Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та моральної шкоди. У своєму позові позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» на його користь 200 000 грн., як загальну суму вкладу за договором банківського вкладу № 2630/21/125811 від 23 липня 2013 року та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Своїм вимоги обґрунтовував тим, що 23 липня 2013 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу № 2630/21/125811 «Ваш святковий», відповідно до умов якого позивач передав банку суму вкладу у розмірі 200 000 грн. на строковий депозитний рахунок строком на 335 днів. 23 червня 2014 року позивач звернувся до правління ПАТ «Міський комерційний банк» із проханням розірвати договір та повернути йому кошти. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилався на обставини викладені в позові та прохав суд задовольнити його вимоги, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» на його користь 200 000 грн., як загальну суму вкладу за договором банківського вкладу № 2630/21/125811 від 23 липня 2013 року та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача та представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу(депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 23 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу № 2630/21/125811 від 23 липня 2013 року. Відповідно до пункту 1.2 статті №1 частини №1 вказаного договору позивач передав банку суму вкладу у розмірі 200 000 грн., строком на 335 днів з процентною ставкою 21% річних, а банком було відкрито вкладнику строковий депозитний рахунок. 23 червня 2014 року позивач [PERSON] відповідно до ст. 1060 ЦК України та п.1.1, ст.1 ч.2 вказаного договору звернувся до ПАТ «Міський комерційний банк» з проханням в строковому порядку розірвати договір банківського вкладу та провести необхідні дії відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за Таким чином, звернення позивача до ПАТ «Міський комерційний банк» з проханням розірвати достроково договір та про повернення суми депозитного вкладу було залишено без задоволення. Отже, відповідач умови за договором банківського вкладу № 2630/21/125811 «Ваш святковий» від 23.07.2013 року належним чином не виконав та не повернув позивачу суму банківського вкладу. Не зважаючи на те, що відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, та на звернення позивача щодо повернення вкладу, відповідач фактично відмовив йому у видачі банківського вкладу. Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст.611 цього кодексу встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з того, що відповідач в односторонньому порядку ухилився від виконання укладеного з позивачем договору банківського вкладу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення коштів за договором банківського вкладу та наявність законних підстав для їх задоволення та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти за вказаним договором від № 2630/21/125811 «Ваш святковий» від 23.07.2013 року в сумі 200 000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та зобов'язання відповідача повернути йому кошти по договору банківського вкладу в грошовій одиниці, вказаній в договорі - гривні. Що стосуються вимоги позивача про відшкодування йому завданої відповідачем моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження, того, що діями відповідача, які полягали у неповерненні вкладу позивачу, завдано моральної шкоди суду не надано. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 000 гривень, то суд, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial