Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що квартира № 1 по пр.. Гагаріна 176 у м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1995 року, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], його дружині [PERSON], та їх сину [PERSON] Після смерті [PERSON], яка померла 19.04.1996 року, спадщину прийняли її чоловік та син. 30.04.2004 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] проживала разом з ним та його сином [PERSON] у вказаній квартирі. 09.06.2013 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняли вона дружина, та його син [PERSON] та, кожен, отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування на 1/2 частину транспортного засобу марки та моделі ЗИМ 9601, тип ТЗ причеп, випуску 1996 року, аси (рама) № 146195, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХАС № 205220; 1/2 частину вкладів, що знаходяться у ХОУ ОПЕРВ «Ощадбанк України» у м. Харкові, на рахунках № 9155/1-117663 та № 9155/1-666 з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією; 3/12 частини квартири [ADDRESS]. 1/6 частину вказаної квартири [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON], таким чином йому стало належати ? частки даної квартири. Вона продовжила проживати з [PERSON] у спірній квартирі, однією сім»єю. Вона піклувалась ним, доглядала, оскільки [PERSON] є інвалідом та рішенням суду визнаний недієздатним. 13.01.2015 року [PERSON] помер, вона разом з членами своєї сім»ї поховали останнього. Вона єдина звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Але постановою нотаріуса їй було відмовлено у видічі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні зв»язки з померлим чи заповіт на її ім»я. Позивачка просить суд встановити факт спільного проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON], починаючи з 30.04.2004 року по 13.01.2015 року. Визнати за нею, як спадкоємця четвертої черги, право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер 13 січня 2015 року : 3/4 частки квартири [ADDRESS]; 1/2 частину транспортного засобу марки та моделі ЗИМ 9601, тип ТЗ причеп, випуску 1996 року, аси (рама) № 146195, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХАС № 205220; 1/2 частину вкладів, що знаходяться у ХОУ ОПЕРВ «Ощадбанк України» у м. Харкові, на рахунках № 9155/1-117663 та № 9155/1-666 з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на відсутність даних про відмову нотаріуса у здійсненні нотаріальних дій з видачі свідоцтва про спадщину, про що надав заперечення. До судового засідання 11.05.2016 року представник відповідача не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином ( а.с.125), про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, Першої Харківської державної нотаріальної контори, до суду не з»явився, просив розглядати справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши показання сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира № 1 по пр.. Гагаріна 176 у м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1995 року, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], його дружині [PERSON], та їх сину [PERSON] ( а.с. 11). [PERSON] померла 19.04.1996 року ( а.с. 6). Спадщину після її смерті фактично прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON], які були зареєстровані та проживали у вказаній квартирі, але свідоцтво про спадщину не отримали. 30.04.2004 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] ( а.с.9), з того часу почала проживати з чоловіком та його сином [PERSON] у вказаній квартирі. 09.06.2013 року [PERSON] помер ( а.с.7). Спадщину після його смерті прийняли вона дружина, та його син [PERSON], кожен, отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування на 1/2 частину транспортного засобу марки та моделі ЗИМ 9601, тип ТЗ причеп, випуску 1996 року, аси (рама) № 146195, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХАС № 205220; 1/2 частину вкладів, що знаходяться у ХОУ ОПЕРВ «Ощадбанк України» у м. Харкові, на рахунках № 9155/1-117663 та № 9155/1-666 з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією; 3/12 частини квартири [ADDRESS] ( а.с. 12, 13, 15,17). Одночасно [PERSON] отримав свідоцтво про спадщину після смерті матері [PERSON] , а саме на 1/6 частину квартири № 1 по пр.. Гагаріна 176 у м. Харкові ( а.с. 14). Таким чином, [PERSON] стало належати ? частки даної квартири ( 1/3 + 1/6 +3/12). Після смерті чоловіка [PERSON] позивачка продовжила проживати з [PERSON] у вказаній квартирі однією сім»єю. Це підтвердили в суді допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що позивачка проживала у спірній квартирі з чоловіком [PERSON] та його сином [PERSON], а після смерті чоловіка залишилась проживати з його сином. Позивачка піклувалась про [PERSON], доглядала за ним, оскільки останній є інвалідом з психічного захворювання та не мав ніяких родичів. Коли [PERSON] помер, позивачка поховала його. Відповідно до даних, які містяться в довідці Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Червонозаводського району м. Харкова № 3457/07 від 24.11.2015 року, [PERSON] перебувала на обліку та отримувала державну допомогу по догляду за інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу [PERSON], за період з 01.06.2013 року по 31.05.2015 року ( а.с. 58). Рішенням суду від 02.12.2013 року [PERSON] визнано недієздатним, опікуном якого визнано сина позивачки [PERSON] ( а.с. 55-56), після смерті опікуна [PERSON], рішенням суду від 14.07.2014 року опікуном [PERSON] визнано невістку позивачки [PERSON] ( а.с. 57). Позивачка пояснила в суді, що її син, а потім невістка були визнані опікунами [PERSON], оскільки вона за станом здоров»я ( інвалід 2 групи) не могла надати належні документи для опіки над інвалідом, тому в їх сім»ї було прийняте таке рішення, хоча саме вона проживала з [PERSON], доглядала за ним, її діти їй допомагали. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13.01.2015 року ( а.с.8). Після смерті останнього відкрилась спадщина: 3/4 частки квартири [ADDRESS]; 1/2 частину транспортного засобу марки та моделі ЗИМ 9601, тип ТЗ причеп, випуску 1996 року, аси (рама) № 146195, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХАС № 205220; 1/2 частину вкладів, що знаходяться у ХОУ ОПЕРВ «Ощадбанк України» у м. Харкові, на рахунках № 9155/1-117663 та № 9155/1-666 з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. Згідно відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 109), після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], інші заяви не надходили. Таким чином, спадкоємці першої, другої, третьої черги після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні зв»язки з померлим [PERSON] чи заповіт на її ім»я ( а.с. 128). Аналізуючи наведене, суд вважає доведеним, що позивачка протягом п»яти років проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім»єю, тому має право на спадкування в порядку четвертої черго спадкоємців. На підставі викладеного й

Outcome: approved