Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому вказав, що з 6 липня 1991 року знаходився у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають двох дітей 1992 і 2001 років народження, більш ніж 4 роки не проживають у шлюбі, 14 травня 2012 року шлюб між ними розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси. Під час шлюбу 9 грудня 2000 року він придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 62,5 кв.м. Крім квартири вони придбали: для кухні комплект кухонних меблів, плиту, духовку, аудіомагнітофон, мікрохвильову піч, хліб опічку ,холодильник, скляний стіл та стільці/4шт./, пральну машину, телевізор, для вітальні: меблева стінка, телевізор,крісла /2 шт./, диван,журнальний стілець,стіл для комп'ютера /системний блок, та монітор/, кондиціонер, крісло-стілець, телефонний апарат, для дитячої кімнати: повний комплект дитячих меблів/ліжко,тумбочка,шафа,стіл,стілец ь, 2 полиці/, для спальні: килими 2шт.,ліжко, телевізор,холодильник,шафа,тумби 2шт., полиці, праска, телефон, для балкону: балконна шафа,пилосос, велосипед. Все перераховане майно перебуває у користуванні і володінні відповідачки, яка не впускає його і їх старшого сина в вищеназвану квартиру. Також відповідачка не віддає йому його золоту обручку, та перстень з дорогоцінним каменем; це подарунки особисто йому від його батьків. Він просить визнати за відповідачкою право власності на квартиру [ADDRESS], стягнути з неї ? вартості цієї квартири визначеної експертним висновком, на його користь, визнавши за ним, крім того, право власності на аудіо магнітофон, кондиціонер, телефонний апарат з вітальні, ковролин, холодильник зі спальні,одну тумбу, телефон зі спальні, один килим розміром 2Х2,5м., полиці, а інше майно , яке знаходиться у їхній квартирі, залишити відповідачці. Позивач просив розглянути справу у його і його представника відсутності. Відповідачка і її представник, починаючи з 13.11.2012 року, тобто дати судового засідання, коли була призначена судова експертиза, в судове засідання не з'являлися, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив факти і відповідні їм правовідносини, вважає що позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягає частковому задоволенню. Сторони знаходились у шлюбі з 6 липня 1991 року, під час шлюбу придбали у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,5 кв.м., ринкова вартість якої на сьогоднішній день згідно експертного висновку становить 651 760 грн., крім квартири сторони придбали майно, яке перелічено в позові. Суд вважає, що вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідачки ? вартості їх спільної квартири без згоди на це відповідачки і без урахування її матеріального стану не може не враховуватися судом при ухваленні рішення, тому задоволенню в цій частині не підлягає. Суд лише повинен визнати за ним і відповідачкою право власності на ? цієї квартири. Суд вважає також можливим визнати за позивачем право власності на те майно, на яке він претендує у своєму позові, а інше майно , яке знаходиться в квартирі [ADDRESS], залишити у власності відповідачки [PERSON] Суд вважає, що права сторін у даному випадку порушені не будуть, оскільки відповідно до вимог ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до вимог статті 370 Цивільного кодексу України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. В свою чергу позивач, посилаючись на вимоги статті 364 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової, або матеріальної компенсації вартості його частки, мав на увазі добровільну домовленість з відповідачкою, якої він досягнути не зміг, тому за ним визнається лише право власності на його частину спільного майна подружжя, якою він має право розпоряджатися на свій розсуд. Що стосується зобов'язання [PERSON] щодо повернення позивачу золотих виробів, а саме золоту обручки і персня, то довести їх існування, чи можливе зберігання відповідачкою, а також можливість їх повернення позивачу не уявляється можливим.

Outcome: partial