Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 травня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав позику в розмірі 49450 гривень. Вищевказану суму відповідач повинен був повернути до 10 вересня 2015 року. Однак вищевказану суму 10 вересня 2015 року відповідач не повернув. На неодноразові прохання позивача сплатити борг в добровільному порядку відповідач не реагував. Після чого, 14 вересня 2015 року відповідачеві була направлена претензія з проханням сплатити борг, яку він отримав 16 вересня 2015 року. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобовязання не виконав. У звязку з чим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 49450 гривень, неустойку (штраф) в розмірі 4945 гривень, а також судовий збір в розмірі 543 гривень 96 копійок. В судове засідання представник позивача за дорученням [PERSON] не зявилася. Надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за її відсутності. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 44). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.40,43). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Так судом встановлено, що 10 травня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 49450 гривень, а у разі невиконання своїх обовязків за договором позики, відповідач зобовязується сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотків від суми позики. Вищевказану суму відповідач повинен був повернути до 10 вересня 2015 року (а.с.10). Згідно розписки про отримання позики від 10 травня 2015 року вбачається, що [PERSON] отримав кошти у розмірі 49450 гривень (а.с.11). Відповідно до розрахунку неустойки (штрафу) за договором позики від 10 травня 2015 року розмір штрафу складає 4945 гривень (а.с.4). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1049 ЦК України, встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір позики встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов договору. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобовязань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 49450 гривень, неустойку (штраф) в розмірі 4945 гривень, а також судовий збір в розмірі 543 гривень 96 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved