Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Інгулецької сільської\~ради Білозерського\~району Херсонської\~області про\~визнання права\~власності на\~житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ,\~в порядку набувальної давності, оскільки проживає у зазначеному будинку більше шістнадцяти років та безперервно володіє ним. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, працював в приватному підприємстві «Інгулець». 29.11.2002 року виконавчим комітетом Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області на підставі наказу ПП «Інгулець» №190 від 14.11.2002 року позивачу був виданий ордер №35 на вселення в будинок [ADDRESS] , який належав вказаному підприємству. На підставі вказаних документів [PERSON] вселився в вищевказаний будинок разом зі своєю родиною. Зазначений будинок був на балансі ПП «Інгулець», діяльність якого припинена з визнанням його банкрутом, а також не перебуває на балансі Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області. Враховуючи те, що позивач [PERSON] з 2002 року зареєстрований та проживає за вказаною адресою безперервно та відкрито і добросовісно володіє та користується вказаним будинку, вважає, що для захисту його права на це майно необхідно визнати за ними право власності за набувальною давністю. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі, визнати за позивачем право власності на домоволодіння в порядку набувальної давності. Представник відповідача - Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без представника сільської ради, з позовними вимогами погодився. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про слухання справи без їх участі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , оцінивши досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у їх взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно наказу приватного підприємства «Інгулець» Білозерського району Херсонської області №190-А від 11.10.2002 року будинок [ADDRESS] передано на умовах договору найму жиле приміщення [PERSON] і його членам родини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ордеру на жиле приміщення №35 від 29.11.2002 року, який виданий виконавчим комітетом Інгулецької сільської ради [PERSON] на праві заняття житлового приміщення жилої площі 61,3 кв.м., який складається із 3 кімнат в квартирі [ADDRESS] «Інгулець» за адресою [ADDRESS] на підставі наказу №190 від 11.11.2002 року по ПП «Інгулець». \~ \~ \~ \~Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 05.02.2014 року, власника на вказане домоволодіння не має. На підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.05.2019 року припинення повноважень приватного підприємства «Інгулець» за судовим рішенням Господарського суду Херсонської області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом. Відповідно до довідки Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області №154/02-13 від 24.05.2019 року житловий будинок в [ADDRESS] на балансі і в комунальній власності сільської ради не перебуває. Згідно з довідки Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку в [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Вікторія» №108 від 24.05.2019 року та договору про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання №349 від 16.06.2017 року, а також договору №057/148 від 05.12.2004 року про користування електричною енергією [PERSON] за адресою [ADDRESS] є користувачем питного водопостачання та електропостачання. Також встановлено, що згідно погосподарських книг з 2001 року по 2020 рік [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Факт постійного проживання позивача за вищевказаною адресою підтверджується також відміткою про його реєстрацію у паспорті громадянина України останнього. Вказане також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що є сусідами позивача та з 2002 року з часу його заселення, проживають на одній [ADDRESS] . Крім того, зазначили, що позивач постійно мешкає за вищевказаною адресою безперервно до теперішнього часу, а також що діти [PERSON] та колишня дружина мешкають окремо від позивача. Таким чином, судом встановлено, що з 2002 року позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном та використовує його для власних потреб. Відповідно до ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту п.п. 9-14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень статей\~335\~та\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю передбачена ст.ст.15, 16 та ч.4 ст.344\~ЦК України, відповідно до яких захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 вищевказаної Постанови). \~ \~ \~ \~З урахуванням вищенаведеного та виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Рішення суду,\~що набрало\~законної сили,\~про задоволення\~позову про\~визнання права\~власності за\~набувальною давністю\~є підставою\~для реєстрації\~права власності\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~ відповідно\~до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи, що під час судового провадження позивачем доведено факт добросовісного заволодіння та відкритого, безперервного володіння понад 10 років домоволодінням [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю.\~

Outcome: approved