. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність відмови органів державної реєстрації цивільного стану у задоволенні заяви позивача [PERSON] про зміну його по батькові з «[INFO]» на «[INFO]», що є обмеженням його права на ім'я як частину особистої та сімейної індивідуальності.

Outcome: approved