Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, в позовній заяві вказавши, що він побудував нерухоме майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Будинок ним збудовано згідно чинного законодавства України, а саме: земельну ділянку, яка йому відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд та будівель, крім того він отримав дозвіл на будівництво, а також виготовив звіт про проведення технічного обстеження. Так як він побудував житловий будинок на земельній ділянці, що надана йому саме для будівництва з встановленням меж даної земельної ділянки, та він не порушив збудувавши даний будинок будь-яких прав інших осіб. З метою реалізації своїх прав він звернувся до Катеринівської сільської ради з усною заявою про оформлення права власності на житловий будинок та отримав відмову, в зв'язку з чим, просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача [PERSON], представника відповідача - Катеринівської сільської ради та представника третьої особи Реєстраційної служби Покровського РУЮ Дніпропетровської області, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивача позов підтримав та просить його задовольнити. Представник відповідача позов визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи рішення просить винести на розсуду суду. Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії будівельного паспорту [PERSON] відведена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-10). З копії рішення дев'ятої сесії двадцять третього скликання Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 05 травня 2000 року видно, що [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на старій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] ( а також господарчих споруд) (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2013 року на замовлення [PERSON] КП «Синельниківське МБТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] Покровського району Дніпропетровської області (а.с.11-13). Як вбачається з копії звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта - житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], за результатами проведення технічного обстеження житлового будинку з господарчими спорудами встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливості його безпечної експлуатації (а.с.14-25). Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України способом захисту свого особистого немайнового або майнового права є визнання права, зокрема права власності. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Таким чином, судом встановлено, що фактично [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючої документації він не має можливості в повному обсязі здійснювати права власника, в зв'язку з чим, суд вважає дану позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved