Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнень, просить: -стягнути з Департаменту патрульної поліції України на користь [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі -167086,95 грн., -стягнути з Департаменту патрульної поліції України на користь [PERSON] вартість проведених експертних досліджень у сумі 600,00 грн. -стягнути з Департаменту патрульної поліції України на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 1676 грн. 87 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 23 травня 2016 року на перехресті пр.Гагаріна та вул. Молочної у м.Харкові сталася дорожньо-траспортна пригода за участі автомобілів Toyota Prius д.н. 21 19 IЄ під керуванням [PERSON], який не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER] було завдано механічні ушкодження, а його власнику, [PERSON], матеріальні збитки у розмірі 167686,95 грн. Автомобіль Toyota Prius д.н. 21 19 ІЄ, який під час скоєння вказаної ДТП знаходився під керуванням [PERSON] належить - Департаменту патрульної поліції. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Представником відповідача подано пояснення на позову заяву, в яких зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобілю Toyota Prius д.н. 211916 була застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Згідно полісу страховою сумою, яка підлягає відшкодуванню є 50000,00 грн. Таким чином вказана сума має бути відшкодована страховою компанією. Крім того, представник відповідача вважає, що звіт є неналежним доказом визначення оціночної вартості завданих збитків. Представником ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подано пояснення у справі та зазначено, що [PERSON] не надав письмового повідомлення про ДТП встановленого зразка та не повідомив про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу. В судове засідання треті особи не зявились, представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подав заяву про розгляд справи за відсутності. Суд, вислухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що автомобіль Nissan Qashqai, державний номер [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 369557. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.08.2016 року у справі № 646/6330/16-п [PERSON] було визнано виним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою було встановлено, що керуючи автомобілем Toyota Prius 2119 ІЄ водій [PERSON], рухаючись по пр. Гагаріна в м. Харкові, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER], чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України. Згідно ст. 82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, вина [PERSON] встановлена і не підлягає додатковому доказуванню. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1. ч. 1\~ст. 1188 ЦК України,\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до звіту №1/2016, від 20 липня 2016р. матеріальний збиток,\~завданий власнику\~колісного транспортного\~засобу Nissan\~Qashgai\~д.н.\~[NUMBER]\~в результаті\~пошкодження при\~ДТП складає,\~з урахуванням\~ПДВ та\~втрати товарної\~вартості 167086,\~95\~грн.\~(сто\~шістдесят сім\~тисяч вісімдесят\~шість гривень\~девяносто пять\~копійок). Вартість експертного автотоварознавчого дослідження №1/2016 від 20.07.2016р. складає 600,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № 1 від 15.07.2016 року. Цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля Тойота Пріус, реєстраційний номер 211916 була застрахована в ПрАТ «Українська\~охоронно-страхова\~компанія» в межах страхової суми 50 000 грн. згідно полісу № АЕ/3576705 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. При розгляді справи № 646/6330/16-п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, також було встановлено, що він працював інспектором патрульної служби Управління патрульної поліції та момент скоєння ДТП виконував свої трудові (службові) обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України,\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до п.6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього\~руху України). Згідно довідки начальника відділу транспортного забезпечення Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції [PERSON] від 05.03.2018 року, службовий автомобіль з реєстраційним номером 2119ІЄ у користуванні Управління не знаходиться. З наданого суду полісу № АЕ/3576705 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів вбачається, що забезпечений цим полісом транспортний засіб - Toyota Prius д.н. 211916. Аналогічний номер транспортного засобу було зазначено у заяві повідомленні про ДТП від 25.10.2016 року. Представником відповідача у справі було надано копію документів, які підтверджують реєстрацію транспортного засобу Toyota Prius д.н. 211916. При цьому, як судом зазначалось вище, постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.08.2016 року у справі № 646/6330/16-п було встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом Toyota Prius д.н. 21 19 ІЄ, а не Toyota Prius д.н. 211916. Доказів того, що [PERSON] було завдано матеріальну шкоду внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] під час виконання службових обовязків та під час керування транспортним засобом Toyota Prius д.н. 211916 матеріали справи не містять. Згідно ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Положеннями ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що саме під час керування [PERSON] транспортним засобом Toyota Prius д.н. 2119ІЄ йому було завдано матеріальну шкоду, однак відомостей про те, що транспортний засіб з таким реєстраційним номером перебуває на балансі у відповідача матеріали справи не містять. Усі документи, які містяться у матеріалах справи, стосуються транспортного засобу з іншим реєстраційним номером, ніж той, що зазначений у постанові про притягнення [PERSON] до адміністративно відповідальності за порушення ПДР, в результаті чого позивачу було завдано матеріальну шкоду позивачу. У звязку з цим суд, в тому числі, позбавлений можливості встановити правомірність підстав для звернення позивача з вказаним позовом саме до заявленого у справі відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у звязку з його недоведеністю. Доводи представника відповідача щодо того, що наданий позивачем звіт є таким, що підлягає сумніву є необґрунтованими, оскільки представником відповідача не надано доказів на спростування суми, зазначеної у звіті. В той же час, вказана обставина не спростовує вищенаведених висновків суду та не є підставою для задоволення позову, оскільки у позові відмовлено з інших підстав. Судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується у звязку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed