Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом до Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області, просить суд визнати за нею як за спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по вул. Лесі Українки,12 в селі Вільховець Богуславського району Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1964 року забудови, загальною площею - 50,60 кв.м., жилою площею - 22,10 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 28,50 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: веранду, ганок, ворота з хвірткою та колодязь питний. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 21 жовтня 2011 року її батько [PERSON] заповів їй все своє майно, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області. 27 червня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №277363, виданого 01.07.2013 року виконавчим комітетом Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області. Після відкриття спадщини вона (позивач) як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подала заяву до Богуславської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Житловий будинок № 12 по вул. Л.Українки в с. Вільховець Богуславського району Київської області належав спадкодавцю [PERSON] що підтверджується довідкою №480 виданою 16.11.2016 року Вільховецькою сільською радою Богуславського району Київської області. При зверненні до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання документів про право власності на спадкове майно позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що на імя спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Оскільки позивачка позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, то вона звернулася із даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Вільховецька сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 27 червня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту посвідченого 21 жовтня 2011 року секретарем виконавчого комітету Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із копії заяви за №864 поданої 31.10.2013 року до Богуславської районної державної нотаріальної контори вбачається, що цією заявою спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] Із постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори №02-31/1591 від 28.10.2016 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на житловий будинок № 12 по вул. Л. Українки в с. Вільховець Богуславського району Київської області спадкоємцю [PERSON] не може бути видано, так як відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], який помер 27 червня 2013 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Житловий будинок № 12 по вул. Лесі Українки в с. Вільховець Богуславського району Київської області належав спадкодавцю [PERSON] що підтверджується довідкою №480 виданою 16.11.2016 року Вільховецькою сільською радою Богуславського району Київської області. За даними технічного паспорта на житловий будинок № 12 по вул. Лесі Українки в с.Вільховець Богуславського району Київської області, у господарстві спадкодавця є житловий будинок 1964 року забудови, загальною площею - 50,60 кв.м., житловою площею - 22,10 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 28,50 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: веранда, ганок, ворота з хвірткою та колодязь питний. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Вільховецької сільської ради набув право власності на даний будинок, що підтверджується вищевказаною довідкою Вільховецької сільської ради. Технічним висновком №24 від 11 листопада 2016 року складеним спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд [PERSON] підтверджується, що житловий будинок № 12 по вул. Лесі Українки в с. Вільховець, Богуславського району, Київської області, 1964 року забудови, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області № 508 від 01.11.2016 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті [PERSON], під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved