Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля», третя особа: Мирноградське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок отримання професійного захворювання. В обґрунтування вимог вказав, що у період з 29.05.1978 по 24.02.2000 року він перебував у трудових відносинах з ВП Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», тривалий час працюючи в умовах шкідливих факторів. 24.02.2000 року він звільнився з підприємства за власним бажанням. 26.10.2017 Центральною лікарсько-експертною комісією клініки профзахворювань йому встановлено професійне захворювання - пневмоконіоз, а 07.02.2018року висновком МСЕК йому було вперше встановлено 25% втрати працездатності безстроково. Зазначаючи на те, що погіршення стану здоров'я у вигляді загального недомагання, слабкості, частих простудних захворювань, утруднення дихання та підвищеної втомлюваності, зумовлені професійним захворюванням, які він відчуває ще з 1995року і з цього часу проходить лікування, викликають у нього значні фізичні і моральні страждання, негативно впливають на його стосунки з оточуючими, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя і відновлення душевної рівноваги, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь спричинену йому моральну шкоду в розмірі 100000грн. Розгляд справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін сторонами не заявлено, відзиву на позов відповідачем суду не надано. Третя особа при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 1978 року перебував у трудових відносинах з ШУ «Стаханова» ВО «Красноармійськвугілля» (в теперішній час ВП Шахта «Капітальна» ДП Мирноградвугілля), де працював в підземних умовах з повним робочим днем в шахті, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.2-5). 24.02.2000 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. 27.10.2017року у клініці професійних захворювань на підставі медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 26.10.2017 №37/932 позивачу був встановлений діагноз вперше виявленого професійного захворювання: пневмоконіоз, ускладнений ХОЗЛ ІІ в фазі загострення, ЛН І-ІІ ступеню (арк.спр.10,11). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 04.12.2017 року, причиною виникнення професійного захворювання у позивача є тривалий час роботи на підприємствах вугільної промисловості в шкідливих умовах, обумовлених впливом несприятливого фактору виробничого середовища (виробничого пилу), параметри якого перевищували допустимі величини. Стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів складає 42роки 05 місяців, з них на ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» - 21 рік 06 місяців, з яких у якості гірника очисного вибою - 16 років 05 місяців, машиніста підземних установок - 05років 01 місяць (арк.спр.7-8). 07.02.2018 року висновком МСЕК позивачу вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 25% безстроково (арк.спр.9). З 29.11.2017 позивач перебуває на обліку Мирноградського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Постановою Фонду від 28.02.2018 року [PERSON] призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 2883,67 грн безстроково (а.с.14,15-16). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 237-1 КЗпП України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно ч.1 і ч.2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 6 Закону України «Про охорону праці» визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 04.12.2017 року, причиною професійного захворювання є тривалий час роботи позивача на різних підприємствах вугільної промисловості в шкідливих умовах, обумовлених впливом несприятливого фактору виробничого середовища (виробничого пилу), параметри якого перевищували допустимі величини, що доводить вину відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди внаслідок отримання на виробництві професійного захворювання, так як саме на відповідача або уповноважений ним орган відповідно до норм законодавства покладається забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці (арк.спр.7-8). Факт спричинення позивачу моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, доведено дослідженими письмовими доказами по справі: копією трудової книжки, медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії від 26.10.2017 про наявність професійного характеру захворювання, актом розслідування хронічного професійного захворювання, довідкою МСЕК, тому доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди є обгрунтованими. Разом з тим, надаючи оцінку заявленому позивачем розміру моральної шкоди в 100000 грн., суд, беручи до уваги конкретні обставини справи, відсоток втрати професійної працездатності, інтенсивність і тривалість фізичних і психічних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках та настання негативних наслідків, вважає його занадто завищеним і з урахуванням принципів виваженості, розумності і справедливості визначає його в розмірі 11000грн. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.9 Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: partial