Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками [PERSON], відповідач фактично після народження дитини мешкає окремо від позивача та їхнього сина. Відповідач не надає матеріальної підтримки для розвитку дитини, ніяким чином не піклується про матеріальний та духовний добробут сина, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Тому позивач звернулась до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що сторони проживали однією сім'єю з квітня 2006 року. В період сумісного проживання у сторін народився син. Відповідач залишив сім'ю, коли дитині було чотири місяці. З того часу відповідач не бере участі в житті дитини, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач в судові засідання не з'являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та згідно вимог ст. 74 ЦПК України за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, отже суд, з урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області, в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі за наявними у справі документами, відповідно до чинного законодавства. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. З квітня 2006 року сторони проживали однією сім'єю. В період сумісного проживання у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], який на теперішній час проживає разом із матір'ю, позивачем по справі, за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/7323 від 07.11.2016 р. (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи суд вбачає, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідно до висновку виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-36/4967 від 08.12.2016 р., комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 23-25). Згідно акту квартального комітету № 47 від 15.11.2016 р. [PERSON] знаходиться на утриманні позивача (а.с. 5). Згідно характеристики Люботинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 1 «Ялинка», характеристик Люботинської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 4 Люботинської міської ради Харківської області, довідки КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради Харківської області від 15.11.2016 р. вихованням дитини займається його мати [PERSON] Батько жодного разу не відвідував самостійно чи з дитиною а ні дошкільний навчальний заклад, а ні школу, а ні медичний заклад, станом здоров'я та розвитком дитини батько не цікавився. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача, пояснила, що відповідач певний час мешкав разом з її донькою, але коли дитині було чотири місяці [PERSON] пішов із сім'ї, після того він дитини не бачив та матеріальної допомоги дитині не надає, участі у вихованні дитини не бере, дитина знаходиться на утриманні у позивача та її цивільного чоловіка. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є цивільним чоловіком позивача, пояснив, що він проживає з позивачем вже близько п'яти років, за цей час бачив відповідача одного разу та вказав, що відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Також суд вважає за необхідне відзначити, що відповідач, знаючи про поданий до нього позов про позбавлення його батьківських прав, в судове засідання не з'явився та не вчинив жодних дій, направлених на збереження батьківства, що свідчить про його байдуже ставлення до вирішення цього питання. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved