Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та [PERSON] шлюб було укладено 31 січня 1998 року та зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 9. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], спору про їх виховання та проживання не має. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони не зійшлися характерами та поглядами на життя. Відповідач не поважав позивачку як дружину, не рахувався з її думкою через що між ними виникали різні безпідставні сварки та непорозуміння. Зазначила, що у 2012 році зверталася з позовом до суду про розірвання шлюбу, однак згідно ухвали Тячівського районного суду від 06 листопада 2012 року справу було залишено без розгляду. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно та шлюб носить тільки формальний характер. Примирення вважає не можливим. Просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що збереження сім'ї є неможливим та на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 31 січня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 9 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], оскільки їх батьками в свідоцтвах про народження зазначені сторони (а.с.6,7). Сімейні відносини між сторонами припинені, причиною чого стали непорозуміння та різні погляди на життя. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивача та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved