Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Голді ЛТД» про визнання недійсним договору № 6191, укладеного ним 11 жовтня 2017 року з відповідачем та застосування наслідків недійсності правочину, мотивуючи тим, що вказаний договір було укладено під впливом обману та використання з боку відповідача нечесної підприємницької практики, з огляду на те, що договір містить несправедливі умови, а тому посилаючись на ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України позивача вважає, що спірний договір підлягає визнанню недійсним, а сплачені ним кошти у розмірі 19 440,00 грн. поверненню. Ухвалою судді від 20 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, сторонам роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. 26 березня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вимоги позову підтримав, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У встановлений ухвало судді строк від відповідача відзиву, заяв або клопотань по суті справи не надходило. Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між ТОВ «Голді ЛТД» та [PERSON] 11 жовтня 2017 року було укладено договір № 6191 з додатками до нього, предметом якого є надання особі послуг з адміністрування на умовах діяльності Програми «Голді-Кредит» з метою отримання безвідсоткової позики у групі. Пунктом 1.1. договору передбачено, що товариство зобов`язується організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Учасника за рахунок Фонду Учасників; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами. У відповідності до п. 1.3 договору суми платежів, що надходять від Учасника використовуються для формування Фонду Учасників та його розподілу, а також здійснення надання безвідсоткової позики на користь Учасників Програми «Голді-Кредит». У Додатку №1 до договору № 6191 від 11 жовтня 2017 року визначено, що сума позики становить 500 000 грн., що складає 12 місячних платежів, розмір платежу до Фонду Учасників встановлено у розмірі 4 583,35 грн. Умовами договору не передбачено обов`язку щодо сплати Учасником додаткових грошових коштів в якості застави та сплати комісії. У відповідності до наявних у матеріалах справи банківських квитанцій [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «Голді ЛТД» 11 жовтня 2017 року - 3000 грн., 12 жовтня 2017 року - 3 000 грн., 13 жовтня 2017 року - 2 520,00 грн., 13 жовтня 2017 року - 2 520 грн., 17 жовтня 2017 року - 4200 грн. та 17 жовтня 2017 року - 4 200 грн. Відповідно до ст.ст. 3,4 Додатку № 2 до договору, який іменується «Умови Програми «Голді-Кредит» виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що Учасник зобов`язується щомісяця сплачувати визначені договором платежі до Фонду Учасників, а ТОВ «АСАП» організовує Захід з розподілу Фонду Учасників, який формується за рахунок платежів, сплачених самими учасниками. Учасник одержує право на отримання безвідсоткової позики на підставі рішення ТОВ «Голді ЛТД», яке останнє приймає на власний розсуд. Право на отримання безвідсоткової позики мають не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість сплачених платежів до Фонду Учасників. Договір не містить строків та (або) термінів отримання учасником безвідсоткової позики, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «Голді ЛТД» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником безвідсоткової позики навіть у разі повної оплати всіх внесків. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В свою чергу ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, вказаний закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Діяльність суб`єкта господарювання, що полягає у залученні та акумулюванні грошових коштів споживачів повинна відповідати законодавству України у сфері надання фінансових послуг. Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» передбачено, що господарська діяльність підприємств у сфері надання фінансових послуг(крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) підлягає обов`язковому ліцензуванню. Оскільки діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, передбачає обов`язкову наявність ліцензії, правочин вчинений юридичною особою за відсутності відповідної ліцензії відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України, може бути визнаний судом недійсним. У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Голді ЛТД» здійснює діяльність у відповідності до п.п. 63.99 КВЕД - надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у. (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.19 - торгівля іншими автотранспортними засобами; 46.13 - діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 46.49 - оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 82.99 - надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 47.91 - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 64.91 - фінансовий лізинг; 64.99 - надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у.; 33.20 - установлення та монтаж машин і устатковання Відомості про надання відповідачу права на здійснення діяльності у сфері надання фінансових послуг та отримання відповідної ліцензії у реєстрі відсутні. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Враховуючи те, що позивач сплачував ТОВ «Голді ЛТД» кошти за можливість одержання права на отримання безвідсоткової позики, а останнє без залучення власних коштів формувало Фонд Учасників, за рахунок коштів яких здійснювалося надання безвідсоткової позики одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників, залучених до умов діяльності програми «Голді-Кредит», за відсутності відповідної ліцензії на право здійснення фінансової діяльності у сфері фінансових послуг, а тому спірний договір є таким, що вводить в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 23 травня 2012 року у справі №6-35цс12. Таким чином, спірний правочин є таким, що здійснений з використанням нечесної підприємницької діяльності і його недійсність прямо встановлена законом (ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»), тобто він є нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Оскільки укладений між сторонами договір є нікчемним, то сума грошових коштів, отриманих відповідачем на виконання зазначеного договору у розмірі 19 440,00 грн. є такою, що отримана без достатніх правових підстав та підлягає стягненню на користь позивача. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності приходить до переконання що позовні вимоги позову підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача внесених в якості платежу за договором № 6191 від 11 жовтня 2017 року грошових коштів у розмірі 19 440,00 грн. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 227 ЦК України, ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: partial