Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить стягнути в свою користь з відповідача [PERSON] борг за договором позики у розмірі 11240 грн. та 400 грн. витрат на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.02.2013 року відповідач позичив у нього гроші в сумі 2400 грн. терміном на два місяці і зобов'язався повернути позичені кошти до 12.04.2013 року, про що дав відповідну розписку. За несвоєчасне повернення коштів відповідач зобов'язався сплачувати 10% від суми боргу за кожен місяць прострочення. Однак відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав і на даний час суму боргу не повернув. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 12 лютого 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 2400 грн. терміном на два місяці, та зобов'язався в разі неповернення вказаної суми боргу у строк передбачений договором, сплачувати 10 % від вказаної суми боргу за кожний місяць прострочення (а.с.4). Згідно розрахунку проведеного позивачем, відповідач зобов'язаний сплати йому борг за договором позики в сумі 11240 грн., що складається з суми позики в розмірі 2400 грн. та процентів за прострочення сплати позики в розмірі 8840 грн. На підставі зібраних доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання перед позивачем [PERSON] щодо повернення суми позики, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Згідно квитанції від 18.03.2016 року [PERSON] за надання правової допомоги сплатив 400 грн., а тому з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved