Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON], після уточнень якого, остаточно просить суд розірвати шлюб та встановити місце проживання сина [PERSON] із нею за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.04.2010р. з відповідачем був укладений шлюб, однак останні два роки між ними виникали сварки, відсутнє взаєморозуміння, виникли розбіжності у ведені побуту. Також 24.06.2015р. відповідач застосував до неї насильство, внаслідок чого вона вимушена була звернутися із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів. Крім того, від шлюбу вони мають сина [PERSON], який на теперішній час мешкає із відповідачем. Вона проживає окремо, разом із батьками. Відповідач перешкоджає бачитися із сином, перестав водити його до дитячого садочка, ніде не працює. Враховуючи інтереси дитини, а також положення Декларації прав дитини просить визначити місце проживання сина із нею. Відповідач [PERSON], у судові засідання не зявився, заперечень проти позову та доказів в їх підтвердження суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про свідчать довідки про доставку смс повідомлень та його чисельні заяви про відкладення розгляду справи, що свідчить що відповідач знав про розгляд справи? однак без поважних причин не зявлявся. Третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала висновок та заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ч.2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Тому суд розглядає справу за наданими сторонами доказами. Згідно із свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 16.04.2010 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], 17.08.2010р.н. Сторони мешкають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, виникають суперечки з різних питань, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. За положеннями ст. 51 КУ, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач не бажає зберегти шлюб, тобто на даний час відсутня вільна згода позивача на збереження шлюбу, та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також враховуючи положення ст.51 Конституції України, яка є нормою прямої дії, суд вважає за необхідне розірвати між сторонами шлюб. За клопотанням позивача (заявлене у судовому засіаднні), після розірвання шлюбу прізвище залишити «Виходцева». Судом також встановлено, що батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Подружжя мешкає окремо, разом із відповідачем проживає син [PERSON], що зазначено позивачем та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Подання позову до суду, свідчить про відсутність згоди між батьками щодо проживання сина [PERSON]. При цьому позивач зазначає, що позбавлена можливості в повній мірі піклуватися про сина, оскільки останній проживає із батьком. Судом встановлено, що як позивач так і відповідач мають постійне місце проживання. Позивач проживає разом із батьками у трьох кімнатній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ордером на житлове приміщення, довідкою ЖТ «Околиця-4» та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України. Позивач працює провідним спеціалістом управління Комінтернівського ОРВК м.Харкова, має щомісячний заробіток, який складає в середньому 4401,37 грн. на місяць. За наданими характеристиками позивач за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно. Згідно висновку органу опіки та піклування, функції якого на теперішній час виконує Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, визначення місця проживання дитини - [PERSON] з матірю є доцільним . Між тим, батько не працює, що підтверджується відомостями УПФУ в Київському районі м.Харкова стосовно персоніфікованих даних відповідача за 2015р., в яких за Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного , затверджених Постановою КМУ пенсійного страхування, зберігаються дані про працю особи, її заробітну платню. Також , як вбачається із декларації позивача про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, відповідач не мав заробітку і у 2014 році. За відомостями з Дошкільного навчального закладу №248 [PERSON] не відвідує заклад з 18.09.2015р., батько на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.\~\~ Враховуючи інтереси дитини, надані сторонами докази ті обставини, що відповідач не працює, не має самостійного доходу, що унеможливлює за ч.2 ст. 161 СК України передання сина для проживання з тим із батьком, також відсутні виключні випадки при яких син [PERSON] може бути розлучений із матірю, суд вважає за необхідне визнати місце проживання дитини разом із його матір. Суд зазначає, що на теперішній час мати зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. За положенням ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в Україні кожна особа має свободу вільний вибір місця проживання чи перебування, тобто право на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Враховуючи положення , наведеного закону, суд не вбачає підстав для обмеження визначення місця проживання дитини із зазначенням адреси, оскільки це порушує право вільного вибору місця проживання позивача.

Outcome: partial