Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з Генерального прокурора України 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданої порушенням права. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дії старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення не відповідають вимогам ст.ст. 55, 56 КПК України; шляхом відмови у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2013 року, в результаті чого порушені конституційні права, гарантовані ст. 40 Конституції України. За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив лист про проведення судового засідання за його відсутності. Представник Генеральної прокуратури України Бузницька В.М. в судовому засіданні заперечувала щодо доводів та вимог позовної заяви, посилаючись на її необгрунтованість. Заперечення на позов подала в письмовому виді. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. [PERSON] заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди з Генеральної прокуратури України, яку, на переконання позивача, було завдано незаконними діями посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягають у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2013 року та відкриття кримінального провадження стосовно судді Сокальського районного суду Львівської області [PERSON] за ст.ст.366,375,382 КК України, в результаті чого порушені конституційні права, гарантовані ст. 40 Конституції України. Всупереч вимогам ст. 214 КПК України зазначена заява за підслідністю направлена до прокуратури Львівської області, про що письмово повідомлено [PERSON] листом за підписом старшого прокурора відділу ГСУ Генеральної прокуратури України М.Дебольського. Одночасно заявнику роз'яснено передбачене ст.ст. 303. 304 КПК України право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, в тому числі щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Позивач вважає, що своїми діями старший прокурор відділу ГСУ Генеральної прокуратури України М.Дебольський позбавив його прав, гарантованих ст. 40 Конституції України, ст.ст.55, 56 КПК України і йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань. Для відновлення попереднього стану вимагає як моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн., яка, на думку позивача, на підставі вимог ст.ст.22, 64 Конституції України не може бути обмежена. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди. Твердження позивача про незаконність дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2013 року не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, так як позивачем не було надано доказів визнання цих дій незаконними в установленому законом порядку, наявності причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідач вчинив дії, якими порушив права позивача при розгляді заяви, чим завдав позивачу моральну шкоду, а тому у задоволенні позову [PERSON] до Генеральної прокуратури України про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed