Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 174\~967 грн.31 коп. В обґрунтування позову вказує, що надав в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 4350 євро, для розмитнення його автомобіля, які останній зобов»язувався повернути до 30 вересня 2016 року. Про отримання цих коштів відповідач написав розписку. Кінцевий термін повернення боргу, що визначений у розписці проте кошти [PERSON] на даний час не повернуті. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики станом на 16.02.2018 року в розмірі 145\~420,5 гривень, 24\~206,90 гривень процентів за користування позикою, 5339,91 гривень 3% річних, а всього 174967,31 гривень та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло, відзиву на позов останній не подав, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 4350 євро підтверджується розпискою від 02 вересня 2016 року, якою [PERSON] підтвердив отримання ним вказаної суми в борг від [PERSON], зобов»язався повернути борг до 30 вересня 2016 року, однак не виконав умов договору та не повернув суму позики позикодавцеві. (а.с.9). Оригінал вказаної розписки оглянуто судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є\~законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, і підлягають задоволенню в повному обсязі за вищенаведених підстав. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 1749,00 грн.

Outcome: approved