Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 21.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1814. Посилається на те, що 21.09.2007 року він уклав шлюб з відповідачем. В шлюбі у них, 23.12.2008 року народилася донька [PERSON]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, а також через те, що відповідач неодноразово порушувала подружню вірність, з плином часу їх відносини погіршились, зникло взаєморозуміння. З вересня 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В звязку із чим вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.09.2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №028931 від 21.09.2007 року (а.с. 5). В шлюбі у сторін, 23.12.2008 року народилася донька [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження останньої (а.с. 6). Причиною розпаду сімї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved