Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, зазначивши, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 16 липня 2013 року він дізнався, що на його майно накладено арешт на підставі постанови від 17.03.2009 р. Він звертався додержавного виконавця з проханням надати йому постанову, йому було надано відповідь про те, що виконавче провадження за № 11915121 завершено 26.09.2009 р. та знищено. Арешт було накладено, так як на виконанні в [PERSON] ВДВС знаходився виконавчий лист № 2-1015, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 7446,13 грн. Тому просить суд зняти арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н виданий 17.03.2009 року [PERSON] відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, на квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ) [ADDRESS], та інше нерухоме та рухоме майно яке належить на праві власності [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились представник надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримуює в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Камянське головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутні представника, винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, причини не явки до суду не повідомив. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником квартира [ADDRESS] є [PERSON], що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 серпня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто суму боргу в розмірі 7342,70 грн. та судові витрати (а.с.11). [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.04.2016 р. за вих. №7/04-ш/6974, повідомляється, що в період з 17.03.2009 по 26.09.2009 р. на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 11915121 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1015 виданого 21.11.08 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму боргу в розмірі 7342,70 грн. та судові витрати, всього 7446,13 грн. Виконавче провадження завершене 26.09.2009 р., а тому знищене із закінченням строку зберігання (а.с.9). Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладене на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Судом встановлено, що позивач 07 квітня 2017 року сплатив борг за рішенням суду в розмірі 7 347,70 грн. Враховуючи викладене та те, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти арешт з квартири [ADDRESS], так як виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1015 виданого 21.11.08 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму боргу в розмірі 7342,70 грн. та судові витрати, всього 7446,13 грн.знищено, в звязку з чим арешт підлягає скасуванню.

Outcome: approved