Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно житловий будинок № 4, по вул. Кирієнка, в с. Дибинці, Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 2003 року він\~ та члени його сімї користуються будинком № 4, по вул. Кирієнка, в с. Дибинці, Богуславського району. Починаючи з 2003 року він та члени його сімї добросовісно, відкрито та безперервно володіють і користується даним будинком, здійснюючи поточний ремонт. Посилаючись на положення ст. 328\~ ч. 1,\~ ст. 344 ЦК України позивач просить задовольнити вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Дибинецька сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та члени його сімї з 2003 року і по даний час проживають [INFO], по вул. Кирієнка, в с. Дибинці, Богуславського району Київської області та відкрито і безперешкодно користуються даним будинком, що підтверджується витягами з погосподарської книги Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області. Згідно даних технічного паспорта, будинок має такі технічні характеристики: загальна площа 93,2 кв.м., житла 50,4 кв.м., та господарські будівлі і споруди, а саме: погріб під частиною будівлі\~ (літера Б/пг), мансарда нежитлова (літера А/мс),\~ убиральня (літера б-1), сарай-гараж-літня кухня (літера Б-1), сарай прибудова (літера б1-1), огорожа, колодязь питний. Відповідно до технічного звіту № 266/12.11.18 будинок відповідає встановленим вимогам надійності і безпечної експлуатації, стан зазначеного житлового будинку на час обстеження задовільний і дозволяє безпечно його експлуатувати. Відповідно до експертного висновку протипожежного стану обєкта № 82 від 20.11.2018 року житловий будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки. Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на будинок № 4,\~\~ по вул. Кирієнка, в с. Дибинці, Богуславського району Київської області, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2308,98 грн..

Outcome: approved