Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її син - [PERSON], після чого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області було відкрито спадкову справу № 579/ 2015 що до майна померлого. 13.02.2016 року позивач як спадкоємець першої черги, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу, подала заяву про прийняття спадщини, що залишилася після спадкодавця. На день смерті залишилося майно, яке було оформлено на [PERSON] та складалося з квартири та машини. На дане майно позивач згідно норм закону отримала свідоцтво про право на спадщину. Крім того, на день смерті залишилося майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,0625 га з кадастровим номером [NUMBER], розташованої в місті Боярці Київської області, наданої для колективного садівництва. Варто зазначити, що дана нерухомість придбана померлим та його дружиною [PERSON] (далі- відповідач) за час перебування в шлюбі та зареєстрована на ім'я останньої, що підтверджується свідоцтвом про шлюб і договором купівлі-продажу земельної ділянки (копії даних документів знаходяться у спадковій справі). А від так вказане майно згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу є об'єктом спільної сумісної власності. 26.07.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину даної земельної ділянки (що становить 0,0125 га) але він відмовив у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності правовстановлюючих документів, (відповідач на вимогу нотаріуса відмовилась надавати документи) та рекомендував звернутися до суду. Оскільки, зазначена земельна ділянка зареєстрована на ім'я відповідача, то отримати потрібні правовстановлюючі документи немає можливості. Тому позивач просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 2/5 частки спадщини, що становить 2/10 частки (0,0125 га) земельної ділянки загальною площею 0,0625 га з кадастровим номером [NUMBER], розташованої в місті Боярці Київської області, наданої для колективного садівництва та 2/10 частки побудованого на вказаній вище земельній ділянці садового будинку, з урахуванням 1/5 частки спадщини, від якої відмовився на її користь батько спадкодавця - [PERSON]. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати земельну ділянку, загальною площею 0,0625 га, з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в місті Боярці Київської області, з цільовим призначенням - для колективного садівництва, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] (Відповідач) та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 2/5 частки спадщини, що становить 2/10 частки (0,0125 га) земельної ділянки загальною площею 0,0625 га з кадастровим номером [NUMBER], розташованої в місті Боярці Київської області, наданої для колективного садівництва та 2/10 частки побудованого на вказаній вище земельній ділянці садового будинку, з урахуванням 1/5 частки спадщини, від якої відмовився на її користь батько спадкодавця - [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити. Орган опіки та піклування при Києво-Святошинській районній адміністрації Київської області направив до суду лист в якому просив розгляд справи провести у відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив в позові відмовити. Третя особа Садове товариство «Більшовик-2» про день, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 21 квітня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом Серія [NUMBER]. 26 жовтня 2013 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким [PERSON] набула у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0625 га, з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в місті Боярці Київської області, з цільовим призначенням - для колективного садівництва. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № Серія [NUMBER]. 20.11.2015 року на підставі заяви № 1572, яка надійшла від імені дружини [PERSON] - [PERSON], яка діяла від себе особисто та від імені своїх малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області заведена спадкова справа № 579/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON]. 13.02.2016 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від імені матері спадкодавця - [PERSON] - надійшла заява № 180 про прийняття спадщини, що залишилася після померлого [INFO] [PERSON]. 13.02.2016 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від імені батька спадкодавця - [PERSON] - надійшла заява № 181 про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після померлого [INFO] [PERSON], на користь матері спадкодавця - [PERSON]. 29.04.2016 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області після померлого [INFO] [PERSON] видані свідоцтво про право власності на 1/2 частку автомобіля на ім'я [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/5 частки спадщини, що становить 3/5 частки квартири та 3/10 частки автомобіля, на ім'я дружини спадкодавця - [PERSON] та на ім'я малолітніх дітей спадкодавця - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], (в рівних частках кожному), а 2/5 частки спадщини, що становить 2/5 частки квартири та 2/10 частки автомобіля, спадкоємицею на які за законом є мати спадкодавця - [PERSON], з урахуванням 1/5 частки спадщини, від якої відмовився на п користь батько спадкодавця - [PERSON], залишилися відкритими. 29.04.2016 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області після померлого [INFO] [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частки спадщини, що становить 1/5 частки квартири та 2/10 частки автомобіля, на ім'я матері спадкодавця - [PERSON], з урахуванням 1/5 частки спадщини, від якої відмовився на її користь батько спадкодавця - [PERSON]. Постановою від 26.07.2016 р. державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовлено у [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на 2/5 частки спадщини, що становить 2/10 частки земельної ділянки площею 0,0625 га з кадастровим номером [NUMBER], розташованої в місті Боярці Київської області, наданої для колективного садівництва та 2/10 частки побудованого на вказаній вище земельній ділянці садового будинку, у зв'язку з тим що не було надано документів, що підтверджують право власності [PERSON] на зазначене вище нерухоме майно. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (ст. 63 СК України). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Стаття 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи що спірна земельна ділянка була набута відповідачем [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON], дана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя в силу приписів ст. 60 СК України. А тому кожному із них належить по 1/2 частині даної земельної ділянки. Позивач по справі [PERSON] як спадкоємець першої черги, яка належним чином прийняли спадщину після смерті сина [PERSON], та має право на відповідне частку майна що увійшло до спадкової маси, в тому числі на 2/5 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0625 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, цільове призначення для колективного садівництва, кадастровий номер [NUMBER]. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та в частині визнання права власності на 2/5 частини спірної земельної ділянки за позивачем. В частині позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на 2/10 частки садового будинку, суд відмовляє, оскільки позивачем не надано письмових доказів щодо наявності даного майна та входження його до спадкової маси після смерті [PERSON] У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed