Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просить: припинити право власності на житловий будинок літ. «А-1», придбаний ним 30 січня 1993 року на підставі договору купівлі-продажу №2-236, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району, що був розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ломоносова, 6; визнати за ним право власності в порядку забудови на житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 178,20 кв.м., житловою площею 79,90 кв.м., підсобною площею 78,70 кв.м., холодною площею 19,60 кв.м. з відкритою верандою літ. «б», з напівпідвалом літ. «н/пд.» з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, пров. Ломоносова, 6. В обґрунтування позову позивач вказував, що він разом із своєю дружиною придбав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ломоносова, 6. В період 1993-2016 років придбаний житловий будинок був знесений, а на даній земельній ділянці був збудований новий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. З метою введення до експлуатації новозбудованого житлового будинку позивач звернувся з декларацією до відділу містобудування, архітектури та держархбудконтролю виконавчого комітету Люботинської міської ради, однак, в реєстрації декларації йому було відмовлено. Саме тому позивач звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання позивач, [PERSON], не зявився, але подав до суду письмову заяву, в якій вказував, що повністю підтримує позовні вимоги та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, але подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати позов без її участі, та не заперечувала проти його задоволення. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами як за забудовником без участі її представника за наявними доказами згідно чинного законодавства. В судовому засіданні встановлено наступне. 30 січня 1993 року [PERSON] придбав житловий будинок, що був розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ломоносова, 6, що підтверджується договором купівлі-продажу №2-236 від 30 січня 1993 року, посвідчений Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №340 від 14 квітня 1998 року [PERSON] було дозволено закінчити самовільно розпочате будівництво житлового будинку, дозволено будівництво господарського блоку, а також було дозволено знести придбаний житловий будинок. Самочинно збудований житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 1000 кв.м., яка на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №340 від 14 квітня 1998 року була передана в приватну власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Доказом цього є державний акт на право приватної власності на землю серія ХР 025-07-077915 від 03 липня 1998 року та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до якого кадастровий номер вказаної земельної ділянки №6311200000:01:032:0509. Як вбачається із технічного паспорту виготовленого на замовлення [PERSON] КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» від 12 листопада 2016 року на земельній ділянці, що розташована за адресою: Харківська область, м. Люботин, пров. Ломоносова, 6, в період 1993-2016 років були збудовані: житловий будинок літ. «Б-1» з відкритою верандою літ. «б» та напівпідвалом літ. «н/пд», загальною площею 178,20 кв.м., житловою площею 79,90 кв.м., підсобно площею 78,70 кв.м., холодною площею 19,60 кв.м., убиральня літ. «В», душ літ. «Г», ганки літ. «д», «г», літня кухня літ. «Д», гараж літ. «Є», сарай літ. «З», погріб літ. «зп», огорожа №1-5, замощення №6, колодязь літ. «к», вигрібні ями літ. «Я», «Я1», свердловина літ. «к1», альтанка літ. «Л», вольєр літ. «М». Згідно із ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені в. ст. 376 ЦК України, яка є спеціальною в врегулюванні спірних правовідносин, оскільки урегульовує правовідносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та нормативно-правових актів при створенні нової речі, тобто самочинному будівництві, були порушені. Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При таких обставинах, виходячи з положення ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне будівництво може бути визнано за особою, яка здійснювала таке будівництво, виключно в судовому порядку шляхом звернення цієї особи з відповідним позовом, та з підстав і в порядку, передбаченому Законом, за умови наявності права власності чи права користування земельною ділянкою, що знаходиться під самочинно зведеною прибудовою, та за відсутності обставин, пов'язаних з істотним відхиленням від проекту чи істотного порушення будівельних норм і правил. Так, відповідно до висновку про стан забудови земельної ділянки з метою її відповідності будівельним вимогам, виготовленим на замовлення [PERSON] 23 листопада 2016 року КП «Люботинське архітектурно-планувальне бюро» збереження самочинно збудованого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Люботині по пров. Ломоносова, 6, можливе, оскільки, будинок та господарські будівлі і споруди мають задовільний технічний стан, не порушують права інших осіб та не суперечать суспільним інтересам. З приводу прийняття в експлуатацію збудованого житлового будинку [PERSON] звертався з відповідною декларацією від 07 грудня 2016 року до відділу з питань містобудування, архітектури та держархбудконтролю виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області. Але позивач, [PERSON], отримав письмову відмову у реєстрації даної декларації від 12 грудня 2016 року з мотиву неповноти даних, а саме відсутності інформації про будівельний паспорт, який не був розроблений та відсутності інформації щодо повідомлення про початок виконання будівельних робіт. В позовній заяві позивач зазначає, що придбаний ним в 1993 році житловий будинок був знесений, а згідно із п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Факт знесення придбаного житлового будинку підтверджується довідкою № 221 від 01 грудня 2016 року виданою КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації», з якої вбачається, що житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, пров. Ломоносова, 6, що належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 1993 року №2-236 був знесений в 1993 році, а житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 178,20 кв.м., житловою площею 79,90 кв.м. був збудований в 1998 році, проте, право власності в КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано. Також з матеріалів справи вбачається, що адреса вказаного домоволодіння змінювалася, але відповідно до копії довідки № 03-36/4365 від 25 жовтня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області дійсна поштова адреса вказаного житлового будинку: Харківська область, м. Люботин, пров. Ломоносова, 6 викладена у вірному прочитанні та відповідає раніше існуючій поштовій адресі: Харківська область, м. Люботин, вул. Ломоносова, 6. Отже, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON], а тому визнає за ним право власності, як за власником земельної ділянки, на самочинне збудоване на ній нерухоме майно, яке не порушує права інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved