Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], вказавши, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2014 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, на користь матері дитини починаючи з 07 жовтня 2014 р. Відповідач має заборгованість по виплатам аліментів на утримання дитини за період з 08.06.2016 р. по 31.08.2017 р. у розмірі 19503 грн. 18 коп. Виходячи із положень ст. 196 СК України, просить стягнути пеню по заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 38830 грн. 38 коп. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, наполягав на задоволенні вимог в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов, в обґрунтування якого зазначено, що відповідач дійсно через хворобу тривалий час не був працевлаштований та отримував лише пенсію, з якої проводились відрахування по аліментам, оскільки з 28.03.2017 р. має третю групу інвалідності. Потім відповідач працевлаштувався та вважав, що кошти будуть автоматично стягуватися з усіх видів його доходу, тому вважає, що заборгованість виникла не через умисел відповідача, а через неналежне виконання своїх обовязків та особисту бездіяльність державного виконавця відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивач знала про його працевлаштування, а отже зобовязана була повідомити про це державного виконавця чи звернутися до бухгалтерії підприємства. На даний час він за період з 01.08.2017 р. по 31.01.2019 р. виплатив аліменти з заробітної плати в сумі 17491,12 грн. Більш того, пеня розрахована за період з 01.07.2016 р. по 30.09.2017 р., тому підлягає застосуванню ст. 258 ЦК України, оскільки позивачкою пропущено строк позовної давності. Оскільки позивач в своєму позові не довела, що вона звернулася до державного виконавця з вимогою про передання виконавчого листа за місцем роботи, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2014 року стягнути з [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягненням ним повноліття на користь матері [PERSON], починаючи з 07 жовтня 2014 року (а.с. 10 копія виконавчого листа). Як вбачається з довідки-розрахунку від 10.09.2017 р. № 480, виданої Довгинцівським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, борг [PERSON] за виконавчим листом №211/6431/14-ц за період з 08.06.2016 р. по 31.08.2017 р. складає 19503 грн. 18 коп. (а.с. 12 копія довідки). Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-535цс16. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, суд не погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем та виходячи з викладеного, суд розраховує пеню: 2016 рік місяцьнараховано, грн.кількість днівсума пені, грн. червень465,5322102,37 липень848,4331263,01 серпень956,6831296,57 вересень1026,4530307,94 жовтень1073,3731332,74 листопад1043,2730312,98 грудень990,8631307,17 Загальна сума пені за 2016 рік становить 1922,78 грн. 2017 рік. місяцьнараховано, грн.кількість днівсума пені, грн. січень988,7531306,51 лютий1472,6128412,33 березень1485,2831460,44 квітень1014,2230304,27 травень2079,3831644,61 червень2114,4930634,35 липень2007,1331622,21 серпень1936,7331600,39 Загальна сума пені за 2017 рік 3985,11 грн. Таким чином, сума пені за виконавчим листом № 211/6431/14-ц від 24.12.2014 року за період з 08.06.2016 р. по 31.08.2017 р.становить 5907,89 гривень. Посилання представника відповідача на застосування позовної давності до заявлених вимог про стягнення пені по заборгованості по аліментам спростовується положеннями частини 1 статті 20 Сімейного кодексу України, відповідно до якої до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Судом також не приймаються до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо приховання позивачем відомостей про працевлаштування відповідача та бездіяльність державного виконавця в цій частині, оскільки згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 2 червня 2016 року, сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Крім того, з наданої суду копії довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вбачається, що з жовтня 2017 року з доходу відповідача дійсно почались відрахування по сплаті аліментів, що визнається позивачем, однак не охоплює період, за який нарахована пеня (з 08.06.2016 р. по 31.08.2017 р.). Таким чином, оскільки відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, оскільки на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками та в інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів, суд, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність вини відповідача як платника аліментів за прострочення їх сплати, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial