Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 13.08.2011 виконкомом Жихівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області, актовий запис №01, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем останній час носить формальний характер, стосунки між ними поступово погіршились, погляди на життя та бачення належного співіснування людей, поєднаних у сім`ю, докорінно різняться, що призвело до втрати подружжям почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Вищезазначені обставини призвели до того, що вони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні стосунки. Примирення з відповідачем є неможливим, що стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] до залу суду не з`явився, подавши суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] до залу суду не з`явилася, подавши суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.08.2011 виконкомом Жихівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області, актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13.08.2011. Крім цього, від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Шостинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 18.08.2016. Встановлено, що шлюб між сторонами вже тривалий час носить формальний характер, сторони фактично припинили шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін, немає. Між позивачем та відповідачем досягнуто угоду про місце проживання малолітньої доньки. Примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначив у своїй заяві. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дана сім`я розпалась остаточно, у сторін відсутні почуття взаємної любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу, подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також визначено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання, тобто до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 384 гривні 20 копійок. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved