Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON],\~треті особи:\~[PERSON],\~[PERSON],\~ [PERSON],\~в якій\~просить визнати\~[PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області. Позов обґрунтовано тим, що квартира № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області зареєстрована на праві приватної власності за нею - [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло. У зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON], колишній чоловік позивача. Відповідач в спірній квартирі не проживає з 1992 року, добровільно зібрав свої речі та пішов, місце знаходження якого на час звернення до суду з позовом не відомо. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 10 серпня 1993 року. [PERSON] 10 листопада 1995 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище з «Довженко» на «Яковлєва». Шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] було розірвано 26 липня 2002 року. В подальшому [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на «Левіт». Факт не проживання відповідача в квартирі № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області підтверджується актом депутата Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 03 вересня 2018 року. Позивач вважає, що вона як власник квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, в звязку з чим звернулась з даним позовом до суду. 31 жовтня 2018 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, провадженні у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце якого повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей, отриманих судом відповідно до вимог частин шостої статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на приведене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Треті особи - [PERSON], [PERSON] надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], яка дії на підставі довіреності від 13.08.2015 року , посвідчена [PERSON], консулом Генерального консульства України в Нью Йорку (Сполучені штати Америки) , зареєстрована в реєстрі за № 1357/15 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність третьої особи - [PERSON] В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що квартира № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за: [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 11.03.1996 року. У зазначеній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON] , донька [PERSON] та відповідач [PERSON], колишній чоловік позивача. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ- ВЛ № 265024, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] 10 серпня 1993 року розірвано, про що зроблений актовий запис № 495. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Довженко». Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії І ВЛ № 015103 , позивач [PERSON] 10 листопада 1995 року уклала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище «Яковлєва». Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], що мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Кутузівка, вул. Садова, б. 6, кв. 6 , складеного депутатом Кулиничівської селищної ради та сусідами встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає з 1993 року. В 1991 році між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб , який в 1993 році розірвано та з цього часу разом не мешкають. За період з 1993 року [PERSON] за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Кутузівка, вул. Садова, б. 6, кв. 6 не зявлявся та не проживав, участі у ведені сумісного господарства , оплаті комунальних послуг не брав, його речей в будинку не має. З інформації Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області № 590 від 03 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [INFO], б. 6, кв. 6, однак фактично за вказаною адресою не проживає з 1993 року. До Кулиничівської селищної ради зі скаргою про вчинення перешкод у вселенні до квартири, на предмет проживання за адресою [INFO], б. 6[ADDRESS] за період 2017 2018 року [PERSON] не звертався. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини першої статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною четвертою статті 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині другої статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, судом встановлено , що відповідач не є власником спірної квартири, на даний час не є членом сімї власника, без поважних причин понад 25 років не поживає у зазначеній квартирі , доказів укладення договору з власником про порядок проживання та утримання житла відповідач не надав, а тому останній є таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що порушене право власника будинку підлягає захисту, а позовна заява задоволеню. При подані позовної заяви позивачем , відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 704, 80 гривень, що підтверджується квитанцією № 14 від 10.09.2018 року. На підставі викладеного, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири ) гривень 80 копійок.

Outcome: approved