Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.10.1993 між позивачем та відповідачем Відділом РАЦС Деснянського РУЮ м.Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1542. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: неповнолітню [PERSON], [INFO], та повнолітню [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15.01.2015 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Неповнолітня донька [PERSON] залишилася проживати з матір'ю. Після розлучення, у позивача з відповідачкою [PERSON] почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні молодшої доньки. Почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони [PERSON] стосовно неможливості позивачем нормального спілкування із його донькою. Оскільки відповідачка не дає можливості бачитись з дитиною та чинить перешкоди, позивач був змушений в червні 2018 року подати заяву до Служби у справах дітей Деснянської РДА у м. Києві з метою встановити графік побачень з дитиною. 24.09.2018 Служба у справах дітей Деснянської РДА у м. Києві надала відповідь позивачу про неможливість вирішити питання становлення графіку побачень з дитиною, оскільки мати дитини не з'явилася на засідання комісії. Позивач зазначає, що [PERSON] забороняє позивачу спілкуватись з дитиною, зовсім не зважає на бажання та потреби дитини у спілкуванні з батьком. Відповідачка не іде на діалог, перешкоджає позивачу в зустрічі з дитиною, створює такі обставини через які позивач не може нормально зустрічатися з донькою. На даний час єдине місце, де позивач може побачити та поспілкуватися з дитиною - це школа. Позивач кожного тижня, коли дозволяє робочий графік, приходить на перервах між уроками та спілкуюся з донькою, що можуть підтвердити її однокласники та класний керівник. Але на превеликий жаль донька часто відсутня в школі, тому ці зустрічі відбуваються дуже рідко в середньому один раз на місяць. Під час шкільних канікул, позивач взагалі позбавлений можливості спілкуватись зі своєю дитиною, не говорячи про спільний відпочинок та оздоровлення дитини. У звязку з викладеним вище позивач просить суд встановити порядок спілкування батька [PERSON] з дочкою [PERSON]. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 05.11.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 10.12.2018 до суду надійшов відзив від відповідачки [PERSON] відповідно до якого зазначино, що викладені в позові обставини позивачем є перекрученими та такими що не відповідають дійсним обставинам справи. З часу розірвання шлюбу [PERSON] не тільки не сплачував аліменти на дитину, однак і фактично шантажував відповідача тим, що для виїзду за кордон дитини необхідна нотаріально посвідчена згода батька. В цей час позивачу відомо, що старша дочка [PERSON] вийшла заміж та проживає в Туреччині. Дівчата мають дуже тісний зв'язок, спілкуються між собою. Однак, в березні 2018 року позивач відмовився надавати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон. Починаючи з розлучення позивач не займався питанням утримання дочки, що і спонукало відповідача звернутися до суду з питанням видачі судового наказу про стягнення аліментів. Не дивлячись на такі обставини, відповідач ніколи не заперечувала проти спілкування дітей з батьком. Однак поведінка самого позивача [PERSON] відштовхує дітей від нього, тим що його спілкування більш ґрунтується на навязуванні дітям цих відносин з батьком, як обовязку та не ґрунтується на любові. Відповідач не буду змушувати дитину робити те чого вона не бажає. Крім того, відповідач вважає, що змушування дитини проти її волі спілкуватися з батьком, порушує права дитини та свободу, також в подальшому негативно впливає на її психологічний та розумовий розвиток. З приводу відносин дитини з батьком, відповідачка була змушена звертатися за професійною допомого дитячого психолога. На час проведення психоконсультаційного дослідження було виявлено в дитини страх перед батьком та небажання спілкуватися з ним. Враховуючи таке відношення дитини до батька вважаю, що той порядок участі [PERSON] в вихованні та спілкуванні з дитиною якій позивач вказав в заяві є недопустимим. У звязку з викладеним вище відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 01.02.2019 до суду від позивача [PERSON] надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких позивач зазначив, що неодноразово, разом з [PERSON], коли вона хворіла на ацетономію, позивач находився у лікарні з моменту прибуття і до виписки. Не залишав без уваги і старшу доньку: водив до дитячого садочку, допомагав в навчанні в школі, а після закінчення з вибором та вступом до коледжу, оплачував навчання. З метою лікування та оздоровлення дітей неодноразово особисто возив їх до санаторію «Миргород», де займався їхнім лікуванням в той час коли [PERSON] самостійно відпочивала за кордоном не бажаючи бути разом з сім'єю. Позивач постійно цікавиться успіхами доньки. 3 приводу довідки, яка видана працівником ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка» [PERSON], щодо психологічного стану доньки, позивача категорично заперечує. 31.10.2018 позивачем було подано скаргу начальнику зазначеного центру, в даній скарзі позивач категорично заперечував проти викладених обставин в протоколі, щодо психологічного стану доньки. Позивач вважає, що психологічне дослідження необ'єктивне. 09.04.2019 до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд задовольнити наступну редакцію: - зобовязати [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON]; - визнати наступні способи участі батька у вихованні з дочкою: особисті побачення з донькою три рази на тиждень без супроводу матері або інших осіб, вівторок та четвер з 18:00год до 21:00год, у неділю з 11:00год до 18:00год за місцям проживання батька, навчання дитини або в громадських місцях; спільний відпочинок з дитиною два рази на рік по 16 календарних днів без супроводу матері або інших осіб; необмежене спілкування з донькою, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьками та донькою; в день побачення з донькою, батько має права забирати доньку з дому/школи особисто; в разі зміни донькою місця проживання, перебування, навчання, номеру телефону або інших обставин, відповідачка зобовязана повідомити позивача про зміну таких обставин, зазначивши нові дані, не пізніше наступного дня після дня, в якому відбулись такі зміни; стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача. Позивач [PERSON] та представник позивача Кобенко О.Ю. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги, які зазначені в заяві про уточнення, та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Орещенко Л.А. в судових засідання заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обґрунтування зазначені у відзиві, просили взяти до уваги, що графік запропонований позивачем порушує права дитини, оскільки дочка на даний час не бажає зустрічатися з батько примусово. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сімї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Терещенко О.О. в судовому засідання заперечувала проти заявлених вимог. Підтримала висновок № 102/03/37-1550 від 25.02.2019, виданий Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією відділ опіки та піклування Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до якого, вважають не доцільно встановлювати будь-який конкретний графік спілкування батька, [PERSON], з малолітньою донькою, [PERSON] та рекомендувати зустрічі, виключно, за домовленістю та бажанням дитини. Також, пояснювала, що під час бесіди з дитиною встановлено, що вона дійсно не бажає бачити батька, відпочивати спільно лише з батьком побоюється. Просила членів комісії не встановлювати графік та не примушувати її бачитися з батьком. В судому засіданні 25.03.2019 був заслуханий свідок - [PERSON] [PERSON] Свідок [PERSON] [PERSON] надала свідчення, що вона є старшою донькою [PERSON] та [PERSON] та рідною сестрою [PERSON]. Свідок зазначила, що молодша сестра відвідує психолога, так як, досі не може пробачити батька за те, що він покинув сімю. Також, [PERSON] [PERSON] підтвердила, що у молодшої сестри [PERSON] дійсно не має бажання спілкуватися з батьком, відпочивати разом з ним молодша сестра не бажає. Ілона просить постійно, щоб її не примушували спілкуватися з батьком, надали їй час самостійно вирішити спілкуватися чи ні з батьком, оскільки на даний час вона не готова з ним бачитися. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, заслухавши свідка, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлені та підтвердженні матеріалами справи наступні факти та їм правовідносини. 15.10.1993 між [PERSON] та [PERSON],Відділом РАЦС Деснянського РУЮ міста Києва було зареєстровано шлюб, актовий запис - № 1542. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15.01.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу між сторонами, дочка [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 15.03.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % нового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважаючи, що відповідачка [PERSON] перешкоджає позивачу [PERSON] у спілкуванні з дочкою, позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом. Службою у справах дітей Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією до суду наданий письмовий висновок про участь батька у вихованні малолітньої дитини № 102/03/37-1550 від 25.02.2019 щодо доцільності встановлення графіку спілкуванні батька [PERSON] з малолітньої дитиною, [PERSON], [INFO], відповідно до якого, враховуючи особисту думку дитини та її інтереси,

Outcome: partial