Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що розмір матеріальної допомоги, яку надає відповідач є недостатнім для повноцінного забезпечення дитини. Відповідач працює головним державним ревізором у ГУ ДФС у м. Києві, на утриманні у відповідача, на думку, [PERSON], ніхто не перебуває, стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводиться. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Не заперечувала, що відповідач надає кошти, проте цих коштів не достатньо для утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні проти сплати аліментів не заперечував. Вказав, що він добровільно на постійній основі надає допомогу на утримання дитини. Сплачує тренування, репетиторів, забезпечує відпочинок, тому вважає, що стягнення в розмірі 1/3 від усього заробітку є значно великим розміром. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.12.2007року. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач приймає участь в утриманні дитини, що сторонами не заперечується. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач працює, отримує регулярний, стабільний дохід, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і згідно ст.183 СК України у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2017 року і до досягнення нею повноліття. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

Outcome: partial