Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2018 року він звільнився з Товариства за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок, заборгованість з заробітної плати становить 32780грн.25коп. Крім того, йому не виплачена компенсація витрат на відрядження в сумі 40290,42грн., згідно розрахункового листа за грудень 2017 року. Відповідно до ст.121 КЗпП України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Сума компенсація витрат на відрядження зазначена у відповідних розрахункових листах, тобто роботодавцем прийняті документи, що підтверджують понесені позивачем витрати, та включені дані суми до розрахункового листа. Крім того, оскільки з дня його звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату тому, відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто починаючи з 03.04.2018 року по день фактичного розрахунку. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 32780,25грн., стягнути на його користь компенсацію витрат на відрядження в сумі 40290,42грн., а також стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до ст.117 КЗпП України, виходячи із середньоденного заробітку 310,11грн., по дату фактичного розрахунку, з подальшим утриманням податків та загальнообов'язкових платежів В судове засідання позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалами Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.06.2018 року, 06.07.2018, 21.08.2018 року та від 19.09.2018 року у Товариства витребовувалася довідка про суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суму компенсації витрат на відрядження та про суму середньоденної заробітної плати позивача, але за ухвалами суду відомості надані не були. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 02.04.2018 року позивач звільнився з Товариства за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивача ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 32780грн.25коп. (а.с.5). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 32780грн.25коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу №75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Сума середньоденної заробітної плати позивача становить 310грн.11.коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 03.04.2018 року по 16.10.2018 року становить 79 робочих днів: квітень 10, травень 11, червень 12, липень 14, серпень 13, вересень 12, жовтень 7, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 24498грн.69коп. (310,11х 79 = 24498,69). Згідно з ст.121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у звязку з службовими відрядженнями. Згідно з відомостями з розрахункового листа за грудень 2017 року позивачу не виплачена компенсація витрат на відрядження в сумі 40290,42грн. (а.с.5). З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 32780грн.25коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 24498грн.69коп. та 40290грн.42коп. компенсації витрат у звязку з відрядженням. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 975грн.69коп.

Outcome: approved