Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 21 грудня 2019 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7475 за яким стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 20 185,96грн за кредитним договором 006-29059-161213 від 16.12.2013 укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева». Однак, вчинений виконавчий напис є безпідставним, оскільки його вчинено з порушенням вимог щодо безспірності заборгованості та з недодержанням процедури вчинення виконавчого напису. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 21 грудня 2019 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 7475 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» заборгованість за кредитним договором №006-29059-161213 від 16.12.2013 в розмірі 20185,96грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.03.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.05.2020, витребувано у Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича документи на підставі яких був вчинений виконавчий напис від 21.12.2019, зареєстрований в реєстрі за №7475, однак ухвала суду не виконана та повернута до суду із поштовим зазначенням «за закінченням терміну зберігання». 10.09.2020 до суду надійшли від відповідача ТОВ «Женева» документи, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а саме: копія з автоматичної системи виконавчого провадження, копія з єдиного реєстру боржників, копія кредитного договору, виписка з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, копія довіреності представника. Представник позивача [PERSON] в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 06.11.2020 в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» в судові засідання не з`явився, про день та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. 10.09.2020 до суду від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» надійшли документи, а саме: виконавчий напис та документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису. Третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір 006-29059-161213, відповідно до якого Банк надав [PERSON] споживчий кредит. 21 грудня 2019 року, Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7475, за яким стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 20 185,96грн за кредитним договором 006-29059-161213 від 16.12.2013, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева». 29.01.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61091384 за виконавчим написом № 7475, виданим 21.12.2019, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» заборгованості в розмірі 20 835,96грн. 29.01.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 12.02.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 12.02.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно із п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пункт 1.2. передбачає перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно із частини 4 пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до п. 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Згідно із п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Стаття 89 Закону України «Про нотаріат» регламентує, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, від 05 липня 2017 у справі №6-887цс17 та постанов Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №207/1587/16 та від 27.03.2019 у справі №361/9307/14-ц, згідно зі статями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачем, для вчинення виконавчого напису надавалися документи, що підтверджують безспірність вимог, такі докази також відсутні в виконавчому написі від 21.12.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 1172 та копіях документів, які були надані для вчинення вище зазначеного виконавчого напису. При вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. До того ж, як убачається із матеріалів справи жодного письмового повідомлення у відповідності до ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусом боржнику не надсилалося, та якими самими документами нотаріус при вчинення виконавчого напису користувався, оскільки таких документів суд від нотаріуса не отримував, що дає суду встановити, що позивача унеможливило надання заперечень стосовно визначення основної заборгованості за кредитним договором, простроченої суми по відсотках, заборгованості по комісії, які вказуються у виконавчому написі нотаріуса. Як убачається з виконавчого напису, сума стягнення становить 20185,96грн, з яких: прострочена заборгованість - 13683,26грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 1007,84грн; строкова заборгованість за комісією-1938,66грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом-3556,20грн. Однак позивач [PERSON] категорично заперечує щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, оскільки відсотки нараховані після спливу строку кредитного договору 16.12.2017. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідачем не надано суду беззаперечної нарахованої суми заборгованості по кредитному договору 006-29059-161213 від 16.12.2013, таких розрахунків ані позивач, ані відповідач суду не надали. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку про те, що зазначена у виконавчому написі сума боргу не є безспірною, відмова у задоволенні позову призведе до порушення прав [PERSON] , оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 840,80грн.

Outcome: approved