Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню їхньої малолітньої дочки. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05 квітня 2021 року. 19 березня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому він позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Козак М.В. в судове засідання не з`явилися, однак 05 квітня 2021 року до суду надійшла заява, у якій представник відповідача просить розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дружбівської селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 21 червня 2014 року, актовий запис №2. У шлюбі в сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 20 вересня 2016 року Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №208. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 22.02.2021 за № 09-04/17102, [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS] , склад сім`ї: чоловік [PERSON] , 1987 року народження (зареєстрований по [ADDRESS] ), дочка [PERSON] , 2016 року народження (зареєстрована по [ADDRESS] ). Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків. Позивачем не надано суду доказів того, які витрати вона здійснює та в якому розмірі на утримання дитини. Враховуючи наведене та те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо розміру доходів відповідача та наявності у нього постійного доходу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в більшому розмірі, оскільки сторонами не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 908 грн підлягає стягненню з відповідача на користь Держави.

Outcome: partial