Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він на прилюдних торгах, які були проведені 24 грудня 2002 року Чернівецькою філією Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец'юст» Міністерства юстиції України, придбав за 67 500 грн. двохкімнатну квартиру № 3 загальною площею 61,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Авангардна, 53. Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 21 січня 2003 року йому було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яке він 27 березня 2003 року зареєстрував у Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2012 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа- ЗАМ КБ«Промінвестбанк», про виселення відмовлено. Позов [PERSON] [PERSON] до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Чернівці, Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец'юст», ПТКПФ «Гольф», треті особи: КВКП «Корбі», служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги від 24 грудня 2002 року щодо квартири [ADDRESS]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру; визнано недійсним акт про державну реєстрацію права власності на квартиру та визнано право власності на квартиру за [PERSON] Позивач зазначає, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області ае, що судами різних інстанцій було встановлено, що державним виконавцем в процесі проведення прилюдних торгів з продажу квартири [ADDRESS] було допущено порушення чинного законодавства, а саме: при поданні заявки на прилюдні торги не було представлено документів, що підтверджували б право власності ПКТП «Гольф» на спірну квартиру. З огляду на наведене позивач вважав, що внаслідок неправомірних рішень та дій державного виконавця йому було завдано майнову та моральну шкоду. На цій підставі, після уточнення позовних вимог, [PERSON]Д просив стягнути з Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ на його користь в рахунок відшкодування реальних збитків 1\~100 000 грн. та в відшкодування моральної шкоди 150 000 грн., які завданні незаконними рішеннями і діями органу державної влади - Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Чернівці. Стягнення просив провести шляхом списання коштів Державною казначейською службою України, [PERSON] управлінням Державної казначейської служби України у Чернівецькій області в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ, а в разі їх відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердивши обставини, які викладеній позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] управління Державного казначейської служби України в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, представники третіх осіб Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» та МКП «Чернівцітепломережа» в судове засідання не з»явилися, хоча належно були повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в зв»язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що наказом Господарського суду Чернівецької області від 21 грудня 2000 року № 6/2103-241/35 звернуто стягнення на майно приватного торгово-комерційного підприємства «Гольф» для виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 10 жовтня 2000 року про стягнення з ПТКП «Гольф» на користь Чернівецького центрального відділення «Промінвестбанку» 1 015 034 грн. боргу, 35 809 грн. відсотків річних, 1 700 грн. державного мита та 69 грн. арбітражних витрат. Наказом Господарського суду Чернівецької області від 03 грудня 2001 року № 9/606 звернуто стягнення на майно приватного торгово-комерційного підприємства «Гольф» для виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 13-21 листопада 2001 року про стягнення з ПТКП «Гольф» на користь Чернівецького обласного державного комунального підприємства «Чернівціоблтепломережа» заборгованості в сумі 17 779 грн. 34 коп. На виконання вказаних наказів Чернівецькою філією Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец'юст» 24 грудня 2002 року було проведено прилюдні торги наступного майна: незавершеної будівництвом квартири №3 загальною площею 61,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Авангардна, 53, переможцем яких став [PERSON], який вніс за придбане майно 67 500 грн., що підтверджується актом державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції [PERSON] про проведення прилюдних торгів від 17 січня 2003 року, затвердженим в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції [PERSON] 17 січня 2003 року (а. с. 7). Відповідно до квитанції від 23 грудня 2002 року № 5/15 позивач сплатив гарантійний внесок в сумі 2 925 грн. за участь в прилюдних торгах на рахунок ДП «Укрспец'юст». Згідно з квитанцією від 25 грудня 2002 року позивач сплатив на рахунок ДП «Укрспец'юст» кошти за придбання кварти в розмірі 64 575 грн. (а. с. 6). Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 21 січня 2003 року видано [PERSON] свідоцтво про право власності на двохкімнатну квартиру № 3 загальною площею 61,8 кв. м, яка знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Авангардна, 53, зареєстровану березня 2003 року у Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації (а. с. 8-9). 03 травня 2003 року [PERSON] подано позов до Першотравневого районного суду м. Чернівці про виселення [PERSON], [PERSON] із даного житлового приміщення без надання іншого житла. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці 21 листопада 2012 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - ЗАТ «Промінвестбанк», про виселення відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Чернівці, Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец'юст», «Гольф», треті особи: КВКП «Корбі», служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги від 24 грудня 2002 року квартири [ADDRESS]. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 3 у будинку по вул. Авангардній в м. Чернівці, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] від 21 січня 2003 року. Визнаний недійсним акт про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] від 27 березня 2003 Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (а. с. 10-12). Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 25 2013 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2012 року залишено без змін (а. с. 13-17). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 жовтня 2013 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2012 року та Апеляційного суду Чернівецької області від 25 вересня 2013 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 лютого 2014 року відхилено касаційну скаргу ПАТ «Промінвестбанк», рішення Першотравневого суду м. Черні 21 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області 25 вересня 2013 року залишено без змін. При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного і під час проведення виконавчого провадження суди повинні дотримуватись положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону «Про виконавче провадження», а також положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби (п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»). Оскільки дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), до таких правовідносин застосовуються загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, питання про правомірність дій державного виконавця може вирішуватись лише у позовному провадження. З огляду на наведене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2012 року, яким прилюдні торги від 24 грудня 2002 року щодо квартири [ADDRESS] визнано недійсними з огляду на порушення державним виконавцем вимог ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та наказу від 27 жовтня 1999 року № 68/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», підтверджує факт неправомірності дій державної виконавчої служби. За змістом ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави незалежно від його вини. Позивач просить відшкодувати йому майнову шкоду в розмірі 1\~100\~000 грн., визначаючи її за вартістю квартири, на яку його було позбавлено права власності, саме ця сума на думку позивача дозволить йому придбати рівноцінну квартиру на ринку нерухомості. Судом встановлено, що позивач придбав квартиру № 3 по вул. Авангардній, в будинку № 53 24 рудня 2002 року за 64\~575 грн. на прилюдних торгах. Ці торги були визнані недійсними рішенням Першотравневого райсуду м. Чернівці від 21 листопада 2012 року. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення до покупця переможця прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством, складання за наслідками проведення прилюдних торгів відповідного акту є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже є правочином. Враховуючи що відчуження майна з прилюдних торгів належить до договорів купівлі-продажу такий договір може визнаватися недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України). Згідно вимог ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Тобто цивільно-правовими наслідками визнання недійсним укладеного на торгах договору відповідно до ст.. 216 ЦК України є реституція. Оскільки реституція регулює відносини лише між сторонами визнаного недійсним договору, то робити це повинен продавець за договором, яким є спеціалізована організація, яка проводила прилюдні торги. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Таким чином, судом приходить до висновку , що позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають, так як позивач у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами факт унеможливлення повернення йому коштів, витрачених ним на придбання квартири на прилюдних торгах 24 грудня 2002 року взагалі, і як наслідку заподіяння йому матеріальної шкоди. Позивач не використав свого права на звернення до суду з вимогою про повернення сплачених ним коштів за спірну квартиру придбану на прилюдних торгах або вимагати застосування реституції при наявності рішення суду про визнання торгів недійсними. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою статті ст..1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичної або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень. відшкодовується державною (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичній чи юридичній особі під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку передбаченому законом за рахунок держави. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2012 року, яким прилюдні торги від 24 грудня 2002 року щодо квартири [ADDRESS] визнано недійсними з огляду на порушення державним виконавцем вимог ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та наказу від 27 жовтня 1999 року № 68/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», підтверджує факт неправомірності дій державної виконавчої служби, внаслідок яких прилюдні торги були визнані недійсними, позивач був позбавлений права власності на придбану ним на цих торгах квартиру. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права та законних інтересів. На думку суду, неправомірність дій державної виконавчої служби внаслідок яких були визнані недійсними прилюдні торги, на яких позивач придбав для себе житло призвела до моральних страждань позивача [PERSON] , які полягали у душевних переживаннях, пов»язаних з позбавленням його права власності на придбане ним на прилюдних торгах майно, а саме квартиру та вимушених змінах в його особистому житті, які пов»язані з розглядом різними судовими інстанціями протягом більше 10 років різноманітних позовів на захист його порушеного права. Компенсацію моральної шкоди з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає необхідним стягнути в розмірі 25\~000 грн., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial