Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебував у фактичних шлюбних стосунках з кінця грудня 2014 року до початку 2017 року. [INFO] у них народилася спільна дитина - [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про її народження він записаний відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України за його заявою про визнання батьківства. Крім спільної дитини, в її сім`ї виховувався малолітній син відповідачки - [PERSON] , [INFO] , батько якого в свідоцтві про народження був записаний зі слів відповідачки відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, та його син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . На початку 2017 року їх спільне життя з відповідачкою погіршилось і [PERSON] , залишивши позивача і дітей, переїхала жити до іншого чоловіка, з яким деякий час жила в м.Авдіївка, а потім виїхала в м.Мирноград, де зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Ні з позивачем, ні з дітьми відповідачка весь цей час стосунків не підтримує, тому виховує дітей займається позивач. Станом на теперішній час позивач самостійно, без участі відповідачки займається вихованням і матеріальним забезпеченням їх спільної дитини [PERSON] , а також малолітнього сина відповідачки [PERSON] , якого відповідач також залишила на позивача. Вказуючи на те, що відповідачка свідомо не виконує свого материнського обов`язку, повністю самоусунувшись від виховання дітей, не цікавиться їх життям і розвитком, не спілкується з ними, позивач просить суд позбавити її батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , призначити позивача опікуном [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і суду пояснив, що з відповідачкою [PERSON] він перебував у цивільному шлюбі з зими 2013 року по кінець 2017 року. Коли вони почали жити разом, відповідачка вже була матір`ю-одиначкою, і її син [PERSON] , [INFO] , також мешкав разом з ними. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , яку позивач записав на своє прізвище. Починаючи з 2017 року відповідачка почала зраджувати йому, періодично зникала з дому, а потім і зовсім пішла, покинувши на нього їх спільну доньку [PERSON] і свого сина [PERSON] . На даний час позивачу відомо, що [PERSON] мешкає в м.Мирноград Донецької області, де зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Перед тим, як піти від позивача, відповідач сказала, щоб він виховував дітей сам. Відповідач повністю втратила зв`язок з дітьми, їх життям та розвитком взагалі не цікавиться, що змусило позивача та його батьків взяти на себе всю відповідальність за долю дітей та їх матеріальне забезпечення. Саме позивач зі своїми батьками піклуються про дітей, забезпечують їх усім необхідним, дбають про них та створюють належні умови для їх повноцінного зростання. З огляду на це просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , призначити його опікуном [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача, адвокат Костенко Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення виклику на веб-сайті судової влади, до судового засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву або клопотань з приводу розгляду справи суду не надала, що надає суду підстави вважати її неявку з неповажних причин і зі згоди позивача здійснити судовий розгляд у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області вимоги позивача щодо позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також про призначення позивача опікуном [PERSON] підтримав, вважав, що позбавлення її батьківських прав буде доцільними і відповідатиме інтересам дітей. Вислухавши позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.12,14). Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження [PERSON] зазначені відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, зі слів матері (а.с.15). Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження [PERSON] , зазначені відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України, за заявою позивача [PERSON] про визнання батьківства (а.с.13). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.20). Разом з позивачем мешкають малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актів обстеження умов проживання від 26.10.2018 року та від 19.12.2018 року, в будинку створені всі необхідні умови для виховання та утримання малолітніх дітей (а.с.21,22). Позивач є інвалідом III групи з дитинства по опорно-руховому апарату, знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ м.Авдіївка Донецької області і отримує соціальну пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн. щомісячно. Крім того, позивач знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка як отримувач соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.35,36). Ні діти, ні позивач на «Д» обліках не перебувають (а.с.31,32,33). Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до побутової характеристики, веде нормальний спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, вихованням дітей не займається (арк.спр.26). Згідно довідки управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради №1455-5000026843 від 05.02.2019 року, відповідач [PERSON] зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Згідно письмового висновку Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області від 21.02.2019 року № 01-18/0188, відповідачка участі у вихованні і утриманні дітей не приймає, з ними не спілкується, інтересу до їх внутрішнього світу не виявляє, про фізичний і духовний розвиток дітей та їх матеріальне забезпечення не дбає, що вказує на доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей. Таке рішення, на думку органу опіки і піклування, відповідатиме інтересам дітей (а.с.6). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтями 8,12,14 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та поважати дитину. В разі, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, вони, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав. Для цього необхідно встановити, що особа свідомо порушує батьківські обов`язки і злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування. За загальним правилом позбавлення батьківських прав, як самий крайній захід, спрямоване, насамперед, на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків до належного виконання своїх обов`язків. Як встановлено судом, своїми батьківськими обов`язками відповідачка нехтує свідомо. Приймаючи це до уваги та те, що протягом тривалого часу відповідачка вихованням дітей свідомо не займається, внаслідок чого, суд вважає, що такий захід як попередження про необхідність зміни ставлення до виховання й утримання дітей не забезпечить її належної поведінки, а отже, ефективним не буде. Згідно наявних у справі доказів відповідачка є дієздатною особою працездатного віку, на тяжкі недуги не страждає. Таким чином, все вище зазначене дає суду підстави для висновку про винну поведінку матері дітей, про її свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, що у відповідності з пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому суд погоджується з висновком органу опіки і піклування, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей не суперечитиме найкращим їх інтересам. Обставин, які б свідчили про неможливість виконання відповідачкою батьківських обов`язків, судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст.167 Сімейного Кодексу України, якщо діти не можуть бути передані другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дітей мають, за їх спільною заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно зі ч. 3 ст.60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над малолітніми особами, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Вказана норма кореспондується зі ст.243 Сімейного Кодексу. Приймаючи до уваги, що малолітній [PERSON] , [INFO] , залишається позбавленим батьківського піклування, суд вважає за необхідне,

Outcome: approved