Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилається на те, що 29.12.2009 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, від якого, як він був упевнений, у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Після народження дітей його тодішня дружина почала зловживати спиртними напоями, на цьому грунті між ними постійно виникали суперечки та сварки, сімейні відносини стали сходити нанівець. Він поставив до відома [PERSON] про те, що якщо вона буде продовжувати вживати спиртні напої, то він буде вимушений розлучитися з нею та підняти питання про визначення місця проживання дітей з ним. На це [PERSON] відповіла, що вона постійно зраджувала йому та народила дітей не від нього. Про те, що він не є біологічним батьком дітей вона наголошувала постійно, розповідала про це родичам та знайомим. Аби уникнути сорому, він вимушений був виїхати з с. Григорівка, де вони разом проживали. Після цього він подав заяву про розірвання шлюбу і 21 серпня 2012 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] звернулася до Новоукраїнського районного суду з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] та дочки [PERSON]. Зрозуміло, що в неї виникло запитання до колишньої дружини щодо підстав звернення за аліментами при тому, що вона не вважає його їх біологічним батьком. На це запитання [PERSON] відповіла, що вона не в змозі довести ці обставини, діти народжені в шлюбі, тому він змушений сплачувати аліменти на утримання малюків. Саме це спонукало його подати зустрічний позов, в якому оспорив своє батьківство. [PERSON] справі було призначено судово-медичну генетичну експертизу, висновок якої спростував його батьківство відносно сина [PERSON] та підтвердив, що він є біологічним батьком доньки [PERSON]. Всі ці події спричинили йому багато моральних страждань, однак не змінили його відношення до дітей. Крім призначених судом аліментів на утримання доньки [PERSON] він надавав додаткові кошти, продукти харчування, ліки, одяг обом дітям. Аби звести зустрічі с колишньою дружиною до мінімуму, він кожного тижня навідував дітей в дитячому садку, в який також відвозив речі, продукти харчування, іграшки, а також сплачував кошти на оплату за відвідування дитячого закладу. В подальшому він створив нову сім'ю, його теперішня дружина [PERSON] підтримала його позицію щодо дітей та запропонувала налагодити відносини з бувшою дружиною та брати участь у вихованні дітей, в т.ч. і [PERSON], якому він не є біологічним батьком. З серпня 2014 року за його ініціативою та зі згоди [PERSON] він почав брати дітей ([PERSON] постійно, [PERSON] - іноді) на вихідні в м.Помічна Добровеличківського району, де проживає. В березні 2015 року [PERSON] запропонувала забрати дитину на 3 місяці й до жовтня 2015 року, тобто протягом 7-ми місяців не з'являлася. До онуки приїздила лише мати бувшої дружини [PERSON]. В жовтні [PERSON] забрала дівчинку, через кілька днів привезла Марійку та [PERSON], сказавши, що їде в Молдову на кілька днів, однак повернулася через кілька тижнів. До того ж [PERSON] приїздила за дитиною завжди в нетверезому стані, в листопаді 2015 року вона приїхала до дитячого садка, де вчинила справжній дебош, після чого вихователі вимушені були викликати поліцію. Таке відношення до дитини змусило його підняти питання про проживання Марійки з ним. З листопада 2015 року по вересень 2016 року [PERSON] була зайнята власним життям та не згадувала про дитину. З вересня 2016 року вона почала вимагати передачі дитини їй. Причиною цього стала заява позивача до виконавчої служби про те, аби з нього перестали вираховувати аліменти, адже дитина, на утримання якої вони стягуються, проживає з ним. Будь-які пояснення, що дитина не іграшка та вимагає постійного піклування, виховання, постійної любові, ласки та прихистку [PERSON] не сприймаються. 12 травня 2017 року Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, з врахуванням рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 26 квітня 2017 року №») було визначено місце проживання малолітньої - [PERSON], [INFO], за місцем мешкання батька - [PERSON], тобто разом зі ним. В подальшому, [PERSON] звернулася до комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] РДА із заявою про визначення її участі у вихованні малолітньої доньки. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області з урахуванням рішення районної комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] РДА (протокол від 08 червня 2017 року № 3) було визначено час і місце спілкування [PERSON] із донькою два рази на місяць, першого і третього тижня з 16.00 п'ятниці до 16.00 неділі та першу половину канікул за місцем проживання матері. Коли про вищевказане Розпорядження була повідомлена дочка [PERSON], вона категорично заявила, що не поїде в с.Григорівка за місцем проживання мами і що вона бажає спілкуватися лише з бабусею [PERSON] у себе вдома. На приїзд [PERSON] після цієї новини дівчинка відреагувала істерикою та небажанням їхати з дому. До того ж, черговий скандал, влаштований [PERSON] та родичами, які з нею приїхали , негативно вплинув на психологічний та емоційний стан дівчинки. Орган опіки та піклування, вирішуючи питання щодо визначення способу участі у вихованні дитини, не взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, а також індивідуальні особливості розвитку дитини, в тому числі відвідування гуртків, секцій та спортивних тренувань, потреб дитини у дотриманні денного розпорядку для дитини відповідного віку, відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, в подальшому школи, а також тривала, близько року, відсутність спілкування матері з дитиною. А отже, визначений спосіб не в повній мірі відповідає інтересам дитини, оскільки може негативно вплинути на психологічний стан дитини та її гармонічний розвиток. Вирішуючи питання щодо визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] РДА та орган опіки і піклування не вислухали та не прийняли до уваги думку самої дівчинки, а також висновки педагогів відносно пріоритетів дитини та не завжди адекватної поведінки матері як Григорівського так і Помічнянського дитячих садків, які відвідувала [PERSON]. Вважає, що з [PERSON] доцільно провести комплекс соціально-психологічних заходів, що сформують у останньої відразу до застосування агресії. Аби уникнути проявів такої агресії при подальших зустрічах з дитиною, вони повинні проходити з його участю та участю соціального працівника на території, яка є звичною для дівчинки. Тільки тоді, контакти матері з дитиною будуть бажаними і корисними для всіх. Крім того, вважає, що дитина правомочна довести до відома батьків, інших членів сім'ї, комісії та суду свої міркування з того чи іншого питання, пов'язаного з її інтересами, у будь-якій доступній для неї формі, тому способи участі матері у вихованні доньки мають бути угоджені з самою дівчинкою. Просить скасувати розпорядження [PERSON] РДА Кіровоградської області від 14.06.2017 року №199-р «Про визначення участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON]М.» та рішення комісії з питань захисту прав дітей [PERSON] районної державної адміністрації №3 від 08 червня 2017 року в частині встановленого часу і місця спілкування [PERSON] з донькою [PERSON]. Визначити участь [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] слідуючим чином: - спілкування без обмежень особисто із дочкою за допомогою телекомунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії) та будь-яких інших засобів зв'язку та комунікації з урахуванням бажання дитини; - періодичні побачення два рази на місяць перша та третя суботи місяця тривалістю з 10 год. до 20 год. за місцем проживання дитини з участю батька або ж соціального працівника та з урахуванням бажання дитини або у іншому місці за її вибором за умови попередження батька [PERSON] шляхом відправлення СМС-повідомлення на мобільний номер телефону за 48 годин до побачення з дочкою; - спільний відпочинок на час канікул , у святкові дні та день народження малолітньої доньки проводити за місцем та в часовому проміжку, узгодженому між батьками та враховуючи думку дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, позивач [PERSON] пояснив, що не чинить перешкод у спілкуванні матері з дитиною, [PERSON] тривалий час не навідувала дитину, тому остання відвикла від неї і не бажає залишатися із нею наодинці, а тим більше їхати із нею в с.Григорівку Новоукраїнського району до місця її проживання, просить задовольнити позов, визначивши способи спілкування матері з дитиною у присутності батька або соціального працівника. Представник відповідачів [PERSON] РДА та Комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] РДА [PERSON] позов не визнала, подала письмове заперечення, в якому вказує на те, що відповідно до розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 12 травня 2017 року №161-р було визначено органом опіки та піклування місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], біля батька - [PERSON]. Захищаючи інтереси вказаної дитини орган опіки та піклування не змінив місце проживання дитини, адже вона вже попередньо проживала з батьком, відвідувала Помічнянський дошкільний навчальний заклад. Дитина за певний час відвикла від матері, а так як батько взагалі не пускав матір до дитини, орган опіки та піклування рекомендував матері спочатку поспілкуватися із донькою, налагодити відносини. Законних підстав для скасування рішення орган опіки та піклування не вбачає, так як справа розглянута з дотримання всіх норм законодавства, у присутності обох батьків. Підстав для заслуховування думки дитини члени комісії не вбачали, так як вона не досягла такого віку, що може її чітко висловити. З метою недопущення психологічного травмування дитини, орган опіки та піклування визначив мінімальний час спілкування матері з дитиною, вказавши побачення з донькою двічі на місяць у вихідні та першу половину канікул за місцем проживання матері. Таке рішення (за місце проживання матері) прийнято зважаючи на той факт, що нова родина категорично заперечувала у перебуванні матері у домоволодінні батька [PERSON] та кожного разу, коли мати намагалася відвідати доньку у батька, вчинялися сварки. На засіданні комісії батько пояснював, що не бажає щоб донька перебувала у матері в с. Григорівка Новоукраїнського району так як умови проживання матері незадовільні, але ці факти спростували представники служби у справах дітей райдержадміністрації, які зачитали акт обстеження умов проживання родини де умови проживання добрі. Інших фактів, підстав, щоб відмовити матері брати дитину до себе заявник не вказав. Відповідно до наданих до комісії матеріалів підстав визначати участь матері у вихованні доньки за місцем проживання батька орган опіки та піклування не побачив. Рішення прийнято одноголосно. Відповідно до Сімейного кодексу України, якщо одного із батьків не влаштовує рішення органу опіки та піклування, він може звернутися до суду про визначення участі у вихованні одного із батьків, не скасовуючи попереднє рішення, а визначивши судом новий час. Але зважаючи на вказані позовні вимоги батько взагалі не бажає виконувати будь-які рішення, обмежуючи доступ матері до спілкування з дитиною, мотивуючи бажанням дитини.

Outcome: partial