Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Христинівського районного суду з позовом до Івангородської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки, та просить визнати за нею, [PERSON] [INFO] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 20 квітня 2012 року Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER]) право приватної власності на земельну ділянку площею 1,50 га та на земельну ділянку площею 1,07 га, всього на земельну ділянку загальною 2,57 га, розташовані в адміністративно-територіальних межах Івангородської сільської ради Христинівського району Черкаської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництво та право власності, на які їй належало на підставі виданого на її ім'я Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстровано Івангородською сільською радою Христинівського району Черкаської області 21.08.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що згідно рішення Івангородської сільської Ради народних депутатів від 20.04.2001 №14-15, їй було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,57 га розташовану в адміністративно-територіальних межах Івангородської сільської ради Христинівського району, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В послідуючому 27.08.2001 Івангородською сільською радою Христинівського району на підставі вищезазначеного рішення, було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11 та видано їй на вказану земельну ділянку Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Згідно Державного акту передана їй у приватну власність земельна ділянка загальною площею 2,57 га, складається із двох земельних ділянок, площами 1,50 га та 1,07 га. Однак, на початку 2016 року, вона виявила у своєму домоволодінні відсутність цього правовстановлюючого документа - Державного акту. Куди він подівся, їй не відомо. Всі її діти та близькі з данного приводу, відповідають, що також не знають де цей Державний акт. З приводу втрати належного їй Державного акту та необхідності вважати його недійсним, нею зробленого оголошення в районній газеті «Трибуна хлібороба» від 07.04.2016 №15 (10577). Наразі, видача таких правовстановлюючих документів, як Державні акти на право приватної власності на землю чи їх дублікатів чинним законодавством не передбачається. Разом, з цим вона має право мати на руках документ, який посвідчує право власності на належну мені земельну ділянку. На сьогоднішній день, право власності на нерухоме майно, реєструється органами Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого видається відповідний Витяг. В судове засідання позивач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. В судове засіданні відповідач Івангородська сільська рада не з'явилась, проте від неї до канцелярії на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги [PERSON] визнають повністю, та не заперечують проти їх задоволення. Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно рішення Івангородської сільської Ради народних депутатів від 20.04.2001 №14-15, їй було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,57 га розташовану в адміністративно-територіальних межах Івангородської сільської ради Христинівського району, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В послідуючому 27.08.2001 Івангородською сільською радою Христинівського району на підставі вищезазначеного рішення, було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11 та видано їй на вказану земельну ділянку Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Згідно Державного акту передана їй у приватну власність земельна ділянка загальною площею 2,57 га, складається із двох земельних ділянок, площами 1,50 га та 1,07 га. Однак, на початку 2016 року, вона виявила у своєму домоволодінні відсутність цього правовстановлюючого документа - Державного акту. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1, ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, який відповідно до ст. 60 ЦПК України доведений в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. На підставі, ст.ст. 321, 328 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved