Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Торчинської селищної ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Свій позов позивач мотивує тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 09 серпня 2017 року, відкрилася спадщина, яка складається з житлової квартири [ADDRESS]. Вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті останньої. Вказує, що в передбачений законом строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки важко переживала смерть матері та погано себе почувала, вважала, що наявність заповіту матері надає їй право на прийняття спадщини в будь-який час. Враховуючи вищевказане, вважає, що строк був пропущений нею з поважних причин, а тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 207375 [PERSON] померла 09 серпня 2017 року в місті Луцьк Волинської області (а.с. 9). Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з житлової квартири [ADDRESS]. Факт належності спадкодавцю даного майна підтверджується: свідоцтвом на право власності на житло, виданим Торчинською селищною Радою народних депутатів 22 квітня 1997 року (а.с.8); технічним паспортом на квартиру № 1 в житловому будинку № 100 по вул. Незалежності смт. Торчин (а.с. 6-7); довідкою Торчинської селищної ради № 41 від 22.10.2018 року (а.с.5). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується заповітом, складеним 30 листопада 2004 року секретарем селищної ради [PERSON] та зареєстрованим в книзі реєстрації для записів нотаріальних дій під № 337 (а.с. 10). Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З повідомлення державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1625/01-16 від 25.10.2018 року слідує, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, а тому їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 09 серпня 2017 року [PERSON] Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON], крім позивача, немає. Касаційний цивільний суд у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року вказав, що одночасно дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Водночас, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Враховуючи наведене, суд вважає, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, та не має стати причиною усунення її від права спадкування. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для подання заяви до нотаріальної контори. З врахуванням місця знаходження майна, на думку суду, достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини становитиме 2 місяці з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved