Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним права власності на земельні ділянки, що належали його двоюрідній бабі [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла його двоюрідна баба [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входять дві земельні ділянки, право власності на які посвідчувалося державним актом на право приватної власності на землю. Однак,держаний акт на даний час втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. Зазначає, що його права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] є похідними і залежать від прийняття цієї спадщини його матір'ю [PERSON] (племінниця [PERSON]), яка належним чином прийняла спадщину і після смерті матері він успадкував спадщину, до якої входять права двох спадкоємців. Вважає, що в позасудовому порядку визнати право власності на земельні ділянки у нього немає можливості. У судове засідання позивач [PERSON]не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Команської сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, з якої вбачається, що сільська рада позов визнає. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON] (а.с.6). 06.06.2003 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 0,6675 гектари з кадастровим номером [NUMBER], та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 1,3670 гектари з кадастровим номером [NUMBER]. Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.13,14,15). При цьому оригінали вказаних державних актів було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 03.08.2018 року (а.с. 12). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 року, яке набрало законної сили 23.09.2017 року встановлений факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON], як двоюрідна баба-онук. Також в даному рішенні зазначено, що в судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла тітка матері заявника [PERSON], яка на день смерті проживала в с. Чулатів зі своєю племінницею [PERSON] та [PERSON].(а.с.7). Згідно довідки Виконавчого комітету Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №539 від 10.09.2015 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] року проживала в [ADDRESS]. Разом з нею проживала [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.1978 року [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.22). Отже, в силу положень статтей 1218, 1220, 1265, 1268 ЦК України [PERSON] належним чином прийняла спадщину своєї тітки [PERSON], оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини, при цьому [PERSON], який також постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не є її родичем, тому не являється спадкоємцем [PERSON] При цьому інші спадкоємці у [PERSON] відсутні (а.с.8). [INFO] року в с. Чулатів, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.9). Позивачка є сином [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.23). Спадщина [PERSON] була прийнята її сином [PERSON], тобто позивачем, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №51568248 від 14.04.2018 року, а саме реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 10). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов'язки, у тому числі й право власності на земельні ділянки які були успадковані нею після [PERSON], перейшли до її єдиного спадкоємця за законом, яким є позивач [PERSON]. Водночас через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може належним чином оформити прийняту спадщину. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 0,6675 гектари з кадастровим номером [NUMBER], яка належала [PERSON] і право власності останньої на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.06.2003 року та площею 1,3670 гектари з кадастровим номером [NUMBER], як належала [PERSON] і право власності останньої на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.06.2003 року, однак вказане право не визнається через відсутність документів, якими воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв'язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved