Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 8701,62 грн. боргу за договором позики та 243,60 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2013 році він позичив відповідачеві грошові кошти в сумі 7000 гривень до 03 квітня 2013 року. Про отримання позики відповідач написала йому розписку, в якій зобов'язалася повернути кошти, однак зобов'язання не виконала. Станом на час звернення до суду відповідач боргу не повернула, на вимогу про повернення боргу відповідач не реагує. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі позивача. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача [PERSON] повідомлено, в порядку ч. 5 ст.74 ЦПК України, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до розписки (а.с.7) відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 гривень, які зобов'язувалася повернути до 03 квітня 2013 року. У суді встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення позичених грошових коштів та відсотків за договором позики, проте відповідач взятого на себе зобов'язання не виконав. Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За нормами ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку позивачем проведено розрахунок заборгованості за прострочення виконання зобов'язання із розрахунку 3% річних за час несвоєчасного повернення боргу станом на 01 грудня 2014 року і по розрахунках позивача становить 1361,02 грн. Таким чином, аналіз досліджених судом об'єктивних доказів дає суду можливість зробити висновок про порушення прав позивача відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] основної суми боргу - 7000 грн., інфляційних нарахувань на суму боргу, що становлять 1361,02 грн. та 3% річних від простроченої суми нарахованих відсотків, що складають 340,60 грн. При поданні позову позивач сплатив судові витрати що підтверджено документально, тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved