Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» (далі відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та суми компенсації інфляційних втрат. Вимоги обґрунтовує тим, що з 2012 року, він працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання Управління ремонтно-монтажних робіт ПрАТ «Рівнеазот». Відповідно до наказу ПрАТ «Рівнеазот» № 1586-ВК від 16 червня 2017 року, його було звільнено з вказаного підприємства на підставі положень ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, а саме: несплатою заробітної плати підприємством. Вказує, що на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.01.2018 року у цивільній справі № 569/14350/17 було стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 44 789,73 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 червня 2017 року по 10 січня 2018 року у розмірі 63 908,13 грн. За наслідками апеляційного оскарження ПрАТ «Рівнеазот» рішення суду першої інстанції, вказане рішення було залишено без змін згідно постанови Апеляційного суду Рівненської області від 15.05.2018 року. Оскільки добровільно Відповідачем рішення суду виконане не було, 12.06.2018 року, він звернувся до Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, з заявою про примусове виконання рішення суду та відкриття виконавчого провадження. В процесі примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.01.2018 року про стягнення на його користь з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні в розмірі 44 789,73 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 червня 2017 року по 10 січня 2018 року у розмірі 63 908,13 грн., вказані кошти були примусово стягнуті з Боржника та надійшли на нього картковий рахунок - 22.11.2018 року. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день виконання рішення, атакож суму компенсації інфляційних втрат. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовільнити з підстав викладених у позовні заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку задоволити позов з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. Відповідно до наказу ПрАТ «Рівнеазот» № 1586-ВК від 16 червня 2017 року, позивача було звільнено з вказаного підприємства на підставі положень ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, а саме: несплатою заробітної плати підприємством. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.01.2018 року у цивільній справі № 569/14350/17 було стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 44 789,73 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 червня 2017 року по 10 січня 2018 року (дату ухвалення рішення) у розмірі 63 908,13 грн. За наслідками апеляційного оскарження ПрАТ «Рівнеазот» рішення суду першої інстанції, вказане рішення було залишено без змін, згідно постанови Апеляційного суду Рівненської області від 15.05.2018 року. Оскільки добровільно Відповідачем рішення суду виконане не було, 12.06.2018 року, [PERSON] звернувся до Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, з заявою про примусове виконання рішення суду та відкриття виконавчого провадження. В процесі примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.01.2018 року про стягнення на користь [PERSON] з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні в розмірі 44 789,73 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 червня 2017 року по 10 січня 2018 року у розмірі 63 908,13 грн., вказані кошти були примусово стягнуті з Боржника та надійшли на ім'я позивача - 21.11.2018 року Вказане підтверджено платіжним дорученням №7977, згідно якого 21.11.2018 р. кошти були виплачені позивачу. За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 ( Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як убачається з довідки від 19.12.2018 р. № 2530 середньогодинна заробітна плата становить 55,8643 грн., отже середньоденна заробітна плата становить 446,91 грн. Отже, за період з 11.01.2018 року по 20.11.2018 року ( 216 робочі дні Х 446,91 грн заробітна плата за день = 96532,56 грн.). Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 11.01.2018 року по день виконання рішення суду становить 96532,56 грн. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Окрім того, статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст.2). Відповідно п. 2, п. 3, п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. З наданого суду позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів, який не оспорений відповідачем, слідує, що сума компенсації становить 6771,54 грн. Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим. Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved