Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] зміну способу стягнення аліментів, в якому просила: - розмір аліментів, стягнутих за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2015 по справі № 388/1703/15-ц з [PERSON] на її (позивача) користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття - змінити, визначивши розмір аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини, до досягнення нею повноліття, починаючи з часу прийняття відповідних змін до ст. 182 СК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII, а саме з 03.07.2018. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона самостійно виховує спільну з відповідачем дитину - сина [PERSON] . Рішенням суду було постановлено стягнути аліменти з відповідача на утримання сина у розмірі 300 грн. Згодом було внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Маючи змогу платити аліменти в більшому розмірі відповідач оплачує тільки по 300 грн. щомісяця та не бере участь у додаткових витратах на дитину, в зв`язку з чим тягар утримання дитини несе вона (позивач), що і стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою від 13.10.2020 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали була надіслана в порядку ст. 272 ЦПК України позивачу за її зареєстрованим місцем проживання (перебування) та відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Копія зазначеної ухвали отримана позивачем та відповідачем 22.10.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходили. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, зокрема тому, яке регулює сімейні правовідносини, та їх часткове задоволення з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] ,про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області 03.02.2010в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 16, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.02.2010, в якому батьками дитини зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2015 (справа № 388/1703/15-ц) стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2015 і до повноліття сина. На підставі зазначеного судового рішення 13.11.2015 було видано відповідний виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання. Виконання відповідачем зазначеного рішення позивачем не заперечується. Викладені вище встановлені судом обставини справи сторонами не заперечувалися. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 183 та 184 СК України визначено порядок стягнення аліментів на утримання дитини та визначено два способи такого стягнення - у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Аналогічні положення містилися у вказаних нормах і станом на час ухвалення рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2015 по справі № 388/1703/15-ц. У вказаному рішенні спосіб стягнення аліментів визначено у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України в редакції, яка діє на час звернення позивача до суду з даним позовом та на час судового розгляду, - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження, що узгоджується з правовою позицією наведеною у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014 в справі № 6-143цс13. Відповідно до умов п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, судом відзначається, що визначення рішенням суду від 07.10.2010 розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. та наступна зміна законодавства в частині збільшення гарантованого мінімуму розміру аліментів на дитину, - на переконання суду мають істотне значення для визначення розміру та способу стягнення аліментів достатнього для забезпечення достатнього рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Поряд з цим судом відзначається, що сторонами не надано суду інших даних, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів щодо обставин, перелік яких наведено у ч. 1 ст. 182 СК України. Щодо вимоги позивача в частині зміни розміру та способу стягнення аліментів з часу внесення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII змін до ст. 182 СК України, а саме з 03.07.2018, судом відзначається таке. Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, крім іншого, ч.1ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2015 (справа № 388/1703/15-ц) присуджено стягнення аліментів від дня пред`явлення позову. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені положення законів та роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 щодо процедури та порядку стягнення аліментів, зокрема, в разі зміни їх розміру, суд констатує, що вимога позивача в частині зміни розміру та способу стягнення аліментів саме з 03.07.2018 - в зв`язку із прийняттям Закону України від 03.07.2018 № 2475-VIII є необґрунтованою, а тому в цій частині така вимога задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів шляхом визначення їх розміру у частці від доходу батька, на підставі чого таку вимогу слід задовольнити частково змінивши спосіб стягнення аліментів з дня набрання даним рішенням законної сили. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, на підставі чого, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору та позов задоволено, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн., слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial