Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] сільської ради Овруцького району Житомирської області, в якій просить встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем [PERSON], за адресою: Житомирська область, Овруцький район, с.Словечне, вул.Братська, 18 на час відкриття спадщини 12.09.2014 року; визнати за нею право власності на грошові вклади та нарахування, які знаходяться на рахунках АТ «Ощадбанк», відкритих на імя [PERSON] в територіальному безбалансовому відділенні № 10005/07 (Житомирська область, Овруцький район, с.Словечне, вул.Піонерська, 4), а саме на наступні рахунки та грошові вклади у розмірах: № 26203006494805 з залишком коштів в сумі 14605,09 грн., № [NUMBER] з залишком коштів 1435,50 грн. компенсаційний рахунок, № [NUMBER] з залишком коштів 3324,44 грн. компенсаційний рахунок, в порядку спадкування за законом після смерті 12.09.2014 року її батька [PERSON]. Позов мотивований тим, що 12.09.2014 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема грошові вклади та нарахування, що знаходяться на рахунках АТ «Ощадбанк», відкритих в територіальному безбалансовому відділенні № 10005/07 у с.Словечно Овруцького району Житомирської області; позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця спільним із ним проживанням, однак нотаріус безпідставно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із пропуском строку подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, тому просить позов задоволити, встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на спірне майно. Відповідач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечує. Відтак, з огляду на норми ст.158 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача. В судовому засіданні представник позивач вимоги та доводи позовної заяви підтримав, просив її задоволити, з мотивів у ній наведених. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. 12.09.2014 року помер батько позивача [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії ІІ-ТП № 3816117, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016190532 від 12.01.2016 року, свідоцтва про смерть серія І-ТП № 248187. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема грошові вклади та нарахування, які знаходяться на рахунках АТ «Ощадбанк», відкритих в територіальному безбалансовому відділенні № 10005/07 філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» (Житомирська область, Овруцький район, с.Словечне, вул.Піонерська, 4), а саме: № 26203006494805 з залишком коштів в сумі 14605,09 грн., № [NUMBER] з залишком коштів 1435,50 грн. компенсаційний рахунок, № [NUMBER] з залишком коштів 3324,44 грн. компенсаційний рахунок, що стверджується копіями договору № 6494805 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування від 20.03.2013 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» в особі територіального безбалансового відділення № 10005/07 філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк», та довідки філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 16.03.2016 року № 56/182. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2016 року № 78/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належні йому вклади на рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України», у звязку з неприйняттям позивачем спадщини в порядку та строки, встановлені законодавством України, оскільки згідно з довідками УДМС в Житомирській області від 11.01.2016 року № 000009 та ПП «ВЖРЕП № 4» від 29.01.2016 року № 298, [PERSON] до дня своєї смерті 12.09.2014 року був зареєстрований у [INFO] (що складає 54/100 житлового будинку), одноособово. З наданих на запит суду копій матеріалів спадкової справи № 22/2016 року вбачається, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 16.06.2016 року у справі № 296/2800/16-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини з мотивів неповажності причин його пропуску, що не позбавляє її, [PERSON], права звернутись з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Позивач стверджує, що на момент смерті батька [PERSON] вона постійно проживала разом із ним в житловому будинку по вул.Братська, 18 в с.Словечно Овруцького району Житомирської області, за місцем своєї реєстрації, оскільки здійснювала за ним постійний догляд. Факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за вказаною адресою на час відкриття спадщини 12.09.2014 року підтверджується копіями довідки виконкому [PERSON] сільської ради Овруцького району Житомирської області від 15.09.2016 року № 1863 та нотаріально посвідчених заяв (свідчень) [PERSON]А, та [PERSON] від 26.09.2016 року, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні. Згідно з ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення власних або майнових прав фізичної особи, якщо законом не передбачено інший порядок їх встановлення. Встановлення факту проживання необхідно заявнику для оформлення спадкових прав. У суду немає підстав не довіряти поясненням позивача, наявним в матеріалах справи документальним доказам, а тому суд вважає факт постійного проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини встановленим, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Відтак, з огляду на норми ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач є такою, що прийняла спадщину спільним проживанням із спадкодавцем. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Отже, спадщина на грошові вклади та нарахування, які знаходяться на рахунках АТ «Ощадбанк», відкритих на імя спадкодавця [PERSON] в територіальному безбалансовому відділенні № 10005/07 (Житомирська область, Овруцький район, с.Словечне, вул.Піонерська, 4), а саме: № 26203006494805 з залишком коштів в сумі 14605,09 грн., № [NUMBER] з залишком коштів 1435,50 грн. компенсаційний рахунок, № [NUMBER] з залишком коштів 3324,44 грн. компенсаційний рахунок, належить позивачу, як спадкоємцю за законом, з 12.09.2014 року. У позовній заяві позивач просить визнати за нею право власності на вказані грошові вклади та нарахування у банку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. Проте у даному випадку право позивача на спадщину ніким не оспорюється та не заперечується. З огляду на встановлення факту постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відтак і встановлення обставини прийняття спадщини позивачем спільним проживанням із спадкодавцем, у позивача є всі умови для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Згідно з абз.2 п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.06.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Оцінюючи в сукупності вищенаведене, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання права власності на грошові вклади та нарахування в АТ «Ощадбанк». Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1102,40 грн. Відтак,

Outcome: dismissed