Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до відповідачів Моторно (транспортного) страхового бюро України, [PERSON], [PERSON], в якій просить стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 17701 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Посилається на те, що 25 січня 2013 року, інспектором ВДАІ Садгірського РВ Харюком В.І. відносно нього було складено адміністративний протокол АА №700179, що ніби-то він 25 січня 2013 року керуючи автомобілем TOYOTA LAND CRUSER PRADO, державний номерний знак [NUMBER], рухаючись біля будинку №29-В по вулиці Комарова м. Чернівці, під час зустрічного роз'їзду не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем PEUGEOT PARTNER, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив п.13.3 ПДР України. 25 січня 2013 року також було складено адміністративний протокол на водія [PERSON] за порушення ним також п.13.3 ПДР, який керував належним власнику [PERSON] автомобілем PEUGEOT PARTNER, державний номерний знак [NUMBER]. 02 липня 2013 року постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці [PERSON] визнано винним у порушенні ним п.13.3 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, суд прийшов до висновку, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 11 квітня 2014 року постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці, відносно нього закрито провадження по адміністративній справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Під час зіткнення його автомобіль марки TOYOTA LAND CRUSER PRADO, державний номерний знак [NUMBER] отримав значні пошкодження, а йому заподіяно моральну та матеріальну шкоду, тобто в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] йому заподіяно моральну та матеріальну шкоду. Зазначає, що вина водія [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 липня 2013 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Вважає, що оскільки відповідач [PERSON] керував під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом, який належать відповідачу [PERSON], то вважає, що за спричинену йому шкоду повинні відповідати власник автомобіля [PERSON], водій автомобіля [PERSON] та страхова компанія, де власник автомобіля повинен був застрахувати свою цивільно-правову відповідальність. Однак [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, являючись власником наземного транспортного засобу, тому відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок фонду захисту потерпілих здійснює відшкодування шкоди у випадках, коли власник транспортного засобу мав зобов'язання застрахувати свою цивільно-правову відповідальність. В результаті грубого порушення Правил дорожнього руху України відповідачем [PERSON] йому заподіяна матеріальна шкода, яка полягає в наступному: вартість матеріального збитку, завданого йому як власнику автомобіля TOYOTA LAND CRUSER PRADO, державний номерний знак [NUMBER] відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 42-552 від 11 лютого 2013 року складає 12566 грн. 71 коп.; вартість експертного звіту відповідно до акту прийому-передачі з незалежної оцінки складає - 600 грн.; вартість судового авто-технічного дослідження, яке проводилось під час розгляду адміністративної справи - 2534 грн. 29 коп.; за юридичну допомогу ним сплачено - 2000 грн., затрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., тобто завдано матеріальної шкоди на загальну суму 17701 грн. Крім того, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях і душевних стражданнях з приводу пошкодження його майна, у нього не було грошей на відновлювальний ремонт автомобіля, пошкодження автомобіля порушило його нормальні життєві зв'язки, він повинен був займатись ремонтом автомобіля, а не своїми справами. Погіршився товарний знак автомобіля, в зв'язку із чим зменшилась його вартість, йому не приємно керувати автомобілем, який суттєво втратив товарний вигляд. Просить стягнути на його користь з Моторно ( транспортного) страхового бюро України, [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 17701 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовільнити з підстав вказаних у ньому. Представник відповідача Моторно ( транспортного) страхового бюро України [PERSON] позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволенні позову, так як позивач до них із заявою не звертався. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Норма ст. 1187 ЦК України передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є, в тому числі діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, 25 січня 2013 року о 14-30 годині по вулиці Комарова, 29-В, в м. Чернівці водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Пежо», державний номерний знак [NUMBER] не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість та безпечний боковий інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до довідки № 9147811 про дорожньо-транспортну пригоду, 25 січня 2013 року о 14-00 годині склалася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої є легковий транспортний засіб PEUGEOT ПАРТРЕР, номерний знак [NUMBER] № кузова [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] та транспортний засіб TOYOTA ПРАДО, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] Зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль PEUGEOT ПАРТРЕР, номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження: бокова ліва частина. Зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль TOYOTA ПРАДО, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження: бокова ліва частина (а.с.12-13). Як видно із звіту № 42-552 від 11 лютого 2013 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUSER, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], внаслідок пошкодження його транспортного засобу у ДТП 25.01.2013 року, становить 12566 грн. 71 коп. ( а.с.16-40). Між діями відповідача [PERSON] та наслідками цих дій є прямий причинний зв'язок. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 липня 2013 року, [PERSON] визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України [PERSON] закрито на підставі ч.2 ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до акту виконаних робіт 3ОУ-0000058 ПП [PERSON] провів ремонт автомобіля замовника [PERSON] TOYOTA LAND CRUSER, державний реєстраційний номер [NUMBER], згідно калькуляції №42-552 від 11.02.2013 року, на суму 12566 грн. 71 коп. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про стягнення саме з відповідача [PERSON] 12566 грн. 71 коп. в відшкодування матеріальної шкоди, оскільки діями відповідача [PERSON] завдана матеріальна шкода позивачу на суму 12566 грн. 71 коп., що підтверджується звітом № 42-552 від 11 лютого 2013 року про визначення вартості матеріального збитку. Не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення 2534 грн.29 коп. за авто технічне дослідження, які добровільно сплатив позивач [PERSON], оскільки дані витрати не є матеріальною шкодою, як посилається позивач, а це вартість судового авто технічного дослідження, яке проводилось під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Відповідно до п. 5 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд приходить до висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25 січня 2013 року з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що через неможливість використовувати свій власний автомобіль ускладнилось життя позивача, порушились його життєві зв'язки, порушився звичайний життєвий ритм, він не мав змоги певний час використовувати свій власний транспорт, що спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він нервував, переносив моральні страждання. Оскільки позивачу завдано моральної шкоди з вини відповідача [PERSON], то він повинен її відшкодувати, тому суд вважає, що з нього на користь позивача належить стягнути моральну шкоду, яку враховуючи вимоги розумності і справедливості суд оцінює її в сумі 5000 грн. Що стосується позовних вимог позивача до Моторно (транспортного) страхового бюро України, то суд виходить з наступного. Відповідно до п. 16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Як встановлено судом, [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, являючись власником наземного транспортного засобу. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власник транспорту повинен невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно з п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 35.1 ст. 35 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно із ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідку спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку. Як встановлено судом, позивач [PERSON] не звертався із заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України, а також не повідомляв його про дорожно-транспортну пригоду, а тому позовні вимоги позивача до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними. Також безпідставними є і вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки діями МТСБУ позивачу моральна шкода не заподіяна. Таким чином суд приходить до висновку, про відмову в позові до МТСБУ. Не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON], оскільки його діями не заподіяно відповідачу матеріальну і моральну шкоду, а тому в позові в цій частині слід відмовити за безпідставністю. Згідно зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних розглядом справи, а п. 4 ч. 3 даної статті визначає, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належить витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Виходячи з тлумачення ст.ст. 79, 86 ЦПК України витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 600 грн. не можуть бути відшкодовані на користь позивача у зв'язку з ухваленням рішення на його користь, оскільки відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, а в даному випадку дослідження проводилося в експертній установі не за ухвалою суду, а на вимогу позивача. Оскільки статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 гривень, 40 % мінімальної заробітної плати становитиме 487,20 грн., з врахуванням тривалості судових засідань біля 2 годин, сума витрат на правову допомогу, яка підлягає компенсації, становитиме 1000 грн., а не 2000 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України по справі слід провести розподіл судових витрат, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати в розмірі 487 гривень 20 копійок сплаченого судового збору та на відшкодування витрат на оплату правової допомоги в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 33, 35, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., ст. ст. 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: partial