Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON] і просить суд поділити в натурі будинковолодіння по [ADDRESS] на два окремі будинковолодіння та припинити право спільної часткової власності на це домоволодіння. У своєму позові Позивач посилається на те, що він з Відповідачем, яка є його матір'ю, є співвласниками спірного домоволодіння. Вони спільно користуються будинком, але час від часу між ними виникають спори щодо порядку такого користування та утримання. В зв'язку з цим Позивач, як він вказує, змушений звернутися до суду з позовом про поділ будинку в натурі, оскільки в позасудовому порядку вони з Відповідачем не змогли досягнути згоди щодо укладення відповідного договору поділу будинку. Позивач вказує, що належний їм з Відповідачем будинок вже фактично поділений на дві окремі частини, які утворюють самостійні квартири, і у його фактичному користуванні перебувають наступні приміщення: -1-1- веранда - 10,6 кв.м.; 1-2- санвузол- 7, 2 кв.м.; 1-3- житлова - 8,9 кв.м.; 1-4- житлова - 8, 7 кв.м., 1-5- житлова - 24, 1 кв.м., усього загальною площею - 59, 5 кв.м., житловою площею - 41,7 кв.м. У фактичному користуванні Відповідача, як зазначає Позивач перебувають наступні приміщення та господарські споруди: -2-1- коридор - 11, 4 кв.м., 2-2- кухня - 8, 4 кв.м., 2-3- житлова - 8, 9 кв.м., 2-4- житлова - 17, 8 кв.м., 3-1 - коридор - 11, 9 кв.м., 3-2- санвузол - 6, 2 кв.м., 3-3- житлова - 12, 0 кв.м., 3-4-кухня - 9, 9 кв.м., усього загальною площею - 86, 5 кв.м., житловою площею - 38, 7 кв.м. та господарські будівлі і споруди - Сарай літ. «Е». Позивач вважає, що саме у такому порядку слід здійснити поділ будинку на окремі об'єкти нерухомого майна та припинити право спільної часткової власності сторін. В судовому засіданні представник Позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити. На уточнююче запитання суду щодо невідповідності тієї частини будинку, яку він просить виділити собі у приватну власність, його ідеальній частці у праві спільної власності, представник зазначив, що Позивач усвідомлює, що фактично його частина будинку будем меншою ніж та, на яку він має право, проте погоджується з цим і не бажає ставити вимоги до Відповідача про стягнення з неї компенсації за збільшення її частки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала, що між Сторонами трапляються суперечки з приводу утримання будинку, а тому позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Рішення Залізничного районного суду міста Києва від 19 жовтня 1994 року належить 55/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] Відповідачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого 13 травня 1992 року виданого Виконавчим комітетом Залізничної районної ради народних депутатів трудящих належить 45/100 частин спірного будинковолодіння. Згідно з Технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS], виготовленого Київським міським БТІ 22.03.2017 р. спірний будинок складається з наступних приміщень: 1-1- веранда - 10,6 кв.м.; 1-2- санвузол- 7, 2 кв.м.; 1-3- житлова - 8,9 кв.м.; 1-4- житлова - 8, 7 кв.м., 1-5- житлова - 24, 1 кв.м., 2-1- коридор - 11, 4 кв.м., 2-2- кухня - 8, 4 кв.м., 2-3- житлова - 8, 9 кв.м., 2-4- житлова - 17, 8 кв.м., 3-1 - коридор - 11, 9 кв.м., 3-2- санвузол - 6, 2 кв.м., 3-3- житлова - 12, 0 кв.м., 3-4-кухня - 9, 9 кв.м., усього загальною площею - 146, 0 кв.м., житловою площею - 80, 4 кв.м., що становить три ізольовані квартир, які мають окремий вихід. Також, до складу будинковолодіння входить господарська будівля - Сарай літ. «Е». Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1. ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що його конструктивні елементи будинку, який перебуває у спільній власності сторін, збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Крім того, між сторонами вже склався фактичний порядок користування будинком, який фактично передбачає виділення кожній з них окремої частини будинку із самостійним входом. Спору між сторонами щодо переліку приміщень, які перебувають у їх фактичному користуванні, та, відповідно, можуть бути передані у приватну власність у випадку поділу об'єкту з припиненням права спільної часткової власності, немає. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлений позову про поділ об'єкту нерухомості, що перебуває у спільній власності сторін. В абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Враховуючи задоволення вимог Позивача про поділ у натурі домоволодіння, підлягає припиненню право спільної часткової власності на вказаний об'єкт, а на новоутворені домоволодіння визнається право власності Сторін як на самостійні об'єкти нерухомості.

Outcome: approved