Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 50,10 кв.м., житловою площею 21,50 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею літ «Г», літньою кухнею літ «Л» з погрібом «л1», вбиральнею літ «Д», сараями літ «Е», літ «Б», альтанкою літ «В», гаражем літ «Ж», огорожами № 1-5, колонкою літ «К», який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, село Кринички, вул..Котляревського, 25, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], померлої 4 квітня 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 4 квітня 2016 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, яка складається з вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який належав бабусі на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 1976 року. При житті [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала позивачу [PERSON], останній у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але в оформленні спадщини йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. Представник позивача [PERSON], [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 4 травня 1976 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON], за реєстровим № 2098, [PERSON] продав, а [PERSON] купила жилий будинок житловою площею 12,3 кв.м. та надвірні будівлі, що розташовані в селі Кринички Утківської [PERSON] деп.. труд. по вул..Котляревського, 25 Харківського району Харківської області. Зазначений договір має позначку про його реєстрацію в погосподарській книзі Утківської [PERSON]. Як вбачається зі змісту довідки Утківської селищної ради Харківського району Харківської області №534/02-20 від 23 листопада 2016 року, у поземельній Книзі за №02171 домоволодіння, яке обраховується за [PERSON] розташоване по провулку Котляревського, 25 в с. Кринички Харківського району Харківської області. Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 709 від 28 листопада 2016 року та технічного паспорта на житловий будинок № 25 по пров. Котляревського в с.Кринички Харківського району Харківської області, за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок літ «А-1» загальною площею 50,10 кв.м., житловою площею 21,50 кв.м., літня кухня «Г», літня кухня «Л» з погрібом «л1», вбиральня «Д», сарай «Е», сарай «Б», альтанка «В», гараж «Ж», огорожа № 1-5, колонка «К», за архівними матеріалам бюро право власності на зазначений житловий будинок в БТІ не оформлено та не зареєстровано. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на момент придбання спірного будинку регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~\~\~ Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року.\~У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Виходячи з наявного договору купівлі-продажу спірного житлового будинку з відміткою про його реєстрацію в по господарській книзі Утківської [PERSON], суд вважає [PERSON] такою, що набула право власності на житловий будинок № 25 по провулку Котляревського в с. Кринички Харківського району Харківської області з господарськими будівлями та спорудами в цілому. 05 березня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], за реєстровим номером 383, яким заповідала все належне їй майно своєму онукові [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії I-ВЛ №525250, виданого Виконавчим комітетом Утківської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла 4 квітня 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 25 по пров. Котляревського в с.Кринички Харківського району Харківської області з господарськими будівлями та спорудами. В ході судового розгляду судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом були її сини [PERSON], батько позивача, та [PERSON], спадкоємцем за заповітом позивач [PERSON]. [PERSON] помер 29 травня 2016 року (свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 545068). Відповідно до листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №192/02.14 від 26 січня 2017 року, після смерті [PERSON], померлої 04 квітня 2016 року, в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулись онук померлої [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та син померлої [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини, заяви від інших спадкоємців не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 УК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Листом № 3469/02.14 від 01 листопада 2016 року державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] роз'яснив позивачу про неможливість оформлення спадщини після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину у встановлений ст.1270 ЦК України строк, а тому набув право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності На підставі викладеного,

Outcome: approved