Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся у суд із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позову покликається на те, що є основним квартиронаймачем вищевказаної квартири. Позивач разом із членами сім'ї, серед яких є відповідач (син позивача) вселилися у квартиру на підставі ордеру на жиле приміщення. Однак, відповідач жодного дня не проживав за вказаною адресою, а лише був вписаний у ордер. Попри те, на момент отримання ордеру відповідач був військовослужбовцем і служив у збройних силах Російської Федерації. На даний час місце перебування відповідача не відомо. Реєстрація відповідача створює перешкоди основному квартиронаймачу користуватись та розпоряджатись майном. У відповідності до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов. 09 серпня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалось з поважних причин. 06 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить такий задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, що підтверджено матеріалами справи. Не подав відзив на позовну заяву. Тому зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання про проведення розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] (основний квартиронаймач) та члени його сім'ї - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (відповідач, син основного квартиронаймача). Дані обставини підтверджено ордером на жиле приміщення № 004817 від 06.03.1992 та довідкою ОСББ «Скрипника 3» від 17.07.2018 № 178. Між сторонами виникли житлові відносини щодо захисту права користування житловим приміщенням шляхом втрати такого права у члена сім'ї наймача, які регулюються нормами статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Повертаючи до матеріалів справи суд встановив, що відповідач [PERSON] починаючи з 26 грудня 1998 року фактично не проживає за адресою - [ADDRESS], тобто понад встановлені строки, що підтверджено актами ОБСББ «Скрипника 3» від 17.02.2018, 15.05.2018, 17.07.2018 /арк. спр. 6-8/. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки відповідач добровільно залишили квартиру [ADDRESS], не проживає у ній понад встановлений строк збереження права користування такою без поважних причин; жодних поважних причин відсутності відповідача за вкаазною адресою суд не встановив; відповідач не несе обов'язків тимчасово відсутнього члена сім'ї, які покладені законом, а тому суд прийшов висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону. Суд застосовує спеціальні норми права, передбачені у статтях 71, 72 ЖК УРСР, адже саме вони регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на які поряд із загальними нормами права вірно покликався позивач у позовній заяві. Інших обставини справи, які б мали вирішальне значення для правильного вирішення справи та на які сторони не покликались, суд не встановив. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи та який необхідно стягнути з відповідача в його користь.

Outcome: approved