Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] , Хотинської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Хотинської міської ради Чернівецької області від 20 січня 1994 року, йому належить на праві приватної власності частина житлового будинку, яка складається із квартири [ADDRESS] . Зазначає, що дана квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,80 кв.м. складає 60/100 частки від загальної частки будинку в якій вона розміщена загальною площею 84,70 кв.м., отже він є співвласником даного будинку. При цьому, вказує, що окрім належної йому на праві власності частини будинку, співвласниками іншої частини будинку, що складається із квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Даному співвласнику належить на праві особистої власності 40/100 часток будинку, що складає квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34 кв.м. Із метою безкоштовної приватизації земельної ділянки, якою він користується та на якій розташовані допоміжні господарські будівлі та споруди, він звернувся до Хотинської міської ради Чернівецької області, як до власника земельної ділянки, із проханням надати йому дозвіл на виготовлення схеми розподілу земельної ділянки між ним та іншим співвласником [PERSON] . Так, 12 жовтня 2016 року 14-ою сесією Хотинської міської ради прийнято рішення про надання йому дозволу на виготовлення схеми розподілу земельної ділянки. Зазначає, що із часу надання дозволу на виготовлення схеми розподілу земельної ділянки, [PERSON] почав різними способами чинити йому перешкоди в користуванні та її розподілі між ними відповідно до чинного Земельного законодавства України, а в 2018 році взагалі звернувся до Хотинської міської ради про надання йому дозволу на забудову неналежної йому землі, яка розташована за зазначеною адресою. Все це [PERSON] , чинив із метою здійснення йому перешкод в поділі земельної ділянки законним шляхом. Крім того, позивач вказує, що він, як співвласник та відповідно чиї права постійно порушувалися, він неодноразово звертався в різні інстанції та до Хотинської міської ради із вирішенням цього питання. Таким чином, в 2018 роціна підставі рішення сесії Хотинської міської ради, фізичною особою підприємцем [PERSON] було виготовлено варіанти поділу даної земельної ділянки, які ним було надані Хотинській міській раді на затвердження. Як самий практичний варіант розподілу даної земельної ділянки, ним було запропоновано варіант № 5. У зв`язку із вищевикладеним, ним у кінці 2018 року було надіслано до Хотинської міської ради була надіслана заява про затвердження даного варіанту. Так, 18 грудня 2018 року рішенням 40-ої сесії Хотинської міської ради, йому було відмовлено в затвердженні варіанту розподілу № 5 по тій причині, що [PERSON] його не погоджує. Зазначає, що всі ці обставини та дії органу місцевого самоврядування порушують його права як землекористувача, адже Хотинською міською радою було порушено порядок здійснення відповідних організаційних заходів, що передують отримання ним права власності на земельну ділянку, право на яку він має відповідно до закону. Крім того, вони із [PERSON] дійсно спільно користуються закріпленою за їхнім будинком землею, проте кожен із них має окремий вхід до своєї частини будинку та веде окреме господарство. Тепер же він має намір розподілити між собою та [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] в натурі та приватизувати належну йому частку, із тим, щоб отримати державний акт на право власності на землю. Проте, передумовою цього є встановлення порядку користування землею. Також, вказує, що у відповідності до положень Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, з переходом до нього права власності на частину вищевказаного домоволодіння, до нього перейшло й право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередньому власнику будівлі (споруди). Тобто, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. При цьому, згідно кадастрового плану, виготовленого ФОП [PERSON] , загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] складає 1468 кв.м. За таких обставин, вказує, що належна йому квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,80 кв.м. складає 60/100 частини житлового будинку, тому у відповідності відсоткової частки, розмір земельної ділянки має складати 881 кв.м. Зазначає, що згідно варіанту № 5, в його користуванні буде рахуватися земельна ділянка площею 761 кв.м., а в користуванні власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , розмір земельної ділянки складає 622 кв.м., а також в загальному користуванні 85 кв.м. Тобто, він пропонує варіант розподілу, де належна йому частка земельної ділянки набагато менша ніж частка, що була б в процентному співвідношенні із часткою належного йому нерухомого майна. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 121 ЗК України, позивач має право на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розмір якої в містах повинен бути не менше 0,10 гектара. Так, вказує, що розмір земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні пропорційний частці його домоволодіння та складає 761 кв.м. і не перевищує встановлені законом норми, тому вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та використовується ним за призначенням, а саме для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, тому вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на вказану частину земельної ділянки. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] та залучено при цьому до участі в справі співвідповідачів: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 19 травня 2020 року було задоволено заяву представника відповідача [PERSON] та залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . Представник позивача - адвокат Цепіщук В.М. в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, при цьому просив задовольнити позовні вимоги із підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки це порушує права користування спірною земельною ділянкою інших мешканців будинку. Представник відповідача Хотинської міської ради - Гіждівський В.В. щодо задоволення позовних вимог поклався на розгляд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте 16.06.2020 року надіслала на адресу суду заяву, в якій просить суд слухати справу в її відсутності, позовні вимоги не визнає, крім того просить відмовити в їх задоволенні, оскільки вказаний варіант № 5 порушує право її приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , а саме позивач [PERSON] свідомо захоплює вказаним варіантом її земельну ділянку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, проте 25.06.2020 року надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її присутності, із позовом [PERSON] не згідна, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, проте 25.06.2020 року надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без його присутності, з позовом не згідна, просить суд відмовити в його задоволенні повністю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він, як землевпорядник Хотинської ОТГ, неодноразово виїжджав до спірної земельної ділянки, адже конфлікті відносини між сторонами щодо користування нею тривають ще із 2014 року. При цьому, зазначив, що запропонований позивачем варіант № 5 порушує межові знаки, та виходить за них. Допитавши сторін, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, розміром 49,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло (а.с. 14) та технічним паспортом на квартиру (а.с. 15). Частиною 1 статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (користувача). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак права власності. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. При цьому, порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Статтею 107 Земельного кодексу України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Так, позивач [PERSON] просить суд встановити порядок користування даною земельною ділянкою, відповідно до варіанту експерта № 5 план-схеми розподілу земельної ділянки, яким встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 0,1468 га., згідно якого пропонується виділити три земельні ділянки: 0,0761 га. - [PERSON] ; 0,0622 га. - [PERSON] , а 0,0085 га. - для загального користування (а.с. 30). Однак, вищевказаним варіантом № 5 розподілу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] , який просить взяти до уваги при встановленні порядку користування земельною ділянкою позивач, будуть порушуватися права інших співвласників будинковолодіння, а саме [PERSON] та [PERSON] , яким відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 24.03.2016 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності (а.с. 68). Також, відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, гр. [PERSON] належить присадибна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с. 133-147). Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що запропонований позивачем варіант розподілу земельних ділянок № 5 захоплює земельну ділянку, яка належить на праві відповідачу [PERSON] , що підтверджується картою контрольних замірів (а.с. 165), а тому позовні вимоги щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 5 розподілу земельної ділянки, приватизацію земельної мідянки в розмірі 761 кв.м., як зазначено у запропонованому ним варіанті та зобов`язання Хотинської міської ради здійснити приватизацію цієї земельної ділянки задоволенню не підлягають. За приписами ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Враховуючи вищенаведені обставини, в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в позові повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed