Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він протягом більше ніж 27 років працював на підприємстві відповідача, у шкідливих та небезпечних умовах. У 2009 році його фізичний стан значно погіршився, у зв`язку із чим позивач змушений був пройти курс лікування, яке не дало позитивних результатів, а тому у період з 12 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року він проходив курс лікування в державній установі «Інститут медицини праці ім. Ю.Л. Куднєва Академії медичних наук України», де йому вперше було встановлено професійне захворювання хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами, рецидивуючий перебіг та хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ступеня. Відповідно до медичного висновку №30/737 від 19 вересня 2019 року його захворювання було визнане професійним, і відповідно до висновку МСЕК від 16 грудня 2019 року позивачеві вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання на 65% за сукупністю та встановлено третю групу інвалідності безстроково. Відповідно до Акту розслідування причинами виникнення у [PERSON] хронічного професійного захворювання є незабезпечення роботодавцем належного технологічного процесу, незабезпечення працівників механічними пристроями при виконанні ними тяжких фізичних робіт в підземній виробці та неефективність роботи вентиляторів, відсутність засобів та заходів рятувального характеру. Внаслідок професійного захворювання завдано шкоду здоров`ю [PERSON] , що спричинило моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями щодо пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Хвороба [PERSON] спричиняє тяжкі фізичні і моральні страждання, порушує нормальні життєві зв`язки, його життєдіяльність обмежена. На теперішній час у [PERSON] змінився звичайний спосіб життя, його постійно переслідує біль, він вимушений значний час витрачати на лікування в різних медичних установах, намагаючись відновити здоров`я. Тому, враховуючи вимоги розумності, справедливості, з огляду на важкі безстрокові наслідки захворювання, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв`язків, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 32500,00 гривень. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 19 травня 2021 року (а.с. 29). Від відповідача на адресу суду 22 квітня 2020 року, в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року, надійшов відзив на позов, а тому, суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до розгляду в межах цієї цивільної справи. Згідно з відзивом на позов відповідач просить суд розглянути справу без участі його представника відповідно до норм чинного законодавства. Зауважив, що згідно з узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень (а.с. 33-34). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, від сторін не надходило. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 02 березня 1992 року по 01 липня 2019 року працював на державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та був звільнений 01 липня 2019 року наказом № 123-к внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 09 липня 1986 року (а.с. 12-15). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого 21 жовтня 2019 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області, професійне захворювання [PERSON] , а саме: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами, рецидивуючий перебіг, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ступеня, виникли внаслідок недосконалості технологічного процесу, систематичне виконання робіт з перевищенням допустимих значень показників факторів виробничого середовища та трудового процесу (а.с. 8-11). Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №087689 від 16 грудня 2019 року та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №416671 від 16 грудня 2019 року позивачу було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності з 09 грудня 2019 року, з них: 50% втрати професійної працездатності за хронічну попереково-крижову радикулопатію та 15% за приглухуватість, та також безстроково встановлено третю групу інвалідності. Визначена потреба позивача у медикаментозному, санітарно-курортному лікуванні (а.с. 6-7). Відповідно до медичного висновку державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.Л. Куднєва Академії медичних наук України» №2225 від 19 вересня 2019 року, виписки з медичної карти хворого №884 від 30 вересня 2019 року, косультаційного висновку спеціаліста від 18 червня 2019 року, консультативного висновку №13668/19 від 18 вересня 2019 року, виписного епікризу №713, виписного епікризу з історії хвороби №983, виписного епікризу з історії хвороби №490, виписки з медичної карти хворого від 07 жовтня 2019 року, епікризу №815 позивач перебував на лікуванні у різних медичних закладах протягом досить тривалого часу з діагнозами: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами, рецидивуючий перебіг, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ступеня (а.с. 7, 16-26). Згідно з довідкою Військово-цивільної адміністрації м. Мар`їнка та с. Побєда №839 від 25 березня 2021 року до складу сім`ї [PERSON] входить його дружина, син, тесть пенсіонер та теща пенсіонерка (а.с. 27). Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України. Також, встановлено, що відповідач не спростовує того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов та способу життя. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 32500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду\~на викладене,\~приймаючи до\~уваги,\~що суд\~дійшов висновку\~про доцільність\~задоволення позовних\~вимог [PERSON] \~щодо стягнення\~моральної шкоди,\~а останній\~відповідно до\~вимог п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений\~від сплати\~судового збору,\~суд вважає\~необхідним,\~на виконання\~вимог ч.\~6\~ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави\~в особі\~Державної судової\~адміністрації України\~витрати зі\~сплати судового\~збору у\~розмірі 0,4\~розміру прожиткового\~мінімуму на\~одну працездатну\~особу,\~що дорівнює\~908,00\~грн. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved