Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс»,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.,у якому просить суд: - визнати виконавчий напис від 24 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 56311, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 12 560 грн 70 коп., таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 908 грн з оплати судового збору за подання позовної заяви. Заявлені позовні\~вимоги обґрунтовано\~тим,\~що 28 жовтня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено Кредитний договір № ССNG-631273389, на підставі якого він отримав кошти в розмірі 5 000 грн на споживчі потреби. У подальшому, АТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на підставі Договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року відступило ТОВ «ФК «ФОРТ» (код ЄДРПОУ 42725156) право вимоги за Кредитним договором № ССNG-631273389 від 28 жовтня 2019 року, яке, у свою чергу, на підставі Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року відступило дане право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Позивач стверджує, що користувався коштами та своєчасно сплатив суму кредиту відповідно до умов договору. Після своєчасної виплати коштів у повному розмірі, він звернувся до АТ «Альфа-Банк», яке йому повідомило, що правонаступником АТ «Альфа-Банк» є ТОВ «Фінансова компанія «Форт». При зверненні до служби підтримки клієнтів ТОВ «Фінансова компанія «Форт» виявилось, що правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Форт» є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Звернувшись до служби підтримки клієнтів ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», позивач переконався, що заборгованість у нього відсутня, а рахунок закрито. Водночас, 25 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. відкрито виконавче провадження № 66606825 згідно виконавчого напису № 56311 від 24 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. З постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., отриманої позивачем 10 вересня 2021 року, [PERSON] довідався, що з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» згідно виконавчого напису буде здійснюватися відрахування із доходів до виплати загальної суми боргу 12\~560,70 грн. Позивач стверджує, що нотаріусом не було перевірено безспірності кредитної заборгованості, оскільки виконавчий напис не містить переліку документів, на підставі яких його вчинено, окрім заяви ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». При цьому, заборгованість не є безспірною, оскільки сума заборгованості, зазначена відповідачем, значно завищена та безпідставна. Розрахунку сплати коштів нотаріусу надано не було. До того ж, нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. У розпорядженні нотаріуса були відсутні необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Сам кредитний договір нотаріусу також не надавався йому було надано лише копію договору, роздруковану із сайту АТ «Альфа-Банк». Відтак, на переконання позивача, нотаріусом було порушено порядок вчинення нотаріальної дії, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 17 листопада 2021 року; залучено приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; запропоновано відповідачу\~протягом п`ятнадцяти\~днів із\~дня вручення\~даної ухвали\~подати відзив\~на позовну\~заяву;\~витребувано у\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка \~Є.М.\~ копії\~ матеріалів,\~на підставі\~яких було\~вчинено виконавчий\~напис №\~56311\~від 24\~травня 2021\~року;\~зобов`язаноприватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О. С. надати суду матеріали виконавчого провадження № 66606825 /а.с. 24-26/. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5\~ ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем знаходження, які згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримані ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 05 листопада 2021 року. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною 8\~статті 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, письмових пояснень по суті справи не надходило. При цьому, з відомостей Єдиного реєстру нотаріусів судом установлено, що наразі діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (номер свідоцтва 7921) тимчасово припинена. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 28 жовтня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ССNG-631273389, на підставі якого позивач отримав кредит у розмірі 5 000 грн на споживчі потреби. У подальшому, АТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на підставі Договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року відступило ТОВ «ФК «ФОРТ» (код ЄДРПОУ 42725156) право вимоги за Кредитним договором № ССNG-631273389 від 28 жовтня 2019 року, яке, у свою чергу, на підставі Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року відступило дане право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». У зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань, за період з 28 жовтня 2019 року по 19 травня 2021 року в нього утворилася заборгованість в сумі 12\~510 грн 70 коп., з яких: заборгованість за кредитом 5 004 грн 28 коп., заборгованість за штрафними санкціями 7\~506 грн 42 коп. На підставі ст. 18 ЦК України, ч. 1 ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення із [PERSON] вищевказаної заборгованості. 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 56311, відповідно до якого із [PERSON] стягнено невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № ССNG-631273389 від 28 жовтня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав, за період з 28 жовтня 2019 року по 19 травня 2021 року включно, а також плату за вчинення виконавчого напису, у загальному розмірі 12\~560 грн 70 коп., з яких: заборгованість за кредитом 5 004 грн 28 коп., заборгованість за штрафними санкціями 7 506 грн 42 коп., плата за вчинення виконавчого напису 50 грн 00 коп. 25 серпня 2021 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Ковальчук А.О. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12\~560 грн 70 коп. на підставі виконавчого напису № 56311 від 24 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. 25 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66606825. Таким чином судом установлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 56311, про стягнення із [PERSON] грошових коштів на підставі кредитного договору № CCNG-631273389 від 28 жовтня 2019 року. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), а також постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитний договір № ССNG-631273389 від 28 жовтня 2019 року, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, отже, вчиняючи 24 травня 2021 року виконавчий напис № 56311, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 56311 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд зауважує, що у постанові від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що «посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини». Інші аргументи та доводи позивача специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються і не здатні вплинути на рішення суду. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн за подання позовної заяви. Відтак, ухвалюючи рішення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь позивача судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved