Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим що з 2008 року [PERSON] , перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] . В період спільного проживання у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин між [PERSON] та Відповідачем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. З 2010 року відносини між рлзивачем та Відповідачем погіршилися, що призвело до припинення цивільного шлюбу. За їх спільним рішенням наша донька, [PERSON] , залишилася проживати разом із позивачем. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, 06 березня 2012 року позивачем особисто до Києво-Святошинського районного суду Київської області було подано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини. В результаті розгляду позовної заяви постановлено рішення від 25 травня 2012 року, яким Відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на її користь на утримання нашої доньки у розмірі 455 грн. 00 коп. щомісячно. Проте, Відповідач ухиляється від виконання рішення суду щодо сплати аліментів. Загальна заборгованість станом на 01 вересня 2018 року склала 33 193 (тридцять три тисячі сто дев`яносто три) грн. 00 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 20082 від 12 вересня 2018 року. Крім того, на даний момент змінилося матеріальне становище позивача, вона понесла та продовжує нести додаткові витрати на дитину, у зв`язку з чим в неї виникла необхідність звернутися до суду з даними вимогами. Тому позивач просила стягнути з [PERSON] , [INFO] реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ротнятівським РВУМВС в Івано-Франківській області 02 червня 2003 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на тримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 12 969 дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 07 коп. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , періодично щомісяця в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп. починаючи з 01 жовтня 2018 року до 31 травня 2019 року. Збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , 1 944 (одну тисячу дев`ятсот сорок чотири) грн. 00 коп., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту пред`явлення до суду даної позовної заяви. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , судові витрати по справі на користь [PERSON] . Відповідач подав до суду письмовий відзив згідно якого просив у вимогах позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та проси в них відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2012 року 2 справі № 2-1603/12 було стягнуто з стягнуто з [PERSON] , [INFO] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі (чотириста п`ятдесят п`ять) гривень, щомісячно, починаючи з 06.03.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.09.2018 року, виданої старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дороніною В.О. у виконавчому провадженні № 33140878, вбачається що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів по виконавчому листу станом на 01.09.2018 становить 33 193,00 грн. Згідно довідки від 25.06.2018 р. № 14, вбачається що [PERSON] проводила оплату за харчування своєї дитини [PERSON] яка відвідувала Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу «Іскорка», з вересня 2012 року по червень 2016 року в сумі 6 535,50. Згідно довідки від 27 червня 2018 року № 3 вбачається що [PERSON] оплачувала заняття з англійської мови та художньої студії, які відвідувала її донька [PERSON] у ФО- [PERSON] , з вересня 2015 року по травень 2018 року в сумі 15 300 грн. Згідно довідки від 19.09.2018 року [PERSON] , платила заняття з англійської мови, які відвідує її донька [PERSON] у ФО - [PERSON] за вересень 2018 року у сумі 700 грн. Відповідно до довідки від 15.10.2018 року [PERSON] , платила заняття з англійської мови, які відвідує її донька [PERSON] у ФО - [PERSON] за жовтень 2018 року у сумі 700 грн. Відповідно до довідки від 02.11.2018 року [PERSON] , платила заняття з англійської мови, які відвідує її донька [PERSON] у ФО - [PERSON] за листопад 2018 року у сумі 700 грн. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Судом встановлено що позивачем [PERSON] були понесені додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] у зв`язку з розвитком певних її здібностей (вивчення англійської мови,харчування, художня студія) на суму 23 935 грн. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків та наявність обов`язку обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину додаткових витрат на утримання [PERSON] від суми 23 935 грн., що становить 11 967,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Зазначена стаття передбачає можливості зміни розміру аліментів на дитину у зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01.01.2019 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; На думку суду збільшення розміру аліментів дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини до моменту досягнення нею повноліття. За таких обставин, враховуючи, що встановлений розмір аліментів, котрий стягується на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, приймаючи до уваги вимоги позивача, вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, та стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 100,00 (одна тисяча сто гривень) грн., щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утриманя дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . При цьому суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 СК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial