Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в попередньому судовому засіданні уточнив, в якому просить стягнути аліменти на його користь з [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно з дати подання позову і довічно; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн. В судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути аліменти з відповідача, оскільки позивач є хворою людиною та не може вільно пересуватися без сторонніх засобів та вимушений приймати лікарські засоби після проведеної операції. Відповідач та її представник проти позову заперечують повністю, просять суд відмовити у позові, посилаючись на відсутність коштів для сплати аліментів на непрацездатного батька та невиконанням батьком своїх обов'язків по вихованню дитини у відношення до відповідача, [PERSON] Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, заслухавши сторони, свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи не інше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно положень ч. 1 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним батьком відповідача по справі - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Батьківських прав у відношенні до дочки позбавлений не був. З 12 червня 2013 року позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується посвідченням, виданим Пенсійним фондом України, Серія [NUMBER] (а.с.9). Єдиним доходом позивача є пенсія за віком, яка станом на 01 травня 2014 року складає 1531 грн. 43 коп., що підтверджується довідкою, яка видана Управлінням пенсійного фонду України в Приморському районі (а.с.10). Інших джерел доходу в позивача немає. Позивач проживає зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад родини (а.с.13). Власником даного будинку є [PERSON], однак всі витрати за користуванням будинку несе позивач, що підтверджується показами свідка [PERSON] у судовому засіданні. Позивач зазначає, що сума, яка залишається після сплати за комунальні послуги, є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і якої не вистачає на харчування позивача. У зв'язку з цим він вимушений позичати гроші, просити допомогу у наданні необхідних речей своїх знайомих. Окрім того, позивачу [PERSON] була проведена операція, яка пов'язана з лікуванням артротомії, в результаті чого він не може вільно пересуватися без сторонніх засобів та вимушений приймати лікарські засоби. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Згідно положення ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. При цьому, статтею 204 СК України встановлено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Таким чином, можна визначити наступні підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Слід зазначити, що моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Відповідно до роз'яснень п. 21. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо відповідачки [PERSON] 03 липня 2006 року рішенням Приморського районного суду Запорізької області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.35). Після розірвання шлюбу [PERSON] не виконував своїх обов'язків щодо утримання своєї дитини - [PERSON] Так, рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2006 року було стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 250 грн. щомісяця на користь [PERSON], [INFO], до закінчення її навчання або досягнення нею 23 років (а.с.36-37). Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 12.09.2007 року [PERSON] було визнано винним за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України у злісному ухиленні від сплати аліментів в період з 12.06.2006 року по 01.03.2007 року на утримання повнолітньої доньки [PERSON] (а.с.38-41). Рішенням Приморського районного суду від 26.03.2009 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення у сплаті аліментів у розмірі 6000 грн. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 травня 2009 року апеляційна скарга на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 березня 2009 року визнана неподаною (а.с.47-48). 27 жовтня 2010 року вироком Приморського районного суду Запорізької області [PERSON] було визнано винним за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України у злісному ухиленні від сплати аліментів, що станом на 01.07.2009 р. становило 7000,00 грн., на утримання повнолітньої доньки [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24.01.2011 року вирок Приморського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року залишено без змін (а.с.44-46, 77-80). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо відповідачки [PERSON], за що був неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності. Отже, проаналізувавши всі докази, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання її батька, оскільки згідно норм діючого законодавства [PERSON] належить звільнити від обов'язку утримувати позивача. Таким чином, позивачем не надано доказів для обґрунтування своїх вимог, а за ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищезазначених матеріальних норм права і враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed