Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму депозиту у розмірі 19972,10 гривень та нарахованих відсотків у розмірі 453,17 гривень, посилаючись на те, що 20.06.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/61/192287, відповідно до якого банк прийняв від нього грошові кошти у розмірі 19972,10 гривень на строковий депозитний рахунок [NUMBER], строком на 30 днів, з процентною ставкою 13,7% річних. У зв'язку з тим, що ним не було повідомлено банк про розірвання договору, строк його дії було ще на 30 днів, тобто до 20.08.2014 року. 12.08.2014 року він повідомив банк про те, що відмовляється від продовження строку дії договору та просив повернути суму вкладу та нараховані за договором відсотки у розмірі 453,17 гривень. У зв'язку з тим, що відповідач після закінчення строку дії договору свої обов'язки щодо повернення грошових коштів та нарахованих за договором відсотків добровільно не виконав, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» в особі Відділення «Запорізька обласна дирекція» ПАТ «Міський комерційний банк» (банк) та [PERSON] (вкладник) був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/61/192287, відповідно до якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у розмірі 19972,10 гривень на строковий депозитний рахунок [NUMBER], строком на 30 днів, з процентною ставкою 13,7% річних (а.с.2-3). Відповідно до п.1.3 договору строкового банківського вкладу №2630/61/192287 від 20.06.2014 року, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії договору, то договір вважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Якщо вкладник вимагає повернення суми вкладу після продовження, але до закінчення нового строку договору, перерахування процентів здійснюється тільки за строк зберігання вкладу. Згідно п.2.2 договору строкового банківського вкладу №2630/61/192287 від 20.06.2014 року проценти, нараховані відповідно до договору, сплачується вкладнику окремо від суми вкладу готівкою через касу банку за його вимогою щомісячно, 20-го числа кожного календарного місяця, а також в день повернення суми вкладу. 15.08.2014 року позивач звернувся до банку із заявою про відмову від продовження строку дії договору та повернення суми вкладу і нарахованих за договором відсотків (а.с.4). На підставі довідки від 20.08.2014 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк», сума вкладу за договором строкового банківського вкладу №2630/61/192287 від 20.06.2014 року становить 19972,10 гривень, сума нарахованих процентів - 453,17 гривень (а.с.5-6). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною другою статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання за договором строкового банківського вкладу №2630/61/192287 від 20.06.2014 року виконав у повному обсязі та вніс на рахунок, зазначений у договорі, грошові кошти в сумі 19972,10 гривень. На даний час строк дії зазначеного договору строкового банківського вкладу сплив, однак відповідачем зобов'язання щодо повернення позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків не виконані, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу у розмірі 19972,10 гривень та нарахованих відсотків у розмірі 453,17 гривень. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved