Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, прочинаючи з дня подачі позовної заяви в суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що проживала з відповідачем [PERSON] у цивільному шлюбі, без офіційної реєстрації, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені з березня 2017 року, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З моменту фактичного припинення відносин відповідач матеріально їй та спільній дитині взагалі не допомагає, участі у вихованні не приймає, ухиляється від обов»язку щодо утримання дитини. Сама вона не має можливості утримувати сина. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подавши у суд заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подавши у суд заяву, в якій позовні вимоги позивача до нього визнав повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Оглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 28 січня 2015 року. Відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON]у розмірі 500 грн. щомісячно. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст. 7 СК України). Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час син [PERSON] проживає з матір`ю та потребує фінансової підтримки з боку батька. Відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів нав утримання сина. Відтак суд враховуючи реальну потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання неповнолітнього сина, вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved