Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є клієнтом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та має відкриті карткові рахунки голд № [NUMBER] та № [NUMBER]. У 2016 році працівниками Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» були безпідставно заблоковані платіжні картки та припинено їх обслуговування. Позивач вважає такі дії відповідача безпідставними, тому просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ним грошовими коштами, що знаходяться на його платіжних картках № [NUMBER] та № [NUMBER], шляхом розблокування вказаних карткових рахунків, відкритих на його ім'я в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та користується послугами банку. [PERSON] було відкрито поточні рахунки в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які обслуговуються картками № [NUMBER] та № [NUMBER]. У 2016 року вказані рахунки були заблоковані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На теперішній час на заблокованих рахунках знаходяться власні кошти позивача. Дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по блокуванню карткових рахунків, які створюють позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належними йому грошовими коштами, суд визнає неправомірними. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського рахунка. Згідно до вимог статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до статті 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У зв'язку з чим суд зазначає наступне. Згідно розділу 6 п. 12 постанови правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», Емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов'язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права. Емітент зобов'язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об'єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. Емітент має право поновити право користувача використовувати електронний платіжний засіб або надати новий після усунення причини зупинення права використовувати електронний платіжний засіб. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені статтями 15 і 16 цього Закону, та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів. Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення такої фінансової операції відповідно до частини першої цієї статті на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний невідкладно повідомити суб'єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до кримінально-процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З листа-повідомлення слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 15.01.2018 року вбачається, що згідно з автоматизованим облікам УІАП ГУНП в Донецькій області станом на 11.01.2018 року відомості про кримінальні правопорушення скоєнні [PERSON] відсутні. Суд вважає, що відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б спростували доводи позивача про неможливість користування банківськими картками, з метою отримання коштів належних позивачу. Суд вважає доведеним порушення прав позивача як споживача банківських послуг, що не допускається згідно вимог ст. 1074 ЦК України. Тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на його платіжних картках. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. В силу ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved