Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який був зареєстрований Ківерцівським районним відділом РАГСу Волинської області 26.05.1990 року за актовим записом №57. Від шлюбу у подружжя народилась дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, протилежність поглядів на сімейне життя, у зв`язку з чим вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між подружжям не досягнуто, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, зберігати сім`ю надалі не бажає, тому просить розірвати шлюб. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.01.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху, надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 20.01.2020р. до суду надійшло клопотання [PERSON] про долучення до матеріалів справи копій документів та оригінал свідоцтва про шлюб. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.01.2021р. відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач [PERSON] не подав, клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26.05.1990 року Ківерцівським районним відділом РАГСу Волинської області за актовим записом №57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.1990р. (а.с.15). Від даного шлюбу у подружжя народилась дитина, син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.1994р. (а.с. 4). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до вимог ч 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх права, а також права їх дітей. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх відносин, не спілкуються, їх сім`я розпалась, а шлюб існує формально. Разом з тим, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу на даний час є неможливим. При цьому суд не вбачає порушення прав та інтересів осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved