Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,61 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. На протязі шестимісячного строку зі дня відкриття спадщини, позивач, як єдиний спадкоємець звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була відкрита спадкова справа. Однак, при оформленні своїх спадкових прав, з'ясувалось, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому нотаріусом Запорізької районної держнотконтори була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, у зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права на спадкове майно в нотаріальному порядку позивач не має змоги, тому він повинен був звернутися до суду з цією позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву суду, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі, без фіксування судового процесу. Відповідач - Територіальна громада Наталівської сільської ради з позовною заявою згодна в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника, про що надали суду заяву. Представники третіх осіб - Запорізької районної державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках, діти, батьки та дружина спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право спадщину прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При оформленні своїх спадкових прав, з'ясувалось, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому нотаріусом Запорізької районної держнотконтори була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 792/02-31 від 27.04.2015 року. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] зареєстроване на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконавчого комітету Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 132 від 06.08.2009 року. Право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] зареєстроване на підставі Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03.09.2009 року по справі № 2-1558/2009 рік. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,6100 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року № 868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та приходить до висновку про можливість визнання за [PERSON] права власності на спадкову квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved