Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та Чутівського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області в якому, після збільшення позовних вимог, просив: \~ \~ \~ \~- визнати грошові кошти, перераховані ним - [PERSON] на банківський картковий рахунок № [NUMBER] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що належить [PERSON] в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 26.09.2015 по 05.04.2018 на загальну суму 53165,00 грн. - аліментами, що були сплачені на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Чутівський ВДВС ГТУЮ у Полтавській області зарахувати грошові кошти, перераховані ним - [PERSON] , на банківський картковий рахунок № [NUMBER] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що належить [PERSON] , в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та звільнити від сплати заборгованості по аліментах за період з 26.09.2015 по 05.04.2018 на загальну суму 53165,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 04.05.2012 року з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання наведеного рішення суду Чутівським районним судом Полтавської області 04.05.2012 року був виданий виконавчий лист №1630/458/2012. За заявою стягувана державним виконавцем Чутівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області постановою від 02.03.2015 року відкрито виконавче провадження № 46712089 з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.2-8, 81-83 т.1). Позивач зазначає, що з метою виконання рішення суду, відповідач [PERSON] надала йому наступні реквізити свого банківського карткового рахунку для перерахування аліментів: № [NUMBER] у ПАТ КБ «Приватбанк», з огляду на те, що він отримував заробітну плату на картковий рахунок в тому самому банку, що сприяло зручності та швидкості зарахування коштів. Позивач вказує, що на зазначений картковий рахунок він здійснював щомісячне перерахування грошових коштів в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з вересня 2015 року по квітень 2018 року включно. Зокрема, ним були перераховані грошові кошти (як готівковим, так і безготівковим шляхом) на загальну суму 53165,00 грн. Проте стягувач не визнає перераховані їй кошти аліментами на утримання спільного сина та відмовляється повідомити державному виконавцю про самостійне виконання позивачем рішення суду. Крім того, позивач зазначає, що 01.08.2018 року ним була подана заява до Чутівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, додатком до якої прикладені копії чеків (квитанцій) на підтвердження перерахованих коштів. Однак, у зв`язку з тим, що стягувач відмовляється від визнання аліментами сплачених мною грошових коштів на її банківський картковий рахунок, тому надані ним чеки державним виконавцем не були враховані, у зв`язку з чим, позивачу нарахована заборгованість станом на 01.01.2019 року в розмірі 50 467,26 грн., з якою він не погоджується. Також позивач посилається на те, що з довідки-розрахунку державного виконавця взагалі не вбачається за який період була нарахована заборгованість, оскільки в колонці «місяць, рік» не зазначено за який саме рік державним виконавцем зроблений розрахунок. Також не видно чи враховані відрахування утриманих коштів з орендної плати за договором оренди землі за період за 2016-2018 роки у сумі 10530,90 грн. Перший відповідач [PERSON] , у встановлений судом строк подала відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить відмовити в позові повністю (а.с.97-99). В обґрунтування заперечень на позов перший відповідач посилається на те, що у ст. 16 Цивільного кодексу України не передбачено такого способу захисту як визнання сплачених грошових коштів, як аліменти на утримання неповнолітньої дитини так і не передбачено способу захисту - зобов`язання виконавчої служби зарахувати сплачені грошові кошти як аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Тобто, на думку першого відповідача, заявлені до суду позовні вимоги не можуть бути визначені як належний спосіб захисту порушеного права позивача. Також, перший відповідач зазначила, що позивач не надав доказів звернення до виконавчої служби з проханням зарахувати йому сплачені грошові кошти, як аліменти на неповнолітню дитину, чи надання державному виконавцю доказів сплати ним аліментів. Тобто, позивачем не надано відмови виконавчої служби щодо здійснення відповідного зарахування. Перший відповідач вважає, що не порушила прав позивача. Оскільки аліменти стягуються за рішенням суду, то виконання відповідного рішення покладено безпосередньо на відповідний відділ виконавчої служби. Тобто позивач зобов`язаний був сплачувати відповідні кошти на рахунок виконавчої служби, а остання, у свою чергу, направляти грошові кошти стягувачу. Позивач у встановлений судом строк подав відповідь на відзив першого відповідача, в якому зазначив, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та містить відповідне обґрунтування позовних вимог. Позивач зазначає, що у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, а обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону. Позивач вказує, що підставою для звернення з позовом до суду є те, що стягувач безпідставно відмовляється від визнання аліментами сплачених позивачем грошових коштів на її банківський картковий рахунок, тому надані ним чеки державним виконавцем не були враховані, у зв`язку з чим, [PERSON] нарахована заборгованість станом на 01.01.2019 року в розмірі 50\~467,26 грн, що й свідчить про порушення прав позивача (а.с. 101-104, т. 1). Другий відповідач\~-\~Чутівський РВ\~ДВС ГТУЮ\~у Полтавській\~області подав\~відзив на позов, в якому проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с. 136-138, т.1). В обґрунтування заперечень на позов другий відповідач посилається на те, що державний виконавець під час виконання виконавчого листа Чутівського районного суду Полтавської області від 04.05.2012р. №1630/458/2012 та здійснення виконавчого провадження №46712089 по стягненню з боржника аліментів діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Другий відповідач зазначає, що [PERSON] дійсно були надані квитанції про перерахунок коштів на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ КБ «ПриватБанк». Повторно [PERSON] 01.08.2018 та 08.08.2018 до відділу ДВС надано заяву разом із копіями зазначених квитанцій. Однак, [PERSON] 30.07.2018 надала заяву про те, що грошові кошти перераховані на к/р [NUMBER] ПАТ КБ «ПриватБанк» не є аліментами та надала реквізити для перерахунку коштів, відкритому в АТ «Ощадбанк». Тобто, як зазначає другий відповідач, у матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувана щодо перерахунку грошових коштів на к/р к/р [NUMBER] , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБакнк», тому виконавцем враховано даний факт при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 20.08.2018р. позивачу видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість склала 47595,88 грн. Даний розрахунок в судовому порядку не оскаржувався. Крім того, другий відповідач зазначає, що в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» до 25.04.2018р. боржником не повідомлялося про його місце проживання/реєстрації, місце роботи. Таким чином, другий відповідач вважає, що заборгованість позивача зі сплати аліментів, нарахована згідно розрахунків від 20.08.2019, 25.01.2019, 26.04.2019 є дійсною. 17.09.2019р. представником відповідача через канцелярію суду подано заяву про застосування строків позовної давності. У судове засідання позивач, перший відповідач та представник другого відповідача не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив першого відповідача. Також зазначила, що позивачем не пропущено строків позовної давності, оскільки про порушення свого права та не визнання стягувачем перерахованих їй грошових коштів аліментами на утримання сина позивачу стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 01.08.2018р. Представник першого відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила залишити його без задоволення з підстав викладених у відзиві на позов. Також, представник першого відповідача зазначила, що грошові перекази, здійснені позивачем на картковий рахунок першого відповідача у ПАТ «ПриватБанк», не містить призначення платежу, не є аліментами, а є іншими добровільними виплатами позивача на користь першого відповідача. Представник першого відповідача вказала, що позивачу було відомо про те, що аліменти необхідно сплачувати на спеціально відкритий рахунок в АТ «Ощадбанк». Крім того, представник першого відповідача наполягала на застосуванні строків позовної давності, зокрема, по платежам від 26.09.2015, 23.11.2015, 01.12.2015, 13.01.2016, 27.01.2016 та 21.02.2016, оскільки з моменту вказаних платежів до дати подання позивачем позову, сплив встановлений трирічний строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши матеріали\~справи,\~заслухавши вступні\~слова та\~пояснення представників\~позивача та\~відповідачів,\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Чутівського\~районного суду\~Полтавської області\~від 04.05.2012\~року з\~ [PERSON] \~було стягнуто\~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18, т.1). На виконання наведеного рішення суду Чутівським районним судом Полтавської області 04.05.2012 року був виданий виконавчий лист № 1630/458/2012 (а.с. 8, т.2). З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою державного виконавця відділу ДВС Полтавського районного управління юстиції від 18.02.2015р., на підставі заяви стягувача, у зв`язку з тим, що [PERSON] перебував на обліку в Чутівському РЦЗ, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1630/458/2012 від 04.05.2012 року було закінчено, а виконавчий лист №1630/458/2012 від 04.05.2012 рокуВідділом ДВС Полтавського районного управління юстиції направлено за належністю до ВДВС Чутівського РУЮ Полтавської області 20.02.2015р. Крім того, з постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.02.2015р. вбачається, що заборгованість за аліментами станом на 01.12.2014р. у [PERSON] відсутня. (а.с. 9-15, т.2). 02.03.2015 року державним виконавцем Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову відкриття виконавчого провадження №46712089 з примусового виконання вказаного виконавчого листа та постанову про звернення стягнення на дохід боржника (а.с. 16-17, т.2) 10.03.2015р. постанову про звернення стягнення на дохід боржника по виконанню виконавчого листа №1630/458/2012 від 04.05.2012 року направлено супровідним листом на виконання до Чутівського РЦЗ. У зазначеному супровідному листі також повідомлено Чутівське РЦЗ про необхідність утримані кошти на користь [PERSON] перераховувати на її особистий рахунок № [NUMBER] у філії ПАТ «Ощадбанк» (а.с. 17 зворот, т.2). 01.09.2015р. Чутівською РЦЗ до Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області направлено звіт про здійснені відрахування та виплати відносно [PERSON] за період з 17.12.2014р. по 17.08.2015р. (а.с.18) 24.09.2015р. на адресу реєстрації місця проживання державним виконавцем Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області направлено виклик державного виконавця (а.с. 19, т.2).Однак, як було встановлено судом, [PERSON] до Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області на виклик не з`явився. Згідно довідки-розрахунку б/н б/д заборгованість [PERSON] за період з грудня 2014 року по 20.09.2016 року включно становила 15761,78 грн. (а.с. 23, т.2). 20.09.2016р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на дохід боржника, а саме дохід з орендної плати за земельну ділянку (пай) в ПСП «ХТХ» з зазначенням про те, що утримані кошти необхідно перераховувати на розрахунковий рахунок Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 27, т.2). На виконання постанови про звернення стягнення на дохід боржника ПСП «ХТХ» надано Чутівському РВДВС ГТУЮ у Полтавській області відповідні звіти про здійснені відрахування та виплати за грудень 2015 року, вересень 2016 року, липень 2017 року та серпень 2018 року (а.с.31-32, 54, т.2). Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що [PERSON] у липні 2018 року звернувся до Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області за консультацією, на якій усно просив державного виконавця зарахувати проведені ним виплати на картковий рахунок [PERSON] , відкритий на її ім`я в ПАТ КП «ПриватБанк», в рахунок добровільної сплати аліментів за виконавчим листом №1630/458/2012 від 04.05.2012 року. 30.07.2018р. [PERSON] подала до Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області заяви, в яких зазначила, що перераховані кошти від [PERSON] на кредитну картку ПАТ КП «ПриватБанк» № [NUMBER] не є аліментами, так як зазначена картка є її особистою власністю, а для аліментів був відкритий рахунок в АТ «Ощадбанк», про що боржник був повідомлений (а.с.33,35, т.2). 01.08.2018р. та 03.08.2018р. [PERSON] подав до Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області заяви з додатками, в яких просив кошти, сплачені ним у період з 2015 2018 роки на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] , відкритий на її ім`я у ПАТ КП «ПриватБанк», зарахувати в рахунок сплати аліментів на утримання їх спільного сина (а.с. 40-49, т.2). Згідно довідки-розрахунку\~від 20.08.2018р.\~заборгованість [PERSON] \~зі сплати аліментів станом на серпень 2018 року становить 47595,88 грн. (а.с.50-51, т.2). 25.01.2019р. [PERSON] звернувся до Чутівського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області з заявами про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та просив надати йому довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листва №1630/458/2012 від 04.05.2012 року (а.с.66,64, т.2). Згідно довідки - розрахунку №26 б/н заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів саном на 01.01.2019р. становить 50467,26 грн. (а.с.65, т.2). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 5 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України та не є вичерпними, оскільки названою частиною статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Сплата одним з батьків аліментів на утримання дитини є одним зі способів виконання обов`язку з утримання дитини. Відповідно до статей 187, 189 СК України аліментами є грошові кошти на утримання дитини, які можуть сплачуватися добровільно, або стягуватися примусово, а саме: відраховуються за добровільно поданою одним з батьків заявою з його заробітної плати, пенсії, стипендії; сплачуються добровільно одним з батьків на підставі укладеного між батьками договору про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі невиконання ним свого обов`язку за договором про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні №46712089 з примусового виконання виконавчого листа №1630/458/2012 виданого 04.05.2012 року Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з нього на користь [PERSON] (стягував, перший відповідач по справі) аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи з 18.04.2012р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивачу, згідно довідки-розрахунку №26, виданої державним ЧутівськогоРВДВС ГТУЮ у Полтавській області, саном на 01.01.2019р. нараховано заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 50467,26 грн. При цьому позивач вважає, що при здійсненні розрахунку боргу зі сплати аліментів державним виконавцем безпідставно не були враховані виплати, проведені ним на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] , відкритий на її ім`я у ПАТ КП «ПриватБанк», у період 2015-2018 років. Тобто, по суті даний спір стосується розміру заборгованості позивача зі сплати аліментів, який у відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України повинен вирішуватись судом. Таким чином, суд вважає безпідставними посилання першого відповідача на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, який не передбачений законом. Як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних квитанцій ПАТ КП «ПРИВАТБАНК», оригінали яких були досліджені в судовому засіданні, банківської виписки по руху коштів по рахунку [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ КП «ПРИВАТБАНК» та виписки по руху коштів по рахунку [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ КП «ПриватБанк» [PERSON] здійснював перерахування грошових коштів на вказаний рахунок [PERSON] (а.с.28-51, т. 1, а.с. 82-97, т.2). Судом встановлено, що платник [PERSON] за період з 2016 по 2018 рік включно, перерахував на картковий рахунок № [NUMBER] на користь одержувача [PERSON] грошові кошти на загальну суму 28465,00 грн., а саме: 21.02.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1000,00 грн.; 05.03.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 600,00 грн; 21.03.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1000,00 грн; 01.04.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму1500,00 грн; 09.04.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 700,00 грн; 15.04.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 700,00 грн; 20.04.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 700,00 грн; 26.04.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 500,00 грн; 29.04.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 500,00 грн; 05.05.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 465,00 грн; 24.05.2016р.здійснив переказ грошових коштів на суму 1000,00 грн; 01.06.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 700,00 грн.; 13.06.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 700,00 грн; 19.06.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 700,00 грн.; 23.06.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 700,00 грн; 09.07.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 500,00 грн; 19.07.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 500,00 грн; 06.08.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1000,00 грн; 23.08.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1000,00 грн; 26.12.2016р. здійснив переказ грошових коштів на суму 2000,00 грн; 02.02.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1200,00 грн; 25.02.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 2000,00 грн; 10.04.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1000,00 грн; 18.04.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 2000,00 грн; 25.04.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1300,00 грн. 06.11.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 500,00 грн; 04.12.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1500,00 грн; 19.12.2017р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1000,00 грн; 29.01.2018р. здійснив переказ грошових коштів на суму 1500,00 грн. Суд не вважає безпідставними посилання позивача на те, що він 26.09.2015р., 23.11.2015р., 01.12.2015р., 13.01.2016р., 27.01.2016р., 14.10.2016р., 10.11.2016р. 23.11.2016р., 06.12.2016р., 20.01.2017р., 21.03.2017р., 19.05.2017р., 24.05.2017р., 19.06.2017р., 24.06.2017р., 20.07.2017р., 25.07.2017р. 28.07.2017р., 16.08.2017р., 21.10.2017р. та 05.04.2018р. здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] на користь одержувача [PERSON] на загальну 24700,00 грн, оскільки згідно банківський квитанція та виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ КП «ПриватБанк» платником та одержувачем грошових коштів є [PERSON] . У відповідності до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1,2 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Як було зазначено вище, [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні №46712089 з примусового виконання виконавчого листа №1630/458/2012 виданого 04.05.2012 року Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з нього на користь [PERSON] (стягував, перший відповідач по справі) аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи з 18.04.2012р. і до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши наявні в справі платіжні квитанції, довідки про рух коштів по банківському рахунку та довідки розрахунки державного виконавця про розмір заборгованості позивача зі сплати аліментів, з огляду на періодичність платежів (грошових переказів), здійснених платником [PERSON] за період з 26.09.2015р. по 05.04.2018р. на картковий рахунок № [NUMBER] у ПАТ КП «ПРИВАТБАНК», який належить стягувачу [PERSON] , на загальну суму 28465,00 грн., а також на те, що розмір періодичних щомісячних платежів відповідав розміру аліментів, нарахованих до сплати у відповідний період, враховуючи, що перший відповідач та її представник не навели обставин та не надали відповідних доказів на підтвердження того, що вказані грошові кошти не є аліментами, як не навели і не надали доказів існування між позивачем та першим відповідачем інших правовідносин, за яких позивач повинен був здійснювати на користь першого відповідача щомісячні платежі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання зазначених грошових коштів в сумі 28465,00 грн, аліментами на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд не бере до уваги заяву представника першого відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених\~частиною другою статті 72,\~частиною другою статті 129,\~частиною третьою статті 138,\~частиною третьою статті 139\~цього Кодексу. Вирішення судом спору щодо розміру заборгованості за аліментами, передбачене ч. 3 ст. 195 СК України, а відтак, до вимог позивача у даній справі позовна давність не застосовується. Суд вважає безпідставними посилання представника першого відповідача на те, що позивач був обізнаний про те, що аліменти необхідно було сплачувати виключно на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Ощадбанк», оскільки в матеріалах справи та в матеріалах виконавчого провадження відповідні докази відсутні. Натомість, судом встановлено, що перший відповідач самостійно повідомила позивачу номер карткового рахунку у ПАТ КП «ПриватБанк», що не заперечувалось представником першого відповідача. Щодо посилань другого відповідача на те, що в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржником не повідомлялося про його місце проживання/реєстрації, місце роботи, суд враховує, що [PERSON] , з 18.08.2015 року по 19.12.2015 року включно проходив військову службу у військовій частині ПП [NUMBER] , що підтверджується даними військового квитка серії [NUMBER] від 24.03.1986 року (а.с.13-15, т.1). Згідно довідки № 316 ФЄС від 12.02.2018 року [PERSON] проходив службу у військовій частині № [NUMBER] в період з 23.12.2015 року по 03.01.2018 року на постійній основі (а.с.16, т.1). В тому числі, з 29 березня по 31 жовтня 2016 року та з 30 березня по 30 жовтня 2017 року [PERSON] брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою № 2/2/45 від 11.01.2018 року та посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER] від 15.08.2016р. (а.с.9, 17, т.1). З огляду на те, що у період з 18.08.2015 року проходив військову службі та приймав участь в антитерористичній операції, що ускладнювало виконання боржником обов`язку щодо повідомлення державного виконавця про місце проживання/реєстрації, місце роботи, враховуючи, що невиконання божником зазначеного обов`язку не є підставою для відмови у визнанні сплачених ним грошових коштів аліментами, суд приходить до висновку про безпідставність посилань другого відповідача на порушення боржником вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання грошових коштів в сумі 28465,00 грн, перераховані [PERSON] за період з 26.09.2015р. по 05.04.2018р. на банківський картковий рахунок № [NUMBER] АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відкритий на ім`я [PERSON] , аліментами на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання Чутівське РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із урахуванням зазначених грошових коштів в сумі 28465, 00 грн. також підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд керується ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, якими визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 15.08.2016р. [PERSON] є учасником бойових дій та у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд зазначає, що сторонами не заявлено вимог про відшкодування понесених судових судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial