Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Вказує, що ще за життя [PERSON] на підставі дозвільних документів здійснила двохповерхову добудову до власної частини будинку та надвірні будівлі і споруди, однак не зареєструвала права власності на новостворене майно. Зазначає, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та в установленому законом порядку прийняв спадщину. Крім нього спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], яка в установлений законом строк спадщину не прийняла та на неї не претендує. Також вказує, що на частину спадкового майна, а саме на квартиру [ADDRESS] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на збудовані приміщення квартири [ADDRESS], житловою площею 120,5 кв.м., загальною площею 281,9 кв.м. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 08 червня 1993 року № 256, дозволено [PERSON] провести двоповерхову добудову до власної частини житлового будинку по [ADDRESS] розміром 10.0 * 8.0 із збільшенням житлової площі до 80 кв.м. (а.с. 8). Як вбачається з копії будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, 28 червня 1993 року двохповерхова добудова до власної частини житлового будинку погоджена головним архітектором м. Луцька та начальником міського управління архітектури і містобудування. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 24 листопада 2005 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS], до даної квартири добудовано: житлова добудова А'-2, гараж-літня кухня з підвалом Б-2, сарай - б, навіс - б', огорожа 1-2 (а.с. 31-35). Відповідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з тим, до 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29 червня 98 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону). Згідно із частиною 4 ст. 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як встановлено судом, двохповерхова добудову до квартири [ADDRESS] та надвірні будівлі і споруди побудовані до 1998 року. Оскільки, на момент створення двохповерхової добудову до квартири [ADDRESS] та надвірних будівель і споруд (до 29 червня 1998 року) законодавством не було передбачено обов'язкової реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому дана нерухомість набута спадкодавцем у власність з дотриманням установленого порядку набуття. [INFO] померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] Таким чином, після смерті останнього відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], в тому числі на двохповерхову добудову до частини будинку та надвірні будівлі і споруди. Статтею 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно як син спадкодавця (а.с. 5). Також встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є дочка спадкодавця - [PERSON], яка в установленому порядку спадщину не прийняла. Судом також встановлено, що 23 листопада 2010 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 128, 2 кв.м., житловою 104, 5 кв.м. (а.с. 6) Фактично позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 23 листопада 2010 року Другою Луцькою державною нотаріальною конторою (а.с. 6). Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на добудовані приміщення квартири [ADDRESS] житловою площею 120,5 кв.м., загальною площею 281,9 кв.м.

Outcome: approved