Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Сталь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Федерація футболу України «про внесення змін до запису у трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час затримки», просила: - визнати формулювання причини свого звільнення за власним бажанням з ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь» неправильною і змінити її на формулювання: «Звільнена за власним бажанням у звязку з порушенням власником (уповноваженим ним органом) трудового законодавства, ст. 38 КЗпП». - стягнути з відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Сталь» на свою користь вихідну допомогу у розмірі трьох місячних заробітних плат; В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 21.03.2017 року у звязку із зміною організаційно-правової форми ГО «ФК Сталь» була звільнена по п. 1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін, а 23.03.2017 року знов прийнята на ту ж посаду робітниці по догляду за футбольним полем в товариство з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Сталь». Протягом 2017 року відповідач постійно припускався затримок із виплатою заробітної плати, в звязку з чим 17.07.2017 року [PERSON] подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням у звязку з порушенням трудового законодавства систематичною невиплатою і затримкою заробітної плати. Наказом від 17.07.2017 року позивача звільнено з формулюванням «за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП з 17.07.2017 року». За таких обставин позивач не може скористатися положеннями ст. 44 КЗпП та отримати вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку. Повний розрахунок із позивачем був проведений 19.07.2017 року. Оскільки відповідач не виплатив вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, [PERSON] вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Позивач до судового засідання надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки, змінити формулювання причини свого звільнення та вплатити вихідну допомогу. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заперечення проти позову, в яких позовні вимоги [PERSON] не визнала, вказала, що порушення строків виплат позивачці не мали місця, оскільки остання до 21.03.2017 року працювала у ГО «Футбольний клуб «Сталь», де мали місце затримки у виплаті заробітної плати, проте відповідач ТОВ «ПФК «Сталь» не являється правонаступником ГО «ФК «Сталь», де заробітна плата виплачувалась позивачці у встановлені строки. Також, представник відповідача зазначила, що [PERSON] фактично не виконувала обовязки робітника з догляду за футбольним полем, а фактично перебувала на простої. Крім того, представник відповідача вказувала на пропуск позивачем місячного строку, передбаченого КЗпП для звернення до суду з позовами про звільнення, оскільки вимога щодо зміни формулювання причини звільнення у трудовій книжці належить до такої категорії справ. Представник позивача послалась на недостатність фінансування ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь», який є невиробничим підприємством та залежить від спонсорів та реклами, що спричинило затримки у виплаті заробітної плати позивачу. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача [PERSON] Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] з 14.04.2016 року по 21.03.2017 року працювала на посаді робітника з догляду за футбольним полем у громадський організації «Футбольний клуб «Сталь». 23.03.2017 року позивач прийнята на ту ж саму посаду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Сталь», 17.07.2017 року [PERSON] подала заяву про звільнення за власним бажанням в звязку із порушенням строків виплати заробітної плати (а. с. 6). Наказом від 17.07.2017 року № 75/1-к позивача звільнено з формулюванням «за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП з 17.07.2017 року», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці (а. с. 7). Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Сторонами по справі визнається факт здійснення повного розрахунку між ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь» та [PERSON] 19.07.2017 року (а. с. 3, 40 - 44). Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Ст. 44 КЗпП встановлено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ст. 38 КЗпП України, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно довідки про середньомісячну заробітну плату № 368 від 05.09.2017 року, видану ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь», середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 3200 грн. 00 коп. Таким чином, розмір тримісячного середнього заробітку [PERSON] становить: 3200 грн. 00 коп. (середньомісячна заробітна плата) х 3 (місяці) = 9600 (девять тисяч шістсот) грн. 00 коп. Згідно п. 5 ч. 6 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У наданих суду запереченнях представник відповідача посилається на відсутність затримок в оплаті праці позивачу, оскільки ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь» не є правонаступником ГО «ФК «Сталь», де оплата праці [PERSON] здійснювалась вчасно, проте, як слідує і з заперечень самого відповідача, остаточний розрахунок було проведено тільки 19.07.2017 року. Таким чином, ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь» порушило умови трудового договору, укладеного з [PERSON] Не можуть бути прийняті до увага заперечення представника відповідача про те, що [PERSON] не виконувала свої обовязки робітника по догляду за футбольним полем, а фактично перебувала на простої, оскільки доказів вказаних обставин суду не надано. Так само, представник відповідача прохала залишити позовні вимоги [PERSON] щодо зміни формулювання причини звільнення без розгляду у звязку з порушенням строку в один місяць, встановленого п. 1 ст. 233 КЗпП України, оскільки спір з цього предмету відноситься до справ про звільнення. Вказала, що звільнення відбулось 17.07.2017 року, з позовом [PERSON] звернулась 21.08.2017 року. Суд з такою позицією ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь» не погоджується, оскільки позивач прохає визнати формулювання причини звільнення неправильним, яке не тягне за собою її поновлення на роботі, та до вказаних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк для звернення до суду. Крім того, згідно ст. 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. У своєму запереченні на позов відповідач посилається на недостатність фінансування ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь», який є невиробничим підприємством та залежить від спонсорів та реклами, що спричинило затримки у виплаті заробітної плати позивачу, проте ця обставина звільняє відповідача від обовязків роботодавця та не може бути врахована судом. П. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавства повязує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки і зазначенням цих причин. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] про визнання формулювання причини звільнення за власним бажанням з ТОВ «Професійний футбольний клуб «Сталь» неправильною та зміни її на формулювання: «Звільнена за власним бажанням у звязку з порушенням власником (уповноваженим ним органом) трудового законодавства, ст. 38 КЗпП» та про стягнення вихідної допомоги у розмірі трьох місячних заробітних плат у розмірі 9600 (девять тисяч шістсот) грн. та підлягають задоволенню. Крім того, задовольняючи позов, суд,

Outcome: approved