Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений з відповідачем шлюб, зареєстрований 18.08.2002 року Дідилівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, про що у Книзі реєстрації актів про одруження 18.08.2002 року зроблено запис № 6. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на наявність двох спільних дітей, сімейне життя з відповідачем не склалось, так як вони є абсолютно різними людьми, з різними поглядами на життя, між ними відсутнє почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Окрім цього, попри те, що вони проживають за одною адресою, однак більше року спільного господарства з чоловіком не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, тому вважає, що їхній шлюб існує лише формально і подальше збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 08.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 11.08.2020 року сторонам у справі надано строк для примирення тривалістю у 3 (три) місяці та зупинено провадження у справі до закінчення строку примирення. Ухвалою судді від 12.11.2020 року провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд справи. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, при цьому подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить розгляд справи проводити за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. У відповідності до вимог п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відстуності, тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, неодноразово викликався судом в судові засідання, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заяви про поновлення строку для подання відзиву до суду також не подано. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2002 року у Дідилівській сільській раді Кам`янка-Бузького району Львівської області, від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони більше року не ведуть спільного господарства та припинили сімейні стосунки. Примирення між сторонами, за наданий ухвалою суду строк, не відбулось, позивач просила шлюб розірвати. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується досить тривалий час, що призвело до втрати почуттів між ними та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved