Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 04.08.1990 відділом РАЦС Середино-Будського райвиконкому Сумської області, актовий запис №52. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини між ними припинені з січня 2012 року, спільне господарство не ведеться, а тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов визнає. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову у підготовчому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.08.1990 відділом РАЦС Середино-Будського райвиконкому Сумської області, актовий запис №52 від 04.08.1990, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.08.1990 року /а.с.8/. Шлюб між сторонами вже тривалий час носить формальний характер, сторони, на даний час проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть з січня 2012 року, фактично припинили шлюбно-сімейні стосунки, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не має, примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначила у своїй заяві. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дана сім`я розпалась остаточно, у сторін відсутні почуття взаємної любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу, подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 384 гривні 20 коп. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також визначено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 384 гривні 20 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved