Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначив, що 20 жовтня 2010 року близько 11:00 год. на 127 км автомобільної дороги Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка сталася ДТП, учасниками якої був він на автомобілі ЗАЗ 110307, ДНЗ ВІ 4621 АВ та [PERSON], який керував автомобілем MERCEDES BENZ-814, ДНЗ АЕ 2974 ЕС. Винним в даній ДТП визнаний відповідач [PERSON] В результаті зіткнення його автомобіль отримав механічні пошкодження, для його відновлення потрібні кошти у розмірі 27650,83 грн. Окрім матеріальної, позивачу також було спричинено моральну шкоду, яка полягала у неможливості користуватись автомобілем та сильних душевних стражданнях, пов'язаних як із самою ДТП, так і з цією обставиною. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 27650,83 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди та понесені ним судові витрати. Після проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи, 04.12.2015 року представником позивача надано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Зменшивши позовні вимоги позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 18644,10 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.05.2013 року вбачається, що 20.10.2010 року приблизно о 10 год. 30 хв. на 127 км автодороги Дніпропетровськ-Кобеляки-Царичанка-Решетилівка сталася ДТП з участю [PERSON], який з метою виконання маневру повороту ліворуч, зупинив керований ним автомобіль марки ЗАЗ моделі 110307 державний номер ВІ 4621АВ в межах займаної смуги руху, щоб надати дорогу зустрічним транспортним засобам та в подальшому заїхати до автозаправної станції ТНК та [PERSON], який рухаючись на автомобілі [NUMBER] в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45.Бережнівка, в порушення п.12.4 Правил дорожнього руху рухався із швидкістю більше 60 км/год., чим перевищив максимальну швидкість. Під час здійснення водієм автомобіля ЗАЗ [PERSON] маневру поворот ліворуч, водій автомобіля Mercedes-Benz [PERSON] в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, та допустив зіткнення передньою лівою частиною кабіни керованого ним автомобіля з задньою частиною автомобіля ЗАЗ, який після зупинки розпочав рух. Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.05.2013 року [PERSON] визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 127-131). З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки ЗАЗ моделі 110307 державний номер ВІ 4621АВ, який був учасником ДТП є позивач, [PERSON] (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що після скоєння ДТП та постановлення вироку, [PERSON] завдані позивачу збитки не відшкодував. Згідно висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи № 151015 від 12.11.2015 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на 20.10.2010 року становить 21350,24 грн., вартість матеріального збитку (шкоди), завданої [PERSON], на день скоєння ДТП становить 21350,24 грн., ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на 20.10.2010 року з урахуванням пошкоджень, отриманих в внаслідок ДТП становить 2706,14 грн ( т.2 а.с.73-91). Оскільки позивач [PERSON] реалізував залишки пошкодженого автомобіля, то суму від реалізації необхідно вирахувати із суми матеріального збитку. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що в результаті ДТП, яка сталася з вини [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано матеріальну шкоду в сумі 18 644,10 грн ( 21350,24 грн 2706,14 грн) . Ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз'ясненнями п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. При цьому в Постанові зазначено, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Тому позов в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 22 ЦК України якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктом 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з рекомендаціями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач просить суд стягнути відшкодування за завдану йому моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, позивач виходив із того, що зазнав значних душевних та моральних страждань, у зв'язку з ушкодженням автомобіля, неможливістю використовувати його в своїх цілях. Суд вважає, що ДТП та його наслідки призвели до душевних переживань, моральних страждань та стресу позивача. При вирішенні питання про розмір відшкодування за завдану моральну шкоду, суд також бере до уваги період, протягом якого позивач не мав можливості користуватись належним йому автомобілем, що спричиняло додаткові незручності та переживання. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правову допомогу, витрати за проведення судових автотоварознавчих експертиз та сплачений судовий збір в розмірі. Витрати на правову допомогу та витрати, повязані з проведенням судових експертиз віднесені до судових витрат відповідно до п.п. 2,3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України (витрати пов'язані з розглядом справи). До судових витрат входить і судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним витрати на правову допомогу, витрати, повязані з проведенням судової експертизи від 15.11.2015 року та сплачений судовий збір. В частині стягнення коштів за проведення судових експертиз №№ 961 та 723, сууд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачу задовольняються вимоги виходячи із судової експертизи від 15.11.2015 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], 18644,10 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот сорок чотири грн. 10 коп.) у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 3000 грн. (три тисячі грн.) у відшкодування завданої моральної шкоди, 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) сплаченого судового збору; 1580 грн. (одна тисяча пятсот вісімдесят грн.) витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та 3000 грн. (три тисячі грн.) витрат за надання правової допомоги.

Outcome: approved