Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на будівлю сіносховища. Свої вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2007 року між ним та ліквідатором Відкритого акціонерного товариства «Україна» Бєловим Олександром Дмитровичем був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого, він купив будівлю сіносховища розташованого за адресою: комплекс будівель та споруд [ADDRESS] та сплатив вищевказаному ліквідатору кошти за вказану будівлю сіносховища в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, згідно квитанції прибуткового касового ордеру №47 від 26 грудня 2007 року та по накладній №47 від 26 грудня 2007 року йому було передано вищевказану будівлю. На теперішній час настала необхідність у належному оформлені документів, але це неможливо зробити у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Таким чином, позивач просить визнати договір купівлі-продажу від 26 грудня 2007 року таким, що відбувся та визнати за ним право власності на будівлю сіносховища. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позову та з проханням розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом достовірно встановлено, що 26 грудня 2007 року між позивачем та ліквідатором ВАТ «Україна» Бєловим О.Д. був укладений договір купівлі-продажу будівлі сіносховища. Згідно цього договору позивачу була надана будівля сіносховища, розташованого за адресою: комплекс будівель та споруд [ADDRESS], а він у свою чергу сплатив її вартість, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру №47 від 26 грудня 2007 року, таким чином в результаті цього позивачу по накладній №47 від 26 грудня 2007 року було передано вищезазначену будівлю. Враховуючи викладене сторони досягли суттєвих умов договору купівлі продажу, якими є предмет та ціна. Також, встановлено, що сторони при укладені договору домовились про те, що нотаріальне посвідчення договору буде здійснено після виготовлення ліквідатором ВАТ «Україна» Бєловим О.Д. правовстановлюючих документів на вищевказану будівлю. На теперішній час остаточне оформлення договору купівлі-продажу не відбулось, оскільки підприємство ВАТ «Україна» ліквідовано та 01 лютого 2008 року знято з державної реєстрації, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців серії АЗ №092932 і ВАТ «Україна» не може виконати своїх зобов'язань по належному оформленню договору купівлі-продажу будівлі млина. Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку будівлі сіносховища, комплекс будівель та споруд [ADDRESS] її ринкова вартість складає 11470 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят) гривень. Згідно ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації , що вданому випадку не можливо здійснити. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що фактично договір купівлі-продажу будівні сіносховища відбувся і за позивачем необхідно визнати право власності на нього. На підставі викладеного ст.ст. 392; 640; 655; 657 ЦК України,

Outcome: approved