Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] грошових коштів за договором позики у розмірі 3350,0 доларів США, станом на день звернення до суду за курсом НБУ складає 86912,40 гривень та судові витрати в сумі 869,12 гривень, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 17 червня 2016 року [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 2500,0 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути готівкою у розмірі 3350,0 доларів США шляхом передачі позикодавцю повної грошової суми позики до 10 вересня 2016 року, та домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повертати борг поетапно у розмірі 500,0 доларів США, кожні 10 днів, починаючи з 30 червня 2016 року до моменту повного погашення заборгованості. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 10 вересня 2016 року відповідач не повернув повністю суму позики. У звязку з відмовою відповідача повернути повністю суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою реєстрації: [ADDRESS], поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не зявилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 17 червня 2016 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 2500,0 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути готівкою у розмірі 3350,0 доларів США шляхом передачі позикодавцю повної грошової суми позики до 10 вересня 2016 року, та домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повертати борг поетапно у розмірі 500,0 доларів США, кожні 10 днів, починаючи з 30 червня 2016 року до моменту повного погашення заборгованості. У вказаний у розписці термін відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розпискою від 17 червня 2016 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 10 вересня 2016 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом предявлення суду позивачем оригіналу розписки від 17 червня 2016 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі грошові кошти за договором позики в сумі 3350,0 доларів США, станом на день звернення до суду за курсом НБУ складає 86912,40 гривень, судові витрати в сумі 869,12 гривень, що разом складає 87781,52 гривень. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved