Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та просить суд визнати факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок в цілому, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Буди, вулиця Польова, 15. В обґрунтування позову зазначає, що право власності на житловий будинок розташований у с. Буди по вулиці Польова, 15, зареєстровано за [PERSON] в цілому, який помер 09.03.1976 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняли спадкоємці первої черги за законом - його дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON], на підставі п.3 ст,1268 ЦК України, тим, що на час смерті спадкодавця вони постійно мешкали разом у зазначеному житловому будинку та продовжували жити в цьому будинку, прийняли речі померлого, сплачували комунальні платежі, відкрито й добросовісно користувались будинком та земельною ділянкою відведеною для його обслуговування. Позивач вказує, що [PERSON] померла у 1985 році. Спадщину після її смерті фактично прийняли донька [PERSON] та син [PERSON] тим, що на час смерті спадкодавця вони постійно мешкали разом у зазначеному житловому будинку та продовжували жити в цьому будинку, прийняли речі померлої, сплачували комунальні платежі, відкрито й добросовісно користувались будинком та земельною ділянкою відведеною для його обслуговування. [PERSON] померла у 2008 році. Спадкодавець [PERSON]Л, мала єдиного синя [PERSON], який до нотаріальної контоои з відповідною заявою не звертався та не претендує на спадщину. Інших спадкоємців немає. Позивач зазначає, що звернувся до нотаріальної контори, але щодо оформлення спадкових прав Державний нотаріус запропонувала звернутися суду для встановлення факту шлюбних відносин між спадкодавцями [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідні документи загублені або відсутні. Позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] пятдесят років мешкали разом, мали спільних дітей доньку 1926 р.н, т [INFO], вели спільне господарство, були одружені та мали спільне прізвище. Документ про укладення шлюбу не зберігся, але факт шлюбних відносин, підтверджується життєвими обставинами та свідками. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Будянської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, які додані до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Право власності на житловий будинок розташований у с. Буди по вулиці Польова, 15, зареєстровано за [PERSON] в цілому, який помер 09.03.1976 року 9а.с. 4, 20). Після його смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняли спадкоємці первої черги за законом - його дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON], на підставі п.3 ст,1268 ЦК України, тим, що на час смерті спадкодавця вони постійно мешкали разом у зазначеному житловому будинку та продовжували жити в цьому будинку, прийняли речі померлого, сплачували комунальні платежі, відкрито й добросовісно користувались будинком та земельною ділянкою відведеною для його обслуговування (а.с. 9-19). [PERSON] померла 01.06.1985 році (а.с. 21). Спадщину після її смерті фактично прийняли донька [PERSON] та син [PERSON] тим, що на час смерті спадкодавця вони постійно мешкали разом у зазначеному житловому будинку та продовжували жити в цьому будинку, прийняли речі померлої, сплачували комунальні платежі, відкрито й добросовісно користувались будинком та земельною ділянкою відведеною для його обслуговування (а.с. 9-19). [PERSON] померла у 2008 році (а.с. 22). Спадкодавець [PERSON]Л, мала єдиного синя [PERSON], який до нотаріальної контоои з відповідною заявою не звертався та не претендує на спадщину. Інших спадкоємців немає (а.с. 24-25). Позивач звернувся до нотаріальної контори, але щодо оформлення спадкових прав Державний нотаріус запропонувала звернутися суду для встановлення факту шлюбних відносин між спадкодавцями [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідні документи загублені або відсутні (а.с. 27). [PERSON] та [PERSON] пятдесят років мешкали разом, мали спільних дітей доньку 1926 р.н, т [INFO], вели спільне господарство, були одружені та мали спільне прізвище. Документ про укладення шлюбу не зберігся (а.с. 9-19, 24, 25). Відповідно до ч.1 ст. 1661 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтєю 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved