Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом уточненим в ході розгляду справи, в якому просить визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю площею 0,09 га., виданий 20 лютого 2001 року [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради №112 від 01.02.2000 року; визнати незаконним та скасувати п.2 рішення №112 від 01.02.2000 року [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області; визнати незаконним та скасувати рішенням №352 від 30.01.1998 року [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що 20.02.2001 року [PERSON] сільська рада видала [PERSON] [PERSON] акт на право приватної власності на землю площею 0,09 га. за адресою с. Гребенів, вул. Шевченка, 32, Сколівського району Львівської області. 01.02.2000 року [PERSON] сільська рада ухвалила рішення №112, яким передала [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства. Земельна ділянка ніколи не перебувала у користуванні [PERSON], а була у користуванні його вуйка [PERSON], і тому він, як власник садиби, претендує на неї. Згідно земельно-кадастрової книги [PERSON] мав у користуванні 0,19 га біля свого будинку за адресою с. Гребенів, вул. Шевченка, 32, Сколівського району Львівської області. 23 серпня 1982 року його батько [PERSON] купив у [PERSON] будинок із господарськими будівлями. [PERSON] продовжував жити у будинку до дня смерті тобто до 1999 року та користувався земельною ділянкою 0,19 га. Після смерті його батьків будинок перейшов йому у власність. [PERSON] ніколи не користувався земельною ділянкою по вул. Шевченка, 32, с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, тому вважає, що отримав земельну ділянку у власність безпідставно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, його представник адвокат [PERSON] подав суду письмові пояснення за вх. №. 488 від 05.02.2018 року згідно яких поданий позов підтримує, просить задоволити, справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву за вх. №1249 від 19.03.2018 року про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити, вважає такий безпідставним. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, оскільки станом на 2000 рік позивачу було відомо про оскаржувані рішення та державний акт. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Відділу держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином. Таким чином в судове засідання не з»явились всі учасники справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 30.01.1998 року [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області винесено рішення за №352 про закріпленння земельної ділянки площею 0,19 га за гр. [PERSON] та приватизувати її. 01.02.2000 року [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області винесено рішення за №112, згідно якого у п.1 вирішено внести зміни в рішення [PERSON] сільської ради від 30.01.1998 року за №352; п.2 закріпити в приватну власність земельну ділянку [PERSON] 0,10 га.; п.3 закріпити в приватну власність земельну ділянку [PERSON] 0,08 га для обслуговування житлового будинку. п.4 [PERSON] та [PERSON] заказати документи на право приватної власності на землю Сколівському земельно-кадастровому бюро. В подальшому [PERSON] на підставі рішення №112 від 01.02.2000 року [PERSON] сільської ради отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 0,09 га в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області. Позивач [PERSON] отримав [PERSON] акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №039022 на підставі рішення №135 від 20.04.2000 року на земельну ділянку площею 0,101 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку. Позивач [PERSON] вважаючи, що п.2 рішення №112 від 01.02.2000 року [PERSON] сільської ради та рішення №352 від 30.01.1998 року незаконними, звернувся із позовом про їх скасування та визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю площею 0,09 га в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області виданого [PERSON] на підставі рішення №112 від 01.02.2000 року [PERSON] сільської ради. В поданому позові [PERSON] вказує, його батьком був придбаний будинок в с. Гребенів по вул. Шевченка, 32, Сколівського району Львівської області, який належав [PERSON], за будинком була закріплена земельна ділянка площею, 0,19 га, а тому вважає, що до нього, як власника, перейшло право на користування такою у зв»язку із укладенням договору. Суд, вважає, необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи твердження позивача про незаконність оскаржуваних рішень та наявність підстав для їх скасування і як наслідок визнання недійсним та скасування державного акту з наступних підстав. 23.08.1982 року [PERSON] продав [PERSON] (батькові позивача) житловий будинок, розташований в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, на земельній ділянці Дерземфонду розміром 800 кв.м. договір купівлі продажу посвідчений державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №766. Після смерті батька позивача, вищезгаданий будинок успадкувала дружина, мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданого 23.12.1999 року державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого спадкодавцем майна [PERSON], померлого 11.01.1986 року, є його дружина [PERSON]. Спадкове майно на яке видано свідоцтво, складається з житлового будинку по вул. Шевченка, в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.08.1982 року Сколівською державною нотаріальною конторою за р. №766. В подальшому рішенням [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області №113 від 01.02.2000 року визнано за [PERSON] право на житловий будинок та господарську будівлю придбану у [PERSON], договір від 23.08.1982 року. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що при винесені оскаржуваного рішення №112 від 01.02.2000 року та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,09 га. в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області [PERSON], не було жодним чином порушено прав позивача [PERSON], оскільки, як зазначалось вище, батько позивача [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 23.08.1982 року придбав у [PERSON] лише житловий будинок, розташований в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, на земельній ділянці Дерземфонду розміром 800 кв.м., а тому його твердження про те, що до нього перейшло право на земельну ділянку площею 0,19 га., яка була закріплена за будинком належним продавцю [PERSON], є необґрунтованим, оскільки при укладенні договору купівлі продажу до покупця переходить право власності на майно, яке зазначено у договорі. Крім того, суд, вважає необгрунтованим та надуманим твердження позивача про те, що про оскаржувані рішення та [PERSON] акт йому стало відомо лише 14 серпня 2015 року із відповіді [PERSON] сільської ради на подану ним 24.07.2015 року про передачу йому безоплатно у приватну власність земельної ділянки розміром 0,09 га, в якій повідомила про передачу земельної ділянки [PERSON] та вважає, що даний факт йому був відомим, ще у 2000 році оскільки це спростовується наступним. В матеріалах справи наявний технічний звіт про виконання роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю (на право постійного користування) [PERSON] в якому наявний акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки від 25.09.2000 року на якому наявний підпис [PERSON], щодо погодження меж. Відтак станом на 25.09.2000 рік позивачу було відомо про оскаржувані рішення та виготовлення відповідачем [PERSON] оскаржуваного державного акту. З позовом [PERSON] звернувся 11.01.2017 року, тобто через 16 років після того, як достовірно знав про їх існування (оскільки погоджував межі земельної ділянки). Відповідно до положень ст. ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Положеннями\~ст. 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а\~ст. 16 цього ж Кодексу\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положеннями частин 2, 3, 4\~ст. 267 цього Кодексу\~передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої зроблено заяву стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що оскаржуване рішення №352 винесено [PERSON] сільською радою 30.01.1998 року, а рішення №112 винесено 01.02.2000 року. Вимоги про визнання їх недійсним та скасування позивач [PERSON], згідно поданих уточнень, заявив 25.01.2018 року. Вимога про скасування Державного акту на земельну ділянку виданого 20.02.2001року заявлена 11.01.2017 року. Про наявність оскаржуваних рішень та державного акту позивач не міг не знати, оскільки погоджував межі відповідачу при оформленні права власності на земельну ділянку, і його підписи наявні в акті узгодження меж. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що батьком позивача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.1982 року придбано у [PERSON] житловий будинок, розташований в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, на земельній ділянці Дерземфонду розміром 800 кв.м., тому до нього перейшло право власності на майно зазначене у договорі, тобто на будинок та земельну ділянку площею 800 м. кв., а не на земельну ділянку площею 0,19 га, яка була закріплена за будинком, відтак підстав для визнання недійсними та скасування: державного акту на право приватної власності на землю площею 0,09 га виданий 20 лютого 2001 року [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради №112 від 01.02.2000 року; п.2 рішення №112 від 01.02.2000 року [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області; та рішенням №352 від 30.01.1998 року [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області, суд не вбачає, тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed