Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Позов мотивує тим,що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 19 грудня 2011 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 128 173 гривні, 68 копійок. На виконання даного рішення суду було видано відповідний виконавчий лист, Личаківським ВДВС Львівського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, а в подальшому 26.01.2012 року накладено арешт на майно, а саме на 1\\2 частини квартири [ADDRESS], друга частина вказаної квартири належала відповідачу [PERSON] В подальшому [PERSON], 14 лютого 2013 року будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням та внаслідок хворобливого стану психіки не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, уповноважив свою колишню дружину - відповідачку [PERSON] розпоряджатися в тому числі і продати за ціною та на умовах за її розсудом належну йому на праві приватної спільної часткової власності частку квартири [ADDRESS]. Вказує,що 12 грудня 2013 року між [PERSON], яка діяла також від імені [PERSON] на підставі довіреності від 14 лютого 2013 року, та громадянином [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS],в тому числі 1\\2 частки вказаної квартири,що належала [PERSON] Зазначає,що продавши 1\\2 частину квартири належної [PERSON] та отримавши за неї кошти,якими [PERSON] розпорядилася на власний розсуд,вона таким чином позбавила можливості [PERSON] виконати рішення Личаківського районного суду м.Львова щодо повернення боргу [PERSON],а тому за таких обставин у відповідності до ст.619 ЦК України позивач звенулась з позовними вимогами до [PERSON], а відтак остання зобов»язана особисто повернути суму боргу позивачці [PERSON] згідно рішення Личаківського районного м.Львова з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також неустойку у розмірі 3% від простроченої суми. Тому з врахуванням наведених мотивів просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь 128 175 гривень, 68 копійок основного боргу, 94721 гривню, 82 копійки інфляційних втрат, 16684 гривні, 50 копійок трьох процентів річних, 133952гривні, 70 копійок пені. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам заяви про уточнення позовних вимог, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд вважає за можливе розглянути справу її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Треті особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Чорний І.О., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В. в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви згідно яких просять проводити судовий розгляд даної справи в їх відсутності. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Личаківського району м.Львова в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив,суд вважає за можливе провести розгляд справи в його відсутності, проти чого представник позивача не заперечив. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задовлення частково з таких підстав: Частина 1 ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Частина 2 ст. 16 ЦК містить перелік способів здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено,що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 19 грудня 2011 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 128 173 гривні, 68 копійок (а.с.36-38). Як встановлено в ході судового розгляду справи [PERSON], 14 лютого 2013 року будучи особою, яка страждає хронічним психічним захворюванням та внаслідок хворобливого стану психіки не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується актом стаціонарної судово-психіатричної експертизи №20 від 23 січня 2013 року (а.с.14-31) та ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 25 березня 2013 року (а.с.32-35) - відповідачку [PERSON] розпоряджатися в тому числі і продати за ціною та на умовах за її розсудом належну йому на праві приватної спільної часткової власності частку квартири [ADDRESS], що підтверджується копією наявної в матеріалах справи довіреності від 14 лютого 2013 року посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О. (а.с.13). В подальшому 12 грудня 2013 року між [PERSON], яка діяла також від імені [PERSON] на підставі довіреності від 14 лютого 2013 року, та громадянином [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS],в тому числі 1\\2 частки вказаної квартири,що належала [PERSON].(а.с.14). Відповідно до ч.1,2 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника. Згідно з ч.1 ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Згідно вимог ч.1 ст.73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Відтак суд приходить до висновку про те,що відповідач [PERSON]після відчуження 1\\2 частини квартири [ADDRESS],в тому числі 1\\2 частки,що належала [PERSON],отримала кошти за вказану квартиру,а відтак порушила право позивачки на отримання суми боргу встановленої рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 19 грудня 2011 року за рахунок майна належного [PERSON],тому зобов»язана особисто повернути зазначену суму боргу [PERSON] згідно рішення суду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того суд звертає увагу на те,що ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вставлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України під час розгляду справи №6-113цс14. Згідно з правовою позицією висловленою у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 25 червня 2014 року у справі №6-25цс14 підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, настає у разі встановлення, що це зобов'язання є грошовим. У інших випадках зазначена норма застосуванню не підлягає. Крім того, суд враховує те,що відповідно доч.1 ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави визначені у статтях 599,600,604-609 ЦК України. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відтак суд не погоджується з вимогами позивача в частині стягнення з відповідача пені,оскільки позивачем не обґрунтовано розміру пені саме в заявленому розмірі 133952,70 грн., тому суд у стягненні з відповідача на користь позивача пені суд відмовляє. Крім того, згідно уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачки в грошові кошти сумі 128 175,68 грн., однак згідно наведеного вище рішення суду ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 128 173,68 грн., відтак саме дана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки, крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 94721 гривня, 82 копійки інфляційних втрат, 16684 гривні, 50 копійок трьох процентів річних,що разом становить 239 580 гривень. Крім того, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в сумі 243 грн.,60 коп., та відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягнення судовий збір в сумі 2152гривень,20 копійок.

Outcome: approved