Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 04 жовтня 2003 року. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Димитровського міського суду від 04 серпня 2008 року стягнуто з нього аліменти на користь дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення проводиться з 14 липня 2008 року до повноліття дитини. Підставою до подання відповідачем позову на стягнення з нього аліментів стали сімейні негаразди, які в них були у той період. У судовому засіданні він був присутній та проти позовних вимог не заперечував. Після чого в них сімейне життя налагодилось. Про те, що відповідач [PERSON] подала до виконання виконавчий лист у 2013 році він не знав, весь час вони проживали однією родиною, вели спільне домогосподарство та разом опікувались своїми дітьми. [INFO] в них народилась друга дитина [PERSON] . З 2013 року по 2016 рік він працював у ТОВ «ШБК Донецькшахтопроходка» - юридична адреса м. Донецьк, вул. Павших Комунарів, буд. 102, територіально підприємство знаходиться у м. Покровськ ШУ «Покровське». Проте ніяких стягнень з його заробітної плати не проводилось. Згідно довідки наданої Мирноградським міським відділом державної виконавчої служби Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та витягу ВП спецрозділ виконавче провадження було закінчене 30.05.2014 року та повернуто сгягувачу. Заборгованість згідно довідки на 29.05.2014 року становить 22303,26 грн. Більше виконавчий лист до виконання не пред`являвся. Про всі ці факти та те, що існує заборгованість він дізнався лише у листопаді 2019 року, коли дружина звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Заява відповідача була задоволена, виконавчий лист був відновлений та виданий датою 09.12.2019 року. 12.12.2019 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 60859540 про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення проводити з 14.07.2008 року. Державним виконавцем була нарахована заборгованість станом на 29.05.2014 - 22303,26 грн. та за період з 30.05.2014 року по 01.10.2019 року у розмірі 105380,77 грн., а всього 127684,03 грн. Весь час вони жили однією сім`єю, вели спільне домогосподарство. Він офіційно працював та утримував відповідача та двох своїх дітей. Відповідач не працювала і не працює. З 2019 року він з відповідачем проживають окремо, офіційно не розлучені. Син [PERSON] з липня 2019 року мешкав із його батьками, а з грудня 2019 року мешкає з відповідачем. Весь цей час він утримував [PERSON] самостійно, купував одяг, їжу, шкільні приладдя, відповідач ніякої участі в його утриманні не приймала. Від утримання сина [PERSON] він не відмовляється, готовий сплачувати аліменти. На теперішній час аліменти та заборгованість утримується з його заробітної плати. Весь час він з відповідачем та дітьми жили однією сім`єю і відповідач та діти були повністю на його утриманні, бо [PERSON] не працювала. По-друге те, що відповідач подала на виконання виконавчий лист він не знав. По-третє виконавче провадження було закінчене у 2014 році і більше виконавчий лист до виконання не надходив. Таким чином його вини в тому, що на сьогоднішній день утворилась заборгованість немає. Вважає, що взагалі заборгованість не має мати місце. Стягнення заборгованості приведе до подвійного стягнення. У зв`язку з цим просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. Яка становить 127684,03 грн. за виконавчим листом, виданим за рішенням Димитровського міського суду від 09 грудня 2019 року за період з 14.07.2008 року по 12.12.2019 року. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просили задовольнити їх. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала. Згідно з наданим відзивом на позовну заяву відповідач зазначила, що після чергового погіршення сімейних відносин у 2013 році вона разом з сином почали проживати у своїх батьків та отримала виконавчий лист на примусове виконання рішення суду, щодо стягнення аліментів, так як, [PERSON] відмовився приймати участь в утриманні дитини та вихованні дитини не приймав. З часом їй стало відомо, що вона вагітна, перед народженням другої дитини, подружжя на нетривалий час примирилось і почало проживати окремо від батьків однією родиною, але непорозуміння у взаємовідносинах відновилось і їй знову довелось разом з дітьми проживати окремо від [PERSON] . Останній намагаючись повернути її, відмовлявся надавати допомогу дітям і дружині і намагався повернути сімейні відносини застосовуючи насилля, погрози. За рахунок допомоги на дитину і допомоги її батьків та батьків позивача, вона мала змогу утримувати дітей. Крім того, на час знаходження у декретній відпустці вона виконувала роботу на дому з упаковування та складання замовлень покупцям товарів, замовлених в інтернет-магазині «5 зірок», за що отримувала заробітну плату, але роботодавець відмовлявся її працевлаштовувати офіційно. Враховуючи відсутність інших пропозицій на ринку праці в м. Мирноград, вона змушена була працювати на зазначених вимогах. З 2017 року вона працювала продавцем в магазині з продажу взуття, розташованого в м. Покровськ Донецької області, також була прийнята роботодавцем на роботу без офіційного працевлаштування. В період з 2014 по 2019 рік вона не вірила в можливість примусового стягнення аліментів з позивача і не зверталась за поновленням виконавчого провадження, вже маючи негативний досвід бездіяльності державної виконавчої служби у 2014 році, в частині примусового стягнення аліментів з платника. З метою захисту свого фізичного та психічного здоров`я, а також дітей від посягань позивача, у 2019 році вона разом з дітьми була змушена виїхати з м. Мирноград. З огляду, на викладене, доводи позивача про ведення спільного домогосподарства та одноосібне утримання сім`ї в період з 2014 по 2019 рік є надуманими та бездоказовими, направленими на уникнення сплати боргу по аліментам на старшого сина - [PERSON] . В матеріалах справи не міститься жодного доказу або свідчення, на підтвердження постійного спільного проживання подружжя та ведення домогосподарства в період з 2014 року по 2019 рік. Факт народження другої дитини в липні 2014 року не свідчить, що до липня 2019 року подружжя проживало однією родиною і вело спільне домогосподарство. В матеріалах справи відсутні докази і добровільного виконання [PERSON] рішення суду, щодо сплати аліментів на утримання сина - [PERSON] . На даний час, неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає разом з нею і навчається в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №31 м. Києва з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу. Неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає разом з нею і виховується у дошкільному навчальному закладі №554 м. Києва. З березня 2020 року і до завершення карантину, враховуючи ризик захворювання та епідемічну обстановку, за побажанням діда та бабки - батьків позивача, діти проживають в м. Мирноград. Останні, завжди підтримували і допомагали їй в утриманні та вихованні онуків і захищали від власного сина, тобто позивача у справі. Вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, враховуючи позицію відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2003 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 287 (а.с. 6). Сторони мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 7.9). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04 серпня 2008 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів проводити з 14 липня 2008 року до повноліття дитини (а.с. 8). Відповідно до інформації наданої Мирноградським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.11.2019 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на виконанні не перебуває. Згідно даних АСВП у Мирноградському міському відділі ВДВС Головного ТУЮ у Донецькій області перебувало виконавче провадження № 36206513 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. 30.05.2014 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно з тим, що боржник працює в ТОВ ШБК та направлено до ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьк. Відповідно до даних з АСВП виконавче провадження № 43656834 перебувало у Калінінському районному ВДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Виконавче провадження перебуває у стані «Завершено» (а.с. 10, 11, 12). В провадженні Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження № 60859540 з виконання виконавчого листа № 6/226/148/2019, виданого Димитровським міським судом 09.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Стягнення проводити з 14.07.2008 року (а.с. 13). Відповідно до інформації Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25.02.2020 року на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6/226/148/2019 від 09.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини. Заборгованість по аліментам за вказаним виконавчим документом станом на 29.05.2014 року становить 22303,26 грн., за період з 30.05.2014 року по 01.10.2019 року - 105380,77 грн., загальна сума заборгованості станом на 01.10.2019 року - 127684,03 грн. (а.с. 14). Позивач [PERSON] працює на ВП «Шахта «Центральна» та з його заробітної плати згідно постанови від 18.12.2019 року № 60859540 по виконавчому листу № 6/226/148/2019 виданого 09.12.2019 року стягують аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. У грудні 2019 року з заробітної плати [PERSON] стягненні аліменти в розмірі 50% - 5691,06 грн., з яких 2845,53 грн. -аліменти за грудень 2019 року, 2845,53 грн. - заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа. Залишок заборгованості станом на 31.01.2020 року становить 107860,88 грн. (а.с. 16). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.12.2019 року складеного комісією у складі педагогів ЗОШ № 5 ім. Валерія Доценка, [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] з бабусею - [PERSON] та дідусем - [PERSON] . [PERSON] має власну кімнату, яка обладнана меблями: шафа-купе для зберігання одягу, розкладний диван, комп`ютерний стіл, за яким він виконує домашні завдання, ноутбук підключений до мережі Інтернет, телевізор. Санітарно-гігієнічні умови проживання дитини дотримуються. Бабуся та дідусь приділяють достатньо уваги вихованню онука, разом із батьком піклуються про його стан здоров`я. Батько цікавиться навчальними досягненнями сина у школі, підтримує зв`язок із класним керівником у телефонному режимі, відвідує батьківські збори. В родині створені належні умови щодо утримання та виховання [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до довідки наданої спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 31 м.Києва з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу від 13.05.2020 року № 36, [PERSON] навчається у 9-б класі їх навчального закладу (а.с. 56,78). Відповідно до довідки Пенсійного фонду України ОК-5 [PERSON] за 2008 рік отримав заробітну плату у розмірі 17926,45 грн., за 2009 рік - 17885,66 грн., за 2010 рік - 22867.33 грн., за 2011 рік - 43664,83 грн., за 2012 рік - 28937,63 грн., за 2013 рік - 9849,20 грн., за 2014 рік - 45210,35 грн., за 2015 рік - 138160,31 грн., за 2016 рік - 169169,02 грн., за 2017 рік - 119519,31 грн., за 2018 рік - 114590,79 грн., за 2019 рік - 177973,24 грн., за частину 2020 року - 52764,23 грн. (а.с. 82-88). [PERSON] працював з 16.01.2008 року по 24.06.2012 року електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті на дільниці № 1 ВАТ «Укрвуглебуд», був звільнений за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, з 11.03.2013 року по 28.10.2013 року знаходився на обліку Димитровського міського центру зайнятості та отримував виплати допомоги по безробіттю, з 28.10.2013 року по 28.11.2014 року електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем підземних робіт ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», був звільнений за згодою сторін за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, з 26.01.2015 року по 22.03.2015 року знаходився на обліку Димитровського міського центру зайнятості та отримував виплати допомоги по безробіттю, з 23.03.2015 року по 08.05.2017 року електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», був звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію згідно ч.1 ст.38 КЗпП України, з 11.08.2017 року 18.08.2017 року проходив навчання в учбовому пункті ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «Центральна», з 19.08.2017 року по теперішній час електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «Центральна» (а.с. 95-100). Відповідно до довідки Пенсійного фонду України ОК-5 [PERSON] за 2008 рік відомості щодо заробітної плати відсутні, за 2009 рік отримала заробітну плату у розмірі 7574,32 грн., за 2010 рік - 13243,55 грн., за 2011 рік - 13989,25 грн., за 2012 рік - 19309,44 грн., за 2013 рік - 2277,04 грн., за 2014 рік - 6090 грн., за 2015 рік - 15256 грн., за 2016 рік - 17262 грн., за 2017 рік - 19716,13 грн., за 2018 рік відомості відсутні, за 2019 рік відомості відсутні, за частину 2020 року - 3650,30 грн. (а.с. 89-92). Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що він є батьком позивача, та що відповідач - його невістка, обманула їх та суд. [PERSON] працювала лише один рік, а може дещо більше, продавцем на ринку, останні 5 років ніде не працювала. В жовтні 2019 року пішла до своєї матері, а в грудні поїхала до м. Київ. У березні 2020 року [PERSON] утік від неї та самостійно приїхав на потязі з м. Києва. Він їздив його зустрічати у м. Костянтинівка. Вказані події відбувались у березні 2020 року і наступного дня, коли [PERSON] приїхав, розпочався карантин. До жовтня 2019 року його син та невістка мешкали однією родиною, шлюб між ними не розірвано. Періоду часу щоб його син не проживав спільно з дружиною він не пам`ятає. Коли [PERSON] народила другу дитину більше не працювала. Коли вона поїхала до м. Київ, то син повідомив їм, що з нього стягуються аліменти 50 % заборгованості. До цього часу йому було відомо, що з його сина стягувались аліменти, так як коли він працював на шахті «Стаханова», то йому не платили заробітну плату, і тоді невістка подала до суду заяву на стягнення з нього аліментів, так як аліменти виплачувались у першу чергу і регулярно. Після того, як його син перейшов працювати на шахту «Західна», то невістка відмовилась від аліментів, так вони йому повідомили. Про те, що нараховується заборгованість по аліментам йому нічого не відомо. Старший онук [PERSON] проживав з ними, оскільки вони мешкали біля школи до якої він ходив. Так він мешкав з ними навчаючись з 2 по 5 клас. При цьому у будні дні він проживав з ними, а на вихідні ходив до батьків. Сім`ю утримував повністю його син, невістка не працювала. Відповідач по цей день залишається зареєстрованою у його квартирі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що спочатку він проживав у квартирі, яка розташована на м-ні «Молодіжний», після переїхали на м-н «Східний». Далі, коли народився молодший брат, то батьки придбали будинок по [ADDRESS] До 7 [ADDRESS] , він проживав разом з бабусею та дідусем на м-ні « [PERSON] », так як від них було ближче до школи, а після почав їздити до школи з [ADDRESS] . Котляревського. Проживали усі разом однією родиною. Йому розповідали батьки, що у 2008 році щось трапилось, але що саме він не пам`ятає. З останніх чисел листопада 2019 року мати поїхала до м. Київ, а 16 грудня 2019 року він приїхав до неї. Проживав разом з мамою у м. Київ в орендованій квартирі. 15 березня 2020 року він посварився з мамою і пішов від неї. Самостійно доїхав до залізничного вокзалу, та за грошові кошти, які були у нього в сумі 106 гривень він придбав собі квиток та збирався поїхати до батька. Коли підійшов його потяг, він направив смс-повідомлення батьку, дідусю та бабці. По приїзду у м. Костянтинівка, його зустрів дідусь. У родині працював батько. Що стягувались аліменти на його утримання йому взагалі не було відомо. Вже після грудня 2019 року йому стало відомо, що мати замість 33% стягує 50% з батька аліменти. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). В судовому засіданні позивачем доведено факт спільного проживання з відповідачем однією сім`єю у період, за який позивачу нараховано заборгованість по аліментах. Протягом тижня дитина проживала певний час в родині, а певний час в родині бабусі і дідуся. Цей факт доведено як письмовими доказами, так і показами свідків [PERSON] і [PERSON] . Суд приймає до уваги їх покази, незважаючи на те, що свідки є близькими родичами позивача, оскільки вони узгоджуються між собою, поясненнями позивача та не спростовані в судовому засіданні жодними доказами. Не встановлено судом і обставин на підтвердження ведення сторонами окремого бюджету. Так, дійсно, позивач у відзиві на позовну заяву зазначала, що проживала з дітьми окремо від позивача, але будь-яких доказів на підтвердження цих обставин суду не подала. Відповідач надала суду лише довідку зі школи про навчання старшої дитини та квитанцію про внесення батьківської плати за відвідування молодшою дитиною дитячого садка, але ці обставини не заперечуються позивачем і підтверджують лише факт навчання і відвідування дитячого садочка дітьми з січня 2020 і жодним чином не підтверджують обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. За умовами частини другої статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що протягом часу, за який позивачу нараховано заборгованість по аліментах, він матеріально забезпечував сім`ю, в тому числі і сина [PERSON] , заборгованість по аліментах на утримання якого, була позивачу нарахована у грудні 2019 року. І цю обставину суд визнає такою, що має істотне значення. У цьому процесі суд не аналізує спроможність відповідача протягом багатьох років самостійно утримувати двох малолітніх дітей, обмежившись межами заявлених вимог, але факт утримання відповідача від надання суду доказів у підтвердження заявленої нею позиції та від звернення протягом більш ніж шість років до Державної виконавчої служби з приводу примусового стягнення аліментів з позивача та вчинення таких дій лише після припинення спільного проживання з позивачем у жовтні 2019 року, свідчить на користь позиції позивача. За таких умов, при відсутності обов`язку двічі виконувати покладене на нього зобов`язання, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у сумі 127684,03 гривні, за виконавчим листом № 6/226/148/2019 від 09.12.2019, виданим на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.08.2008 за період з 14.07.2008 року до 12.12.2019 року.

Outcome: approved