Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] до 1000 гривен щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 24.11.2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина- [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривен . щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до повноліття дитини, додаткові витрати на дитину, викликані хворобами, у твердій грошовій сумі у розмірі 200,0 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. На даний час неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в лікуванні , навчанні, розвитку та іншому.У звязку з чим позивачка звернулась до суду з позовом та просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1000,00 гривен . Представник позивача в судове засідання не з'явився , позов підтримала, просила його задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача проти позову не заперечує, доводи позивача не оспорює, просить справу розглядати за його відсутності. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 24 листопада 2006 року було укладено шлюб. Від спільного шлюбу сторони по справі мають сина -[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 06.05.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2011 року шлюб розірвано. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривен . щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до повноліття дитини, додаткові витрати на дитину, викликані хворобами, у твердій грошовій сумі у розмірі 200,0 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки відповідач погоджується сплачувати збільшений розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1000 гривен ., який був визначений позивачем, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України первинне стягнення аліментів присуджується з дня пред'явлення позову, тоді як у разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання чинності рішення суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного і

Outcome: approved