Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] та відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем, що отримує житлово-комунальні послуги (результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством). КП «Київтеплоенерго» згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем - суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. 15.03.2015 року між позивачем, як Замовником, та ТОВ «Перший український експертний центр», як Виконавцем, було укладено Договір № 30 про встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії. Виконавець, що надавав йому послуги з постачання теплової енергії (опалення) з 15.03.2015 року здійснював нарахування за спожиті позивачем послуги опалення квартири згідно показників теплолічильника. КП «Київтеплоенерго» також нараховували позивачу за опалення квартири згідно показників встановленого ним теплолічильника. Проте, в листопаді 2019 року, при оплаті послуг КП «Київтеплоенерго» за опалення квартири через Приват24, позивач не зміг зазначити показники теплолічильника. В грудні 2019 року від КП «Київтеплоенерго» [PERSON] надійшла квитанція, в якій йому була нарахована сума за спожиті послуги за опалення не за показниками теплолічильника. Зателефонувавши до Центру комунальних послуг з приводу підстав нарахування вартості послуги за опалення не за показниками теплолічильника, позивачу повідомили, що теплолічильник квартири знятий з обліку. Причиною зняття з обліку теплолічильника було вказано - порушення строків проведення періодичної повірки теплолічильника. Також йому було повідомлено про необхідність особисто здійснити повірку теплолічильника квартири та надати відповідні документи до КП «Київтеплоенерго», оскільки з 01.10.2019 року з діючих тарифів було вилучено витрати, пов`язані з встановленням, обслуговуванням та заміною лічильників тепла. Дії КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку теплолічильника квартири та нарахування позивачу з жовтня 2019 вартості послуг з опалення (постачання теплової енергії) не за показниками теплолічильника (вузла комерційного обліку теплової енергії) є незаконними та такими, що порушують його права споживача. Також позивач вважає незаконними діями КП «Київтеплоенерго» і в частині зобов`язання його здійснити повірку теплолічильника квартири та надати відповідні документи до КП «Київтеплоенерго» особисто ним. Згідно Робочого проекту «Обладнання вузла обліку теплової енергії» за адресою: [ADDRESS] періодична повірка теплолічильника (вузла комерційного обліку теплової енергії) була проведена 22.12,2014 року, а чергова (наступна) періодична повірка мала відбутись не пізніше 22.12.2018 року. Ніякого повідомлення за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 року № 474, про необхідність повірки лічильника квартири позивач ні від ПАТ «Київенерго», ні від КП «Київтеплоенерго» не отримував. 02.01.2020 року на адресу відповідача була направлена заява про усунення порушень. Відповідь відповідача на зазначену заяву на момент подання даної позовної заяви на його адресу не надійшла. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд дії КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) квартири [ADDRESS] та неврахування його показань при розрахунках за послуги з постачання теплової енергії (опалення) квартири визнати незаконним та такими що порушують права позивача; зобовязати КП «Київтеплоенерго» здійснювати [PERSON] , як споживачу, індивідуальний облік спожитої теплової енергії за показаннями вузла комерційного обліку (теплолічильника) квартири [ADDRESS] починаючи з початку опалювального сезону 2019-2020 років, тобто з 05.10.2019 року; зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснювати за [PERSON] , як споживачем, розрахунки за спожиту теплову енергію на підставі показань вузла комерційного обліку (теплолічильника) квартири [ADDRESS] , починаючи з початку опалювального сезону 2019 року; зобов`язати КП «Київтеплоенерго», як виконавця послуг, за власний рахунок здійснити повірку вузла комерційного обліку (теплолічильника) квартири [ADDRESS] в порядку та терміни, що передбачені діючим законодавствои України, оскільки ним, як споживачем до 01.10.2019 року в складі тарифу за опалення належним чином оплачено відповідачу, як виконавцю, витрати, пов`язані з встановленням, обслуговуванням та заміною лічильників тепла (вузла комерційного обліку теплової енергії). 11.03.2020 року позивач [PERSON] подав до суду Заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої просить суд абзаци 3 та 4 другої сторінки позовної заяви по справі №754/1660/20 викласти в новій редакції наступного змісту: «Згідно пп. 13 п. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - розподільний облік комунальних послуг (далі - розподільний облік) - визначення за допомогою вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) та/або за встановленими правилами (методиками) у передбачених цим Законом випадках кількісних показників отриманої споживачем комунальної послуги, на підставі яких здійснюється розподіл показань вузла комерційного обліку між споживачами в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів (пп. б п. 1 ст. 1 зазначеного Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»), П. 4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що «оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів». Слова по тексту позовної заяви «вузол комерційного обліку» змінити на слова «вузол розподільного обліку». 31.03.2020 року від представника відповідача до суду надійшов Відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, представник вказує про те, що позивач помилково плутає поняття, вузла комерційного обліку та вузла розподільного обліку, адже вузол комерційного обліку забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, а вузол розподільного обліку у квартирі. Відтак, посилання позивача про те, що на відповідача покладається зобов`язання проводити періодичну повірку комерційного вузла обліку є помилковим. Тарифи па теплову енергію, послуги з ЦО та ЦПГВ за категоріями споживачів для КП «Кивтеплоенерго» встановлюються відповідними органами місцевого самоврядування. Підприємство зобов`язане застосовувати лише ті тарифи, які встановлені для нього у визначеному законом порядку. У відповідності до законодавства тарифи па комунальні послуги та теплову енергію є регульованими та встановлюються уповноваженим на це органом. Так, розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.04.2018 № 700, від 23.07.2018 № 1294 та від 22.12.2018 № 2340 (діючий) КП «Кивтеплоенерго» встановлено тарифи на теплову енергію, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з ЦО та ЦПГВ. Крім того, відповідно до затвердженої структури тарифу на послуги з централізованого опалення для потреб населення КП «Кивтеплоенерго» послуга з приводу повірки лічильника не входить до складу тарифу на централізоване опалення, а тому доводи позивача є необгрунтованими. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що вимоги позивача щодо зобов`язання здійснення повірки приладу обліку теплової енергії є безпідставними, адже обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку. У листі від 28.01.2020 року позивачу було повідомлено, що по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] відсутня інформація стосовно проведення чергової повірки засобу обліку теплової енергії, тому в програмному комплексі КП «Кивтеплоенерго» знято ознаку його наявності з жовтня 2019 року та нарахування проводяться відповідно до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» як для приміщень, що не обладнано індивідуальними теплолічильниками. Позивачу повідомлено, що для відновлення ознаки квартирного засобу обліку теплової енергії за зазначеною адресою та можливості проведення перерахунку відповідно до його фактичних показань необхідно виконати метрологічну повірку квартирного вузла обліку та подати до будь-якого сертифікованого центру комунального концерну «Центр комунального сервісу» свідоцтво про його метрологічну повірку. Крім того, інформування позивача про необхідність здійснення повірки квартирних засобів обліку було здійснено шляхом інформування у рахунку-повідомленні станом на 01.10.2019 року. На підставі викладеного представник КП «Київтеплоенерго» просить суд відмовити в задоволенні позову. 20.05.2020 року від [PERSON] до суду надійшла Відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачу ніяким нормативним актом не надано право знімати з обліку вузли обліку через не проведення періодичної повірки. Дії КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку вузла комерційного обліку теплової енергії (тепло лічильника) квартири [ADDRESS] та неврахування його показань при розрахунках за послуги з постачання теплової енергії квартири позивач вважає незаконними та такими, що порушують його права. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 16.09.2011 року. Позивач [PERSON] є споживачем послуги з централізованого постачання теплової енергії, виконавцем якої є КП «Київтеплоенерго», особовий рахунок № [NUMBER] . 15.03.2015 року згідно Договору про встановлення теплолічильника № 30 та Акту приймання виконаних робіт (послуг) і введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії виконавцем за замовленням позивача був проведений монтаж вузла обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . В грудні 2019 року позивачу було нараховано оплату за отримані послуги з постачання теплової енергії не по показниках квартирного засобу обліку теплової енергії, а по показниках будинкового засобу обліку теплової енергії. Причиною нарахування вартості послуг з постачання теплової енергії по показниках будинкового засобу обліку теплової енергії є те, що квартирний засіб обліку теплової енергії не пройшов періодичної повірки. Позивач, не погоджуючись із підставами для нарахування йому вартості спожитої теплової енергії по показниках будинкового засобу обліку теплової енергії, 02.01.2020 року звернувся до відповідача з заявою з вимогою скасувати рішення КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку тепло лічильника та здійснювати нарахування вартості послуг з опалення (теплопостачання) квартири за показниками тепло лічильника. Відповідно до листа КП «Київтеплоенерго» від 28.01.2020 року №30/312/1430 позивачу повідомлено інформацію про необхідність проведення періодичної повірки квартирного засобу обліку теплової енергії. По особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] відсутня інформація стосовно проведення чергової повірки засобу обліку теплової енергії, тому в програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» знято ознаку його наявності з жовтня 2019 року та нарахування проводяться відповідно до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» як для приміщень, що не обладнано індивідуальними тепло лічильниками. Після проведення повірки квартирного засобу обліку споживач має повідомити про це виконавця послуг із наданням свідоцтва про метрологічну повірку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відносини між Виконавцем послуг з ЦО, яким є «Київтеплоенерго» та споживачами таких послуг, яким, зокрема, є позивач, врегульовуються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до абзацу 1, 2, 3 пункту 9 Правил, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Згідно абзацу 3 пункту 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Відповідно до абзацу 4 пункту 12 Правил плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Згідно абзацу 3 пункту 18 Правил після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Відповідно до абзацу 1, 2, 3 пункту 15 Правил засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до підпункту 1, 5, 6, 9 абзацу 1 пункту 29 Правил, споживач має право на: зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт. Згідно абзацу 2 пункту 29 Правил споживач має також інші права відповідно до законодавства. Відповідно до підпункту 4 пункту 32 Правил, виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Отже, положеннями чинного законодавства не передбачено нарахування споживачу вартості послуги з постачання теплової енергії по показниках будинкового засобу обліку теплової енергії у випадку, якщо в квартирі встановлено квартирний засіб обліку теплової енергії, який є справний, з огляду на те, що квартирний засіб обліку теплової енергії не пройшов періодичної повірки. Чинне законодавство передбачає, що у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, але в подальшому після отримання показань квартирних засобів обліку підлягає перерахунку. Відповідно до визначення термінів, наведених в ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: - вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); - вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Частиною 4 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до статті 2 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» цей закон регулює відносини щодо: 1) комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги); 2) розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг; 3) встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії; 4) формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг; 5) забезпечення споживачів обліковою інформацією. Згідно абз. 3 п. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», після відновлення надання показань вузлів обліку споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послугу зобов`язані провести перерахунок із споживачем. Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Отже, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок суб`єкта господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на водопостачання і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 затверджено Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (далі Порядок), відповідно до п. 6 якого, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок виконавців. Виконавцем, відповідно до цього Порядку, є суб`єкт господарювання, який надає споживачу послуги з централізованого постачання холодної води та/або водовідведення. Згідно п.7,11,12,14 Порядку, виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. На час проведення періодичної повірки або ремонту засобу вимірювальної техніки виконавець встановлює тимчасовий засіб вимірювальної техніки. Після демонтажу засобу вимірювальної техніки виконавець забезпечує його транспортування для проведення періодичної повірки або ремонту. Після проведення періодичної повірки або ремонту виконавець у строк, зазначений в акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки, забезпечує транспортування засобу вимірювальної техніки для його монтажу. Транспортування засобу вимірювальної техніки здійснюється таким чином, щоб не вплинути на його метрологічні характеристики. Отже за змістом наведених норм періодична повірка засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги. При цьому здійснення повірки засобів вимірювальної техніки, яка включає демонтаж, транспортування до місця повірки та монтаж також покладається на суб`єкта господарювання, що надає послуги. Саме суб`єкт господарювання має демонтувати засіб обліку, визначитися із спеціалізованою організацією, яка проведе повірку, транспортувати до місця повірки і назад споживачу та встановити засіб обліку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з роз`яснень, викладених в п.13Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов є підставним та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved