Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року сторони спільно не проживали, дитина залишилась проживати з матірю. Рішенням Талалаївського районного суду від 07 липня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини. Відповідно до виконавчого листа з [PERSON] утримують аліменти з 12 березня 2015 року. Рішенням Талалаївського районного суду від 09 листопада 2015 року визначено місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] Фактично з липня 2015 року син проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, працює, отримує заробітну плату, тобто стягнуті з позивача кошти витрачає на власні потреби, а не на утримання дитини. І тому позивач [PERSON] просить суд припинити право [PERSON] на стягнення з нього аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 / 4 частини всіх її доходів щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав і просив задовольнити, поскільки з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина, але дитина проживає з ним, знаходиться на його утриманні, а відповідачка невідомо куди витрачає отримані аліменти, поскільки до дитини вона не приїжджає, не спілкується. Тому він просить суд припинити стягувати з нього аліменти та стягнути аліменти з відповідачки на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов до неї визнала, вона дійсно отримує аліменти на утримання дитини за рішенням суду, але кошти вона не витрачає, збирає їх для дитини. Вона не заперечує, щоб з неї стягували аліменти на утримання сина, поскільки дитина проживає з батьком. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що [PERSON] народився 10 липня 2005 року, в графі «Батько» зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 003633 від 25.07.2005 року (а.с.10). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ічнянського районного суду від 26 лютого 2015 року (а.с.13-13зв.). Рішенням Талалаївського районного суду від 09 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 20 листопада 2015 року, відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини (а.с. 5-8). Рішенням Талалаївського районного суду від 07 липня 2015 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно (а.с.12- 12 зв.). Згідно копії довідки Талалаївської селищної ради № 4647 від 10.12.2015 року на утриманні [PERSON] знаходиться дитина [PERSON], [INFO] і проживає разом з батьком [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки Талалаївської [PERSON] ступенів з 01 вересня 2015 року [PERSON] навчається в 5-Б класі (а.с.11). Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи від 17.12.2015 року, виданої НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» [PERSON], сплачені ним аліменти складають за жовтень 2015 року 3796 грн. 15 коп., за грудень 2015 року 3777 грн. 65 коп. (а.с.22). Розглядаючи позовну вимогу про припинення стягнення аліментів, суд виходить з наступного. З аналізу положень ст. ст.179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], на утримання якого з позивача на користь відповідача стягуються аліменти за рішенням суду, проживає з позивачем, перебуває на його утриманні та вихованні. За таких обставин відпали підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, оскільки вони підлягають сплаті тому з батьків, з ким проживає дитина. Тому, з огляду на викладене та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання їх сина знайшли підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON], суд виходить з наступного. Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Тобто, аліменти на дитину підлягають сплаті тому з батьків, з ким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, приймає до уваги також прожитковий мінімум, визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», відповідно до якого прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 р. в розрахунку на місяць становить 1455 грн. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній син сторін фактично проживає з батьком, який належним чином утримує дитину за місцем його проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Виходячи із системного аналізу наведених норм сімейного права та викладених обставин справи суд приходить до висновку про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина сторін, оскільки відповідачка проживає окремо від дитини, проте як мати зобов'язана утримувати її. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та підпункту 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved