Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті її дядька [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 01 червня 2001 року помер її дядько [PERSON] після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка була посвідчена сертифікатом серії ОД-12 №0207250, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Заповіту померлий [PERSON] не склав, тому позивач, як племінниця померлого, є спадкоємцем належного йому спадкового майна за законом. У поновлений судом строк позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому є такою, що прийняла спадщину померлого, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який втрачено. В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява №02-01/181 від 26 липня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №255521, виданого 02 червня 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON], як між племінницею та дядьком, встановлено рішення Кодимського районного суду Одеської області від 13 травня 2016 року, справа №503/714/16-ц. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207250, виданим 20 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склав, а тому на час відкриття спадщини його спадкоємцем за законом пятої черги є його племінниця [PERSON] При цьому, відомостей про наявність спадкоємців померлого першої-четвертої черги не встановлено. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. У поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 червня 2016 року (справа №503/961/16-ц) строк позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька, тому за змістом ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України вважається такою, що у передбаченому законом порядку прийняла належну померлому дядьку спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого за законо, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на земельну частку пай, який був втрачений, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №29 від 16 липня 2016 року (відмова нотаріуса №549/02-14 від 08 липня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, який відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» є основним документом, що посвідчує право особи на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлого [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved