Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. Щепкіна про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і остаточно 26.05.2020 року уточнивши свої позовні вимоги просить суд поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день винесення рішення судом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 02.04.2002 року (з перервами) був прийнятий на посаду артиста драми першої категорії Комунального закладу Культури Сумської Обласної Ради-Сумський Обласний Академічний Театр Драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна. У вересні 2016 року його та інших творчих працівників директор театру повідомив про зміну істотних умов праці та про перехід на контрактну форму трудових відносин. 10 листопада 2016 року відбулися збори творчого колективу Театру на яких директор театру Юдін М.М. повідомив про необхідність підписання контрактів, в разі не підписання, працівники підлягають звільненню. Таким чином, позивач був змушений підписати контракт, який не містив номера, дати та строку дії. Незважаючи на завіряння директора щодо недопущення звільнення працівників театру по закінченню строку дії контракту, 22 вересня 2017 року позивач отримав повідомлення №342 про звільнення по закінченню строку дії контракту від 23 листопада 2017 року. Оскільки підписати контракт був змушений під загрозою звільнення і при цьому був впевнений, що до контракту будуть внесені відповідні зміни, які погоджені профспілками, вважає дане звільнення незаконним, а тому просить суд поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день винесення рішення судом. Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] в судовому засіданні останню уточнену позовну заяву від 20.05.2020 року підтримали повністю, просять суд її задоволити. Представник відповідача - Комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. Щепкіна Демченко М.О. в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмовий відзив, в кому в задоволенні позову просив відмовити повністю. Свою позицію обгрунтовує тим, що відповідно до змін в Закон України «Про культуру», внесених Законом України «»Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 року, трудові відносини з професійними творчими працівниками державних та комунальних закладів культури оформлюються шляхом укладення контрактів. З позивачем був укладений контракт на 1 рік, по закінченню дії контракту [PERSON] було звільнено. Тому вважає, що підстави для поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. (а.с.111-116). Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 26 грудня 2017 року. Слухання справи відкладалося з різних підстав. Суд, вислухавши позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02.04.2002 року (з перервами) був прийнятий на посаду артиста драми першої категорії до Сумського Обласного Академічного Театру Драми та музичної комедії ім. М.С. Щепкіна (в подальшому назва - Комунальний заклад Культури Сумської Обласної Ради-Сумський Обласний Академічний Театр Драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна) на умовах безстрокового трудового договору ( а.с.162-169 т.2). 06 вересня 2016 року позивача [PERSON] було письмово попереджено про наступну зміну з 10 листопада 2016 року істотних умов праці. З попередженням позивач ознайомився 6 вересня 2016 року (а.с.125-128 т.1). [PERSON] 6 вересня 2016 року подав письмову заяву про те, що згоден на зміну істотних умов праці - припинення безстрокового трудового договору та укладення контракту на один рік без проведення конкурсу з 10 листопада 2016 року (а. с. 129 т.1). Як вбачається з протоколу, 10 листопада 2016 року відбулися збори творчого колективу театру щодо розробки змін до контрактів, запропонованих на підпис працівникам творчого складу Сумський Обласний Академічний Театр Драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна (а.с.181-183 т.2). 22 листопада 2016 року позивачем підписаний контракт №137/16 зі строком дії з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року (а.с.130-133 т.1). 22 листопада 2016 року наказом №260-к звільнено [PERSON] з посади артиста драми першої категорії згідно п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП ( а.с.135 т.1). Наказом від 22 листопада 2016 року №261-к прийнято [PERSON] з 23 листопада 2016 року на роботу до театру на посаду артиста драми 1 категорії, строком на 1 рік, без проведення конкурсу, на умовах укладеного з ним контракту ( а.с.136 т.1). 22 вересня 2017 року позивачу вручене повідомлення №342 про те, що 23 листопада 2017 року його буде звільнено з посади артиста драми першої категорії по закінченню дії контракту за п. 2 ст. 36 КЗпП України ( а.с.138 т.1). Наказом №162-к від 16 листопада 2017 року звільнено [PERSON] з посади артиста драми першої категорії 23 листопада 2017 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту ( а.с.139 т.1). Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року №955-VIII до 24 лютого 2017 року з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебували у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом 1 року з дня набрання чинності законом повинні бути укладені контракти строком від 1 до 3 років без проведення конкурсу. Аналогічна норма закріплена в п. 5 розділу 1 Порядку формування на конкурсній основі кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури Міністерство культури України, затвердженого наказом від 1 липня 2016 року №497. Рішенням Конституційного Суду України №5-р (І)/2019 від 12 липня 2019 року, визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), пункти 2,3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року №955-VIII зі змінами визнано такими, що відповідають Конституції України пункти 2,3 розділу ІІ «Прикінцевих Положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року №955-VІІІ зі змінами. Конституційний Суд України вважає, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акту законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування. Закон не має зворотної дії в часі, оскільки не поширюється на безстрокові трудові договори, укладені до його прийняття, а передбачає припинення цих договорів з моменту набрання ним чинності та можливість продовження трудових правовідносин на умовах контракту між професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) і державними та комунальними закладами культури. Таким чином, Закон спрямований на регулювання тих правовідносин, які виникнуть після набрання ним чинності, а трудові правовідносини, що виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням. Отже, пункти 2, 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону не суперечать частині першій статті 58 Конституції України. П. 2 розділу ІІ «Прикінцевих положень Закону України №955 встановлено, що набрання чинності цим законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками державних та комунальних закладів культури згідно з п. 9 ст. 36 КЗпПУ. Припинення безстрокового трудового договору не потребує повідомлення працівника за два місяці до звільнення та згоди профспілки на таке звільнення. Згідно п. 3 ст. 21 КЗпП контракт - це особлива форма трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умов матеріального забезпечення і організації праці працівника, умов розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Мінкультури наказом від 2 серпня 2016 року №624 затвердило форму контракту з професійними творчими працівниками державних та комунальних закладів культури. Згідно п. 8 розділу 6 форми, після настання дати закінчення строку дії контракту такий контракт вважається продовженим на строк, на який він був укладений, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до цієї дати письмово не поінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію контракту. П. 3 Прикінцевих положень Закону №955 не зобов`язує роботодавця укладати контракт з працівниками після їх звільнення їх за п. 9 ст. 36 КзпП України. Таким чином, за роботодавцем зберігається право відмовити таким працівникам в укладенні контракту і прийняти на дані посади за контрактом інших осіб. Отже, суд дійшов висновку, що звільнення позивача саме на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України кореспондується з п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону№ 955-VIII. Доводи позивача про те, що закон, на підставі якого було звільнено позивача суперечить положенням Конституції України та нормам спеціального трудового законодавства, оскільки погіршує становище працівника порівняно із тим, яке існувало до прийняття цього закону, обов`язкове погодження цих питань з профспілкою, суд вважає безпідставними, оскільки на контрактну форму трудового договору положення ст. 9 КЗпП України не поширюється. До такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 26.12.2012 року по справі № 6-156цс12, згідно якого на контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Позивач посилається на те, що підписуючи контракт, він був впевнений у тому, що до закінчення його дії, будуть внесені зміни, а підписанню остаточної редакції передуватиме погодження з профспілковим комітетом. Зазначає, що творчих працівників було введено в оману з метою примусу до підписання контракту. Однак, в процесі слухання справи, не знайшли свого підтвердження доводи позивача [PERSON] про непогодження з ним умов контракту, оскільки в матеріалах справи наявний текст контракту №136/16 від 22 листопада 2016 року (а. с. 130-133 т.1), який підписаний позивачем особисто. Вказаний документ має всі передбачені діючим законодавством реквізити. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач та відповідач погодили умови подальшої роботи [PERSON] шляхом укладення контракту. Наявність у позивача тексту контракту не підписаного представником відповідача, не спростовує факту існування екземпляру контракту, укладеного між сторонами і оформленого відповідно до вимог діючого законодавства. Як вбачається з матеріалів справи і позивач сам того не заперечував в судовому засіданні, що він рік пропрацював за контрактом, жодного разу не звертався до адміністрації щодо внесення змін до контракту, не повідомляв з якими саме умовами він не погоджується. Умови укладеного контракту до суду не оскаржував, тобто погодився з його умовами та вживав дії по його виконанню. Вимог щодо визнання недійсними умов контракту на даний час позивач також не заявляє, що свідчить про те, що умови контракту ним не оспорюються. Таким чином, суд не вбачає підстав для поновлення позивача на посаді артиста драми Комунального закладу Культури Сумської Обласної Ради - Сумський Обласний Академічний Театр Драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому в задоволенні позову належить відмовити за необгрунтованістю. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України з позивача належить стягнути судовий збір на корить держави в сумі840 грн.80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved