Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2006 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1126. Вказує, що з 2013 року їхні відносини почали погіршуватися у звязку з характером відповідача та зміною його ставлення до сімї, тому виникли непорозуміння щодо розвитку сімейних відносин. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Вона оплачує гуртки, які відвідує дочка, купує дитині одяг, продукти харчування. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], 24.06.2008 року у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача заявлені вимоги підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача позов визнала частково, суду пояснила, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі заявленому позивачем, оскільки не має можливості сплачувати алменти у розмірі 2000 грн.. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 13.08.2006 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1126, що підтверджується\~\~свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 113977 від 23.03.2017 року (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 071930 від 01.07.2008 року. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, визнання відповідачем частково позову, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач, будучи здоровою, працездатною особою, спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в такому розмірі, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги також, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial