Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій вказала, що їй стало відомо про факт наявності щодо належних їй земельних ділянок не підписаних нею договорів оренди земельних ділянок, а саме: договору № 215 від 01.02.2012 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» в особі директора [PERSON] про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 457, кадастровий номер 0521280400:01:000:0259, загальною площею 3,6910 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 серпня 2012 р. за № 052120004007115 та договору № 216 від 01.02 2012 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» в особі директора [PERSON] про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 456, кадастровий номер 0521280400:01:000:0258, загальною площею 3,6912 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 серпня 2012 р. за № 052120004007823. В відділі Держгеокадастру в Іллінецькому районі Вінницької області позивач отримала копії договорів № 215 та 216, що посвідчені підписом Начальника відділу [PERSON]. З цих копій також вбачається відсутність моїх підписів на договорах, актах приймання - передачі обєкта оренди від 22.08.2012 року, актах визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22.08.2012 року. Позивач вважає, що вказані договора не відповідають закону, нею не підписувались. Тому просить визнати їх недійсними. В судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги змінив та просить, в звязку з тим щоб не настала взаємна реституція визнати вказані договори недійсними на майбутнє. Крім того він пояснив, що позивач [PERSON] є власником трьох земельних ділянок, відносно однієї з яких між нею та ПрАТ «Зернопродукт» укладено договір оренди. Щодо двох інших земельних ділянок договорів оренди з відповідачем вона не укладала та не підписувала відтак просить визнати їх недійсними. Представник відповідача ПАТ «Зернопродукт МХП» [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити. Крім того ним подано письмове заперечення на позовну заяву, в якому він зазначив, що договори оренди, щодо яких виник спір укладені строком на 10 років, погоджені (підписані) зі сторони орендодавця [PERSON] зі сторони орендаря директором ПрАТ «Зернопродукт» про що свідчать реквізити та підписи сторін в договорі. Дані договори оренди зареєстровані в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи про що є відповідні відмітки на самих договорах, що є підтвердженням факту виникнення права оренди земельних ділянок. З моменту державної реєстрації договорів орендар належним чином виконував умови договорів оренди землі та в повній мірі, належним чином виконував свої зобовязання за договором. В тому числі щодо передбаченого законом розміру орендної плати. Крім того, він просить застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України, вказуючи на його сплив. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази приходить до слідуючого висновку. Позивач [PERSON] є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення № 457, кадастровий номер 0521280400:01:000:0259, загальною площею 3,6910 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області та земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 456, кадастровий номер 0521280400:01:000:0258, загальною площею 3,6912 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, що підтверджується копіями державних актів (а.с.8, 14). Стосовно вказаних земельних ділянок зареєстровано договори оренди з Відповідачем № 215 від 01.02.2012 року та № 216 від 01.02 2012 року, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі Вінницької області з послідуючими записами до Державного реєстру земель. Позивач [PERSON] заперечує, як факт підписання нею вказаних догорів, так і її наміри на їх укладення. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово почеркознавчої та технічної експертизи від 13.07.2016 року № 1469/1470/16-21 (а.с.156-160) підписи в графі «Орендодавець», «Від Орендодавця» у документах: - Примірнику договору № 215 від 01 лютого 2012 року земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 437, кадастровий номер 0521280400:01:000:0259, загальною площею 3,6910 га. - акті приймання-передачі об'єкта оренди від 22 серпня 2012 року; - акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22 серпня 2012 року; - примірнику договору № 216 від 1 лютого 2012 року оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 456, кадастровий номер 0521280400:01:000:0258, загальною площею 3,6912 га; - акті приймання-передачі об'єкта оренди від 22 серпня 2012 року; - акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22 серпня 2012 року - виконані рукописним способом, кульковою ручкою, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи в графі «Орендодавець», «Від Орендодавця» у документах: - Примірнику договору № 215 від 01 лютого 2012 року земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 437, кадастровий номер 0521280400:01:000:0259, загальною площею 3,6910 га. - акті приймання-передачі об'єкта оренди від 22 серпня 2012 року; - акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22 серпня 2012 року; - примірнику договору № 216 від 1 лютого 2012 року оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 456, кадастровий номер 0521280400:01:000:0258, загальною площею 3,6912 га. - акті приймання передачі обєкта оренди від 22 серпня 2012 року; - акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22 серпня 2012 року виконані не [PERSON], а іншою особою. Зазначене є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України в звязку з відсутністю волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Аналогічного висновку дійшла Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справи № 459/3111/14-ц, що відображено в ухвалі від 16.11.2016 року. Крім того, як пояснив представник позивача на момент укладення договорів № 215 та 216 від 01.02.2012 року позивач не могла надати копії державних актів на земельні ділянки, які в договорах оренди вказані як обовязків додаток, оскільки на той час займалась оформленням своїх спадкових прав на вказані земельні ділянки після смерті своїх батьків. Державні акти на ці земельні ділянки ЯБ № 672560 (а.с.8) та ЯБ № 672550 (а.с.14) зареєстровані в поземельній книзі лише 23.03.2012 року, що свідчить про неможливість надання таких документів позивачем відповідачеві 01.02.2012 року. Також, в матеріалах справи наявні копії кадастрових планів на земельні ділянки (а.с.33,38), які є обєктом оренди, надані відділом Держгеокадастру, які розроблено лише 14.05.2012 року. Вказане свідчить про неможливість укладення [PERSON] правочину за відсутності вказаних документів та спростовує пояснення представника відповідача про надання нею таких документів 01.02.2012 року. Загальні правові засади визнання правочину недійсним визначено у статті 215 ЦК , частиною 1 якої передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Оскільки судом встановлено і доведено дослідженими доказами, що позивач договорів оренди не підписувала, та з пояснень її представника на їх підписання намірів не мала, вказані договори підлягають визнанню недійсними. Згідно з частиною 1 статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким із моменту його вчинення. Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення. Виходячи із викладеного, вказані договори оренди слід визнати недійсним на майбутнє. Такого ж висновку дійшла колегія Судової палати у господарських справах Верховного Суду України розглядаючи справу 910/21153/14, що відображено в постанові від 19 жовтня 2016 року. Щодо вимоги представника відповідача про застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин слід зазначити наступне. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач [PERSON] про існування договорів, визнання недійсними яких є предметом спору, дізналася лише 30 вересня 2015 року, що підтверджується копією листа ПрАТ «Зернопродукт» за вихідним номером 264 від 30 вересня 2015 року на заяву [PERSON] стосовно розірвання договорів оренди земельних ділянок (а.с.181,182), тому строк позовної давності звернення до суду з цивільним позовом, встановлений ст. 257 ЦК України нею не пропущено, отже вказана вимога представника відповідача про застосування строків позовної давності не може бути задоволена. Крім того такий строк повинен застосовуватись з моменту укладення договору, а в даному випадку договори укладеними не були. На підставі викладеного та

Outcome: approved