Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] , та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А. (реєстр 3257), є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Як стало нещодавно відомо, у зазначеній квартирі, зокрема, зареєстровано місце проживання громадянки [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Згідно відповідних відміток у довідці відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради за №01.16-13/3/3865 від 27.11.2019, дати реєстрації місця проживання осіб: 24.11.2009, 22.08.2013, 29.08.2013 р. Однак, жодної згоди на реєстрацію будь-яких осіб ним не надавалося. Як вбачається з акту від 05.12.2019 р., складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , відповідачі з 2010 року по теперішній час у квартирі №59 не проживають. Місце фактичного проживання відповідачів йому невідомо, у квартирі відсутні будь-які їх речі. В позасудовому порядку зняти відповідачів з реєстраційного обліку можливості не має у зв`язку з відсутністю їх згоди на це. У зв`язку з тим, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають, але при цьому в ній зареєстровані, нарахування комунальних платежів здійснюється згідно кількості зареєстрованих осіб, і при цьому позивач зобов`язаний сплачувати комунальні послуги нараховані в тому числі і на відповідачів, що значно впливає на його матеріальний стан. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку за вказаною адресою, в майбутньому буде перешкоджати йому у здійсненні права розпорядження своєю власністю, якщо колись виникне необхідність у відчуженні цього майна. Оскільки за вказаних обставин він, як власник не може в повній мірі користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, тому за захистом своїх прав вимушений звернутися до суду з даним позовом. Тому враховуючи той факт, що відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі більше 10 років, тобто більше 6 місяців, без поважної причини, у суду є всі підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2019 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.16-17). 03.02.2020 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування довідки щодо зареєстрованих осіб у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] . Також просила доручити службі у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради перевірити, чи навчаються у шкільних учбових закладах, знаходяться у дошкільних дитячих закладах, та чи зареєстровані у лікувальних закладах Саксаганського району м. Кривого Рогу неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.02.2020 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено. Витребувано з виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради довідку щодо зареєстрованих осіб у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та доручено службі у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради надати інформацію: чи навчаються (навчались) у шкільних учбових закладах або дошкільних дитячих закладах Саксаганського району м. Кривого Рогу неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якщо так, то в який період часу; чи перебувають (перебували) неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на обліку в медичних закладах Саксаганського району м. Кривого Рогу, якщо так, то в який період часу (а.с.36-37). 14.02.2020 року на виконання ухвали суду від 04.02.2020 року від Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради надійшло повідомлення згідно якого вбачається, що за відомостями, що містяться в картотеці реєстраційного обліку та реєстрі територіальної громади, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 24.11.2009 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , з 22.08.2013 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , з 29.08.2013 по теперішній час. Відповідно до інформації, наданої комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради та комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на обліку в медичних закладах Саксаганського району м. Кривого Рогу не перебували, не перебувають та за медичною допомогою не зверталися, декларації на медичне обслуговування дітей не оформлялися. [PERSON] та [PERSON] в закладах освіти району не перебувають та не перебували (а.с.44, 46-47). 20.03.2020 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування зі служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради письмового висновку щодо розв`язання спору по суті (а.с.57). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.03.2020 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено. Витребувано з виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради письмовий висновок щодо розв`язання спору, а саме визнання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.59-60). 31.03.2020 року на виконання ухвали суду від 20.03.2020 року надійшов лист від голови Саксаганської районної у місті ради та начальника служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради згідно якого зазначено, що статтею 19 СК України, передбачена участь органу опіки і піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Зокрема ч. 5 ст. 19 СК України передбачені конкретні випадки, щодо надання органом опіки і піклування відповідних висновків, а саме, про визначення місяця проживання або визначення порядку участі у вихованні дитини. Надання висновку органом опіки і піклування щодо розв`язання спору про визнання дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням законодавством не передбачено (а.с. 71-73). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили суд розглядати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Чайка Л. в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, просила прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, під час винесення рішення покладається на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А. (реєстр 3257), [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» №174394 від 13.11.2019 року відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року, квартира, що розташована в [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності в реєстровій книзі 95аП-209-209 на ім`я - [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А., реєстр 3257, що також підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11-12). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради № 01.16-13/3/3865 від 27.11.2019 року, за адресою [ADDRESS] станом на 27.11.2019 року зареєстровано три особи, дати реєстрації 24.11.2009 р., 22.08.2013 р., 29.08.2013 р. (а.с.10). Згідно акту мешканців будинку [ADDRESS] від 05.12.2019 року, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 2010 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] не мешкають (а.с. 13). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч.1 ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як встановлено судом [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А. є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не проживають в зазначеній квартирі тривалий час, особистих речей відповідачів в квартирі немає, їх місце проживання позивачу не відоме. Факт не проживання відповідачів [PERSON] , та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у спірній квартирі підтверджується актом мешканців будинку [ADDRESS] від 05.12.2019 року, відповідно до якого відповідачі з 2010 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] не мешкають (а.с. 13). Так, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , неповнолітні [PERSON] , [PERSON] не мешкають в квартирі [ADDRESS] , фактичне місце проживання останніх не відоме. Крім того, відповідно до повідомлення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради відповідно до інформації, наданої комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради та комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на обліку в медичних закладах Саксаганського району м. Кривого Рогу не перебували, не перебувають та за медичною допомогою не зверталися, декларації на медичне обслуговування дітей не оформлялися. [PERSON] та [PERSON] в закладах освіти району не перебувають та не перебували (а.с.44, 46). Зазначені докази в розумінні ст. 79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] понад 1 (одного) року за місцем їх реєстрації. Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Докази укладення певної угоди з встановленням спеціального режиму користування квартирою в матеріалах справи відсутні. Частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків. Оскільки відповідачі [PERSON] , та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] не є членами родини власника, в належному позивачеві житлі не проживають з 2010 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, а їх реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю, обмежуючи майнові права [PERSON] , який вимушений сплачувати за відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ним вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] , та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 768,40 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved