Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до Горохівської міської ради, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,97 га, яка розташована на території Скірченської сільської ради, та призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010460. [PERSON] залишив на користь позивача заповіт на дану земельну ділянку, однак в заповіті ім`я позивача вказано помилково, а тому нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Зважаючи, що позивач прийняв спадщину належним чином, тому просив визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . У підготовче судове засідання представник відповідача Горохівської міської ради не з`явився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010460 вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,97 га, що розташована на території Скірченської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Скірченської сільської ради (а.с.6), [PERSON] помер [INFO] в с.Скірче Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. Як вбачається із довідки № 82 від 06 липня 2021 року, виданої Торчинською селищною радою Луцького району Волинської області, [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] , з дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] . Заповіт посвідчувався 05.04.2005 року за №18. Спадкоємцями на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця є син [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із заповіту, посвідченого 05.04.2005 секретарем Скірченської сільської ради Волинської області (а.с.9), [PERSON] заповів державний акт на право приватної власності на землю серії ІУ-ВЛ №010460, виданий на підставі рішення Горохівської районної державної адміністрації №37 від 12.02.2003 року площею 2,97 га, яка розташована на території Скірченської сільської ради, своєму синові [PERSON] , жителю м.Луцька Волинської області. Із повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно спадкової справи № 423, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 03.11.2006 року вбачається, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського приватного підприємства «Дружба», та право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського приватного підприємства «Дружба». Крім того свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) отримав правнук [PERSON] . Рішенням Горохівського районного суду від 31.05.2021 року [PERSON] визначено додатковий строк тривалістю один місяць з дня набрання законної сили ухваленим у даній справі рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] . Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні у справі «Лелас проти Хорватії», вбачається, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії», ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заповіт було складено посадовою особою компетентного органу, зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за №18, заповідачем сплачено державне мито. Здійснюючи волевиявлення на складання заповіту у встановленому законом порядку, при зверненні в сільську раду, заповідач обґрунтовано сподівався на оформлення його волевиявлення належним чином. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року, у справі № 397/1396/19, технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Подібна правова позиція Верховного Суду міститься і в постанові від 20.05.2019 у справі № 522/904/16- ц та постанові від 03.07.2019 у справі № 725/2412/15-ц. Призначення позивача спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення позивача спадкоємцем майна відповідало його внутрішній волі. Отже, судом встановлено, що позивач як спадкоємець померлого [PERSON] за заповітом, прийняв спадщину в установленому порядку та має право на спадкування його майна, але у зв`язку з відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому, суд визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,97 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована на території Скірченської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010460, як на спадкове майно померлого власника [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved