Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Києва Мосійчук О.В. про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. А саме, просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47580704 від 02.07.2019 12:22:18, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1862748980000 на нерухоме майно однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 32209651 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019); скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 32209651, внесений на підставі рішення державного реєстратора Мосійчук Оксани Василівни, (Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Києва) про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 47580704 від 02.07.2019. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 27.12.2007 між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №014-485-КП, відповідно до якого кредит надавався на поточні потреби. Надання кредиту здійснювалось окремими частинами зі сплатою 13; річних та комісії в межах максимального ліміту заборгованості до 40000 доларів США. Виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором було забезпечено укладеним іпотечним договором №014-485-ЗП від 27.12.2007, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: кв. [ADDRESS] . Відповідачем 26.06.2019 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на об`єкт нерухомості однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності на праві приватної власності позивачу. Підставою виникнення права власності АТ «Укрсоцбанк» державний реєстратор вказала лише іпотечний договір. Відповідно до п. 4.4 Іпотечного договору №014-485-ЗП іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: - на підставі рішення суду; - на підставі виконавчого напису нотаріуса; - шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; - шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь-якій особі покупцеві в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; - шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки в порядку, встановленому ст.. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в реакції, що діяла на момент укладення договору іпотеки) визначали, що іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушення зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позивач стверджує, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт направлення відповідних документів на адресу позивача не надсилалось, іпотекодержатель здійснив позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки без дотримання вимог спеціального закону з питань усунення порушень. Враховуючи те, що підставою для реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» став іпотечний договір, а також відсутність письмової згоди іпотекодержателя іпотекодавцеві та документу, що підтверджує 30-денний строк з моменту отримання вимоги іпотекодавцем, наявність яких реєстратор зобов`язаний був під час вчинення реєстраційної дії використати та перевірити, позивач вважає, що реєстратор повинен був відмовити в державній реєстрації прав. Крім того, 07.06.2014 набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Отже, спірна квартира є предметом іпотеки, якою забезпечено виконання кредитних зобов`язань в іноземній валюті та відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому державна реєстрація за банком права власності проведена державним реєстратором з порушенням вимог чинного законодавства, порядку вчинення реєстрації дій. У зв`язку з викладеним позивач вважає реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру незаконною. Ухвалою суду від 08.08.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 18.02.2020 залучено до участі в справі правонаступника третьої особи АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк». Під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, стосовно вирішення спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи АТ «Альфа-Банк» Півторак Т.О. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце розгляду справи по суті повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та позивачем (позичальник) було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №014-485-КП від 27.12.2007, відповідно до якого кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (кредит); надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 13% процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості 40000 доларів США (а.с. 10-12). Виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором було забезпечено укладеним іпотечним договором №014-485-ЗП від 27.12.2007, відповідно до якого позивач (іпотекодавець) передав Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержателю) в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: кв. [ADDRESS] (а.с. 8-9). Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). 26.06.2019 відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 0039019) на об`єкт нерухомості однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , квартир [ADDRESS] (а.с. 5-7). Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною першою статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Відповідно до п. 4.5.3 Іпотечного договору №014-485-ЗП іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленими ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Водночас звертаючись з позовними вимогами до державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Києва Мосійчук Оксани Василівни позивачем не вірно було обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки спір виник з приводу порушення права власності позивача на квартиру внаслідок дій АТ «Укрсоцбанк» щодо реєстрації такого права за ним. Так, згідно ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у п.36 постанови від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом обставини справи засвідчують, що спір виник саме між позивачем та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», з приводу порушення прав позивача на квартиру внаслідок дій щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» такого права. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року по справі №758/3396/17 (провадження №61-22107св18). Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed