Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , СК ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.05.2013 року, близько 18:10 год., в м. Вінниці по вул. Бевза, 2, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої внаслідок протиправних дій водія автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. [NUMBER] ,\~ [PERSON] було пошкоджено належний дружині позивача [PERSON] легковий\~ автомобіль марки «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] . Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується\~ постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2013 року та постановою апеляційного суду Вінницької області від 01.10.2013 року у адміністративній справі №127/18247/13-ц про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , відповідно до змісту яких останнього визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП, та застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8196182 від 24.10.2012 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. [NUMBER] . Оскільки відповідальність за скоєну дорожньо-транспортну пригоду покладається на заподіювача шкоди, тому власником пошкодженого автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 13.01.2014 року була подана заява про виплату страхового відшкодування із відповідним пакетом документів. Проте, всупереч положенням ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на 09.09.2014 року ані письмового повідомлення щодо прийнятого рішення, ані повного страхового відшкодування позивач не отримав. А відтак, вважає, що відповідачі повинні відшкодувати на його користь наступні витрати: 1) витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля, що з урахуванням виплаченого страхового відшкодування відповідачем ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» у розмірі 906,00 грн. становить 3\~856,17 грн.; 2) заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду здоров`ю у розмірі 1\~047,89 грн.; 3) витрати на правову допомогу у розмірі 550,00 грн. Окрім того, вважає, що з відповідача [PERSON] додатково слід стягнути розмір франшизи у розмірі 500 грн. та моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. Тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , представник СК ПрАТ «СК «УСК» до судового засідання не з`явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Однак, матеріали справи містять письмове заперечення проти позову від представника відповідача ПрАТ «СК «УСК», відповідно до змісту якого останній позов не визнає та просить у задоволенні останнього відмовити. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.05.2013 року о 18:10 год. в м. Вінниці по вул. Бевза, 2, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Пежо Експерт», д.н.з. [NUMBER] , не дотримавшись безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої було пошкоджено належний дружині позивача [PERSON] легковий\~ автомобіль марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] , про що свідчить довідка УДАІ УМВС України у Вінницькій області від 24.05.2013 року (а.с.8 зворот). Вина [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується\~ постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2013 року та постановою апеляційного суду Вінницької області від 01.10.2013 року у адміністративній справі №127/18247/13-ц про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , відповідно до змісту яких останнього визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП, та застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців. (а.с.6, 7). Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8196182 від 24.10.2012 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. [NUMBER] (а.с.43). Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування\~ цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди,\~ заподіяної життю, здоров`ю\~\~\~ та/або\~\~\~ майну\~\~\~\~ потерпілих\~\~\~\~ внаслідок дорожньо-транспортної\~\~ пригоди\~\~ та\~ захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі\~ настання страхового випадку страховик у межах страхових\~ сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок\~ дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на ст.6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, зіткнення автомобіля відповідача [PERSON] з автомобілем, яким керував позивач, є визначеним законом страховим випадком, з настанням якого у страхувальника виникає обов`язок виплатити страхове відшкодування. Стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Проте, в порушення вимог закону, відповідачем [PERSON] не було повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується копією журналу вхідної кореспонденції за період з 24.05.2013 року по 31.05.2013 року та журналу реєстрації страхових випадків страховика з 24.05.2013 року по 29.05.2013 року (а.с.71-77). Про настання дорожньо-транспортної пригоди страховику стало відомо лише 29.11.2013 року з письмового повідомлення позивача, тобто позивач звернувся до відповідача ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» із повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи, лише 29.11.2013 року, тобто після спливу піврічного терміну після дорожньо-транспортної пригоди (а.с.44-45). Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Огляд пошкодженого автомобіля за участю представника страховика та позивача було проведено 03.12.2013 року, тобто на четвертий календарний день після отримання страховиком повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 03.12.2013 року (а.с.62-63) встановлено лише пошкодження автомобіля у вигляді подряпин лівої частини переднього бамперу. Наприкінці акту позивачем зазначено, що ліва фара була відновлена ним до огляду у зв`язку з частим використанням автомобіля. Таким чином, з огляду на вищенаведене, позивач порушив право страховика на визначення розміру збитків, у зв`язку з чим встановити факт пошкодження лівої передньої фари та його причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою не вбачається можливим. Разом з тим, страховиком було встановлено розмір збитку на підставі Звіту №13/410 від 17.12.2013 року, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , та склав 1\~687,20 грн.\~ (а.с.50-65). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» від 22.01.2014 року, останній був здійснений наступним чином: 1\~687,20 грн. 281,20 грн. 500 грн. = 906,00 грн., де: 1\~687,20 грн. вартість відновлювального ремонту пошкодженого бамперу; 281,20 грн. вартість ПДВ; 500 грн. розмір франшизи; 906,00 грн. страхове відшкодування (а.с.68). На підставі заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 13.01.2014 року (а.с.8) відповідачем ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» 10.02.2014 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 906,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15340 від 10.02.2014 року (а.с.70), а відтак дії відповідача є правомірними та такими, що відповідають вимогам закону. Окрім того, суд звертає увагу, що надані позивачем калькуляції, рахунки-фактури (а.с.9, 10 ,11) не є звітами про оцінку майна в розумінні ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відтак не є належними та допустимими доказами, які б свідчили про завдання позивачу шкоди в результаті пошкодження автомобіля на загальну суму 4\~762,17 грн., а відтак позов в частині відшкодування з відповідачів на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 3\~856,17 грн. не підлягає задоволенню. Однак, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] розмір франшизи, що складає 500 грн., з наступних міркувань. Відповідно до змісту ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Так, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8196182 від 24.10.2012, розмір франшизи становить 500 грн., а відтак дана сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Що ж стосується вимог про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди здоров`ю у розмірі 1\~047,89 грн., то суд вважає останні безпідставними та таким, що не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме: повідомлення позивача до страховика про настання страхового випадку (а.с.44), довідки №9203450 УДАІ УМВС України у Вінницькій області вих. від 09.01.2014 року №317 (а.с.48-49), у графі «Відомості про потерпілих», як позивачем, так і органом УДАІ УМВС України у Вінницькій області зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілі відсутні. Окрім того, зі змісту постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2013 року не вбачається інформації про госпіталізацію будь-кого з учасників ДТП до лікарні (а.с.6). Надані позивачем копії листків непрацездатності з 14.05.2013 року, з 01.06.2013 року по 11.06.2013 року (а.с.17-18), копія квитанції на придбання ліків на суму 359,69 грн. (а.с.19), як на підставу про задоволення позову в частині відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, суд не приймає до уваги, оскільки з останніх не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між настанням ДТП та перебуванням позивача на лікарняному. Окрім того, суд звертає увагу, що дорожньо-транспортна пригода сталась 24.05.2013 року, а позивач з 14.05.2013 року уже знаходився на лікарняному, а відтак вищевикладені обставини свідчать про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між настанням ДТП та перебуванням позивача на лікарняному. Що ж стосується позовної вимоги позивача щодо відшкодування з відповідача [PERSON] моральної шкоди в сумі 10\~000 грн., то суд вважає, що дана вимога є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних міркувань. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, позивачем вищезазначених вимог не дотримано. Наданий позивачем розрахунок моральної шкоди за методикою [PERSON] суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки він не відповідає дійсності, так як з останнього не зрозуміло з чого виходив позивач, оцінюючи психічні страждання, глибину моральних страждань, істотність вимушених змін у своєму житті тощо, а з урахуванням відмови в задоволенні шкоди, завданої здоров`ю та вартості страхового відшкодування пошкодженого майна, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині позову. Судові витрати на правову допомогу у розмірі 550,00 грн. також не підлягають відшкодуванню на користь позивача, оскільки останнім не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів таких витрат, що останні здійснювались фахівцем у галузі права у відповідності до положень ст.56 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 5,00 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , а решту судового збору у розмірі 238,60 грн. слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial