Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Головного розпорядника коштів міського голову м.Львова А.І. [PERSON] забезпечити виділення коштів на погашення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за період з серпня 2017р. по серпень 2018р. у сумі 518943,53 грн. станом на 31 серпня 2018 року; зобов`язати розпорядника коштів начальника управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради [PERSON] . забезпечити виділення коштів на погашення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за період : серпень 2017р. по серпень 2018р. у сумі 518943,53 грн. станом на 31 серпня 2018 року; стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова нараховану, але не виплачену заробітню плату за період з серпня 2017р. по серпень 2018р. індексацію заробітної плати та компенсацію працівнику втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 518943,53 грн.станом на 31 серпня 2018 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова і працює на посаді лікаря-стоматолога терапевта з 1.10.2008 року. Починаючи з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2018 року їй не виплачувалася заробітна плата з невідомих причин. Заборгованість невиплаченої заробітної з індексацією та компенсацією працівнику втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати складає 518943,53 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача Реймер [PERSON] . в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення. Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді лікаря-стоматолога терапевта в комунальній 3-тій стоматологічній поліклініці м. Львова, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості з виплати заробітної плати за період з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2018 року [PERSON] нараховувалася, але не виплачувалася заробітна плата, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 518943,53 грн. з урахуванням невиплаченої заробітної плати, інфляції та компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із затримкою термінів її виплати. Згідно із ст.\~2\~КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94\~Кодексу Законів\~про працю\~України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст.2\~Закону України\~«Про оплату\~праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. А відповідно до статті 3 цього закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Відповідно до правового висновку закріпленого в Постанові Верховного Суду України у від 7 листопада 2012 року (справа № 6-131цс12): «основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення». Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем та з серпня 2017 року по серпень 2018 року їй не було виплачено заробітну плату, суд вважає, що заборгованість по заробітній платі із компенсацією та індексацією за її затримку згідно до розрахунку підлягає стягненню. Однак оскільки кошти на заробітну плату працівникам Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова нараховуються виключно Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою, суд вважає, що саме цей заклад має відповідати за позовом. Щодо інших вимог суд вважає, що вони підлягають відмові, оскільки вони стосуються питання виконання рішення суду за даним позовом, вони стосуються питання забезпечення коштами стоматологічну лікарню для погашення заборгованості. Крім того, при вирішенні спору суд керується Постановою Пленуму Верховного суду України №13 від 24 .12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до якої справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника. Таким чином, стягненню підлягає сума 518943,53 грн. без врахування податків та обов`язкових платежів. На підставі ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: partial