Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Селидівської територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 січня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 4,59 га, кадастровий номер 1413800000:02:000:1117(кадастровий номер 1413800000:02:000:0720 площею 4,5300 га та кадастровий номер 1413800000:02:000:1117 площею 0,0600 га), розташована в межах Селидівської міської ради Донецької області, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДН № 024158, зареєстрований в Книзі записів № 0105/5900803. Він своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, яким 07.07.2014 року було заведено спадкову справу № 56271586. Однак наказом від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» були тимчасово припинено доступ користувачів до Спадкового реєстру до закінчення антитерористичної операції на сході України, в тому числі на території м.Донецька. 25 квітня 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право власності на підставі того, що спадкова справа заведена іншим нотаріусом. На теперішній час він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки всі архівні справи та документи залишилися у м.Донецьку. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати за ним право власності на майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті [PERSON], померлого 12.01.2014 року; визнати за ним право власності на спадкове майно померлого [PERSON], а саме земельну ділянку площею 4,59 га, кадастровий номер 1413800000:02:000:1117, розташовану в межах Селидівської міської ради Донецької області, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДН № 024158, зареєстрований в Книзі записів № 0105/5900803. В судове засідання позивач не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження IV-НО № 366248 від 11 лютого 1980 року [PERSON] народився 24 січня 1980 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 733452, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку 13 січня 2014 року, [PERSON] помер 12 січня 2014 року. Згідно Державного акту серії ДН № 024158 від 09 серпня 2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,59 га, яка розташована в межах Селидівської міської ради Донецької області. Державний акт зареєстрований у Відділі Держземагенства у місті Селидовому Донецької області, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та додатками до витягу, з яких вбачається загальні відомості про земельну ділянку, що належить на праві приватної власності [PERSON] Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що 07.07.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу після смерті [PERSON], яка зберігається у м.Донецьку, Донецької області. Відповідно до «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5 при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 квітня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 12 січня 2014 року [PERSON] на підставі того, що спадкову справу після смерті [PERSON] заведено іншим нотаріусом. На запит суду приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила, що будучі приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу 07 липня 2014 року нею була заведена спадкова справа за № 16/2014(номер у спадковому реєстрі № 56271586) після смерті 12 січня 2014 року [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину видане не було. Документи по спадковій справі до архіву нею не передавалися. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,59 га, кадастровий номер 1413800000:02:000:1117, розташована в межах Селидівської міської ради Донецької області, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДН № 024158, зареєстрований в Книзі записів № 0105/5900803, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], який не має можливості підтвердити право власності крім як шляхом звернення до суду. Відсутність реально діючої установи нотаріату, на яку покладено обов'язок видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, залишення спадкової справи на території, яка не контролюється органами державної влади, що є перешкодами для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved