Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04 липня 2016 року на підставі застереження, визначеного в п. 12.3. Іпотечного договору № 0101/0808/88-215-Z-01, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. 21 червня 2008 року за реєстровим № 2059, договору відступлення права вимоги від 30 травня 2016 року та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко\~О.В. 30 травня 2016 року за реєстровим № 2214, за нею, [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок і господарськими будівлями і спорудами, площею 266,6 кв. м та земельну ділянку площею 0,0716 га., розташовані за адресою: [ADDRESS] Позивач зазначає, що крім неї, у будинку, [ADDRESS] зареєстровані попередній власник (співвласник) [PERSON] та її повнолітня донька [PERSON], але фактично проживають за іншою адресою, яка їй не відома та у добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації місця проживання у вищевказаному будинку. За таких обставин, на думку позивача [PERSON], втративши право власності на вказаний будинок, [PERSON] втратила і право користування ним. Оскільки право користування житлом членів сім'ї власника є похідним від права користування ним власника, у зв'язку з втратою власником права власності на житловий будинок, вважає, що [PERSON] також втратила право користування вищевказаним будинком. Реєстрація у будинку відповідачів обмежує права позивача на користування і розпорядженням своїм майном, зокрема, продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди, а також розпоряджатися таким майном в інший законний спосіб. Також, [PERSON] зазначає, що 15 липня 2016 року, звернулась до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про зняття [PERSON] та [PERSON] із реєстрації місця проживання в належному їй на праві власності будинку, але отримала відповідь від 15 липня 2016 року за № 02-18/510 та за № 02-18/51 у яких їй було відмовлено у знятті відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Також зазначила, що 21 липня 2016 року нею були направлені на адресу відповідачів відповідні вимоги з проханням знятися з реєстрації у належному їй на праві власності будинку, однак відповідачі залишили вказані вимоги без виконання. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] В судове засідання сторони по справі не з'явились. Позивач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду було подано заяву, в якій позивач просила справу розглядати в її відсутність, при цьому вимоги позовної заяви просила задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- адвокат Чорна О.М. в судове засідання подала заяву відповідно до якої просила справу розглядати в її відсутність. Вимоги позову, заявленого позивачем не визнала, просила в його задоволенні відмовити, при цьому зауважила, що на даний час права позивача [PERSON] ніким не порушено, так як вона не є власником спірного будинковолодіння, а отже не є позивачем в розумінні до вимог ЦПК України. На даний час власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], який звернувся до Вінницького районного суду з окремим позовом про усунення перешкод в користуванні вищевказаним будинком. Також, представник Чорна О.М. зазначила в своїй заяві, що спір у даній справі виник відносно іпотечного майна, про що відповідачем надано письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, а тому в даному випадку виселення відповідачів з будинку можливо лише у разі надання їм ідентичного житлового приміщення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Білошкурський О.В. в судове засідання не з'явися, проте, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив справу розглядати за його відсутності та відсутності відповідача [PERSON], при цьому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що 04 липня 2016 року на підставі застереження, визначеного в п. 12.3. Іпотечного договору № 0101/0808/88-215-Z-01, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. 21 червня 2008 року за реєстровим № 2059, договору відступлення права вимоги від 30 травня 2016 року та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко\~О.В. 30 травня 2016 року за реєстровим № 2214, за нею, [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок і господарськими будівлями і спорудами, площею 266,6 кв. м та земельну ділянку площею 0,0716 га., розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-12,13-16 т.1). У житловому будинку, [ADDRESS] на момент реєстрації права власності за [PERSON] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], про що свідчить довідка Якушинецької сільської ради від 22.07.2016р. №2609 (а.с.19). Вказаний житловий будинок з спорудами та будівлями раніш належав подружжю [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 52. [PERSON] змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.91 т.1). Визначаючись щодо наявності підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право на проживання, а отже і усунення перешкод позивачу у користуванні її власністю, суд виходить з того, що у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при: позбавленні права власності на житлове приміщення; позбавленні права користування житловим приміщенням,; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. При цьому, виходячи з нормативних положень ст.391 ЦК України право на звернення до суду з вимогою щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном має саме власник даного майна. До вказаних висновків прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 16.01.2012р. №6-57цс11, за яким саме власник у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має права вимагати усунення відповідних перешкод, пред'явивши позов, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення. Вказане положення було підтверджено правовою позицією викладеною у справі №6-158 цс14, за якою саме власник у відповідності до ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однак, як встановлено судом, 23.06.2017р. [PERSON] вчинила продаж належного їй житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями [PERSON] (а.с.167 т.1). Враховуючи, що [PERSON] не є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] право на вимогу, щодо усунення перешкод у користуванні будинком нею було втрачено, а отже позовні вимоги заявлені позивачем [PERSON] до задоволення не підлягають. В зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати до стягнення також не підлягають.

Outcome: dismissed