Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове нерухоме\~ майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були: позивач, батько позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON] . Після смерті батька [INFO] мати позивача\~ успадкувала належну померлому частку у спірному будинку та стала власником його 2/3 частин. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Позивач прийняв спадщину, але зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на нього. В зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та просив визнати за ним право власності на даний спадковий будинок в цілому, в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у справі. 06 грудня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. На стягненні судових витрат з відповідача не наполягали.\~ Представник відповідача Шишацької селищної ради, будучі належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяв по суті справи від нього не надходило. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 42934) від 20.10.2017 спірний житловий будинок розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1963 року побудови, загальною площею 55,2 кв.м., жилою площею 25,2 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б, б), сараїв (літ. В,\~ Д), гаражу\~ (літ. Г) (а.с. 9-12). Відповідно до довідки Великоперевізького старостату Шишацької селищної ради від 15.03.2017 № 200 домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] \~ (а.с.19). Згідно з іншою довідкою того ж старостату від 15.03.2017 № 201 вул [ADDRESS] Перевіз була перейменована на [ADDRESS] , відповідно до розпорядження Полтавської ОДА № 206 від 20.05.2016 (а.с.18). Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових права та інших майнових реєстрів від 20.11.2019 року № 189475412\~ відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутні (а.с.28). Відповідно до ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1963 по 1991 рік, суд розглядаючи спірні правовідносини\~ керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями\~ ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 Закону України\~ «Про власність»\~ вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення\~ за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 3, особовий рахунок № 134 Великоперевізької сільської ради (на даний час Великоперевізький старостинський округ Шишацької селищної ради)\~ Шишацького району Полтавської області\~ є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ (а.с.19).\~ На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1963 році,\~ введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно довідки ПП Полтавське БТІ «Інвентризатор» від 13.11.2017 № 111717 самочинне перепланування та реконструкція будинку не проводилось (а.с. 11). Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належить членам колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав\~ би право власності на 1/3 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ [NUMBER] від 06.04.2011 (а.с.7). Згідно довідки Великоперевізького старостату Шишацької селищної ради від 09.12.2019 № 675 останнім місцем проживання померлого [INFO] [PERSON] \~ було [ADDRESS] . Разом з ним на момент смерті проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] (а.с.42). При вивченні спадкової справи №149/2011 щодо майна померлого [PERSON] встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину була його дружина [PERSON] . Данні про інших спадкоємців, що мають право на спадщину відсутні (а.с. 48-56). Таким чином частка [PERSON] у спільному житловому будинку збільшилась та на момент її смерті становила до 2/3 частини\~ (1/3+1/3). [INFO] [PERSON] померла що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.05.2016\~ (а.с.8). [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 11.06.2013 секретарем Великоперевізької сільської ради Кононенко Г.А. згідно якого все своє майно заповідала сину [PERSON] (а.с.75-76). При цьому наявність родинних відносин між спадкоємцем [PERSON] (мати) та спадкоємцем [PERSON] (син) підтверджуються свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] \~ від 22.10.1963\~ (а.с.43). При вивченні спадкової справи № 105/2016 щодо майна померлої [PERSON] судом встановлено, що єдиним спадкоємцем всього майна померлої, що прийняв спадщину є син [PERSON] Інші спадкоємці, що прийняли спадщину або претендують на неї відсутні (а.с.74).\~ Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асанової Р.Ш. від 22 грудня 2017 року № 697/02-14 спадкоємцю [PERSON] \~ відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно померлої [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно на ім`я померлого (а.с.20). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином успадкувавши після смерті матері належні їй на момент смерті\~ 2/3 частини житлового будинку, право власності на які вона не зареєструвала за своє життя, позивач позбавлений можливості оформити вказане майно на себе через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на ім`я померлої, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~ Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України\~ та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, являючись власником іншої 1/3 частини спірного житлового позивач правомірно претендує на будинок в цілому. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, суд відносить їх на рахунок позивача.

Outcome: approved