Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до Львівського комунального підприємства «Сяйво» про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Львівського комунального підприємства «Сяйво», зобов`язання до вчинення дій. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.2020 року ним було надіслано поштовим рекомендованим відправленням супровідним листом сім документів (5 заяв, 2 запити) від 11.10.2020 року на адресу ЛКП «Сяйво». Однак, станом на момент звернення до суду не отримав жодної відповіді від відповідача на звернення. У поштовому відділенні за місцем проживання останнього та місцем знаходження відповідача повідомили, що жодної поштової кореспонденції із ЛКП «Сяйво» не має. Це змусило позивача звернутися із позовом про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб ЛКП «Сяйво». Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Львівського комунального підприємства «Сяйво» про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Львівського комунального підприємства «Сяйво», зобов`язання до вчинення дій, і відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 10.03.2021 року від директора ЛКП «Сяйво» - Масюк Уляни Львівни надійшов відзив на позовну заяву у якому остання позов заперечує у повному обсязі, покликається на те, що 15.10.2020 року ЛКП «Сяйво» надіслали відповідь позивачу на його 5 заяв та 2 запити, з дотриманням строків передбачених ст. 20 Закону України «Про звернення громадян, у якій зазначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а обґрунтованих вимог щодо скорочення терміну розгляду заяви позивача ЛКП «Сяйво» не отримувало. Просить у задоволенні позову відмовити. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 12.10.2020 року позивач надіслав поштовим рекомендованим відправлення сім документів (5 заяв, 2 запити) від 11.10.2020 року на адресу відповідача ЛКП «Сяйво». Як вбачається із долучених до Відзиву на позовну заяву документів, усі вищезазначені запити надійшли та зареєстровані у ЛКП «Сяйво» - 12.10.2020 року за вх. № 129, № 130, № 131, № 132, № 133, № 134, № 135. Суд зазначає, що громадяни України на підставі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені у письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Із долучених до матеріалів справи відповідей (на 5 заяв та 2 запити) вбачається, що ЛКП «Сяйво» надіслав такі позивачу на його адресу: [ADDRESS] - 15.10.2020 року за вих. № 4-135, № 4-134, № 4-133, № 4-132, № 4-131, № 4-130, № 4-129 з дотримання строків, визначених законодавством, цінним листом з описом, що підтверджується квитанцією та описом з пошти. Однак, з Довідки про причини повернення/досилання вбачається, що конверт - повертається у зв`язку з закінченням терміну зберігання такого. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed