Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 01.08.2013 року о 13-00 год. на 119 км + 50 м автодороги Енергодар-Бердянськ [PERSON], керуючи автомобілем АЗЛК-2141 державний номер [NUMBER], виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не надав перевагу в русі автомобілю DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з ним. 15.08.2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 2 КУпАП. Автомобіль DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] від 05.07.2012 року, отримав в результаті ДТП 01.08.2013 року механічні пошкодження, а саме було деформовано: праве переднє крило, капот, розбито праву фару, пошкоджено лакофарбове покриття переднього бамперу, що підтверджується довідкою ДАІ. Відповідно до звіту № 4/132/13 від 03.08.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER] складає 11856,81 грн. Вартість послуг експерта з визначення розміру матеріального збитку склала 600,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 05.08.2013 року. Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу [PERSON] йому не надав. В результаті ДТП позивачу також була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях пов'язаних з пошкодженням автомобіля, неможливістю його використання за належністю, використання громадського транспорту впродовж тривалого часу, яку оцінює в розмірі 5000,00 грн. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував заподіяних збитків, звернувся до суду з позовом, згідно якого просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 11856,81 грн., витрати на проведення автоекспертизи в розмірі 600,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати в сумі 229,40 грн. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 09.12.2013 року до участі в справі у якості співвідповідача залучено ПАТ «СК «Оранта-Січ». 20.12.2013 року позивачем було уточнено заявлені позовні вимоги, згідно яких просив стягнути з ПАТ «СК «Оранта-Січ» на його користь матеріальні збитки у розмірі 11856,81 грн., витрати на проведення автоекспертизи, моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати в сумі 229,40 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, підтвердив обставини викладені в позові, просив позов задовольнити у повному обсязі та додатково пояснив, що на наступний день після ДТП звернувся до автотоварознавця [PERSON] з метою проведення оцінки вартості заподіяних збитків внаслідок пошкодження автомобіля, огляд транспортного засобу проводився експертом без участі [PERSON] та представника страховика. [PERSON] не повідомив його про страхування своєї відповідальності в ПАТ «СК «Оранта-Січ», про що дізнався тільки під час розгляду справи в суді, до МТСБУ не звертався через домовленість між ним та [PERSON] про добровільне відшкодування йому збитків в сумі 8300 грн., про що останній склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] від 15.08.2013 року. Також належний йому автомобіль DAEWOO LANOS в травні 2013 року потрапив в ДТП за участю його дружини, але був відремонтований. В жовтні 2013 року він відремонтував належний йому транспортний засіб, фактична вартість відновлювального ремонту становить приблизно 8100 грн., однак платіжні документи щодо вартості проведення відновлювальних робіт та замінених деталей надати не може. До ПАТ «СК «Оранта-Січ» звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування 10.12.2013 року, на що страхова компанія його повідомила про зупинення вирішення його заяви до розгляду справи в суді. Внаслідок пошкодження автомобіля йому була заподіяна моральна шкода, яку оцінює у 5000,00 грн., доказів на підтвердження цього надати не може. Представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, додатково пояснив, що ДТП сталося з вини [PERSON], про що свідчить постанова Токмацького районного суду Запорізької області від 15.08.2013 року у справі №328/2803/13, яка набрала чинності. Внаслідок ДТП автомобілю позивача ДЕУ завдано технічних пошкоджень: розбита права фара, деформовані права частина капоту, переднє праве крило, пошкоджено підкрилок переднього правого крила, деформовані верхня панель рамки радіатора, бризговик переднього правого крила, накладка крила, стойка вітрового вікна-кромка нижня, двірники склоочисника, розбитий корпус повітряного фільтра, що підтверджується довідкою ДАІ, протоколом огляду спеціаліста-автотоварознавця. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до звіту №4/132/13 від 03.08.2013 року складає 11856,81 грн. Також представник вказав, що на даний час автомобіль позивача відремонтований, проте має бути взята до уваги оцінка, підтверджена звітом. Крім того, 15.08.2013 року [PERSON] була складено заява про згоду сплатити позивачу матеріальні збитки в результаті ДТП у сумі 8300,00 грн. до 30.09.2013 року. Представник відповідача ПАТ «СК «Оранта-Січ» в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні заявлених позивачем вимог відмовити повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилався на відсутність правових підстав для виплати позивачу страхового відшкодування з причин недотримання потерпілою особою чітко визначених вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивач не залишив автомобіль у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, відремонтувавши його, та не повідомив представника ПАТ «СК «Оранта-Січ» про проведення огляду пошкодженого автомобіля, що позбавляє можливості страховику визначити розмір заподіяної внаслідок ДТП шкоди. Позивач мав можливість з'ясувати, чи застраховано відповідальність винною особою в ДТП, шляхом звернення з відповідним запитом до органів ДАІ, у випадку, коли відповідальність не застрахована, позивач повинен був звернутися до МТСБУ, що позивачем не було дотримано. Більше того, страхувальник [PERSON] до ПАТ «СК «Оранта-Січ» не звертався з повідомленням про страховий випадок в порядку та строки, передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17.02.2014 року, не заперечуючи своєї вини в цій дорожньо-транспортній пригоді, зазначав, що свою відповідальність застрахував в ПАТ «СК «Оранта-Січ», про що після ДТП повідомив позивачу. ПАТ «СК «Оранта-Січ» не повідомляв про настання страхового випадку. З наданою позивачем оцінкою розміру заподіяних збитків внаслідок пошкодження автомобіля не згоден, адже було оцінено, крім пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 01.08.2013 року, інші пошкодження, які автомобіль зазнав в іншому ДТП за участю дружини позивача. Визнав, що автомобіль позивача отримав незначні технічні пошкодження, зокрема: розбита права фара та деформована права частина капоту. Заяву від 15.08.2013 року про сплату позивачу коштів в рахунок заподіяних матеріальних збитків в сумі 8300,00 грн. підписав в стані алкогольного сп'яніння, не читаючи, вважав, що підписує заяву для подачі до страхової компанії, про що його завірив позивач. Відповідач [PERSON] в судове засідання 26.02.2014 року не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги частково визнав - 2000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 грн. - в рахунок моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав суду аналогічні пояснення тим, що містяться у письмовому запереченні проти позову. Крім того зазначив, що із заявленою сумою матеріальних збитків не погоджується, оскільки пошкоджений автомобіль позивачем на теперішній час вже відремонтований, розмір фактичних збитків позивачем не доведений жодним належним та допустимим доказом, звіт не може прийматися судом до уваги, так як встановлює вартість відновлювального ремонту, коли позивач поніс фактичні збитки, при тому що огляд спеціалістом транспортного засобу проводився без участі [PERSON], який автотоварознавцем не викликався для участі в проведенні огляду автомобіля. Заяву від 15.08.2013 року [PERSON] склав у стані алкогольного сп'яніння, не читаючи та не розуміючи її зміст, тим паче заява не є борговою розпискою, відповідно до змісту якої [PERSON] не брав на себе будь-яких зобов'язань матеріального характеру по відношенню до позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області, 15.08.2013 року до неї звернулися [PERSON] та [PERSON] з питання оформлення заяви з приводу згоди [PERSON] заплатити [PERSON] матеріальні збитки в результаті ДТП в сумі 8300,00 грн. у строк до 30.09.2013 року. Вона дану заяву оформила та посвідчила підпис [PERSON] в ній. [PERSON] знаходився у тверезому стані, розумів значення своїх дій, зі змістом заяви був ознайомлений, особисто її підписав. В заяві була допущена технічна помилка в даті посвідчення підпису заявника, де замість 2013 року вказано 2012 рік. Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2013 року о 13-00 год. на 119 км + 50 м автодороги Енергодар-Бердянськ [PERSON], керуючи автомобілем АЗЛК-2141 державний номер [NUMBER], виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не надав перевагу в русі автомобілю DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], який рухався у зустрічному напрямку, та скоїв зіткнення з ним. Внаслідок цього належному на праві власності позивачу [PERSON] автомобілю DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER] завдано технічних пошкоджень. Відповідно до довідки Відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Токмацького району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Запорізькій області, автомобіль DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження: деформовано праве переднє крило, капот, розбита права фара, пошкоджено лакофарбове покриття переднього бампера. 03.08.2013 року спеціалістом-автотоварознавцем [PERSON] було складено звіт №4/132/13 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], складає 11856,81 грн. Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 15.08.2013 року [PERSON] було визнано винним у зазначеному ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 50 годин. Як встановлено у судовому засіданні з пояснень позивача та його представника, в жовтні 2013 року позивачем було відремонтовано належний йому автомобіль DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу АЗЛК-2141 державний номер [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «СК «Оранта-Січ», що підтверджується полісом №АЕ/0144215 від 24.12.2012 року. Як встановлено у судовому засіданні з пояснень відповідача [PERSON] він не звертався до ПАТ «СК «Оранта-Січ» з письмовою заявою про страховий випадок, ні відразу після ДТП, ні протягом трьох днів, ні після цього. [PERSON] склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області, [PERSON] від 15.08.2013 року, згідно якої погодився сплатити [PERSON] матеріальні збитки в результаті ДТП у сумі 8300,00 грн. у строк до 30.09.2013 року. Суд вважає обгрунтованими доводи представника відповідача ПАТ «СК «Оранта-Січ» з приводу того, що підставою проведення ПАТ «СК «Оранта-Січ» регламентної виплати є дотримання потерпілою особою чинного законодавства, зокрема Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки саме цим Законом регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - на водіїв та власників транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власників пошкодженого майна покладено обов'язок зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходиться після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди, у разі, якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцязнаходження такого пошкодженого майна Відповідно до п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язанні сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Як не заперечується сторонами, позивач звернувся до ПАТ «СК «Оранта-Січ» з заявою про виплату страхового відшкодування 10.12.2013 року, тобто, через чотири місяця після дорожньо-транспортної пригоди. Позивач не залишив автомобіль у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, відремонтувавши його, та не повідомив представників ПАТ «СК «Оранта- Січ» про проведення огляду пошкодженого автомобіля. Відповідно до п. 34 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Таким чином, можливість страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пов'язує із участю їх представника (працівника, аварійного комісара або експерта). Як убачається з наданого позивачем звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу № 4/132/13, він був виготовлений задовго до звернення [PERSON] до ПАТ «СК «Оранта-Січ», а саме - 03.08.2013 року, а огляд пошкодженого транспортного засобу проведений без залучення представника ПАТ «СК «Оранта-Січ». Посилання позивача на те, що винна особа не повідомила інформацію щодо наявності у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «Оранта-Січ», не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, при цьому зазначена обставина не звільняє позивача від обов'язку зберігати автомобіль у пошкодженому стані до приїзду аварійного комісара. Позивачем не доведено факт належного виконання ним, як потерпілим у ДТП особою, своїх обов'язків, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», натомість, наявні в матеріалах справи докази повністю спростовують виконання позивачем вимог Закону. Факт здійснення позивачем ремонту пошкодженого автомобіля не дозволяє провести його огляд працівниками страховика ПАТ «СК «Оранта- Січ», що призводить до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди. Відповідно до п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, позивач передбаченого п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку не виконав та не вчинив дій на зберігання пошкодженого майна (транспортного засобу) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений представник (працівник, аварійний комісар або експерт), що, на думку суду, призвело до неможливості страховиком встановити розмір заподіяної шкоди. Відповідно до вимог ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, зокрема, у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, а також за наявності інших підстав, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 16 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. В п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застережено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач [PERSON] у порушення ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у встановлений законом триденний строк не повідомив страхову компанію про страховий випадок та не надав суду доказів здійснення ним такого повідомлення, що позбавляє його права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року (справа № 6-1ц10). Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] на виконання вимог ст. 33 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звернувся до страхової компанії з повідомленням встановленого зразка про настання страхового випадку у встановлений законом строк та погодився відшкодовувати шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, особисто, що випливає з його заяви, суд вважаємо, що майнова шкода, завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.08.2013 року, має бути відшкодована за рахунок винної особи на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, позивачем не надано таких доказів на доведення вказаного ним розміру матеріального збитку, який має підтверджуватись належним засобом доказування. Фактичний розмір шкоди, яку зазнав позивач, з його слів дещо менший, ніж вартість відновлювального ремонту вказана у звіті спеціаліста. При наявності проведення ремонту, суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з прямої дійсної шкоди, а не з витрат, які мають бути здійснені у подальшому. При цьому позивачем не надано доказів про вартість проведеного відновлювального ремонту автомобіля, що ним не заперечувалося в судовому засіданні. Із самої заяви, підписаної 15.08.2013 року [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] вбачається, що [PERSON] погоджується сплатити [PERSON] завдані збитки в результаті ДТП у сумі 8300,00 грн. до 30.09.2013 року, він діяв добровільно, розуміючи значення своїх дій, за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства. Викладене також підтвердила у своїх показаннях допитана в якості свідка приватний нотаріус Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Отже, безперечних доказів, які б свідчили про знаходження [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння в силу якого він не міг розуміти значення своїх дій, останній суду не надав. За таких обставин, відсутні підстави вважати доведеним факт того, що відповідач при складанні заяви 15.08.2015 року не розумів значення своїх дій. Разом з тим, суд не визнає вказану заяву борговою розпискою, оскільки у тексті заяви відсутні усі істотні умови, передбачені договором позики, заява підтверджує лише згоду на сплату боргу, не є зобов'язанням сплатити борг, тобто не відбулася заміна боргу позиковим зобов'язанням. Заміна боргу провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст.1047 ЦК України). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до того ж полісу страхове відшкодування за шкоду завдану майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи, яка складає 1000 грн. Стосовно вимоги про відкодування моральної шкоди, позивачем не доведено в судовому засіданні спричинення йому моральної шкоди, не надано доказів які б дали можливість визначити суду розмір моральної шкоди. Разом з тим, за уточненим позовом позивач визначив, що відповідачами у справі є ПАТ «СК «Оранта- Січ», [PERSON], хоча по суті, жодних позовних вимог до відповідача [PERSON] не заявлено. Судом додатково в судовому засіданні були роз'яснені сторонам вимоги цивільно- процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Позивачем не було заявлено до суду будь-яких клопотань щодо зміни позовних вимог, витребування або забезпечення будь-яких доказів по справі. Позивач в судовому засіданні наполягав на розгляді справи саме за заявленими ним позовними вимогами, в заявленому складі осіб та на підставі долучених до позовної заяви доказів. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивачем не заявлені до відповідача [PERSON] позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, позивач не змінював свої позовні вимоги під час розгляду справи по суті, суд позбавлений можливості вийти за межі пред'явленого позову. Часткове визнання [PERSON] позовних вимог суд відхиляє як таке, що суперечить закону. З вищенаведених підстав суд вважає позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими і безпідставними, тобто, такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed