Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Чайка» про встановлення припинення правовідношення, обґрунтовуючи вимоги тим, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №085334, виданого Синельниківським районним відділом земельних ресурсів 26.04.2004 року йому належить земельна ділянка кадастровий номер 1224886400-02-004-0017 площею 2 га. 01.04.2006 року між ним та СФГ «Чайка» було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки загальною площею 2 га з 01.04.2006 року до 01.04.2020 року, який був зареєстрований 24.07.2006 р. в ДРФ центрі ДЗК за № 040613101366. Так, згідно п. 3.1 вказаного договору земельна ділянка надається в оренду на 15 років з 01.04.2006 року до 01.04.2020 року. Таким чином, сторони вільно узгодили конкретний строк, коли починається строк оренди (01.04.2006 року) і коли закінчується (01.04.2020 року). При цьому сторони в договорі при його укладанні конкретно зазначили кінцеву дату строку дії цього договору що фактично становило менше ніж 15 років. Згідно п. 4.1 вказаного договору розмір орендної плати складає 352,65 грн. Згідно п. 6.3.4 договору СФГ «Чайка» має право на продовження договору після закінчення строку його дії на тих самих або змінених за згодою сторін умовах на новий термін. Листами від 14.09.2019 року позивач завчасно попередив відповідача, що не має наміру подовжувати з СФГ «Чайка» правовідносини, пов`язані з користуванням СФГ «Чайка» належних йому земельних ділянок. Позивач завчасно попередив голову СФГ «Чайка» [PERSON] , що не має наміру укладати з будь-якою особою договір оренди вищевказаних земельних ділянок на тих самих або змінених за згодою сторін умовах, що діяли в період користування його земельною ділянкою СФГ «Чайка». Таким чином, позивач просив голову СФГ «Чайка» [PERSON] 02.04.2020 року звільнити належну йому земельну ділянку загальною площею 2 га. У відповідь він отримав листа, з якого слідує, що голова С(Ф)Г «Чайка» [PERSON] повідомляє, що лише з моменту державної реєстрації (тобто з 24.07.2006 року) «починається строк дії такого договору оренди землі, а не з моменту його укладання». З таким тлумаченням кінцевого строку договору, чітко визначеного в її п. 3.1 договору оренди (01.04.2020 р.) позивач не може погодитись з наступних підстав. Згідно п. 7.2 договір припиняє дію у разі закінчення строку оренди або за взаємною згодою сторін. Згідно п. 10.2 договір діє до закінчення строку оренди. Строк оренди визначений в п. 3.1 договору: з 01.04.2006 року по 01.04.2020 року. Згідно статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч. 6 ст. 11 ЦК). В даному випадку в договорі вказана ця подія - кінець строку терміну дії договору - 01.04.2020 р. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Особливості найму окремих видів майна встановлюються ЦК та іншим законом (ч. 3 ст. 760 ЦК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ч. 1 ст. 792 ЦК України). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1 ст. 763 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 ЦК України). Але строк дії договору, встановлений з кінцевою датою дії договору, вищевказана норма закону та подібні ним не відкладає на час після державної реєстрації договору. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч 1 ст. 210 ЦК України). Але ця норма закону також не змінює строк оренди встановлений п. 3.1 договору (до 01.04.2020 року ). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно із ч. 1 ст. 125 ЗК України). Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126 ЗК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 786 ЦК України). Позивач вважає, що суд може визнати, що строк дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1224886400-02-004-0017 площею 2 га, укладеного між позивачем (орендодавцем) та СФГ «Чайка» (орендарем), який був зареєстрований 24.07.2006 р. в ДРФ центрі ДЗК за № 040613101366 припиняється після 01.04.2020 року. У зв`язку з вищенаведеним просить визнати, що строк дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1224886400-02-004-0017 площею 2 га, укладеного між позивачем (орендодавцем) та СФГ «Чайка» (орендарем), який був зареєстрований 24.07.2006 р. в ДРФ центрі ДЗК за № 040613101366 припиняється після 01 квітня 2020 року. А також просить стягнути на його користь з відповідача всі судові витрати: 768,40 грн., витрати на судовий збір; 6000 грн., витрати на правову допомогу, з яких 1500 грн., витрати, пов`язані з підготуванням позовної заяви з додатками; 4500 грн., як передоплата за участь в судових засіданнях та за складання всіх інших можливих процесуальних документів. 09.10.2020 року в судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] свої вимоги підтримали та просили позовні вимоги задовольнити повністю. 18.03.2020 року відповідачем С(Ф)Г «Чайка» [PERSON] був наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав: по перше - С(Ф)Г «Чайка» в листі за № 55/19 від 7.10.2019 року висловила свою думку щодо строків дії договору оренди земельної ділянки, який укладений між С(Ф)Г та позивачем, а саме він укладений на 15 років і строк його дії починається з 24.07.2006 року, з моменту його державної реєстрації і строк його дії спливає 24.07.2021 року. Відповідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Також згідно ч. 1 ст.19 ЗУ «Про оренду землі строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Крім того позивач у своїй позовній заяві наголошує, що строк дії договору який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Таким чином, вимоги позивача щодо припинення правовідношення (договору оренди земельної ділянки) є безпідставними. По друге - фермерське господарство з урахуванням специфіки сільськогосподарського виробництва планує свою господарську діяльність наперед і тому у вересні - жовтні 2019 року, та січні-березні 2020 року була проведена підготовка спірної земельної ділянки на яку понесені затрати в сумі 18356,23 грн., що підтверджується довідкою від 18.03.2020 року за № 25/20. У зв`язку з чим просить відмовити позивачу [PERSON] у задоволені позовних вимог. 09.10.2020 року відповідач С(Ф)Г «Чайка » [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, у задоволені позовних вимог відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного висновку. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2.000 га, кадастровий номер 1224886400-02-004-0017, що розташована на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.8) 01 квітня 2006 року між позивачем [PERSON] та С(Ф )Г «Чайка» в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого [PERSON] передав С(Ф)Г «Чайка» в строкове платне користування належну йому вищевказану земельну ділянку строком на 15 років з 01.04.2006 по 01.04.2020 (а.с.10). Позивач [PERSON] надсилав попередження про непродовження строку дії договору оренди земельної ділянки голові С(Ф)Г «Чайка» [PERSON] , в якому просив звільнити до 02.04.2020 року належну йому земельну ділянку площею 2 га (а.с.11). З листа вих. № 55/19 від 07.10.2019 року вбачається, що головою С(Ф)Г «Чайка» [PERSON] , була надана відповідь [PERSON] , на попередження про непродовження строку дії договору оренди, в якому зазначено, що договір оренди укладений на 15 років, строк його дії починається з 24.07.2006 року. Тому законних підстав для припинення договору оренди не вбачають (а.с.12). Відповідачем С(Ф) Г «Чайка » до суду була надана довідка від 18.03.2020 року вих. № 25/20, з якої вбачається, що С(Ф)Г «Чайка » були понесені затрати в розмірі 18356,23 грн. по підготовці земельної ділянки пл. 2,000 га (орендодавець) [PERSON] та посіву озимої пшениці за вересень -жовтень 2019 та січень-березень 2020, (а.с. 24); Також 09.10.2020 року відповідачем С(Ф)Г «Чайка» до суду була надана довідка від 07.10.2020 р. вих.№105/20 С(Ф)Г «Чайка», з якої вбачається, що [PERSON] було нараховано грошові кошти за оренду земельного паю площею 9,160 га, за 2020 рік в сумі 27329,19 грн. з них перераховано прибуткового податку 4919,25 грн., та військовий збір 409,94 грн., а також за оренду земельної ділянки площею 2,0 га за 2020 рік - 7450,06 грн. з них перераховано прибуткового податку 1341,30 грн., та військовий збір 111,75 грн., загальна сума до виплати становить 27997,30 грн., яка була перерахована платіжним дорученням №509 від 06.08.2020 року, а також платіжне доручення №509 від 06.08.2020 року з довідкою «Приватбанк». Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України « Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України « Про оренду землі». За змістом статті 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди . Суд враховує те, що фактично між сторонами виник спір стосовно строку дії договору оренди. При цьому, хоча позивач в позовній заяві і при розгляді справи по суті наполягав на тому, що при укладенні договору була допущена помилка і сторонами був визначений строк дії договору на 14 років, а саме з 01.04.2006 року по 01.04.2020 року- ця обставина нічим об`єктивно не підтверджується. Натомість, в договорі чітко зазначено « строком на 15 років». Разом з тим, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, позивачем заявлені вимоги про встановлення припинення правовідношення, яке виникло 01 квітня 2006 року між позивачем [PERSON] та С(Ф )Г «Чайка», згідно з умовами якого [PERSON] передав С(Ф)Г « Чайка » в строкове платне користування належну йому земельну ділянку площею 2,0 га строком на 15 років з 01.04.2006 по 01.04.2020. Під час розгляду справи судом встановлено, що договір продовжує діяти станом на момент розгляду справи, оскільки відповідач С(Ф)Г «Чайка » продовжує користуватися земельною ділянкою і обробляти її. Вказана обставина підтверджується довідкою С(Ф)Г «Чайка» №105/20 від 07.10.2020 року. Разом з тим, суду надані докази того, що відповідач оплатив позивачу орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою за 2020 рік, що підтверджується копією платіжного доручення №509 від 06.08.2020 року. Ці обставини не були спростовані позивачем та його представником під час судового розгляду. При таких обставинах суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки, як станом на 01.04.2020 року так і на момент розгляду справи по суті існують обставини, які свідчать про виконання умов договору і позивачем, і відповідачем. Таким чином, правовідношення між сторонами продовжує існувати. З врахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України- у разі відмові в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed