Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно після його матері, померлої [INFO] [PERSON] - права на земельну частку (пай), яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлій [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076025, а також права на земельну частку (пай), яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076026, яке його матір [PERSON] , успадкувала відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, фактично вступивши в управління ним, але документально не оформила. Однак, внаслідок втрати правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач не може отримати свідоцтво на спадщину щодо сертифікатів про право на земельні частки (паї), які увійшли до складу спадщини. У зв`язку з вище викладеним позивач змушений пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельні частки (паї) розташовані на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, права на які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076025 та [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-№ 0076026. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання був своєчасно повідомлений належним чином. При цьому, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача - Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, відповідач 07.05.2021 року надав до суду клопотання № 02-17/810 (а.с.32) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Кодимської районної Ради депутатів трудящих Одеської області, актовий запис № 9 від 09.06.1972 року (а.с.9). На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076025 (а.с.11), виданого Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21.08.1996 року за № 355 [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 2,10 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, що встановлено рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04.03.2021 року № 503/195/21 (а.с.18-20). В свою чергу на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076026 (а.с.11), виданого Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21.08.1996 року за № 356 [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 2,10 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, що встановлено рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04.03.2021 року № 503/195/21 (а.с.18-20). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Згідно листа-повідомлення відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 02.06.2021 року № 81/109-21, [PERSON] і [PERSON] державні акти на право приватної власності на земельну ділянку, взамін сертифікатів серії ОД-12 № 0076025 і серії ОД-12 № 0076026 не видавалися. При цьому, факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Сербівською сільською Радою народних депутатів Кодимського району Одеської області 23.12.1996 року (а.с.14). Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , зокрема право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ОД-12 № 0076026, успадкувала її дочка - [PERSON] , яка проживала разом з нею та вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Кодимської міської ради Одеської області від 29.01.2021 року № 54 (а.с.17). Однак, за свого життя [PERSON] документально не оформила дане прийняття, внаслідок чого правовстановлюючого документа на спадщину не отримала, про що свідчить лист-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 27.04.2021 року № 303/02-14. Факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] встановлено рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04.03.2021 року №503/195/21 (а.с.18-20). Таким чином, до складу спадкового майна, [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай), яке належало їй на підставі сертифікату серії ОД-12 № 0076025 та право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ОД-12 № 0076026, яке належало померлій [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Сербівською сільською Радою Кодимського району Одеської області 14.08.1998 року, актовий запис № 26 (а.с.10). Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , зокрема права на земельні частки (паї) згідно сертифікатів серії ОД-12 № 0076025 та ОД-12 № 0076026, успадкував її син - [PERSON] , який проживав разом з нею та вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Кодимської міської ради Одеської області від 29.01.2021 року № 53 (а.с.13). Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] встановлено рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04.03.2021 року № 503/195/21 (а.с.18-20). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах по спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] закінчився до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті як [PERSON] , померлої [INFO] , так і [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ст. 525 та 526 ЦК Української РСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За змістом положення пункту 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, ч.2 ст. 549 ЦК УРСР передбачала, що такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка - [PERSON] , а після смерті самої [PERSON] спадщину прийняв її син - [PERSON] . При цьому, згадані вище прийняття здійснювалось шляхом вступу спадкоємців в управління всім спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076025, а також на право на земельну частку (пай), яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076026, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 100/2021, про що свідчить лист-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 27.04.2021 року № 303/02-14. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно -сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076025 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0076026 позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що також підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 16.04.2021 року № 289/02-14 (а.с.21). При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц). Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц). В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved