Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 23 липня 2019 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей вони не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися з червня 2020 року через втрату взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя та його планування, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена, та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 21 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року провадження у справі зупинено для надання сторонам тримісячного строку для примирення. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року провадження по справі поновлено. В судове засідання сторони не з`явились, до суду надійшли заяви позивача та його представника про розгляд справи за їх відсутності, на вимогах наполягають. Відповідач направила до суду письмові пояснення, які 25.06.2021 надійшли до суду, в яких зазначено, що спільно з чоловіком вони проживали до 10 грудня 2020 року за кордоном, в Чехії, разом з її донькою від першого шлюбу, тому твердження позивача про припинення шлюбних стосунків у червні 2020 року не відповідає дійсності. Вони прийняли рішення мешкати деякий час окремо, щоб зробити висновок, чи дійсно необхідно розірвання шлюбу. Для неї стало неочікуваним нібито подання чоловіком пропозиції про розірвання шлюбу, оскільки на той час вони проживали разом за однією адресою, в Україну вона повернулась 22.02.2021, про що чоловікові було відомо, тому вказану пропозицію вона не могла отримати, а він не міг надіслати. Вона не готова до розлучення, тому і просила суд надати строк для примирення, яке не відбулося, бо вони мешкають в різних країнах. Однак коли вона повернеться до Чехії, то впевнена, що зможе відновити шлюбні стосунки, а отже очікує на закриття справи. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2019 року, про що Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 335 (а.с. 8 копія свідоцтва). Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Згідно пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюбні відносини між сторонами припинені, тому аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя не веде спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим, а отже з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, оскільки встановлений судом строк для примирення позитивних результатів не дав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з відсутністю заяви відповідача в цій частині, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй\~шлюбне прізвище\~« [PERSON] ». Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved