Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій уточнюючи свої вимоги в останнє - 03.04.2020 року зазначив, що 27 лютого 1974 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка змінила своє прізвище на « [PERSON] ». В період шлюбу, а саме 09.07.1979 року [PERSON] придбала жилий будинок, жилою площею 33,8 кв.м., загальною площею 51,8 кв.м., з жилою прибудовою АІ-ІЖ, сараями Б,В, за адресою [ADDRESS] . Крім того, 06.04.1995 року [PERSON] та [PERSON] приватизовано 2 - кімнатну квартиру, жилою площею 29,9 кв.м., загальною площею 47 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . На момент приватизації квартири [PERSON] перебував у шлюбі з 07.08.1987 р. з [PERSON] , від шлюбу у них був син - [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем першої черги була його дружина [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , єдиним спадкоємцем першої черги залишився її син, [PERSON] . За життя, ще 17.06.1980 р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй будинок заповіла сину. [PERSON] фактично прийняв спадщину вступивши у володіння та управління нею, тому не було подано заяву у 6 - місячний строк. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого, спадкоємці першої черги - [PERSON] та [PERSON] , фактично прийняли спадщину, вступили в управління та володіння майном, зокрема, сплачували комунальні послуги, підтримували в належному стані майно. Позивач та [PERSON] звернулись із заявою щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] до нотаріальної контори, але їм було відмовлено постановою від 22.12.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з пропуском строку у шість місяців для подачі заяви та прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , єдиним спадкоємцем залишився позивач, який подав заяву до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні документів про право на спадщину, відповідно, він не має можливості після її смерті оформити належним чином право на спадщину її частки у вищевказаному майні, тому вимушений звернутись до суду та просити визначити за життя частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлення факту прийняття [PERSON] , померлим [INFO] , спадщини після смерті [PERSON] , померлим [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, встановивши факт прийняття [PERSON] , за життя, яка померла [INFO] та [PERSON] спадщини в рівних частках по 1/2 частці спадкового майна, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу в управління та володіня спадковим майном, визнавши за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання представник позивача, надав письмову заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності та без фіксації судового процесу. Представник відповідача по справі - виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є їх письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечують. Представник Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте до суду не з`явилися, про причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 1974 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 64 (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу, а саме 09 липня 1979 року [PERSON] придбала жилий будинок, жилою площею 33,8 кв.м., загальною площею 51,8 кв.м., з жилою прибудовою АІ-ІЖ, сараями Б,В, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу, що зареєстрований згідно реєстраційного посвідчення Криворізьким міським бюро інвентаризації 07.08.1979 року (а.с. 7-8). Судом також встановлено, що 06.04.1995 року [PERSON] та [PERSON] було приватизовано 2 - кімнатну квартиру, жилою площею 29,9 кв.м., загальною площею 47 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло № [NUMBER] від 06.04.1995 року та технічним паспортом на квартиру (після перейменування згідно РОЗПОРЯДЖЕННЯ ГОЛОВИ ОБЛАСНОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» - вулиця Збагачувальна) Вказане свідоцтво про право власності на житло зареєстровано в Криворізькому БТІ за № 12ПВІІІсж23-327, про що свідчить відповідна відмітка на бланку свідоцтва (а.с. 10-12). На момент приватизації квартири [PERSON] перебував у шлюбі з 07.08.1987 р. з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у подружжя [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с. 13). [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем першої черги була його дружина [PERSON] , яка [INFO] також померла, єдиним спадкоємцем першої черги залишився її син, [PERSON] . За життя, ще 17.06.1980 р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй будинок заповіла сину. Згідно ст. 551 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). [PERSON] фактично прийняв спадщину вступивши у володіння та управління нею, тому не було подано заяву у 6 - місячний строк. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого, спадкоємці першої черги - [PERSON] та [PERSON] , фактично прийняли спадщину, вступили в управління та володіння майном, зокрема, сплачували комунальні послуги, підтримували в належному стані майно. Вищевказані особи проживали разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 14.05.2016 р., завіреним головою квартального комітету № 59 виконавчого комітету Центрально - Міської районної ради, а [PERSON] продовжує проживати і на даний час, здійснює поточне утримання майна, в тому числі, вказаного будинку та квартири (а.с. 19). Необхідно звернути увагу, що згідно ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, вказано: «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.» Відповідно ст.. 529 ЦК УРСР: «При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.» Згідно ст.. 548 ЦК УРСР: «Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.» Відповідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» N 4 від 24.06.1983 р. зазначено: «Передбачений ст.549 ЦК ( 1540-06 ) шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.» Також, необхідно зазначити, що з урахуванням ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР, відповідно якої вказано, що розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність), квартира належала на праві спільної сумісної власності і так як частки не були виділені, можна зробити висновок, що померлим [PERSON] та [PERSON] належали рівні частки, тобто по 1/2. Але, так як [PERSON] та [PERSON] , а також, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі під час приватизації квартири дане майно вважається спільно набутим. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що частки у спірній квартирі становили: [PERSON] , який помер [INFO] - 1/4, [PERSON] , померлої [INFO] - 1/4, [PERSON] , який помер [INFO] - 1/4 та [PERSON] , померлої [INFO] - 1/4. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Позивач та [PERSON] звернулись із заявою щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] до нотаріальної контори, але їм було відмовлено постановою від 22.12.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з пропуском строку у шість місяців для подачі заяви та прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 20). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 21), про що свідчить копія свідоцтва про її смерть, серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не видавалося (а.с. 22). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за час життя заповіту не складала, відсутність заповіту від її імені підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповітів/ спадкових договорів) (а.с. 45-46). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою є син померлої [PERSON] (а.с. 9), інших спадкоємців немає, що також вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про права на спадщину) (а. с. 45). Як встановлено у судовому засіданні позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , тому суд вважає, що спадкова маса в вигляді у вигляді 2 - кімнатної квартири, жилою площею 29,9 кв.м., загальною площею 47 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , та жилого будинку, жилою площею 33,8 кв.м., загальною площею 51,8 кв.м., з жилою прибудовою АІ-Іж, сараями Б, В, за адресою [ADDRESS] , повинні бути успадковані саме позивачем. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення, оскільки іншим шляхом, окрім визначення за життя часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлення факту прийняття [PERSON] , померлим [INFO] , спадщини після смерті [PERSON] , померлим [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, встановивши факт прийняття [PERSON] , за життя, яка померла [INFO] та [PERSON] спадщини в рівних частках по 1/2 частці спадкового майна, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу в управління та володіня спадковим майном, визнавши за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у судовому порядку у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину. На підставі ст. ст. 112, 529, 549, ЦК УРСР ст. ст. 368, 370, 372, 1217, 1220, 1261-1266, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved