Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на гараж, загальною площею 28,04 кв.м., з погребом під частиною будівлі, площею 8,35 кв.м., розташований по [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Богуславської міської Ради № 152 від 11 липня 1978 року громадянину [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво гаража по вулиці Комсомольській розміром 4x5 м. за рахунок земель держземфонду під № 29. У 1984 році [PERSON] запропонував йому придбати у нього цей гараж. Виконавчий комітет Богуславської міської Ради не заперечував проти продажі [PERSON], належного йому гаражу, про що свідчить довідка виконавчого комітету Богуславської міської Ради № 2014 від 12 грудня 1984 року. Наприкінці 1984 року [PERSON] передав йому ключі від гаража, а також рішення виконкому Богуславської міськради № 152 від 11 липня 1978 року та довідку виконкому №2014 від 12 грудня 1984 року, після чого він почав користуватися гаражем. Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу між ним та [PERSON] не укладався, оскільки останній на той момент не здійснив реєстрацію нерухомого майна (гаража) в бюро технічної інвентаризації. Починаючи з кінця 1984 року і по даний час він відкрито, безперервно володіє нерухомим майном - гаражем по [ADDRESS]. Факт безперервним володінням гаражем підтверджується актом комісії депутатів Богуславської міської Ради. Зважаючи на те, що він добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майно протягом десяти років, то це є підставою у відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України визнати за ним право власності на гараж за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищенаведені факти та докази. Представник відповідача - Богуславської міської ради, [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що під час судового розгляду справи встановлено, що позивач безперервно більше 10 років добросовісно володіє гаражем по [ADDRESS], а також з'ясовано, що дане нерухоме майно не порушує права інших осіб, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, а також відповідно до звіту про технічний стан гаража вказану будівлю можливо безпечно експлуатувати, в зв'язку з чим Богуславська міська рада не заперечує проти позову. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради народних депутатів №152 від 11.07.1978 року [PERSON] було надано земельну ділянку розміром 4 х 5 м під будівництво гаража по вул. Комсомольській, 29 за рахунок вільних земель держземфонду. Довідка №2014 видана 12.12.1984 року виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів свідчить про те, що виконавчий комітет не заперечував проти продажі належного [PERSON] гаража по [ADDRESS] гр. [PERSON]. Із копії технічного паспорта виготовленого ТОВ «УКР БУДСПЕЦПРОЕКТ» 26.05.2014 року вбачається, що по [ADDRESS] розташований гараж загальною площею 28,04 кв.м. та погріб під частиною будівлі площею 8,35 кв.м. Володільці сусідніх гаражів по вул. Перша гаражна, №148 і №150 [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що їх гаражі примикають до гаража, яким користується позивач біля 30 років. При цьому їх права не порушуються і вони нормально користуються своїми гаражами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що позивач [PERSON] в 1984 році купив у [PERSON] гараж, яким користується безперервно по даний час. Крім того, позивач надав суду копії квитанцій про сплату ним земренти в 1982-1984 роках за користування земельною ділянкою. Згідно технічного висновку №22/17.09.14 від 17.09.2014 року складеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON], гараж по [ADDRESS], зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан гаража на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституцції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності на гараж за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності підлягає задоволенню в повному обсязі. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved