Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 9 600.00 грн. моральної шкоди Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.11.2017 року, після снігопаду і потепління, тала вода потрапила до його квартири і замочила стелю і стіни у кімнаті. Вказує, що таке залиття квартири є неодноразовим та спричинене тим, що у жовтні-листопаді відповідачі змінили конструкцію даху будинку. На стелі утворилася тріщина, через яку вода постійно крапає на підлогу. На стінах в квартирі кинувся грибок, а тому стало неможливо проживати в такій квартирі. 19.12.2017 р. комісія ЛКП «Сяйво» склала акт про залиття квартири позивача. Відтак, діями відповідачів позивачу спричинено моральну шкоду, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідачі не надали суду відзив на позовну заяву без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження відповідачі отримали 22.03.2018 р., що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч.5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.08.2017 р., долучено до матеріалів справи, сторони проживають в двохквартирному будинку на вул. Орельській, 47 у м. Львові, де однокімнатна квартира № 2 належить на праві власності позивачеві [PERSON], а квартира №3 на праві спільної сумісної власності належить відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с.6-10/ Даним рішенням встановлено, що у 2014 році відповідачами було змінено конфігурації покрівлі, внаслідок чого відбулось залиття квартири позивача, а тому із відповідачів вказаним рішенням суду було стягнуто на користь позивача матеріальну шкоди у розмірі 9305 грн. та 2500 грн. моральної шкоди, а також 1459,20 грн. витрат, повязаних з проведенням експертного дослідження, а всього 13264,20 грн./а.с. 6-10/ Відповідно до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р., у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт згідно з додатком 4. В такому акті повинно бути вказано подію, яка трапилася, дату її настання і наслідки, з зазначенням, що саме залито, які ушкодження сталися внаслідок залиття, які речі пошкоджено та які обсяги робіт необхідно здійснити для відновлення, причину залиття, а також висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії акта ЛКП «Сяйво» від 19.12.2017 р. комісією ЛКП «Сяйво» проведено обстеження квартири №2 на вул. Орельській 47 у м. Львові. При обстеженні приміщень квартири №2, яка розташована в мезоніні, виявлено свіжі сліди замокання. Ймовірною причиною затікання є неякісне зєднання стиків між квартирами №3 та №2, так як мешканці квартири №3 самочинно здійснили реконструкцію даху./а.с.4/ Інших доказів того, що відповідачі своїми діями спричинили залиття квартири позивача 27.11.2017 р. до матеріалів справи не долучено. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відтак, для стягнення моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов, як наявність вини заподіювача шкоди та протиправність його дій, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою та вина в заподіянні шкоди. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявність винної, протиправної поведінки відповідачів та причинно-наслідкового звязку між їхніми діями /бездіяльністю/ та моральною шкодою, на яку вказує позивач, оскільки позивач не довів перед судом, що залиття квартири 27.11.2017 р. мало місце з вини відповідачів Суд критично оцінює покликання позивача на те, що існує причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідачів щодо реконструкції даху у 2014 році та залиттям квартири позивача 27.11.2017 р., оскільки позивач не подав суду належних та достатніх доказів такого. Також суд не приймає до уваги долучений до матеріалів справи акт комісії ЛКП «Сяйво» від 19.12.2017 р. як достатній доказ підтвердження наявності вини відповідачів у виявлених комісією свіжих слідах замокання при обстеженні приміщень квартири позивача, оскільки такий не містить конкретних тверджень щодо причин залиття та хто заподіяв шкоду, а вказує на ймовірні причини залиття, що є припущенням, а також даний акт не підтверджує тверджень позивача про те, що виникнення свіжих слідів замокання у його квартирі мало місце саме 27.11.2017 р. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності вини відповідачів у виникненні слідів замокання у квартирі позивача, на які останній покликається як на підставу позовних вимог, а також не доведено наявність вини відповідачів та причинно-наслідкового звязку між їхніми діями /бездіяльністю/ та моральною шкодою, на яку вказує позивач, не заявлено клопотань про проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed