Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, 19.09.2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та ним був укладений кредитний договір №0267/ПОЗ/95/0052543. Відповідно до п. 1.1 Договору встановлено, що КС «Аккорд» зобов'язувалася надати йому у кредит грошові кошти в сумі 5754 грн. 81 коп. на строк 18 місяців з 18 вересня 2008 року по 19 березня 2010 року, а позивач зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом і інші платежі, передбачені цим договором. Відповідно до п. 4.3. Договору визначений рекомендований графік платежів, відповідно до якого сума процентів за користування кредитом становить 2292,34 грн., що разом із основним зобов'язанням складає суму в розмірі 8047,15 грн.. Права кредитодавця за кредитним договором були відступлені КС «Аккорд» Відкритому акціонерному товариству «Плюс Банк», яке в наступному перейменовано у ПАТ «Ідея Банк». Відповідно до судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.06.2009 року з [PERSON] на користь ВАТ «Плюс Банк» стягнуто грошові кошти в сумі 8302, 35 грн. заборгованості за кредитним договором. Постановою державного виконавця Відділу державної Виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Балаби Л.О. від 02.03.2012 року, виконавче провадження № 28221728 з примусового виконання судового наказу №2н-4804/2009 від 02.06.2009 року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення боргу на загальну суму 8387,61 грн., закінчено у зв'язку із сплатою боргу в повному обсязі згідно платіжного доручення №1944 від 02.03.2012 року. Таким чином, позивач вважає, що зобов'язання за кредитним договором було належним чином і в повному обсязі ним виконане, але від ПАТ «Ідія Банк» продовжують надходити письмові вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, сума вимог постійно збільшується, жодних розрахунків та обґрунтувань не надається. У вимозі від 20.05.2014 року вказується, що розмір заборгованості становить 57879, 84 грн., а тому він просить суд визнати зобов'язання за кредитним договором припиненим з 02.03.2012 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд позов задоволити. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник до суду не з»явився. Надав суду письмові заперечення проти позову, просить суд відмовити з тих підстав, що кредитним договором від 19.09.2008 року не передбачено випадків звернення однієї із сторін договору з вимогою про припинення зобов'язання, крім того, кошти за судовим наказом від 02.06.2009 року, відповідно до п.4.5. кредитного договору, перераховано на погашення неустойки, станом на 28.08.2014року за позивачем існує борг в сумі 5754,81 грн. з нарахованими відсотками та пенею. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, матеріали справа про видачу судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що Кредитною спілкою «Аккорд» та членом кредитної спілки [PERSON] був укладений кредитний договір №0267/ПОЗ/95/0052543 (а.с. 4-5). На виконання умов кредитного договору позивачем отримано кошти в сумі 5754 грн. 81 коп., що не заперечується сторонами. У строк визначений п.1.1. кредитного договору, а саме до 19.03.2010 року позивач кошти не повернув, у зв'язку з чим, відповідно до судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.06.2009 року, з позивача на користь ВАТ «Плюс Банк» стягнуто кошти в сумі 8302, 35 грн. заборгованості за кредитним договором. Зі змісту заяви про видачу судового наказу вих. № 19/7-3-492 від 20.05.2009 року вбачається, що відповідачем заявлено вимоги про стягнення з позивача заборгованості в загальній сумі 8302,35 грн., в тому числі 5784,81 грн. за кредитом, 1739,33 грн. за процентам, 808,21 грн. за пенею. Відповідно до квитанції №2433.439.1 від 27.02.2012 року позивач сплатив на рахунок Відділу державної Виконавчої служби Сумського міського управління юстиції суму заборгованості за судовим наказом /а.с.6/. Постановою державного виконавця Відділу державної Виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Балаби Л.О. від 02.03.2012 року, виконавче провадження №28221728 з примусового виконання судового наказу №2н-4804/2009 від 02.06.2009 року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення боргу на загальну суму 8387,61 грн., закінчено у зв'язку із сплатою боргу в повному обсязі. Проте, по цей час позивач отримує від різних кредитних спілок та від відповідача письмові вимоги про погашення неіснуючої заборгованості, що порушує права позивача. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв»язку з цим суд вважає, що зобов»язання позивача за кредитним договором №0267/ПОЗ/95/0052543 від 19.09.2008 року, відповідно до ст. 599 ЦК України, є припиненими з 02.03.2012 року, так як суму боргу, зокрема, тіло кредиту, за судовим наказом №2н-4804/2009 від 02.06.2009 року, виданого Івано-Франківським міським судом, остаточно сплачено позивачем 27.02.2012 року, а виконавче провадження з виконання цього судового наказу припинено 02.03.2012 року у зв'язку з перерахування коштів стягувачу. Посилання представника відповідача проте, що кредитним договором від 19.09.2008 року не передбачено випадків звернення однієї із сторін договору з вимогою про припинення зобов'язання, суперечать ст.ст. 15, 16, 598 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України,та ст.ст. 1, 3 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України, а зазначення відповідачем про те, що кошти за судовим наказом від 02.06.2009 року, відповідно до п.4.5. кредитного договору, перераховано на погашення неустойки, суперечать наявним у справі доказам. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). У зв'язку з тим, що відповідач заперечує факт припинення зобов'язань позивача за кредитним договором у зв'язку зі сплатою тіла кредиту, нарахованих відсотків та пені, зазначає про наявність не сплаченого боргу за тілом кредиту, то існує спір про право, яке підлягає захисту. Зазначення відповідачем про зарахування коштів сплачених позивачем за судовим наказом на сплату неустойки не відповідає наявним у справі доказам, зокрема, заяві відповідача про видачу судового наказу вих. № 19/7-3-492 від 20.05.2009 року, в якій чітко зазначено з яких сум складається заборгованість. Право позивача порушене і підлягає захисту в суді. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору та на користь позивача 3410,10 грн. витрат на правову допомогу, відповідно до вимог Закону України від 20.12.2011 року, № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і поданого представником позивача розрахунку. На підставі викладеного,

Outcome: approved