Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача - Романівської районної державної нотаріальної контори, про визнання протиправною відмови в оформленні свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання відповідача оформити та видати свідоцтво про право на спадщину земельних часток (паїв), мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] заповів йому земельні частки (паї) реформованого КСП «Маяк», після смерті заповідача відкрилась спадщина на його майно. Позивач звернувся до Романівської районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що майно зазначене в Державному акті про право власності на земельну ділянку відмінне від майна зазначеного в заповіті. Позивач зазначає, що земельна частка (пай) [PERSON] не була виділена в натурі (на місцевості), право власності [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується земельним сертифікатом та Державним актом про право власності на земельну ділянку, майно вказане в заповіті не є відмінним від майна зазначеного в Державному акті на право власності на земельну ділянку. Також, позивач зазначає, що сертифікат на право на земельну ділянку (пай) є правовстановлюючим документом, посилаючись на ч.3 указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки». Сторони в судове засідання не з'явились. 12.01.2015 року позивач [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. 25.02.2015 року від відповідача - завідувача Романівської районної державної нотаріальної контори Назарця Д.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. На запит суду до Романівської районної державної нотаріальної контори, 16.01.2015 року було надано суду копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2008 року, виданого виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області. (а.с. 31). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишився заповіт, посвідчений секретарем виконкому Вільшанської сільської ради Черкавською А.Я. 23.06.2003 року, за яким земельні частки (паї) та майнові паї реформованого КСП «Маяк», спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON] - позивачу у справі (а.с. 26.). Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Романівської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документа на спадкове майно, яке заповідалось [PERSON], оскільки майно зазначене в Державному акті на право власності на земельну ділянку є відмінним від майна зазначеного в заповіті. (а.с.38). Як вбачається з матеріалів справи, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0058856 підтверджує право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,26 в умовних кадастрових гектарів, у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Маяк». (а.с.10). Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України (надалі по тексту - ЗК України) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі виділення їм в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки (паю). Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності. Як вбачається з матеріалів справи, заповідач [PERSON] реалізував своє право на земельну частку (пай), набувши право власності на земельну ділянку,що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №844350, виданим Романівською районною державною адміністрацією Житомирської області від 28.11.2006 року, згідно якого [PERSON] є співвласником земельної ділянки загальною площею 66,7269 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Вільха Романівського району Житомирської області, частка якого складає 1/24 (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] заповів право на земельну частку (пай) позивачу, проте після набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку не склав нового заповіту, а складений ним заповіт не охоплює права та обов'язки, які могли б йому належати в майбутньому. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Розглядаючи згідно положень ч.1 статті 11 ЦПК України дану справу, суд вирішує спір у межах заявлених [PERSON] позовних вимог та приходить до висновку, що позов є безпідставним та не обґрунтованим, позивачем не доведено протиправність відмови державного нотаріуса Романівської районної державної нотаріальної контори в оформленні свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням вказаних обставин [PERSON] слід відмовити у задоволенні позову. На підставі наведеного вище обгрунтування та

Outcome: dismissed