Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старосинявської селищної ради, третя особа Відділ Держгеокадастру у Старосинявському районі про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку та про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування вимог посилається на те, що за життя його мати, [PERSON] була членом селянської спілки ім.Матросова с.Заставці Старосинявського району та при розпаюванні земель даної селянської спілки отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], а 19.05.2003 року на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації 99/2003р. на її ім'я видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], площею 2,43 га на території Заставецької сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові [PERSON] Проте, [INFO] року [PERSON] померла, а спадщину після її смерті прийняв позивач. При зверненні до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку йому відмовлено у зв'язку з тим, що, державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] виданий після її смерті. Тому позивач просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.05.2003 року, виданий [PERSON] на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації №99/2003р. від 19.05.2003 року та визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, право на земельну частку (пай) розміром 3,08 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки ім.Матросова с.Заставці Старосинявського району Хмельницької області. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте подав суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача Старосинявської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи Відділ Держгеокадастру у Старосинявському районі в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2002 року, виданим Заставецькою сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 4. За життя [PERSON] склала заповіт, яим все своє майно заповіла своєму синові [PERSON], що свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори 16.10.2012 року. Позивач [PERSON] є сином спадкодавиці [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно 24.03.1976 року Заставецькою сільською радою Старосинявського району. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Старосинявському районі вартість земельної частки (паю) №32 загальною площею 2,4294 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], згідно проекту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області становить 85331,08 грн. Відповідно до витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] отримала сертифікат серії [NUMBER] на право земельну частку (пай) розміром 3,08 в умовно кадастрових гектарах селянської спілки ім.Матросова, зареєстрований в даній книзі за № 389 від 21.08.1996 року, про що свідчить її підпис. 19.05.2003 року на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації №99 від 19.05.2003 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 25.05.2003 року,площею 2,43 га на території Заставецької сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори 16.10.2012 року. 01.08.2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки державний акт про право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується листом державного нотаріуса Гоменюк О.О. №1174/02-14 від 01.08.2016 року. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України 1991 року, який діяв на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Судом встановлено, що 19.05.2003 року на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації №99 від 19.05.2003 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 25.05.2003 року,на земельну ділянку площею 2,43 га, тобто після її смерті [INFO] року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку площею 3,08 га на території Заставецької сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки за життя не отримала державного акту на право власності на дану земельну ділянку. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року у разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки померла [PERSON] за життя була включена до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат серії [NUMBER] на право земельну частку (пай) розміром 3,08 в умовно кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності селянської спілки ім.Матросова с.Заставці Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 389 від 21.08.1996 року, тому набула право на земельну частку (пай), яке може бути успадковано спадкоємцями після її смерті. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 25.05.2003 року, який виданий після смерті [PERSON], слід визнати недійсним, а також враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняв, іншого порядку визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, суд приходить до висновку що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved