Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача та просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], який є сином дружини власника квартири, тобто позивача, з 2004 року зареєстрований на житловій площі за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що [PERSON] більше ніж півроку не проживає в зазначеній квартирі, його речі та документи в ній відсутні, однак не виявляє бажання знятись з реєстрації. Оскільки за зазначеною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не споживаються, але нараховуються, чим порушуються права позивача. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти вимог [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою в якій просив зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] є його вітчимом, а [PERSON] є його братом по матері. Зазначив, що спірне житлове приміщення - трикімнатна квартира [ADDRESS], площею 43,8 кв.м., було надано на сім'ю з п'яти осіб, а саме на: відповідачів за зустрічним позовом - [PERSON], [PERSON], мати позивача - [PERSON], нього (на той час [PERSON].) та [PERSON] Дана квартира є неприватизованою, а тому спірне житлове приміщення відноситься до державного житлового фонду. 28.03.2014 року він змінив своє прізвище та ім'я з [PERSON] на [PERSON]. Також зазначив, що станом на день звернення до суду з зустрічною позовною заявою в квартирі [ADDRESS] зареєстровано ще п'ять осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проте фактично там проживає лише [PERSON] та періодично буває [PERSON] Також, [PERSON] посилається на те, що відповідачі неодноразово намагались вигнати його зі спірної квартири, застосовуючи фізичну силу, у зв'язку з чим, йому довелось звернутись до Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві. На сьогоднішній день, позивач не може потрапити до квартири через відсутність ключів, які забрав [PERSON] та через реальну загрозу його життю та здоров'ю з боку відповідачів, які перешкоджають йому у користуванні житловим приміщенням, а тому йому доводиться проживати у своїх знайомих. На підставі викладеного просив зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач та його представник за первісним позовом, відповідач та його представник за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечували та просили у їх задоволенні відмовити. Відповідач та його представник за первісним позовом, позивач та його представник за зустрічним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову [PERSON] заперечували у повному обсязі та просили в ньому відмовити. Зустрічні позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Свідки зі сторони [PERSON], [PERSON] (друг) та [PERSON] (дружина) в судовому засіданні показали, що дійсно бачили, що між позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) та відповідачем (за первісним позовом), позивачем за зустрічним позовом неодноразово виникали конфлікти, які супроводжувались образливими висловлюваннями та застосуванням фізичної сили. Суд, вислухавши думки сторін та свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], площею 43,8 кв.м., була надана 06.12.1989 року громадянину [PERSON] з сім'єю з п'яти осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується Ордером на житлове приміщення №66994, виданим на підставі рішення виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів від 27.11.1989 року №510. 28.03.2014 року за актовим записом № 33 відповідач за первісним позовом змінив своє прізвище та ім'я з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві. Відповідно до довідки житлово - експлуатаційної дільниці №905 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» № 12459 від 07.12.2016 року на житловій площі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 6 осіб, в тому числі: [PERSON], [INFO] (власник особового рахунку), [PERSON], [INFO] р.н.(дружина), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (онук), [PERSON], [INFO] (онук) та [PERSON], [INFO] (син дружини). Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] протягом тривалого часу не проживає у зазначеній квартирі, його речі та документи відсутні, з реєстрації він не бажає зніматись та за комунальні послуги не сплачує, а тому він підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі більше року, що підтверджується актом від 16.01.2017 складеним мешканцями будинку [ADDRESS] Крім того, факт непроживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується поясненнями, наданими [PERSON] адвокату Гулій Л.В. від 26.12.2016 року, який зазначив, що періодично перебуває в гостях у родини [PERSON] та який зазначив, що [PERSON] протягом тривалого часу не проживає в зазначеній квартирі, а його особисті речі відсутні. Також, аналогічні покази були надані [PERSON] 26.12.2016 року та [PERSON] 27.12.2016 року. Відповідно до ст. ст. 47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло. Відповідно до ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно зі ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР передбачено можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Встановлено і не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 04.06.2016 року, більше року. Оцінюючи покази свідків [PERSON] та [PERSON], суд відноситься до них критично, оскільки їх судження є упередженими і такими, що не розкривають обєктивної картини справи. Крім того, вони не спростовують висновків суду, щодо вирішення даного спору, а тому суд критично ставиться до даних ними пояснень і бере їх до уваги лише в частині загального опису подій, які передували зверненню до суду. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач за первісним позовом [PERSON] може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки він тривалий час за власною ініціативою не проживає за зазначеною адресою, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] стосовно зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити його до зазначеної квартири, то слід зазначити наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми 3 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурний підрозділ «Житлово - експлуатаційна дільниця №905» №12459 від 07.12.2016 року. Між позивачем за зустрічним позовом та відповідачами за зустрічним позовом склалися неприязні відносини. 10.03.2016 року [PERSON] було направлено [PERSON] лист, відповідно до якого позивач за зустрічним позовом звертався до [PERSON] з пропозицією розв'язання спірної ситуації, яка склалась, а саме: провести перемовини з [PERSON] та виділити [PERSON] полицю у спільному холодильнику; виділити частину підсобного приміщення (кухонного балкону) для власних потреб; запропонувати власний спосіб мирного та дружнього співпроживання в квартирі. Крім того, зазначив, що в разі застосування до нього будь - яких образ, погроз [PERSON] буде звертатись до органів поліції. Зазначений лист було вручено [PERSON] під розписку 16.03.2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. 03.06.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] записку про те, що йому необхідно залишити квартиру. На цій підставі між ними виник конфлікт. Так, 10.06.2016 року [PERSON] звернувся до Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно нього з боку [PERSON], а саме побиття «розвідним» ключем, що підтверджується протоколом прийняття заяви від 10.06.2016 року. На підтвердження нанесення тілесних ушкоджень, [PERSON] була надана довідка травмпункту КМКЛ №6 м. Києва від 04.06.2016 року. 11.06.2016 року відомості за його заявою було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016100090006750. Відповідно до висновку начальника Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві Василенка П.Ю. від 21.06.2016 року перевірку матеріалів по заяві [PERSON] закінчено та матеріали ЄО №39029 від 28.05.2016 року списано до номенклатурної справи. Таким чином, твердження [PERSON] про чинення перешкод у праві користування житловим приміщенням та застосування фізичної сили відносно нього зі сторони відповідачів за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] лише після того, як [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]Також, позивач за зустрічною позовною заявою зазначає, що він зареєстрований в [ADDRESS], а тому має право проживати в ній. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність ререєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, суд не приймає до уваги зазначене твердження [PERSON] Крім того, встановлено, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою. Відповідно до ст. 61 ЖК Укрїнської РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Статтею 62 ЖК Укрїнської РСР передбачено, що до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ст.162 ЖК Укрїнської РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з ст. 163 ЖК Укрїнської РСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] не сплачував та не сплачує комунальні послуги, чим ухилявся від виконання покладених на нього обов'язків. Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що позивач за зустрічним позовом (відповідач за основним позовом) більше року не проживав в спірній квартирі, тобто він має інше місце постійного проживання. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Outcome: approved