Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у жовтні 2018 року до Подільського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він із 28.07.2015 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Проте, їх подружнє життя через постійні сварки та непорозуміння не склалося, спільне господарство із відповідачем не ведеться, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Оскільки [PERSON] відмовляється за взаємною згодою розірвати шлюб, віна вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.12.2018 р. матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва, згідно протоколу автоматизованого розподілу справу передано в моє провадження. Згідно ухвали від 23.01.2019 р. відкрито провадження у справі, ухвалою від 14.03.2019 р. справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив розірвати шлюб. Відповідач до суду не прибула. Про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином. Будь-яких заяв на адресу суду не подавала Заслухавши думку позивача, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 665, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського РУЮ у м. Києві. Від шлюбу подружжя дітей не має. Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони тривалий час не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є недоречним і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved