Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа - відділ органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача [PERSON]. батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] року народження.09 вересня 2002 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Рівненського міського суду від 09 вересня 2002 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму щомісячно, починаючи з 02 вересня 2002 року і до досягнення повноліття донькою. В судовому засіданні позивача позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просили його задоволити. Представник третьої особи відділу органу опіки і піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність., позов підтримала, та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] Питання з приводу позбавлення відповідача батьківських прав, щодо неповнолітньої доньки [PERSON] було предметом розгляду органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, де було вирішено позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Згідно ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки проти постановлення заочного рішення не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.09.2001 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. 09 вересня 2002 року шлюб ніж [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Розірвання шлюбу зареєстровано у Міськвідділі реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.11.2002 року. Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 23 листопада 2016 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки - [PERSON]. Зазначений висновок мотивований тим, що батько не цікавиться життям та здоров'ям своєї неповнолітньої доньки, самоусунувся від виховання та утримання дитини, не виконує рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2002 року стягнення аліментів. Відповідно до ст. 51 Конституції України, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Зокрема, у ч. 2 зазначеної статті Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, як до, так і після народження. Згідно ст. 152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частини 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як було з'ясовано в судовому засіданні, відповідач, з донькою [PERSON] не спілкується, не приймає участі у її вихованні, не турбується про нею жодним чином не намагався спілкуватися з неповнолітньою донькою та не сплачує аліменти на її утримання. Зазначене підтверджується , довідкою Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Рівненського міського відділу державної виконавчої служби, в якій вказано, що заборгованість по сплаті аліментів становить 79 312,68 грн. Оцінюючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення, шляхом позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно дитини [PERSON], оскільки відповідач своєю бездіяльністю порушує інтереси неповнолітньої доньки, зокрема фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньки [PERSON], суду не надав жодних доказів існування об'єктивних причин з яких він не мав (не має) можливості встановити постійне спілкування з дитиною, періодично відвідувати дитину, щоб брати участь в її вихованні та утриманні, тобто піклуватися про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування, спілкуватися з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Суд також зазначає, що відповідно до ст. 169 Сімейного Кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved