Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить зобовязати відповідача демонтувати окремий вхід у квартиру, самочинно влаштований нею на місці віконного прорізу у приміщенні кухні, що позначена ц. 6-3 на технічному плані квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що йому та відповідачеві на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Ця квартира неподільна, розташована на першому поверсі багатоповерхового будинку, вхід до квартири здійснюється із сходової клітки будинку. Відповідачка без згоди позивача, самочинно влаштувала на місці існуючого віконного прорізу у приміщенні кухні окремий вхід з квартири безпосередньо на вулицю. Розпорядженням № 53 Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради розглянуто звернення ЛКП «Граніт» та зобовязано відповідача демонтувати окремий вхід у квартиру. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеному і просять позов задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що 24.01.2008 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради було винесено розпорядження, відповідно до якого [PERSON] зобовязано демонтувати окремий вхід у квартиру, самочинно влаштований на місці існуючого віконного прорізу у приміщенні кухні квартири [ADDRESS] та відновити віконний проріз. Однак відповідачка вимоги розпорядження не виконала, а тому просить суд позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, яка без поважних причин у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, проте матеріалів достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши позивача, його представника, представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку /квартири/, що належить громадянину на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до п. 1.6.5 Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», затверджене рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 р. № 835 ознаками і класифікацією самочинного будівництва, розширення, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, переобладнання, порушення правил експлуатації житлового фонду, охорони і використання памяток культурної спадщини, влаштування малих архітектурних форм є перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, реставрація) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень за рахунок ліквідації або влаштування таких архітектурно-конструктивних елементів як перегородки, вікна, двері; встановлення (будівництво) тамбурів, сіней, балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів, а також інженерного обладнання, без дозволу виконавчого органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту. Крім цього відповідно до п. 1.6.3 даного положення нове будівництво, розширення будинків або споруд має бути здійснене з дозволу виконавчого органу міської ради, з належно затвердженою проектною документацією та дозволом інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт. Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 /в редакції від постанови КМУ від 14.01.2009 р. №5/ власники, наймачі /орендарі/ приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку /квартири/, власника гуртожитку /житлового приміщення у гуртожитку/ та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Судом встановлено: квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] /а.с.3/. Відповідно до технічного паспорту, від 09.03.1998 року, виданого Львівським обласним Бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] розташована на 1 поверсі 4-ох поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 27,2 кв. м, кухні площею 8,7 кв. м, ванної кімнати площею 3,0 кв. м та коридору площею 7,9 кв. м /а.с.8/. Відповідачка [PERSON] без згоди позивача як співвласника квартири самочинно влаштувала на місці існуючого віконного прорізу у приміщенні кухні окремий вхід. Як вбачається з розпорядження № 53 від 24.01.2008 року Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON] зобовязано демонтувати окремий вхід у квартиру, самочинно влаштований на місці існуючого віконного прорізу у приміщенні кухні квартири [ADDRESS] та відновити віконний проріз /а.с.4/. Відповідно до повідомлення ЛКП «Граніт» від 22.05.2016 р., міжвідомча комісія Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради не надавала дозволу [PERSON] на експлуатацію самочинно облаштованого окремого входу до квартири через існуючих віконний проріз /а.с.5/. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що оскільки позивач без згоди іншого співвласника квартири [PERSON] та без дозвільних документів на здійснення переобладнання квартири самочинно влаштувала окремий вхід у квартиру у приміщенні кухні на місці віконного прорізу, такий слід демонтувати та відновити віконний проріз у приміщенні кухні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу та витрат, повязані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Отже з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., також 100 грн. за розміщення оголошення у пресі /а.с.29/. Щодо витрат, понесених позивачем за надану правову допомогу по справі, суд виходить з того, що оплата за правову допомогу проводиться на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та згідно ст. 1 Закону граничний розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної плати за годину роботи. Отже 2000 грн., яку представник позивача просить стягнути за надання правової допомоги є співрозмірним із затраченим часом та підлягає задоволенню.

Outcome: approved