Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Теплотехніка» про визнання звільненим зобов'язання видати наказ з внесенням відповідного запису в трудову книжку, витребування трудової книжки, стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що з квітня 2009 року він був прийнятий на роботу та перебував на посаді оператора АЗС ТОВ «Фірма «Теплотехніка». З вересня 2015 року Відповідач перестав виплачувати заробітну плату позивачеві, внаслідок чого утворилась заборгованість по її виплаті. У зв'язку з чим у лютому місяці 2016 року позивач прийняв рішення звільнитись за власним бажанням з посади, про що ним подавались заяви, однак Відповідач ніяким чином не реагував на вказані заяви та не звільняв [PERSON], у зв'язку з чим останній був змушений відправити заяву про звільнення листом, через засоби поштового відправлення - Укрпошта (02.02.2016) на юридичну адресу Відповідача, яке відповідач отримав 05.02.2016. Позивач, посилаючись на вимоги ст. 38 КЗпПУ, просить винести рішення, яким вважати його звільненим з посади з 20.02.2016, зобов'язати відповідача видати відповідний наказ про його звільнення, вказавши підставою звільнення з посади - ст. 38 КЗпП України; внести відповідний запис до трудової книжки, та видати трудову книжку позивачу [PERSON], а також стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3860,00 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку та покласти на відповідача судові витрати по справі. У судове засідання сторони не з'явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від представника відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Теплотехніка» з квітня 2009 року, перебуваючи на посаді оператора АЗС ТОВ «Фірма «Теплотехніка», а саме - було укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до вимог Кодексу законів про працю України. Як вбачається з позовної заяви, з вересня 2015 року Відповідач перестав виплачувати заробітну плату позивачеві, внаслідок чого утворилась заборгованість по її виплаті. У зв'язку з чим у лютому місяці 2016 року позивач прийняв рішення звільнитись за власним бажанням з посади, в порядку ст. 38 Кодексу Законів про працю України, про що ним подавались заяви Відповідачу, однак Відповідач ніяким чином не реагував на вказані заяви та не звільняв [PERSON], у зв'язку з чим останній був змушений відправити заяву про звільнення листом, через засоби поштового відправлення - Укрпошта (02.02.2016) на юридичну адресу Відповідача (75600, м. Гола Пристань, пров. Нафтовий, 2,), що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке відповідач отримав 05.02.2016. Відповідно до ст. 38 КЗпПУ, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за 2 тижні. Таким чином, 19.02.2016 сплинув двотижневий термін, передбачений ст. 38 КЗпПУ та з 20.02.2016 відповідач [PERSON] мав бути офіційно звільненим з посади оператора АЗС Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Теплотехніка» та цього ж дня Відповідач був зобов'язаний видати наказ про звільнення позивача з посади, видати йому належним чином оформлену трудову книжку та розрахунок. Проте цього Відповідачем не було зроблено. Відповідно до ст. 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Стаття 116 КЗпПУ передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 48 КЗпПУ передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Як передбачає п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу працівника. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, п. 4.1, 4.2 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наведені докази свідчать про порушення відповідачем вимог Кодексу законів про працю України, зокрема ст. ст. 47, 48, 116 а також Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, будь яких доказів на спростування зазначених обставин, відповідачем надано не було, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, також задоволенню підлягають вимоги стосовно стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Теплотехніка» підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Outcome: approved