Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнила (а.с. 44), просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть та свідоцтвом про її народження (а.с.7,8), внаслідок чого відкрилась спадщина. Будучи спадкоємцем по закону вона 11.04.2007 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.6). 28.10.2011 року вона успадкувала право на земельну частку (пай), яке належало її покійному батькові, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.13). Проте, 24.04.2015 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цей будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.5). Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства УРСР від 13.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилась. Таким чином, про факт того, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, належав її батькові [PERSON] до дня його смерті, підтверджується довідками № 02-34/74 та № 02-34/95, виданими 16.03.2015 року та 09.04.2015 року виконкомом Тептіївської сільської ради (а.с.28, 30). Згідно технічного висновку №48/08.05.15 від 08.05.2015 року встановлено, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан якого на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати (а.с.37,38). Згідно висновку Богуславського районного сектору Головного управління ДСНС України у Київській області № 454 від 08.05.2015 року вбачається, що спірний житловий будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки (а.с.40). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулась до суду із заявою, в який зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просила розглянути справу без її участі (а.с.45). Тептіївська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, але звернулись із листом, в якому просили розглянути справу без їх представника. Вимоги [PERSON] визнають повністю і не заперечують проти задоволення її позову (а.с.46). Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, врахувавши положення ст.ст.392, 1261, 1268, 1269 ЦК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved