Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд в березні 2017 року з позовом до [PERSON], який уточнила заявою від 27 квітня 2017 року, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей [PERSON] ,[INFO] , та [PERSON] ,[INFO], через лінію зіткнення у межах Донецької області на територію України , на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження,- у м. Торез Донецької області у її супроводі без згоди та супроводу батька дітей на період з 1 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року. Позивач послалась на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 4 серпня 2001 року до 14 жовтня 2013 року , від якого у них народилось двоє дітей , які після розлучення проживають з нею в [ADDRESS] в квартирі, що належить їй і відповідачу в рівних частинах. Влітку 2014 року відповідач поїхав на заробітки і до теперішнього часу відсутній за місцем проживання , матеріальної підтримки на утримання дітей їй не надає, має заборгованість по сплаті аліментів на старшу дитину. В жовтні 2015 року вона познайомилась з чоловіком , мешканцем м. Торез Донецької області , з яким підтримує фактичні шлюбні відносини, і прийнято рішення про переїзд в м. Торез. Але перетнути лінію зіткнення в Донецькій області для її дітей можливо при згоді на це батька, який такої згоди не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і пояснила , що вона з жовтня 2015 року працює в м. Торез Донецької області без оформлення , проживає зі співмешканцем у найманій квартирі . Діти живуть постійно в м. Білицьке в її квартирі за вказаною адресою разом з її сестрою, вона їх відвідує . Щоб провести літні канікули дітей разом , вона має намір вивезти їй в м. Торез , щоб вони могли краще познайомитись з її співмешканцем. Відповідач [PERSON] про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином шляхом вручення судової повістки його матері [PERSON] Відповідач в судове засідання не прибув. Справу розглянуто на підставі наявних доказів. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Бажинова О.М. не погодилась на задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на те, що м. Торез знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень , що унеможливлює здійснення контролю за долею дітей. Допитана свідок [PERSON] мама відповідача пояснила , що після розлучення сина він проживає в іншій місцевості, але вона з чоловіком постійно спілкуються з онуками, дівчинку [PERSON] кожні вихідні забирають до себе в село, звідти привозять в школу, онук також буває у них, матеріально допомагають дітям. Їй відомо, що позивач кілька місяців знаходиться у м. Торез , а онуки проживають з сестрою позивача . Між тим вважає, що виїзд дітей у м. Торез є небезпечним. Свідок [PERSON] дав аналогічні показання тим, що [PERSON] Допитаний за клопотанням позивача неповнолітній свідок [PERSON] пояснив, що мама знаходиться в м. Торез , працює і бажає на літо забрати їх з сестрою . Вони живуть в м. Білицьке з тіткою , спілкуються з бабусею і дідом. Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали, суд дійшов такого висновку. Як встановлено, сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі , який розірваний рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2013 року , і є батьками дітей [PERSON],[INFO], згідно свідоцтва про народження від 20 січня 2003 року,виданого відділом ВРАЦС по м. Добропілля Донецької області, , виданого виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області , і [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження від 19 лютого 2009 року ,виданого виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області . З матеріалів справи встановлено, що постійним зареєстрованим місцем проживання позивача та її неповнолітніх дітей є [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою 24 лютого 2017 року виконавчим комітетом Білицької міської ради. Згідно Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато антитерористичну операцію. Відповідно до статті 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. До теперішнього часу рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято. Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до статті 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 року. Місто Торез включено до цього переліку . Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (в редакції розпорядження від 2 грудня 2015 року № 1276-р) м. Торез Донецької області належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як передбачено ст. 313 ч. 3 ЦК України , фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів) , піклувальників та в їх супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно п. 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», затвердженого наказом від 12 червня 2015 року № 415ог першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей), в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Як передбачено п.п. 3,4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Слід виходити із положень Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» , в ст.. 4 ч.2 якого визначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. При прийнятті рішення щодо надання дозволу позивачу на виїзд , суд керуюється законодавством , яке регламентує обов»зки батьків у забезпеченні прав та інтересів дитини. Так, статтею 150 ч. 2 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а у відповідності до ст. 155 ч.1,2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд враховує , що на території Донецької області проводиться антитерористична операція, вона не закінчена , існує реальна загроза безпеки для життя та здоров'я дітей, зокрема, на території , на яку позивач просить надати дозвіл виїзду дітей. Виїзд дітей до м. Тореза не забезпечує їх інтересів, є небезпечним для їх життя і неприпустимим. На території м. Тореза органи державної влади не здійснюють свої повноваження , а тому з боку держави виключається можливість забезпечити інтереси та права дітей. Також суд знаходить непереконливими доводи позивача [PERSON] про потребу виїзду дітей в м. Торез на територію, де існують ризики небезпеки, де відсутні власне житло, гарантована робота , родинні зв»язки і умови для літнього відпочинку дітей. На підставі викладеного суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed