Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду і просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 березня 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 41). Посилається на те, що 11.03.1995 сторони уклали шлюб. В даному шлюбі мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв`язку з цим між ними виникають непорозуміння. Позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, вони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть та мають різні бюджети. Примирення між ними неможливе. Шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить інтересам позивача. 18 березня 2021 року [PERSON] , надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій позов не визнала та просила надати строк на примирення терміном в 6 місяців. Зазначає, що завжди намагалася виправити проблеми, що виникають у родині, піклувалась про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та дружби. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу, на підтвердження фактів викладених в позовній заяві, а тому не розуміє чому шлюб необхідно розірвати. 22 березня 2021 року з метою збереження сім`ї, сторонам було надано строк для примирення терміном в 1 місяць. До суду позивач [PERSON] не з`явився, 21.03.2021 направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримав та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] , 18.05.2021 року до суду не з`явилася, заяв чи клопотань на адресу суду не направляла. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як слідує із ст. ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст. ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved