Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, які позначені у технічному паспорті літерами та цифрами: А - будинок, а - прибудова, Б - літня кухня, В - гараж, Г - убиральня, 1 - ворота з хвірткою, 2 - огорожа, Д - сарай, Е - сарай, Ж - сарай, що належав померлому [INFO] [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], якому належав житловий будинок [ADDRESS]. Будь-якого заповіту після смерті чоловіка не залишилось. На сьогоднішній день позивач є єдиною спадкоємицею на майно померлого чоловіка, але не може розпоряджатися ним на свій розсуд в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Для усунення цього непорозуміння позивач і звернулась до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи від відповідача надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 02.12.2016 року [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області домоволодіння [ADDRESS] належить померлому [PERSON] (а.с. 6). Зазначені обставини підтверджуються також технічним паспортом на садибний житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 8-10). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 18.04.2016р. серії [NUMBER] (а.с. 3). Позивач зазначає, що на сьогоднішній день вона не може оформити на себе право власності на житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що і є причиною спору. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1217 ЦК України зазначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України містить вичерпний перелік осіб, що входять до першої черги спадкоємців за законом: діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, будь-які інші спадкоємці на спірний житловий будинок, окрім позивача відсутні, отже позивач є єдиним спадкоємцем житлового будинку, який належав на день смерті [PERSON]. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач в установленому законом порядку не відмовилась від прийняття спадщини, отже є спадкоємцем на законних підставах. З огляду на викладене є правомірними та підлягають задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання за нею права власності житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, що належав померлому [INFO] [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки суд не вбачає винних дій відповідача у виникненні спору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved