Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати інформацію поширену [PERSON] підприємством Богуславської міської ради «Богуславводоканал» в газеті «Вісті Богуславщини» №40 за 04.06.2015 року в статті під назвою-зверненням «Шановні Богуславці», а саме: « ... Прикладом є повідомлення про полив газонів присадибної ділянки депутатом міської ради [PERSON], про що повідомляли сусіди порушника ...» такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Також просить зобов'язати відповідачів спростувати в найближчому номері газети «Вісті Богуславщини» недостовірну інформацію про [PERSON], поширену ними в статті під назвою-зверненням «Шановні Богуславці», шляхом опублікування статті, в якій спростовується недостовірна інформація, і яка набрана тим же шрифтом і поміщена під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти газети, де містилася стаття, в якій було поширено недостовірну інформацію, та стягнути солідарно з [PERSON] підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал» та редакції газети «Вісті Богуславщини» на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 10000 гривень. В огрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у газеті «Вісті Богуславщини» №40 за 04.06.2015 року була опублікована стаття під назвою-зверненням «Шановні Богуславці», в якій надруковано та розповсюджено відомості, які не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, на початку опублікованої статті мається вступ до її змісту, в якому вказується що в статті буде іти мова про жителів міста (прим. Богуслава), які «... активно «розкрадають» воду з мереж ... не турбуючись про своїх сусідів та друзів ...». Виходячи із вступу до статті її автор - директор [PERSON] підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал» [PERSON] вказує на те, що у самій статті піде мова про жителів міста, що «розкрадають» (як вказує автор) воду з мереж, тобто вчиняють правопорушення, а можливо і злочини виходячи з вжитих автором термінів. В цьому, негативному світлі, вказуючи на порушників, а можливо і злочинців, відповідач поширює про позивача недостовірні відомості, а саме (мовою автора): «Якщо ви помітили, що хтось розкрадає воду або знаєте про даний факт, просимо негайно повідомити про це за телефоном - 5-12-02 (Прикладом є повідомлення про полив газонів присадибної ділянки депутатом міської ради [PERSON], про що повідомляли сусіди порушника ...». Позивач стверджує, що вищевказані поширені відповідачем відомості не відповідають дійсності, тобто є недостовірними та принижують його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки в поширеній відповідачем недостовірній інформації вказується конкретний факт вчинення позивачем порушення. Такі звинувачення не є оціночними судженнями, критикой дій чи думкою автора, що звільняє від відповідальності згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію». Зазначені поширені відповідачем недостовірні відомості про позивача не відповідають дійсності, оскільки позивач ніколи не вчиняв порушень вимог закону щодо водопостачання, які давали б право стверджувати директору [PERSON] підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал», що позивач є порушником, «крадієм» води, як вказує автор статті в своєму вступі до неї. Відносно позивача ніколи не складались будь-які акти про порушення, приписи про усунення порушень, протоколи про вчинення порушень в сфері водопостачання, не застосувались будь-які санкції чи покарання, а тому ціллю повідомлення відповідачем недостовірної інформації є лише висвітлення позивача як порушника з метою створення для нього негативного іміджу, чи створення негативної думки про позивача серед жителів міста Богуслав. Поширена інформація може викликати не тільки негативне ставлення та думку про позивача у жителів міста Богуслав, а і конфлікти та суперечки з жителями міста через звинувачення позивача у порушенні. Про це свідчить виділений «жирними» буквами (що свідчить про те, що читач зверне на це увагу) висновок зроблений автором у статті наступного змісту: «Пам'ятайте, через них завтра без води може залишитись саме Ви». Прочитавши такий висновок жителі міста Богуслав будуть звинувачувати позивача у тому, що у них немає води або проблеми з водою через порушення вчинені позивачем. Також позивач зазначає, що поширена відповідачем інформація принижує його ділову репутацію як депутата Богуславської міської ради, оскільки в своїй статті відповідач акцентує увагу читача на тому, що позивач є депутатом міської ради, а не пересічним жителем міста. Так автор вказує «... полив газонів присадибної ділянки депутатом міської ради [PERSON], про що повідомляли сусіди порушника...». Складається таке враження, що автор статті навмисно акцентує увагу на депутатстві позивача бажаючи створити у громадян негативну думку про нього як представника громадськості, що в свою чергу може вплинути на подальше негативне ставлення виборців до позивача та їх електоральні погляди. Це принижує ділову репутацію позивача в першу чергу перед виборцями, які його вибрали, керівництвом та працівниками Богуславської міської ради, колегами по роботі, громадськістю, оскільки формують негативну думку громадськості та зазначених осіб про діяльність позивача як депутата Богуславської міської ради. Крім того, поширення відповідачем негативних відомостей про позивача, які не відповідають дійсності, також має вплив на формування негативної думки громадськості про діяльність органів місцевого самоврядування, представником яких є позивач, що негативно відбивається на авторитеті таких органів в суспільстві. Крім того, поширена відповідачем інформація принижує ділову репутацію позивача як голови міської партійної організації «[PERSON] Порошенка», оскільки в своїй статті відповідач акцентує увагу читача на тому, що позивач є лідером партії Президента. Так автор вказує: « Доречно відмітити, що пан [PERSON] крім того, що являється депутатом, є ще лідером партії Президента. То можливо, такий лідер і патріот міста повинен показувати зовсім інший приклад для наслідування?». Тобто, знову ж таки складається враження, що автор статті навмисно ставить в її кінці риторичне запитання, яке висвітлює з негативної точки зору позивача як лідера і патріота, а також голови районної партійної організації «[PERSON] Порошенка». Це значно впливає на ділову репутацію позивача та навіть формує негативну думку громадськості про Президента, який є лідером партії, а також про його партію. Позивач в своєму позові звертає також увагу на те, що він є досить відомою людиною в місті Богуслав, являється підприємцем, депутатом, лідером міського осередку партії, якого знає значна частина жителів, а тому у зв'язку з поширенням відповідачем недостовірно інформації та звинувачення позивача як порушника, сформується негативна думка про позивача у значної кількості людей. Це призведено до того, що позивачу доведеться прикладати значних зусиль для спростування недостовірної інформації перед кожним, хто прочитає опубліковану статтю. Позивач вказує, що у зв'язку із поширенням відповідачем недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репатацію позивача, йому була заподіяна моральна шкода, оскільки прочитавши статтю в газеті, він зазнав сильних моральних та психологічних переживань, через що психо-емоційний стан позивача погіршився і він почав переживати про те, що подумають люди та що вони будуть говорити про нього як порушника. Він також почав думати, що зміниться його позитивна соціальна оцінка в очах оточуючих, його ділові та професійні якості як підприємця, депутата та голови районної партійної організації. Поширена відповідачем неправдива інформаця, вимагає від позивача значних зусиль, в тому числі і моральних для спростування недостовірної інформації, що також завдає моральних страждань, переживань, тому що позивачу постійно кожному хто прочитав статтю необхідно доводити, що він не порушник та відновлювати довіру до себе. Позитивний імідж позивача в місті Богуслав значно змінився в негативну сторону після опублікування недосторвіної інформації. Все це призвело до заподіяння позивачу моральної шкоди, яку виходячи з обсягу моральних та психологічних страждань і переживань він оцінює в сумі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та висловила заперечення проти позову, в яких зазначила, що з позовної заяви залишається незрозумілим, яким чином порушені честь і гідність позивача, оскільки інформація викладена в газеті «Вісті Богуславщини» ґрунтувалася на повідомленні, яке надійшло від його сусідів і це повідомлення не було спрямоване на приниження особистих немайнових прав [PERSON] Посилання на те, що [PERSON] є депутатом міської ради та лідером партії президента ніяким чином не дискримінувало особу в наявних статусах. Крім того, позивач не довів в судовому засіданні, яким чином інформація в ЗМІ вплинула на його підприємницьку діяльність. Стосовно відшкодування моральної шкоди, то позивач не довів, в чому проявилася ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Представник відповідача редакції газета «Вісті Богуславщини» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила суду, що публікація в газеті «Вісті Богуславщини» №40 за 04.06.2015 року статті під назвою-зверненням «Шановні Богуславці» не мала на меті принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON] Вказана стаття була розміщена в газеті на шпальті, де містились повідомлення рекламного характеру і тому редакція газети не може нести відповідальність за зміст інформації викладеній в цьому повідомленні. Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, представників відповідачів та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини У газеті «Вісті Богуславщини» №40 за 04.06.2015 року опублікована стаття під назвою-зверненням «Шановні Богуславці», в якій надруковано та розповсюджено відомості, які на переконання позивача [PERSON] не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, на початку опублікованої статті мається вступ до її змісту, в якому вказується що в статті буде іти мова про жителів міста, які «... активно «розкрадають» воду з мереж ... не турбуючись про своїх сусідів та друзів ...». «Якщо ви помітили, що хтось розкрадає воду або знаєте про даний факт, просимо негайно повідомити про це за телефоном - 5-12-02 (Прикладом є повідомлення про полив газонів присадибної ділянки депутатом міської ради [PERSON], про що повідомляли сусіди порушника ...» Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення Конституції України та чинного законодавства України. Згідно положень ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України вимоги громадян або організацій про спростування опублікованих засобами масової інформації відомостей, що не відповідають дійсності та порочать честь і гідність особи, розглядаються судами й у тому разі, коли ця особа попередньо не зверталася до органів масової інформації щодо спростування зазначених відомостей. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. На підставі вимог ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особового немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином, обов'язок доведення того, що поширені відомості відповідають дійсності, покладається на відповідача. За визначенням абз. 5 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» поширена інформація є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, оскільки, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Представники відповідачів не довели в судовому засіданні, що негативна інформація про позивача, яка поширена ними в газеті «Вісті Богуславщини» №40 за 04.06.2015 року в статті під назвою-зверненням «Шановні Богуславці», відповідає дійсності. Зокрема, не було вказано на свідків, які б підтвердили факт, що позивач здійснював полив газонів, розкрадаючи при цьому воду з мереж. Висновок про те, що в статті під назвою-зверненням «Шановні Богуславці» звернуто увагу на [PERSON], як на особу, яка в незаконний спосіб користується водою з мереж, слідує зі змісту самої статті. Так, на початку опублікованої статті мається вступ до її змісту, в якому вказується що в статті буде іти мова про жителів міста, які «... активно «розкрадають» воду з мереж ... не турбуючись про своїх сусідів та друзів ...». В цьому негативному світлі, вказуючи на порушників, відповідач поширює про позивача недостовірні відомості, а саме (мовою автора): «Якщо ви помітили, що хтось розкрадає воду або знаєте про даний факт, просимо негайно повідомити про це за телефоном - 5-12-02 (Прикладом є повідомлення про полив газонів присадибної ділянки депутатом міської ради [PERSON], про що повідомляли сусіди порушника ...». Враховуючи викладене, поширенням відповідачами неправдивих та недоведених відомостей, викладених у статті, було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, що призвело до порушення особистих немайнових його прав та втрати його ділової репутації. Відповідно до статті 44 Закону України «Про інформацію» на відповідачів покладаються наступні обов'язки: використовувати інформацію згідно з законом або договором (угодою); забезпечувати додержання принципів інформаційних відносин, передбачених статтею 5 цього Закону. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» принципами інформаційних відносин, зокрема, є: об'єктивність, вірогідність, точність і повнота інформації. Згідно розяснень викладених в пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачем доведено факт поширення відповідачами інформації, зміст якої є предметом позову, а представники відповідачів не надали суду допустимих доказів, що поширена інформація є достовірною. Враховуючи викладене, суд вважає поширену відповідачем інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суд України №1 від 27.02.2009 року «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 2 п.5 цієї Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок поширення недостовірної інформації про позивача, відповідачами були порушені особисті немайнові права позивача, а саме право на повагу до гідності та честі, порушено недоторканість його ділової репутації, а тому як наслідок відповідачі мають відшкодувати позивачу у відповідності до ст.ст. 16 ч.2, п.9, 275, 280 ЦК України заподіяну моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує той факт, що позивач не надав суду достатніх доказів про ступінь і характер моральних страждань, перенесених ним внаслідок поширення недостовірної інформації, а тому розмір моральної шкоди 10000 гривень, який визначений ним, є явно завищеним та не відповідає ступеню і характеру моральних страждань, перенесених позивачем. Зокрема, в судовому засіданні позивач не навів доказів про наслідки моральних страждань, чи звертався за медичною допомогою до лікувальних закладів, та не надав інших доказів, які б підтвердили факт, що позитивний імідж позивача в місті Богуслав значно змінився в негативну сторону після опублікування недосторвіної інформації. Тому суд з урахуванням обставин справи, ступеню та характеру моральних страждань перенесених позивачем, визначає до відшкодування розмір моральної шкоди в сумі 1000 гривень. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial