Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр знань» про стягнення моральної шкоди в сумі 21089 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.06.2020 та постановою Черкаського апеляційного суду від 18.08.2020 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Центр знань» заборгованість по заробітній платі в сумі 55 559,48 грн, та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 15000,00 грн. Судами встановлено порушення відповідачем права позивача на вчасне і повне отримання заробітної плати. Порушення трудових прав позивача тривало 10 років (з 21.06.2010 - день звільнення, до 18.08.2020 - день ухвалення рішення судом апеляційної інстанції). Вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача, які полягають у невиплаті заробітної плати протягом тривалого часу, позивачу завдано моральної шкоди. Позивач докладав значних зусиль для організації свого життя, оскільки відсутність грошових коштів позбавило його можливості нормального харчування та придбання речей першої необхідності, вказане викликало почуття приниженості. Відсутність грошових коштів призводила до нервування та сварок у її сім`ї. Позивач повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Зважаючи на економічний стан країни, знецінення національної валюти, а також на те, що на момент звільнення позивачу було вже 63 роки, це було досить важко. Позивач внаслідок незаконних дій відповідача зазнав душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану. Також, просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано строк відповідачу для подачі відзиву на позов. Так, відповідачем 30.11.2020 скеровано до суду відзив на позов, яким просить суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі та застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. Зокрема, вказують, що [PERSON] не завдано будь-якої моральної школи товариством, оскільки саме діями та бездіяльністю позивача, як директора, призведено до ситуації фінансової неможливості виплати заробітної плати в силу неналежного управління та ведення господарської діяльності. Представник позивача - адвокат Шимановський А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити. Суду пояснив, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237? цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Також, просив суд не застосовувати до данного позову строку позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю - Іванюк О.М. позов не визнав та заперечував проти його задоволення, пояснивши, при цьому, суду, що строк позовної давності закінчився 10 років тому, не будучи весь цей час працівником ТОВ «Центр Знань», на нього розповсюджується загальний строк позовної давності. Посилання позивача на рішення від 23.06.2020 та від 18.08.2020, як на доказ спричинення моральної шкоди, є неналежним доказом, оскільки дані рішення, на його думку, постановлені з грубим порушеням норм матеріального та процессуального права і підлягають оскарженню. Заслухавши думку представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03.04.2006 по 21.06.2010 [PERSON] перебував на посаді генерального директора ТОВ «Центр Знань». Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.06.2020, зміненого частково постановою Черкаського апеляційного суду від 18.08.2020, стягнуто з ТОВ «Центр знань» на користь [PERSON] 15000 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси залишено без змін. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма законодавства містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону, передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. У трудових спорах обов`язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця, а не на працівника. Так, порушення права позивача на вчасне і повне отримання заробітної плати доведено рішеннями суду першої та апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що порушення права на працю та її оплату, яке є правом передбаченим Конституцією України, порушує принципи соціальної і правової держави, що, в свою чергу, тягне необхідність поновлення цих принципів шляхом стягнення завданої моральної шкоди із роботодавця винного у вчиненні відповідних порушень прав працівника. Суд вважає, що наявні підстави для відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховуючи принципи співмірності, розумності та справедливості, суд доходить висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди з 21089 грн. до 3000 грн. Строк позовної давності в даному випадку не пропущено, оскільки рішення суду, яким встановлено порушення прав позивача, вступило в законну силу лише 18.08.2020. Також, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 840,80 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial