Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про витребування з чужого незаконного володіння рухомої речі, посилаючись на те, що з січня 2008 року по 2013 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, спільно проживали [ADDRESS]. Після розірвання стосунків із відповідачем по справі ним виключно за власні кошти було придбано колісний трактор марки «DONGFENG - DF 404», реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску. У листопаді 2015 року, у той час коли він обробляв город, у тракторі сталася поломка, у зв'язку з чим він вимушений був залишити транспортний засіб у відповідача по справі на тимчасове зберігання до його ремонту. 28 березня 2016 року коли він хотів усунути несправність і забрати його з господарства , то відповідач відмовила йому, мотивуючи тим, що трактор є її власністю. З цього приводу він неодноразово звертався до неї, проте вона не реагувала на його пропозиції і не навела причини відмови. Пославшись на вимоги ст. 386, 387 ЦК України просить зобов'язати відповідача повернути йому з незаконного володіння належний йому транспортний засіб марки «DONGFENG - DF 404», реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску вартістю 77100 гривень. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини, що у ньому викладені та просить їх задоволити у повному обсязі. Відповідач проти заявлених позовних вимог позивача заперечила та пояснила, що дійсно із позивачем перебувала у неофіційних шлюбних відносинах до 2013 року. Після розірвання відносин, позивач на її особисті прохання приїздив і обробляв город після чого їхав додому. Категорично заперечила, що у позивача була поломка транспортного засобу, внаслідок чого він залишав трактор у неї на подвір'ї. Зауважила, що позивач часто вживав алкогольні напитки і інколи не міг давати звіту своїм діям у нетверезому стані, тому припускає, що міг залишити транспортний засіб при цьому не пам'ятати де саме. Враховуючи те, що у неї немає належного транспортного засобу, що належить позивачу і ніколи не було просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, міркування відповідача, дослідивши та проаналізувавши подані сторонами докази у їх повній сукупності вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань : Судом встановлено, що транспортний засіб марки «DONGFENG - DF 404», реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 06 червня 2013 року належить позивачу [PERSON] Вартість даного транспортного засобу згідно накладної від 16 серпня 2013 року становить 77100 гривень. Згідно висновку Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області від 30 квітня 2016 року вбачається, що перевірку по зверненні [PERSON] від 04 квітня 2016 року закінчено. Під час перевірки не встановлено будь-яких свідків та очевидців даної події, а тому довести те чи інше твердження не представилось можливим, а відтак підстав для внесення даної події в ЄРДР не має. На пропозицію позивача та відповідача по справі судом у якості свідків було допитано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], однак суд не бере до уваги їх покази, оскільки вони не спростовують та не підтверджують факту перебування транспортного засобу на подвір'ї відповідача по справі,а також перебування у її володінні спірного рухомого майна, що належить позивачу по справі і їх покази не мають в даному випадку жодного доказового значення для підтвердження достовірності обставин, що зазначені у позовній заяві та пояснень позивача по справі. З оглянутих у судовому засіданні матеріалів щодо звернення [PERSON] встановлено, що 04 квітня 2016 року до Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від громадянина [PERSON] про те, що його колишня дружина [PERSON] жителька [ADDRESS] відмовляється повернути його трактор марки «DONGFENG - DF 404». З письмових пояснень [PERSON], які є аналогічними і послідовними поясненням, що дані нею у судовому засіданні вбачається, що позивач по справі у 2015 році неодноразово приїздив до неї трактором та допомагав в господарських роботах , а саме обробляти город. Після кожного разу як позивач допомагав по господарству він повертався у с. Гнилички на тракторі і жодного разу його не залишав. Згідно ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні позивачем не доведено, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів того, що майно котре належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] було передано чи перебувало у користуванні відповідача по справі [PERSON], а відтак і витребувати його від незаконного володільця, або як володільця без належних правових підстав, як це передбачено вимогами ст. 387 ЦК України є неможливо. За вказаних обставин суд вважає, що позивач не довів самого факту перебування належного йому майна, тобто самого предмету спору у відповідача по справі, який підлягав би витребуванню у відповідача, у зв'язку з цим у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння слід відмовити.

Outcome: dismissed