Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 27.01.2015 року до Оржицького районного суду з вищевказаним позовом у якому вказала, що 26.03.2006 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,55га, що знаходиться на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій. Відповідно до заповіту, спадкодавець все належне їй майно заповіла позивачеві та відповідачеві. [PERSON] на спадкове майно не претендує та відмовляється від нього. Позивач бажаючи юридично оформити свої спадкові права звернувся до нотаріуса, але оскільки Державний акт про право власності на земельну ділянку було втрачено та з цієї причини нотаріус своєю постановою відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за нею право власності на земельну ділянку, яка за життя належала [PERSON], яка померла 26.03.2006 року. У судовому засіданні 28.04.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Вважає, що оскільки позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а інші спадкоємці на вказану спадщину не претендують, то існують підстави для задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] згідно заяви від 24.11.2014 року позовні вимоги зазнала у повному обсязі. Третя особа Оржицька державна нотаріальна контора на розгляд справи не зявилася, але подала до суду заяву, в яких просить розглянути справу без її участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. З'ясувавши позицію представника позивача, який не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд проводить заочний розгляд справи, що узгоджується з нормами ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позицію представника позивача, яка була оголошена у судовому засіданні 28.04.2015 року, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] померла 26 березня 2006 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть (серія 1-КЕ № 033114) виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 27.03.2006 року. Відповідно до свідоцтва про народження виданого Чутівською сільською радою Оржицького району Полтавської області від 30.07.1954 року зазначено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] (серія ЯЯ № 950077). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00014618735 від 22.10.2014 року встановлено, що [PERSON] одружилась та змінила прізвища на «Ритченко». Відповідно до заповіту посвідченого 19.08.2004 року у Лазірківській сільській раді Оржицького району Полтавської області [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. З інформації відділу Держземагенства в Оржицькому районі №9-28-0.4-1129/2-147 від 16.12.2014 року встановлено, що [PERSON] було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку розміром 3,55 га. серія Р2 №618308 виданий 31.12.1990 року Лукімською сільською радою, номер запису у книзі реєстрації 318. З листа вих. №376 від 03.10.2014 року, виконавчого комітету Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у [INFO]. У даному будинку на час її смерті та протягом 6-ти місяців ніхто не був зареєстрований та не проживав. Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, позивач надав відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні її спадкових прав. На обґрунтування вказаного позивач надав постанову Оржицької державної нотаріальної контори від 18.12.2014 року, яка містить відмову у оформленні спадкових прав за відсутності правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на спадкове майно. За відомостями спадкової справи Оржицької державної нотаріальної контори, заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що після померлої заяву про прийняття спадщини 29.06.2006 року подали [PERSON] та [PERSON] Вказані заяви надійшли до нотаріальної контори 07.07.2006 року. Взаємовідносини, що склалися урегульовані слідуючими нормами законодавства. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~За нормами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.\~ Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.\~ За нормами ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 1278 ЦК України \~частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.\~ У суді встановлено, що позивач та відповідач є спадкоємцями на майно померлої [PERSON], оскільки згідно заповіту померла саме таким чином висловила свою волю. Вказані особи вчасно звернулись до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Заяв про відмову від прийняття спадщини спадкова справа не містить. З огляду на вищенаведені норми законодавства, позивач - спадкоємець має право звернутися із заявою про визнання за ним права власності на земельну ділянку, оскільки відсутність правоустановлюючого документу на неї є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що спадкоємець [PERSON], яка 29.06.2006 року звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини згідно норм ст.1269 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки від прийняття спадщини не відмовилась у строки передбачені ст.1270 та 1273 ЦК України. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Наполягання представника позивача, що подача заяви до нотаріальної контори відповідачем не впливає на об'єм позовних вимог, суд вважає таким, що суперечить вищенаведеним нормам цивільного кодексу України. Суд не може залишити поза увагою інтереси вищевказаного відповідача та позбавити його права власності на спадкове майно. Посилання представника позивача на перерозподіл спадщини між спадкоємцями по даному позову не відповідає нормам ст. 1280 ЦК України, оскільки у даному випадку повинна існувати третя сторона, яка прийняла спадщину і яку у подальшому між спадкоємцями слід розподілити.

Outcome: dismissed