Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєстрував шлюб 22 серпня 2009 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1141. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Нажаль, на грунті різних поглядів на життя та відсутності взаєморозуміння, їх шлюб перестав існувати. Питання щодо поділу спільного майна, сторони вирішили в позасудовому порядку. Порядок виховання та утримання їх спільної малолітньої доньки [PERSON] ними встановлений. Вони не виконують і не бажають виконувати обов»язки подружжя та не користуються відповідними правами. Розірвати шлюб в органах РАЦС позивач не має можливості, оскільки у них є малолітня дитина. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, - розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2015 року сторонам надавався строк для примирення на 2 місяці. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, після сплину строку на примирення повністю підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що дійсно 22.08.2009 року уклав шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З відповідачем по справі у них склалися непрості стосунки, він не бажає зберігати з відповідачем сімейні стосунки, тому наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодилася з вимогою позивача щодо розірвання шлюбу та додатково пояснила, що строк, наданий судом для примирення ніяких результатів не дав, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб. Заслухавши думку позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 22 серпня 2009 року, згідно свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), - сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1141). Від шлюбу сторонни мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]), щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час. Наданий їм судом строк на примирення бажаних результатів не дав і сторони не примирилися. Встановивши, що позивач після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Суд вважає, що примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved