Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] з участю органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про визнання права на користування житлом, вселення у квартиру, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона з 2000 року разом із своїми батьками - відповідачем [PERSON] та матір'ю [PERSON], проживала та була зареєстрована у двокімнатній квартирі [ADDRESS], яка належала на праві власності батькові [PERSON] У 2007 році шлюб між батьками розірвано. Через постійні конфлікти та сварки, зі страху бути побитою, позивач разом із матір'ю були змушені залишити квартиру та переїхати проживати у інше місце. Позивач вказала, що її місце проживання батьками визначено не було. Батько самоусунувся від її утримання, а після призначення аліментів перестав спілкуватись із нею, відмовився від будь-яких відносин із нею та заборонив з'являтись у спірній квартирі, чим позбавив її права на житло у якому вона не мала можливості проживати із зазначених причин. На даний час вона потребує житла у м Тернополі, однак батько чинити їй перешкоди у користуванні житлом, не допускає у квартиру, змінивши двері та замок до них. Тривале не проживання у спірній квартирі пов'язане із неправомірними діями відповідача, який чинить перешкоди у користуванні квартирою. 19 лютого 2008 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду затверджена мирова угода відповідно до якої [PERSON] зобов'язався залишити за неповнолітньою донькою [PERSON] право проживання та реєстрації у квартирі [ADDRESS] незалежно від причин та термінів її відсутності у вказаному помешканні, при цьому беручи на себе усі витрати, пов'язані із реєстрацією [PERSON] за вказаною адресою. 15.07.2014 року [PERSON] подарував спірну квартиру своїй новій дружині [PERSON]. 20.08.2014 року позивач відправила на адресу двох відповідачів: [PERSON] та [PERSON] рекомендований лист із пропозицією 01 вересня 2014 року надати їй ключі від спірної квартири і таким чином не чинити перешкод у її користуванні. У зазначений час позивач разом із представником ЖЕКУ [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прибули у квартиру [ADDRESS], однак протягом 20 хвилин їм дверей ніхто не відкрив. Про зазначений факт 01.09.2014 року складено відповідний акт. Позивач вказала, що зважаючи на те, що відповідачами і надалі чиняться їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, що призводить до порушення її житлових прав, а тому із вказаних підстав позивач просить визнати за нею право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS], вселити її у вказану квартиру та зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні спірною квартирою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до позивача [PERSON] із зустрічними позовними заявами про визнання позивача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та виселення її із квартири. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач [PERSON] вказав, що він являвся власником квартири [ADDRESS], яку 15 липня 2014 року відчужив своїй дружині [PERSON] У спірній квартирі зареєстрована позивач [PERSON] [INFO], яка за вказаною адресою не проживає з 2007 року, оскільки добровільно залишила квартиру та переїхала проживати в [ADDRESS], тобто не проживає у спірній квартирі без поважних причин більше одного року, що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування вказаною квартирою. Крім цього, зважаю на те, що відповідач [PERSON] втратив право власності на спірну квартиру, членом сім'ї якого є позивач, а тому позивач [PERSON] набула статусу тимчасового жильця, виселення якого вправі вимагати [PERSON], як новий власник квартири. Із вказаних підстав відповідачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити у повному обсязі. У задоволенні зустрічних позовів просять відмовити за їх протиправністю та безпідставністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив щодо задоволення первісного позову [PERSON] вказавши на його неправомірність. Просить зустрічні позовні вимоги відповідачів задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у зустрічних позовних заявах [PERSON] та [PERSON] Представник служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], показала що її племінниця [PERSON] не мала можливості із 2007 року проживати у квартирі [ADDRESS], оскільки відповідач [PERSON] поміняв вхідні двері у вказаній квартирі та змінив замки, що вона бачила особисто. Свідок [PERSON] показала, що бачила як робітники міняли двері у квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] говорила, що її батько заперечує щоб вона із ним проживала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що був очевидцем того, як 01 вересня 2014 року позивач [PERSON] прибула до квартири [ADDRESS], однак протягом 20 хвилин їй дверей ніхто не відкрив. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] слід відмовити у повному обсязі виходячи із наступного. Позивач [PERSON] народилась [INFO] На момент виникнення спірних відносин та звернення в суд із позовом, була неповнолітньою особою. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON], що доводиться наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження [PERSON] 24 листопада 1999 року [PERSON] набув у власність на підставі договору дарування квартиру [ADDRESS], що доводиться наявною у матеріалах справи копією договору дарування вказаної квартири від 24.11.1999 року. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 19.02.2008 року, яка ухвалена в цивільній справі № 2-507/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг та усунення перешкод у користуванні власністю, визнано мирову угоду за якою [PERSON] зобов'язується знятися з реєстраційного обліку з квартири за адресою: [ADDRESS] протягом п'яти днів з моменту затвердження мирової угоди та відмовляється від отримання від [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] протягом трьох місяців у рахунок відшкодування витрат пов'язаних із наданням юридичної допомоги, а [PERSON] зобов'язується залишити за неповнолітньою донькою [PERSON] право проживання та реєстрації у квартирі [ADDRESS] незалежно від причин та термінів її відсутності у вказаному помешканні, при цьому беручи на себе ([PERSON].) усі витрати, пов'язані із реєстрацією [PERSON] за вказаною адресою, від решти позовних вимог [PERSON] відмовляється. 29.11.2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]., після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON], що доводиться наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб. Згідно довідки ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім» № 255 від 11.06.2014 року - [PERSON], 15.05.1996 року зареєстрована але не проживає з 2007 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім» № 254 від 11.06.2014 року - [PERSON] проживає і зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Разом із ним проживають та зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька дружини. Сторони в судовому засіданні визнали та не заперечили той факт, що [PERSON] та [PERSON] є дружиною та чоловіком та перебувають у зареєстрованому шлюбі. 15.07.2014 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар та набула право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], що доводиться наявною у матеріалах справи копією договору дарування від 15.07.2014 року. Згідно листа [PERSON] від 20.08.2014 року, остання адресувала лист [PERSON] та [PERSON] із пропозицією надати їй ключі від квартири [ADDRESS] та не чинити перешкод у користуванні вказаним житлом та передати ключі 01.09.2014 року о 12 год. 00 хв. в приміщенні вказаної квартири. Згідно акту від 01.09.2014 року, який складений про те, що в силу звернення [PERSON] від 20.08.2014 року рекомендованим листом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приміщенням в [ADDRESS], в присутності [PERSON], [PERSON], представника ДП «Наш дім 3» [PERSON] прийшла о 12 год. 00 хв. за вищевказаною адресою для отримання ключів від житлового приміщення, в якому зареєстрована і має намір проживати. Мешканці квартири [PERSON] та [PERSON] дверей не відкрили в зв'язку із тим, що були відсутні. Відповідно до положень ст. 1 Конвенції про права дитини - дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Згідно положень ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Положеннями ст. 176 СК України визначено, що батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Згідно положень ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Положеннями ч.4 ст. 9 ЖК УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до положень ст. 98 ЖК УРСР наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За вказаних обставин справи суд вважає, що позивач [PERSON] має право на проживання у квартирі [ADDRESS], оскільки була зареєстрована у вказаній квартирі з 2007 року як неповнолітня донька власника квартири, а тому мала право на проживання у квартирі свого батька. Таке право [PERSON] має, також, на підставі судового рішення, зокрема ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 19.02.2008 року, згідно якої [PERSON] зобов'язався залишити за неповнолітньою донькою [PERSON] право проживання та реєстрації у квартирі [ADDRESS] незалежно від причин та термінів її відсутності у вказаному помешканні. Суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено той факт, що відповідачі [PERSON], [PERSON] чинять перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS], оскільки [PERSON] поміняв вхідні двері у квартиру, змінив замок та разом із відповідачем [PERSON] не впускають у спірне житло, шляхом ненадання позивачу ключів від вказаної квартири, що доводиться показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] актом від 01.09.2014 року про відсутність відповідачів 01.09.2014 року за вказаною адресою на вимогу позивача з метою надання ключів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про її вселення у квартиру [ADDRESS] підлягають до задоволення у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що більше одного року не проживала у квартирі [ADDRESS] і як наслідок втратила право на користування вказаною квартирою до задоволення не підлягають, оскільки позивачем доведений факт, що як її батьком [PERSON], так і [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Крім цього, відмовляючи у задоволенні вказаних зустрічних позовних вимог, суд бере до уваги умови визнаної судом мирової годи згідно якої [PERSON] зобов'язався залишити за неповнолітньою донькою [PERSON] право проживання та реєстрації у квартирі [ADDRESS] незалежно від причин та термінів її відсутності у вказаному помешканні. Суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS] як тимчасового жильця до задоволення не підлягають, оскільки [PERSON] не вважається тимчасовим жильцем в розумінні положень ст. 98 ЖК УРСР, оскільки була зареєстрована у квартирі як член сім'ї (неповнолітня донька) власника квартири, за якою судом (ухвала про визнання мирової угоди від 19.02.2008 року в цивільній справі № 2-507/08) залишено право проживання та реєстрації у квартирі [ADDRESS] незалежно від причин та термінів її відсутності у вказаному помешканні. Крім цього, суд вважає, що позивач [PERSON] не втрачає право на проживання у квартирі [ADDRESS] у зв'язку із зміною її власника, оскільки колишній власник [PERSON], членом сім'ї якого є позивач [PERSON] (як його донька), не втратив право на проживання у вказаній квартирі, оскільки є чоловіком теперішнього власника квартири [PERSON] Суд вважає, що відповідачами не наведено правових підстав, передбачених ЖК УРСР, для виселення позивача [PERSON] із квартири [ADDRESS]. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зобов'язання відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні квартирою слід відмовити, оскільки такі вимоги пов'язані із захистом прав позивача на майбутнє, в той час, як суд захищає лише порушені права особи, відповідно до положень ч.1 ст. 3 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial