Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, мотивуючи свої вимоги наступним: Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], за час спільного життя була придбана квартира [ADDRESS]. Кожному з подружжя належало по 1/2 частині вказаної квартири на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року. Вказане рішення суду набрало законної сили. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року визначені реальні частки користування спільним майном. Однак, [PERSON] протягом тривалого часу умисно створює перешкоди у користуванні позивачу житлом. Крім того, як вказує позивач у своєму позові, він тимчасово переїхав до своїх батьків з метою догляду за ними, оскільки його мати потребувала постійного догляду та надання медичних послуг. За час перебування позивача у будинку батьків, відповідач [PERSON] змінила замки на вхідній двері до квартири та таким чином позбавила позивача та доньку [PERSON] користування житловим приміщенням. Позивач неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з проханням видати йому та їх доньці ключі від вхідної двері до квартири та надати доступ до квартири, на що відповідач відповіла категоричною відмовою. Після ухвалення рішення Приморським районним судом м. Одеси від 16.12.2013 року позивач знов спробував потрапити до спірної квартири, однак безрезультатно, оскільки відповідач закрила квартиру, а сама переїхала проживати за адресою: [INFO]. Крім того, як вказано у позові, донька сторін [PERSON] також не змогла потрапити до квартири, а відповідач [PERSON] на її дзвінки та прохання не реагувала. Оскільки позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] та на теперішній час йому необхідно вселитися в квартиру, однак не має такої можливості, у звязку з тим, що відповідач [PERSON] продовжує чинити перешкоди останньому у користуванні його власністю. Просив суд вселити його до квартири [ADDRESS] у .м Одесі та зобовязати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні 1/2 частини вказаної квартири. 25 листопада 2014 року представник позивача змінив позовні вимоги та просив суд залучити до участі у справі у якості відповідача [PERSON], вселити [PERSON] до квартири [ADDRESS], виділити у користування [PERSON] кімнату площею 16,5 кв.м з балконом 0,7 кв.м, позначену у технічному паспорті під №3, кімнату площею 11,4 кв.м, позначену в технічному паспорті під №4, кімнату площею 9,4 кв.м, позначеному в технічному паспорті під №5, коридор площею 4,7 кв.м, позначений в технічному паспорті під №6, а загалом 42,7 кв.м (а.с.73) 13 серпня 2015 року представник позивача змінив позовні вимоги та просив суд ухвалити рішення, яким вселити [PERSON] до квартири [ADDRESS], зобовязати [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою. (а.с. 122) У судовому засіданні представник позивача підтримав змінені 13.08.2015 року позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, надав суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, а також пояснив, що 06.04.2013 року позивач на підставі рішення Приморського районного суду .м Одеси від 31.03.2011 року зареєстрував своє право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У ході розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, позивачу стало відомо про те, що відповідач [PERSON] 19.04.2012 року продала спірну квартиру [PERSON] та на теперішній час власником спірної квартири є [PERSON] З цього приводу позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за ознаками шахрайства. На теперішній час відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та ведеться досудове розслідування. Просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. До судового засідання відповідачі не зявилися, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи від них до суду не надходило, тому враховуючи, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що змінені 13.08.2015 року позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року, яке набрало законної сили 26.01.2012 року, по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, квартира [ADDRESS] визнана спільним майном подружжя та за [PERSON], [PERSON] визнано право власності по 1/2 частини вказаної квартири. (а.с. 6-7,8-9, 10-11) З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна № 29566545 від 17.11.2014 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частини квартири 28 у будинку №45 по [PERSON] у м. Одесі. (а.с. 93,109) У відповідності до наданої суду копії договору купівлі продажу від 19.04.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній прийняв у власність, а [PERSON] передала у власність квартиру [ADDRESS], яка в цілому складається з пяти житлових кімнат, житловою площею 71,1 кв.м, загальною площею 104,2 кв.м. (а.с. 63,64) Крім того, у відповідності до наданої суду копії Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» № 34020447 від 04.05.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 19.04.2012 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 62) Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. У відповідності до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За таких обставин, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року, яке набрало законної сили 26.01.2012 року та яке є обовязковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, а також з урахуванням того, що у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] чинять перешкоди [PERSON] у користуванні належним останньому на праві приватної спільної часткової власності майном, що виражається у неможливості безперешкодного доступу [PERSON] до квартири, тобто відповідачами порушуються права [PERSON], які співвласника квартири, суд приходить до висновку, що позовні вимоги останнього є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 130,00 грн. по 65,00 грн. з кожного з відповідачів, а також 113,60 грн. на користь держави по 56,80 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved