Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що належало [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] За життя вона склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу все належне їй майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач прийняв належним чином. [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла [PERSON] . До спадкової маси окрім житлового будинку входить право на земельну частку (пай). Проте сертифікат про право на земельну частку (пай) від 14.10.1996 року серії [NUMBER] був зареєстрований після смерті [PERSON] , тому в позасудовому порядку позивач не може підтвердити право на земельну частку (пай). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, попереднього надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача- Команської сільської ради у судове засідання також не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, з якої вбачається, що сільська рада позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Чулатів Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (а.с.8). 14.10.1996 року на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] відповідно до запису № 4 від 14.10.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на парво на земельну частку (пай) КСП «Україна», що видавалися Новгород-Сіверською РДА №278 від 29.07.1996 року, зареєстровано та видано після смерті. Земельна частка (пай) [PERSON] розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості) знаходиться на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.15). Як вбачається зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на розпаювання земель, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН № 000010 від 18.12.1995 року, [PERSON] був включений до списку членів вказаного сільськогосподарського підприємства на розпаювання землі станом на 18.12.1995 року (а.с.16). У зв`язку цим на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.10.1996 року, яким посвідчувалось право [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колишнього КСГП «України» розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.11). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Відповідно до ч.2 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. У відповідності до абз. 3 п.2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за № 666/94 (який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру чистки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частиною першою статті 2 Закону України №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Зі змісту наведених вище правових приписів вбачається, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) за рахунок земель КСГП «Україна» на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак документ, який посвідчує це право був виданий вже після його смерті і є недійсним. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2004 року виданого державним нотаріусом Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори, спадкоємицею майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] , спадкова справа №12. Спадкове майно складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та грощових заощаджень, які знаходяться в філії Новгород-Сіверського відділення Ощадного банку України, з належними до них відсотками , компенсаціями та індексаціями (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про шлюб (виданого повторно) серії [NUMBER] від 03.11.2017 року, [PERSON] та [PERSON] дійсно були чоловіком та дружиною (а.с.8 а). Отже, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] належним чином прийняла його спадщину відповідно до статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР). Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Викладене свідчить, що до [PERSON] перейшло й право на земельну частку (пай) члена КСГП «Україна» на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке [PERSON] набув за життя і яке входить до складу його спадщини. [INFO] в м.Нефтеюганськ Ханти-Мансійского автономного округу -Югри, Російської Федерації померла [PERSON] (а.с.9). За життя, 17.10.2017 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно [PERSON] , даний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за № 111 (а.с. 14). Згідно повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №749/01-16 від 08.10.2019 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа №211/2019, за заявою №475 [PERSON] . Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.10). Отже, після смерті [PERSON] , в силу положень 1218, 1220, 1223, 1269 ЦК України, спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, успадковане нею після смерті чоловіка [PERSON] , з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за заповітом [PERSON] , тобто до позивача. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах із земель КСГП «Україна», розташованих на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало [PERSON] , однак дане право не визнається через недійсність документа, що посвідчував належність зазначеного майнового права вказаній особі, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved