Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із названим позовом, в якому зазначає, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за законом, до складу якого входить земельна ділянка розміром 2,9225 га, яка знаходиться на території Височанської сільської ради Тетіївського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На момент відкриття спадщини він був неповнолітнім, тому відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, проте при оформленні спадкових прав, дізнався, що вищевказану земельну ділянку успадкував його брат по батьковій лінії [PERSON] (відповідач по справі) та 13.06.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, внаслідок чого позбавив його права на ? частку у спадковому майні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника, вирішення справи покладає на розсуд суду. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], про що виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпеня Київської області зроблено відповідний актовий запис № 85.( а.с.-4,5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якого входить земельна ділянка розміром 2,9225 га, яка знаходиться на території Височанської сільської ради Тетіївського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ( а.с.-47, 49,50) Із копії свідоцтва про народження та паспорта позивача встановлено, що на момент відкриття спадщини він був неповнолітнім, тому відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. (а.с.-3,4) Із копії довідки виконавчого комітету Височанської сільської ради № 112 від 06.05.2015 року встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка на день його смерті була зареєстрована та проживала разом із сином [PERSON], 13.01.1997 року в будинку [PERSON] в [ADDRESS]. (а.с.-7) Із копії спадкової справи № 223/02-14 до майна померлого [INFO] року [PERSON] встановлено, що 30.06.2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім»я [PERSON] на земельну ділянку розміром 2,9225 га, яка знаходиться на території Височанської сільської ради Тетіївського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті батька [PERSON]. (а.с.-38-50) При зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо, що спадкову земельну ділянку успадкував відповідач, хоча достовірно знав про його існування, тим самим порушивши його право на спадщину. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином встановлено, що позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-третьою цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч.2 ст. 1296 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно зі ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум роз»яснив, що відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й з інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв»язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач на момент видачі свідоцтва про право на спадщину був неповнолітнім, тому вважається таким, що прийняв спадщину, його вимоги є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved