Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач, [PERSON] , відповідно до даних Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2003 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.04.2003 року, Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2003 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2020 року, являється власником нежитлової будівлі - складського приміщення, загальною площею: 158,9 кв.м.; позначено на плані під літ. «А», складається з: склад 1-1=69,3 кв.м., склад 1-2=35,0 кв.м., склад 1-3=54,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначену нежитлову будівлю позивач отримав як майновий пай, на праві членства в колгоспі (далі колективному сільськогосподарському підприємстві) «Іскра» відповідно до свідоцтва № [NUMBER] на право на майновий пай, зареєстрованому 20 березня 2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № 7. Позивач в період державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю - складське приміщення перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] . Оформлення у власність позивачем нежитлової будівлі - складського приміщення, в період перебування в шлюбі, створює підстави вважати про право спільної сумісної власності як на майно, набуте у власність одним із подружжя під час перебування у шлюбі, що створює відповідні незручності та унеможливлює розпорядження нерухомим майном на власний розсуд. Так, при зверненні позивача до нотаріуса, з питанням реалізувати своє право щодо розпорядження майном та продати його, нотаріус пояснив, що розпорядження нерухомим майном можливо за погодженням з колишньою дружиною. Оформлення позивачем у свою власність нерухомого майна отриманого ним як майновий пай, відповідно до зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, підтверджує його право особистої приватної власності на нежитлову будівлю - складське приміщення. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але також подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначили, що проти позову не заперечують, відзив на позов не надали. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. [PERSON] , який є позивачем у справі, відповідно до даних Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2003 року (а.с.7), Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.04.2003 року (а.с.8), Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2003 року (а.с.9), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2020 року 9а.с.10), являється власником нежитлової будівлі - складського приміщення, загальною площею: 158,9 кв.м.; позначено на плані під літ. «А», складається з: склад 1-1=69,3 кв.м., склад 1-2=35,0 кв.м., склад 1-3=54,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.04.2003 року позивачу видане на підставі рішення виконкому Чумаківської сільської ради від 04.04.2003 року за № 13. Рішенням виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області № 2 від 15.01.2020 року змінено поштову адресу зазначеної нежитлової будівлі - складського приміщення з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.11). Зазначену нежитлову будівлю позивач отримав як майновий пай, на праві членства в колгоспі (далі колективному сільськогосподарському підприємстві) «Іскра» відповідно до свідоцтва № [NUMBER] на право на майновий пай, зареєстрованому 20 березня 2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № 7 (а.с.12). Право на майновий пай позивач набув вступивши в члени колгоспу (далі колективному сільськогосподарському підприємстві) «Іскра» 06 липня 1980 року, що підтверджується наявною його трудовою книжкою колгоспника серії [NUMBER] та відповідними записами в ній (а.с.13-14). Позивач в період державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю - складське приміщення перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Оформлення у власність позивачем нежитлової будівлі - складського приміщення, в період перебування в шлюбі, створює підстави вважати про право спільної сумісної власності як на майно, набуте у власність одним із подружжя під час перебування у шлюбі, що створює відповідні незручності та унеможливлює розпорядження нерухомим майном на власний розсуд. Оформлення позивачем у свою власність нерухомого майна отриманого ним як майновий пай, відповідно до зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, підтверджує його право особистої приватної власності на нежитлову будівлю - складське приміщення. На сьогоднішній день позивач володіє зазначеним об`єктом нерухомого майна, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 статті 57 СК України майно, набуте чоловіком за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, є особистою приватною власністю чоловіка. У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 64508523 від 26.04.2021 (а.с.38) та з повідомлення державного нотаріуса Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Топонарь І.В. від 26.07.2021 № 1278/01-21, наданого на запит суду разом з копією спадкової справи, вбачається, що після смерті [PERSON] заводилась спадкова справа за № 236/06. З копії спадкової справи суд вбачає, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] зверталися відповідачі у справі, при цьому позивач у справі відмовився від належної йому частини спадкового майна за законом на користь інших спадкодавців за законом, дітей спадкодавця, які є відповідачами у даній справі. Серед спадкового майна, на яке відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом спірне майно відсутнє. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Окрім того, відповідачі у справі подали до суду заяви, що проти позовних вимог не заперечують. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності, про вартість об`єкта оцінки, оціночна вартість житлового будинку станом на 30.10.2020 року становить 112 000,00 грн. (а.с.16). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі, відповідачі не заперечують проти позову. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача просить суд не стягувати з відповідачів на користь позивача судовий збір, тому суд вважає можливим звільнити відповідачів від відшкодування таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved