Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та відповідно до уточненої позовної заяви просить позбавити відповідача права користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01.11.2011 р. він є власником житлового будинку [ADDRESS]. В будинку зареєстрований відповідач, хоча фактично не проживає більше десяти років. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву від 06.10.2015 р. про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.11.2011 р., яке набрало законної сили 14.11.2011 р., за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] З копії витягу № 32181360 від 24.11.2011 р. вбачається, що право власності на означений житловий будинок зареєстроване за [PERSON] в ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 24.11.2011 р., реєстраційний номер 35254907. Відповідно до довідки № 01-29/1826 від 11.08.2015 р., виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради, [PERSON] зареєстрований та проживає в житловому будинку [ADDRESS] та має склад сім'ї: брат - [PERSON], 1964 р.н. (зареєстрований але не проживає). Відповідно до довідки № 01-29/2332 від 06.10.2015 р., виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради, в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], 1964 р.н., але з 2010 року за даною адресою не проживає. Згідно відповіді начальника адресно-довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області [PERSON] дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою з 1996 року. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про позбавлення права користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника - у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об'єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved