Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] і просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,15 кв.м., у тому числі жилою площею 32,0 кв.м. за громадянином Польщи [PERSON], [INFO] (картка платника податків на території України [NUMBER]) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що після смерті [PERSON] [INFO] на території України відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна. Єдиним спадкоємцем померлого є неповнолітній [PERSON].Під час оформлення спадщнини було з'ясовано, що нерухоме майно, придбане померлим [INFO] не було подано до державного реєстру речових прав . Останнє в свою чергу перешкоджає оформленню спадщини. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач Київська міська рада в судове засідання 24 березня 2014 року свого представника не направив, згодом подав до суду письмові заперечення, в яких просили прийняти рішення згідно чинного законодавства. Треті особи будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд своїх представників в судове засідання не направили, просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду було встановлено наступне. [INFO] у [PERSON] ( [INFO]) та [PERSON], ([INFO]) громадян Польщи народився син - громадянин Республіки Польща [PERSON], про що Мазовецьким воєводством відділу реєстрації актів цивільного стану в ст.м .Варшава було видано Свідоцтво № III/1951/2001. Під час проживання з [PERSON], позивачу стало відомо про належність йому на праві власності квартири [ADDRESS] на території України , яку він придбав у громадянок України [PERSON] та [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 13.10.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Пищенко Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 15-4784 та в якій вони разом проживали, коли знаходились в м. Києві. [INFO] [PERSON] передчасно помер, про що Мазовецьким воєводством відділу реєстрації актів цивільного стану в м.Нєпорент (Республіка Польща) було видано Свідоцтво № 7/2005 . Єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] Постановою Районного суду для Варшави Середмістя І від 16.11.2005 по справі № I Ns 374/05 визнано неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO] 19.07.2013 позивач направила свою нотаріальну заяву про оформлення документів для прийняття спадщини від імені неповнолітнього сина, [PERSON], яка відкрилась на території України в м. Києві після смерті [PERSON] . Під час збирання необхідних для прийняття спадщини документів з'ясувалось, що спадкове майно (квартира [ADDRESS]) не було занесено померлим до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку. Крім того, оригінал правовстановлюючого документу на квартиру також було втрачено померлим, у зв'язку з чим було отримано в Першій Київській державній нотаріальній конторі Дублікат Договору купівлі-продажу від 13.10.1995 року , що має силу оригіналу, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Мотицьким І.Л., та зареєстрований 19.12.2013 в реєстрі за №6-854. Також було отримано Експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 13.12.2013 за № 056/31 1 про ідентичність перекладу на українську мову імені померлого [PERSON] ( в офіційних перекладах Свідоцтв про народження та смерть) з іменем [PERSON], як записано в Договорі купівлі-продажу від 13.10.1995. На підставі зібраних документів 04.02.2014 Приватним нотаріусом [PERSON] було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної по видачі Свідоцтва про право на спадщину для [PERSON] на квартиру [ADDRESS] загальною площею 54,15 кв.м., у тому числі жилою площею 32,0 кв.м. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), по інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд враховує наступне. [PERSON] [INFO] є спадкоємцем всього майна його померлого батька - [PERSON], що на території України складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,15 кв.м., у тому числі жилою площею 32,0 кв.м. Право власності на зазначену квартиру за померлим виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 13.10.1995 року , посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Пищенко Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 15-4784 та підтверджується на день подання даного позову Дублікатом Договору купівлі-продажу від 13.10.1995 року , що має силу оригіналу, посвідченим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Мотицьким І.Л., та зареєстрованим 19.12.2013 в реєстрі за №6-854. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За викладених обставин вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved