Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що він, [PERSON] , перебував у шлюбі з [PERSON] з 25 квітня 2009 року по 11 жовтня 2014 року. За час проживання ними спільно було придбано ряд майна, серед якого , зокрема, легковий автомобіль Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y109005, державний номер [NUMBER], вказане авто було куплене 13 березня 2013 року в шлюбі за їх спільні кошти, зареєстроване на відповідача, але є спільною сумісною власністю подружжя. 11 жовтня 2014 року відділом РАЦС Ірпінського міського управління юстиції шлюб між ними було розірвано, актовий запис № 67. В подальшому між сторонами виник спір щодо поділу спільно нажитого майна. Відповідач відмовила йому в праві користування автомобілем, 31 жовтня 2014 року без його відома і дозволу вивезла його в невідомому напрямку разом із документами та розпоряджається ним на власний розсуд. В звязку з цим він змушений звертатися до суду із позовом про поділ вказаного автомобіля. Позивач просив визнати за відповідачем право власності на легковий автомобіль Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y 109005, р.н.з. АІ 4951 ЕС, стягнути з відповідача на користь позивача половину ринкової вартості легкового автомобіля Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y 109005, р.н.з. АІ 4951 ЕС, визначеної за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи. В подальшому під час розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги, посилаючись на те, що 03.11.2014 року позивачем було подано позов до суду про поділ спільного майна подружжя; 01.12.2014 року відповідачем було подано зустрічний позов. В звязку з тим, що представник [PERSON] в зустрічному позові ставить вимогу про позбавлення його права власності на квартиру та про поділ майна, яке не є і не може бути спільною сумісною власністю подружжя, беручи до уваги той факт, що [PERSON] без його дозволу реалізувала автомобіль Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y109005, р.н.з. АІ 4951 ЕС, що є його особистою власністю, а доходом від продажу розпорядилась на свій власний розсуд, вважає за потрібне збільшити розмір своїх позовних вимог. Так, [PERSON] стверджує і це підтверджується висновком експерта та визнається ним, що ринкова вартість спірної квартири складає 325\~963 грн. Також погоджується із твердженням [PERSON] про те, що під час шлюбу ними спільно було сплачено кредит за квартиру в розмірі 26\~586 грн., половина з якого складає 13\~293 грн. Отже, [PERSON] сплатила за квартиру лише 1/25 її вартості та перестала сплачувати кредит. Тому, він просив визнати за позивачем [PERSON] право власності на 24/25 частини однокімнатної квартири [ADDRESS]; визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/25 частину однокімнатної квартири [ADDRESS]; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошову суму, що дорівнює ринковій вартості автомобіля Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y109005, р.н.з. АІ 4951 ЕС; судові витрати стягнути із сторін пропорційно розміру задоволених вимог. В подальшому під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідно до змісту зустрічного позову відповідач стверджує, що вона проживала разом з позивачем однією сімєю з 01.06.2007 до 25.04.2009. У звязку з цим вона вважає, що автомобіль марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER], який було придбано [PERSON] 04.04.2009 до укладення шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте ними за час шлюбу. Таким чином, на автомобіль, який був придбаний [PERSON] до часу укладення шлюбу режим спільної сумісної власності не поширюється. Однак, позивачка стверджує, що вони проживали з [PERSON] у цей час однією сімєю , а відтак відповідно до положень ст. 74 Сімейного кодексу України майно набуте ними під час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності. З матеріалів справи жодним чином не підтверджується факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] у період, коли він придбав автомобіль марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER]. Більше того, навіть якщо б позивачка спільно проживала з [PERSON], то цей факт не є підставою для виникнення у них особистих немайнових та майнових прав і обовязків подружжя (ст. 21 СК України). Шлюбом визнається не будь-який союз жінки та чоловіка, а лише той, який зареєстрований в органах РАЦС і тільки такий шлюб породжує правові наслідки. Таким чином, у відносинах, що склалися між позивачкою та [PERSON] до 25.04.2009 не виникли взаємні особисті немайнові та майнові права і обовязки подружжя, що є необхідною умовою для створення сім»ї. Вважає, що у [PERSON] не було бажання створювати міцну сім»ю з світлим майбутнім. Напевно, єдине, що повязувало [PERSON] з [PERSON] це його фінансові можливості. Так, тільки за 2008 рік [PERSON] отримав дохід від підприємницької діяльності у сумі 250\~000 гривень ( більше 31 тисячі доларів США). Крім цього, [PERSON] не надано жодних належних і допустимих доказів про участь у набутті права власності на автомобіль RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER]. Так, за змістом ч. 4 ст. 368 ЦК України для набуття членами сім»ї права спільної сумісної власності на певне майно необхідна сукупність двох передумов : майно, набуте в результаті спільної праві; майно набуте за спільні кошти. При цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, обєднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету (постанова Верховного Суду України від 25.12.2014 у справі № 6-135цс13). Сам факт придбання [PERSON] 04.04.2009 спірного майна та (у разі доведення [PERSON] в судовому засіданні) спільного проживання без реєстрації шлюбу та без визначення ступеня її участі працею й коштами в придбанні спірного автомобіля не можуть бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна. Крім цього, факт купівлі автомобіля марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] за власні кошти підтверджується наступними доказами. По-перше, довідкою від 22.12.2014 № 6089/1700 про доходи за 2008 та 2009 роки, відповідно до якої середній сукупний дохід [PERSON] за два роки становить більше 48 тисяч доларів США, що підтверджує його купівельну спроможність. По-друге, 28.03.2009 батько [PERSON] [PERSON] продав належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER] та отримав кошти у сумі 5\~500 доларів США. [PERSON] кошти були передані ним своєму сину для купівлі автомобіля. [PERSON] у свою чергу упродовж декількох днів придбав за вказані кошти, доплативши зароблені своєю працею 18\~000 грн., автомобіль RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER] на загальну суму 7\~000 доларів США. Відтак, автомобіль марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER] не може бути обєктом поділу між подружжям, оскільки режим спільного майна на нього не поширюється. Зазначає, що на даний час автомобіль RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER] проданий вже більше як чотири роки назад, а тому в будь-якому разі не може бути обєктом поділу між [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] Так, 12.10.2010 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT MASTER. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 12.10.2010 [PERSON] отримав в якості оплати грошові кошти від [PERSON] у сумі сім тисяч доларів США. В свою чергу [PERSON] передав [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER]. Укладений між [PERSON] та [PERSON] договір містить усі ознаки цивільно-правового договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Це означає, що при продажі [PERSON] автомобіля не вимагалось отримання від його тодішньої дружини окремої усної чи письмової згоди. Отже, [PERSON] було продано автомобіль з дотриманням мовчазної згоди, тобто з дотриманням вимог ЦК України. Про факт укладення договору купівлі-продажу [PERSON] було відомо, оскільки [PERSON] ніколи не приховував від неї такі факти та довіряв їй у всьому. Зокрема, це твердження підтверджується тим, що 03.08.2011 та 16.03.2013 при купівлі наступних автомобілів [PERSON] при постановці їх на облік в органах реєстрації реєстрував їх на свою дружину [PERSON] Те, що [PERSON] знала, що автомобіль є проданим підтверджується тим, що починаючи з 12.10.2010 до цього часу [PERSON] автомобілем фактично не володів та не користувався і у продовж 9 днів за кошти вилучені від продажу ним було придбано інший автомобіль по ціні дорожче за попередній на суму 3\~164 доларів США. Це ще раз підтверджує, що [PERSON] продав старий автомобіль та купив новий та ще дорожчий враховуючи інтереси своєї колишньої дружини. Таким чином, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER] не суперечив інтересам [PERSON]За чотири роки [PERSON] не зверталась до суду про визнання договору недійсним, що ще раз підтверджує її згоду на укладення зазначеного договору. Також позивач вказує, що до переліку майна, що підлягає поділу між подружжям входить автомобіль марки Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER]; квартира № 70 за адресою вул. Гостомельське шосе, 3 м. Ірпінь Київської області. Згідно висновку ТОВ «Оцінка та консультації» від 11.11.2014 зробленого на замовлення [PERSON] ринкова вартість квартири № 70 за адресою вул. Гостомельське шосе, 2 м. Ірпінь Київської області складає 325\~963 гривень. Відповідно до висновку експерта від 02.03.2015 № 1128 виконаного Київською незалежною судово-експертною установою середня ринкова вартість автомобіля ідентичного Volkswagen Polo, 2002 року випуску становить 200\~171 гривень. Таким чином поділу між подружжям підлягають виключно два обєкти на загальну суму 526\~134 гривень. Вказує, що з 26.04.2009 по 11.10.2014 [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] За час шлюбу [PERSON] придбав однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за кошти у сумі 207\~576 грн. Частину з цих коштів на купівлю квартири було отримано в кредит згідно договору про надання споживчого кредиту №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Кредит [PERSON]». В забезпечення виконання зобовязання [PERSON] уклав з ПАТ «Кредит [PERSON]» договір іпотеки №00021-ML-000000000232/І від 24 травня 2011 року, згідно з яким в іпотеку банку передано майнові права [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS]. Згідно даних технічного паспорту на квартиру № 70 у житловому будинку № 3 по вул. Гостомельське шосе в м. Ірпінь Київської області вона складається з однієї кімнати площею 12 кв. м., яка і є загальною житловою площею цієї квартири. Таким чином, дана квартира є неподільною. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Спірна квартира була придбана за кошти отримані за договором про надання споживчого кредиту, зобовязання позичальника за яким знаходяться на стадії виконання (строк повернення кредиту до 24.05.2021 року). Шлюб сторін по справі розірвано, [PERSON] продовжує виконувати зобовязання позичальника за кредитним договором. Відповідно до листа ПАТ «Кредит [PERSON]» від 01.04.2015 № 740/03 замінити сторону у зобовязанні можна тільки після повного погашення заборгованості. Таким чином, при поділі між подружжям квартири обовязково потрібно враховувати суму боргу у розмірі 198\~358,76 гривень, яку [PERSON] до цього сплачує та зобовязався сплачувати до 24.05.2021 року. При поділі квартири для визначення її реальної вартості як обєкта права власності необхідно від її загальної вартості у розмірі 325\~963 грн. відняти суму у розмірі 198\~358,76 гривень. Отже, реальна вартість квартири, що підлягає поділу як самостійний обєкт майнових прав становитиме 127\~604,24 гривень. Беручи до уваги, що вартість автомобіля, що підлягає поділу становить 200\~171 грн., а реальна вартість квартири становить 127\~604,24 грн., то майно, що підлягає поділу між подружжям к грошовому еквіваленті дорівнює 327\~775,24 гривень. На даний час автомобіль марки Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] є проданим [PERSON] у порушення вимог чинного законодавства. Так як на даний час власником зазначеного автомобіля є третя особа, то він не може бути обєктом поділу між подружжям, оскільки право власності є непорушним. В звязку із викладеними обставинами позивач просив визнати за позивачем [PERSON] 100% права власності на однокімнатну квартиру № 70, загальною площею 22,2 кв. м., що знаходиться за адресою вул. Гостомельське шосе, 3 м. Ірпінь Київської області, усі судові витрати стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство «Кредит [PERSON]» про поділ майна подружжя, встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, посилаючись на те, що вона звертається до суду із зустрічним позовом, оскільки первісний позов охоплює не весь перелік майна, яке є спільною сумісною власністю позивача з приводу якого у сторін виник спір. Вказує, що 25 квітня 2009 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. 11 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу. В період шлюбу 24 травня 2011 року за спільні кошти позивачем та відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS], вартість якої становила 207\~576,20 гривень на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24 травня 2011 року. Для купівлі даної квартири на імя відповідача був отриманий кредит в ПАТ «Кредит [PERSON]» згідно Договору про надання споживчого кредиту №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року на загальну суму 145\~000,0 гривень. Крім того між позивачем та ПАТ «Кредит [PERSON]» був укладений Договір поруки №00021-ML-000000000232/П від 24 травня 2011 року в забезпечення виконання зобовязань відповідача по кредитному договору. Також спірна квартира була передана в іпотеку відповідачем третій особі на підставі договору іпотеки №00021-ML-000000000232/І від 24 травня 2011 року. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість по сплаті кредиту відсутня, позивачем та відповідачем сплачено 26\~586,0 гривень тіла кредиту, а неоплачений залишок кредиту складає 118\~414,0 гривень. Згідно з Витягом з Державного реєстру правочинів № 9923551 від 24.05.2011 року виданого приватним нотаріусом [PERSON] спірна квартира складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 22,2 кв. м., в тому числі житлова площа 12,0 кв. м. Оскільки зазначена квартира є неподільним майном, вона може бути визнана власністю лише одного з подружжя. Позивач вважає за доцільне припинити право власності відповідача на спірну квартиру, виплатити відповідачу грошову компенсацію та визнати право власності за собою. Зазначає, що 1/2 частка квартири є незначною та не може бути виділена відповідачу в натурі оскільки спірна квартира є маломірною (житлова площа становить 12,0 кв. м.) і з технічної точки зору неможливо виділити дві або більше відокремлених квартир. Спільне володіння і користування квартирою є неможливим, так як відповідач створює неможливі умови для спільного проживання, а також здійснює перешкоди у користуванні спірною квартирою. Зокрема відповідачем на наступний день після розірвання шлюбу було самостійно змінено вхідні замки на дверях для того, щоб не дати позивачу можливості потрапити до квартири. З цього приводу позивач зверталася до Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області із заявою № 12154 від 12.10.2014 року. Припинення права власності не завдасть відповідачу істотної шкоди, так як він забезпечений іншим житлом за місцем своєї реєстрації [ADDRESS]. Крім того, відповідач на даний час не працевлаштований та не має змоги утримувати спірну квартиру та виплачувати кредит. Позивач офіційно працевлаштована в УДППЗ «Укрпошта», має стабільний щомісячний дохід, заробітна плата позивача за період травня 2011 року по лютий 2014 року складає 327\~272,19 грн., що підтверджується довідкою № 01-01-195 від 15.10.2014 року, у період з лютого по липень 2014 року 31\~200, 15 грн., о підтверджується довідкою № 21-21-245 від 20.11.2014 року, а у період з червня 2014 року по вересень 2014 року 34\~222,24 грн., що підтверджується довідкою № 01-01-194 від 15.10.2014 року. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Для визначення дійсної вартості квартири та визначення розміру часток сторін позивач звернувся до ТОВ «Оцінка і консультації» з метою отримання висновку про вартість спірної квартири. Згідно Висновку по вартість майна ТОВ «Оцінка і консультації» ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] станом на 11 листопада 2014 року складає 325\~963,0 грн. Таким чином, 1/2 частка спірної квартири в грошовому еквіваленті складає 162\~981,50 гривень. Оскільки спірна квартира перебуває в іпотеці і за неї не виплачено кредит у розмірі 118\~414,00 гривень вважає за доцільне при визначенні розміру компенсації відповідачу зменшити її на суму 59\~207,0 грн., що складає 1/2 від суми невиплаченого кредиту, який буде виплачуватися позивачем як новим іпотекодавцем та поручителем. Також зазначала, що позивач та відповідач проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу у період з 01 червня 2007 року до дати реєстрації шлюбу 25 квітня 2009 року. Зокрема, позивач і відповідач проживали разом з 09 листопада 2007 року до 24 травня 2011 року (до дати купівлі спірної квартири) за адресою Київська область, м. Ірпінь, вул. Михайлівська, 20 б кв. 53. За час сумісного проживання без реєстрації шлюбу позивачем та відповідачем було спільно нажито майно, а саме автомобіль марки RENAULT MASTER, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] , який був придбаний відповідачем 04 квітня 2009 року, тобто за три тижні до дати державної реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем, а зареєстрований на імя відповідача вже під час перебування у шлюбі 05 вересня 2009 року. Оскільки автомобіль RENAULT MASTER, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу, він повинен бути розділений між сторонами по 1/2 частці кожному. Місцезнаходження на даний час автомобіля, документів та ключів від автомобіля позивачу не відомо, оскільки він перебуває у відповідача. Про існування даного автомобіля відповідачем у первісному позові заявлено не було, а отже у позивача є всі підстави вважати, що відповідач має намір продати зазначений автомобіль без відома позивача. Оскільки встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу необхідне для вирішення питання про поділ майна подружжя, зазначає, що з даних правовідносин вбачається спір про право, а отже дана позовна вимога повинна вирішуватися в порядку позовного провадження, в межах справи про поділ майна подружжя. Позивачка просила визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; поділити квартиру [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] наступним чином: припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та компенсувати йому 1/2 вартості квартири у сумі 103\~774,50 грн.; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]; встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 01 червня 2007 року по 25 квітня 2009 року; визнати автомобіль RENAULT MASTER, 1998 року випуску, колір білий, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрований на імя [PERSON] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; поділити автомобіль RENAULT MASTER, 1998 року випуску, колір білий, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрований на імя [PERSON] наступним чином: визнати право власності на автомобіль RENAULT MASTER, 1998 року випуску, колір білий, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] за [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 ринкової вартості автомобіля RENAULT MASTER, 1998 року випуску, колір білий, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрований на імя [PERSON] визначеної за результатами проведення судової товарознавчої експертизи; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 3\~654,0 гривень та 121,80 грн., а також витрати повязані з визначенням ринкової вартості квартири у розмірі 1\~500 гривень. В подальшому під час розгляду справи позивачкою було подана заява про зменшення позовних вимог, в якій позивачка просила визнати квартиру № 70 Гостомельського шосе, 3 в м. Ірпені Київської області спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] (оскільки частки подружжя ідеальні); визнати за нею - [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири № 70 Гостомельського шосе, 3 в м. Ірпені Київської області (оскільки частки подружжя ідеальні); визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири № 70 Гостомельського шосе, 3 в м. Ірпені Київської області (оскільки частки подружжя ідеальні); стягнути з неї - [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 50 210 гривень (пятдесят тисяч двісті десять гривень), що становить 1\\2 частину зобовязання по кредитному договору ПАТ «КРЕДИТ [PERSON]» №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року включно, яка внесена на депозитний рахунок Ірпінського міського суду Київської області, шляхом перерахування цієї суми з депозитного рахунку Ірпінського міського суду Київської області; поділити зобовязання по кредитному договору ПАТ «КРЕДИТ [PERSON]» №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках; встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 01 червня 2007 року по 24 квітня 2009 року; визнати автомобіль RENAULT MASTER, 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрований на імя [PERSON] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] користь компенсацію за 1\\2 частину автомобіля RENAULT MASTER, 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] в розмірі 72 758,40 гривень (сімдесят дві тисячі сімсот п'ятдесят вісім гривень 40 копійок); стягнути з неї - [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1\\2 частину спільного автомобіля Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y 109005, державний номер [NUMBER] в розмірі 33 250 гривень (тридцять три тисячі двісті пятдесят гривень); стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] користь судові витрати в розмірі 2 357 грн., а також витрати повязані з визначенням ринкової вартості квартири в розмірі 1500 гривень, а всього 3 857 (три тисячі вісімсот пятдесят сім гривень). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Відповідачка [PERSON] та її представники в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Кредит [PERSON]» надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника банку. Третя особа [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та надав суду письмові пояснення з приводу обставин придбання ним автомобіля RENAULT MASTER, державний номер [NUMBER] , а саме, що 12 жовтня 2010 року зазначений автомобіль був ним придбаний у громадянина [PERSON] в м. Києві на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року. У період укладення даного договору не вимагалось його нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, а тому він був укладений у простій письмовій формі відповідно вимог чинного законодавства. Відповідно до умов зазначеного договору він повинен був сплатити [PERSON] гроші у сумі сім тисяч доларів США, а [PERSON] повинен був передати йому належний йому на праві власності автомобіль марки RENAULT MASTER, державний номер [NUMBER]. На підтвердження виконання ним його обовязків щодо передачі грошей в якості оплати вартості автомобіля він попросив [PERSON] написати на його ім.»я розписку про отримання ним від нього грошей у сумі сім тисяч доларів США. [PERSON] на виконання своїх обовязків, що виникли у нього з укладенням договору купівлі-продажу підписав нотаріально посвідчену довіреність на його імя. Відповідно до змісту цієї довіреності він надав йому право розпоряджатися автомобілем, у тому числі вчиняти правочини щодо його експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу. Таким чином [PERSON] підтвердив виконання своїх зобовязань та цього ж дня передав йому автомобіль RENAULT MASTER, державний номер [NUMBER]. Також зазначив, що на час укладення договору купівлі-продажу даного автомобіля він був зареєстрований в [INFO], а тому і перереєстрація автомобіля повинна була відбутися у Рахівському відділенні РЕР ДАІ у Закарпатській області. Однак з обєктивних причин він не зміг виїхати в м. Рахів. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи Публічне акціонерне товариство «Кредит [PERSON]», [PERSON] про поділ майна подружжя, встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 квітня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний у встановленому законом порядку 11 жовтня 2014 року. Встановлено, що 24 травня 2011 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано за № 1251, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність квартиру [ADDRESS]; квартира складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 22,2 кв.м.,в тому числі житлова площа 12,0 кв. м. Згідно п. 8 даного договору дружина покупця [PERSON] надала згоду своєму чоловіку на купівлю зазначеної в цьому договорі квартири. Заява про згоду на купівлю квартири посвідчена 24 травня 2011 року, за реєстровим № 1249 [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та залишається у справах приватного нотаріуса. Встановлено, що 24 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредит [PERSON]» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року, відповідно до умов якого банк відповідно до цього договору і Умов надання кредиту зобовязується надати клієнту у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання споживчий кредит у розмірі 145\~000,0 гривень з кінцевим терміном погашення 24 травня 2021 року (включно) . Крім того між Публічним акціонерним товариством «Кредит [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір поруки №00021-ML-000000000232/П від 24 травня 2011 року, згідно якого відповідно до умов надання Публічним акціонерним товариством «Кредит [PERSON]» споживчих кредитів «Житло в кредит на вторинному ринку» між банком та громадянином України [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року із всіма можливими змінами та доповненнями, банк погодився прийняти поруку поручителя як забезпечення повного і своєчасного виконання клієнтом своїх зобовязань перед банком за кредитним договором. Також між Публічним акціонерним товариством «Кредит [PERSON]» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки №00021-ML-000000000232/І від 24 травня 2011 року, відповідно до умов якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку майно, на яке відповідно до законодавства може бути звернено стягнення, а саме 1-кімнатна квартира № 70 , що знаходиться за адресою Київська область, м. Ірпінь, вул. Гостомельське шосе, будинок 3. Згідно витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» від 08.06.2011 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1251 від 24.05.2011. Згідно копії довідки від 30.09.2014 року № 2142/12/01 ПАТ «Кредит [PERSON]» згідно договору про надання споживчого кредиту №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року [PERSON] надано кредит в сумі 145\~000,0 гривень, станом на 30 вересня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитом складає 120\~384,44 гривень, прострочена заборгованість за кредитом відсутня, за період існування кредитних зобовязань всі платежі було здійснено своєчасно та без затримки. Згідно копії довідки від 25.03.2015 року № 686/12 ПАТ «Кредит [PERSON]» згідно договору про надання споживчого кредиту №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року [PERSON] надано кредит в сумі 145\~000,0 гривень, станом на 25 березня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитом складає 115\~002,28 гривень, прострочена заборгованість за кредитом відсутня, за період існування кредитних зобовязань всі платежі було здійснено своєчасно та без затримки. Відповідно до висновку про вартість майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Оцінка і консультації» від 11 листопада 2014 року на замовлення [PERSON] ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та є власністю [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 24.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1251 на дату оцінки складає 325\~963,0 гривень. Встановлено, що згідно рахунку-фактури № 04/11 від 12.11.2014 року ТОВ «Оцінка і консультації» отримано від [PERSON] оплату за оцінку квартири, як знаходиться за адресою [ADDRESS] 1\~500 гривень. В судовому засіданні встановлено, що згідно листа Державної податкової інспекції у Рахівському районі від 22.12.2014 року № 6089/1700 фізична особа підприємець [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) мешканець м. Рахів, вул. Миру, 23/13 згідно податкового звіту субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 2008 рік від 14.01.2009 року № 37189 отримав дохід від підприємницької діяльності за 2008 рік в сумі 250\~000,0 гривень; згідно поданого звіту субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 2009 рік від 11.01.2010 року № 133979 отримав дохід від підприємницької діяльності за 2009 рік в сумі 133\~979,0 гривень; згідно поданого звіту субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 2010 рік від 05.01.2011 року № 28071 отримав дохід від підприємницької діяльності за 2010 рік в сумі 203\~183,0 гривень; згідно поданого звіту субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за ІІІ квартал 2008 року від 14.11.2011 року № 29117 отримав дохід від підприємницької діяльності за ІІІ кв. 2011 року в сумі 40\~486,0 гривень. [PERSON] була офіційно працевлаштована в УДППЗ «Укрпошта», мала стабільний щомісячний дохід, заробітна плата позивача за період травня 2011 року по лютий 2014 року складала 327\~272,19 грн., що підтверджується довідкою № 01-01-195 від 15.10.2014 року, у період з лютого по липень 2014 року 31\~200, 15 грн., що підтверджується довідкою № 21-21-245 від 20.11.2014 року, а у період з червня 2014 року по вересень 2014 року 34\~222,24 грн., що підтверджується довідкою № 01-01-194 від 15.10.2014 року. Згідно листа начальника центру надання послуг повязаних з використання автотранспортних засобів з обслуговування міст Буча та Ірпінь від 29.12.2014 № 112 16.03.2013 року автомобіль Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y 109005, державний номер [NUMBER] було зареєстровано в центрі ДАІ з обслуговування міст Буча та Ірпінь на [PERSON], [INFO], проживає [INFO] та видано свідоцтво про реєстрацію САО № 791868; 31.10.2014 року вказаний автомобіль знято з обліку в центрі ДАІ з обслуговування міст Буча та Ірпінь по дорученню НАЕ № 680507 від 31.10.2014; 01.11.2014 року вказаний автомобіль зареєстровано в центрі ДАІ з обслуговування міста Ірпінь на [PERSON], [INFO], проживає [INFO] та видано свідоцтво про реєстрацію СХХ № 620573. Відповідно до Висновку експерта з визначення ринкової вартості транспортного засобу № 1128 від 02.03.2015 року, виконаного Київською незалежною судово-експертною установою середня ринкова вартість легкового автомобіля ідентичного Volkswagen Polo, 2002 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) WVWZZZ9NZ2Y109005, визначена із застосуванням порівняного підходу ідентичного КТЗ , за документами наданими судом, без огляду обєкта дослідження, на дату оцінки складає 200\~171,95 гривень. Відповідно до довідки-рахунку серії ВІА № 797559 від 01.11.2014 року [PERSON] продано автомобіль Volkswagen Polo, WVWZZZ9NZ2Y109005, САО 791868 вартістю 66\~500 гривень. Згідно висновку № 83 Судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 367/7110/14-ц складеного 23 вересня 2016 року виконаного ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» ринкова вартість автомобіля Volkswagen Polo, 2002 року випуску, колір сірий, WVWZZZ9NZ2Y109005 станом на дату проведення експертизи складає 84\~490,65 гривень. Згідно листа УМВС в Закарпатській області від 10.02.2015 року № 8/735 на імя [PERSON] згідно облікових даних Державтоінспекції транспортний засіб RENAULT MASTER, 1998 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER] було зареєстровано за мешканцем м. Ніжин Чернігівської області та 24.10.2008 знято з обліку для реалізації. 07.04.2009 на підставі договору купівлі-продажу № 505500 від 04.04.2009 року зазначений транспортний засіб Рахівським реєстраційно екзаменаційним підрозділом УДАІ УМВС України в Закарпатській області було тимчасово зареєстровано у звязку з уточненням реєстраційних даних за громадянином [PERSON], 07.07.1983 р. н., мешканцем м. Рахів, вул. Миру 23/13 та видано на автомобіль державні номерні знаки АО 8021 АР і тимчасовий реєстраційний талон серії ДАО № 618770. 05.09.2009 вказаний транспортний засіб перереєстровано з тимчасового обліку на постійний та видано свідоцтво про реєстрацію серії АОС № 677055. 20.10.2010 року [PERSON] видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 3655, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] та /або [PERSON] розпоряджатися (в т.ч. вчиняти правочини щодо експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу, за ціну та на умовах, йому відомих) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АОС № 677055, виданого Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 05 вересня 2009 року автомобілем марки RENAULT MASTER, 1998 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на його імя Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 05 вересня 2009 року. Згідно розписки від 12.10.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 7\~000 доларів за автомобіль [PERSON] білого кольору АО 8021 АР. Згідно висновку № 44/16 судово-автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 367/7110/14-ц від 08 червня 2016 року складеного ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» середня ринкова вартість легкового автомобіля ідентичного автомобілю RENAULT MASTER, 1998 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER] станом на дату проведення оцінки (08.06.2016 року) складала 145\~516,80 гривень. Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], матеріалами справи. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка [PERSON] його рідна дочка. В 2007 році на початку літа його дочка та [PERSON] вирішили проживати спільно в цивільному шлюбі, вони орендували квартиру в м. Києві по вул. Полярній з 2007 року до жовтня 2008 року; жили вони разом до 2011 року, вони спільно вели господарство, спільний бюджет. В травні 2008 року [PERSON] вирішив зайнятися грузоперевозками. Пояснив, що він дав йому свій грузовичок і [PERSON] працював на його автомобілі, дочка займалася бумажними справами, а [PERSON] здійснював перевозки. Потім вони переїхали проживати в м. Ірпінь до них і вони всі разом жили майже 3 роки, весь цей час вони жили в одній квартирі, до весілля вони жили у них і після весілля також жили у них, вони ходили разом на ринок, покупки робили разом як одна сім»я. Також пояснив, що у них був мікроавтобус [PERSON] мастер вони купили його разом, коли [PERSON] їздив на авторинок, він йому телефонував і сказав, що буде брати машину і попросив її подивитися, він поїхав, подивився і сказав, що її можна брать і [PERSON] її купив. Пояснив, що в цей час [PERSON] та його дочка жили у них в квартирі у цивільному шлюбі, він та його дружина добавили їм 1000 євро на покупку автомобіля. З приводу кредиту на квартиру пояснив, що у його дочки та [PERSON] не було необхідної суми і вони з дружиною дали їм 9 тисяч доларів на перший внесок за квартиру. Жили вони разом з червня 2007 року. Пояснив, що він надав в користування [PERSON] свій автомобіль [PERSON] 508 19271 ОВ, а для цього він їздив в Ізмаїльський МРЕВ і надавав тимчасовий техпаспорт [PERSON] щоб він відкрив ліцензію по грузоперевозкам, в цьому техпаспорті був вказаний [PERSON] на 3 роки і він користувався цим автомобілем 3 роки. В той період часу коли [PERSON] та [PERSON] проживали разом з ним в квартирі з жовтня 2008 року по червень 2011 року ними було придбано автомобіль [PERSON], що з побутової техніки вони купляли він не памятає. З приводу грошей у сумі 1\~000 Євро, то його супруга дала їм ці гроші перед купівлею а/м [PERSON], вона поклала ці гроші на стіл і сказала, що цим ми можемо допомогти. Договору про передачу коштів не укладалось. Також, 10\~000 доларів вони давали на придбання квартири на перший внесок, це було перед купівлею квартири. Угоди, договори з приводу цих коштів вони не укладали. Кошти передавала супруга, в доларах на кухні в їх квартирі в [ADDRESS]. Також пояснив, що за період їх спільного проживання у них були спільний автомобіль [PERSON], кому він належав він не знає; на момент придбання автомобіля [PERSON] його дочка та [PERSON] проживали у них в Ірпені, мали спільний бюджет, це він чув з їх розмов. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка [PERSON] її рідна дочка. З червня 2007 року по 25.04.2009 року її дочка та [PERSON] проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу, вони познайомилися з [PERSON] в квітні 2007 року, а в червні 2007 року вони зняли житло по вул. Полярна, 5-а в м. Києві. Вони звернулися до них за допомогою і вони позичили їм кошти на цю квартиру, але на протязі 2 місяців з спільних грошей вони повернули їм цю суму. Пояснила, що вони жили однією сім»єю, говорили про реєстрацію шлюбу, вирішили розпочати бізнес і звернулися до них щоб вони дали свій автомобіль для грузоперевозок. [PERSON] крім цього ще працювала в банку, а для [PERSON] це було основним заняттям. З червня 2007 року по вересень 2011 року вони працювали на їх машині [PERSON] 508; в жовтні 2008 року вони переїхали проживати в м. Ірпінь на Михайлівську, 20-б кв. 54. Дочка їм подзвонила і повідомила про проблеми з житлом. В жовтні 2008 року вони переїхали до них. Пояснила, що вона бачила які продукти вони разом купляють, вони жили однією сім»єю. 29.03.2009 року вони подали заяву на реєстрацію шлюбу, на 25.04.2009 року була назначена дата реєстрації шлюбу. В квітні 2009 року вони вирішили придбати грузовий мікроавтобус. Вони з чоловіком надали їм 1000 євро для придбання грузового мікроавтобуса. 25.04.2009 року шлюб між дочкою та [PERSON] був зареєстрований. Вони всі разом проживали на Михайлівській з жовтня 2011 року по червень 2011 року. Вона стверджує, що у них була сім»я, спільний бюджет, їх сімейне життя не відрізнялося ні до реєстрації, ні після. В травні 2011 року вони вирішили купити квартиру, вони попросили у них гроші і вони з чоловіком на кухні віддали їм 9\~000 доларів на перший внесок за квартиру. Потім вони купили квартиру, вони помагали клеїть шпалери. Також пояснила, що вона та її чоловік надавали кошти їм для оренди 3\~000 гривень; автомобіль [PERSON] надавався в безоплатне користування [PERSON] та її дочці [PERSON] і вони разом вели бізнес; вони разом проживали однією сім»єю з червня 2007 року по 25.04.2009 року до реєстрації шлюбу ,вони купили телевізор, пилосос, посуд в той період коли вони жили на Полярній, стверджували, що за спільні кошти, у них був спільний бюджет. Пояснила, що 1000 євро вони з чоловіком передали їм на кухні, поклали на стіл, хто їх взяв не пам»ятає, ніяких розписок, договорів на укладали, ця сума була передана для придбання грузового мікроавтобуса; 10\~000 доларів вони дали в той ранок коли дочка та [PERSON] їхали купувати квартиру, ці гроші вони теж поклали в кухні на стіл, гроші вони взяли. Які транспортні засоби за час спільного проживання вони мали не пам»ятає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка [PERSON] його рідна сестра. На початку червня 2007 року він допомагав своїй сестрі та [PERSON] перевозити речі в квартиру , яку вони зняли для проживання своєї сім»ї, вони спільно проживали, ходили по магазинах, разом відпочивали, він часто бував у них в гостях, вони все робили разом. Влітку 2008 року [PERSON] попав в лікарню, а його сестра ходила до нього в лікарню, носила продукти, чистий одяг. Літом 2008 року вони спільно зайнялись бізнесом, грузоперевозками і попросили автомобіль у його батьків [PERSON] 508. В жовтні 2008 року у них виникла проблема з житлом і вони переїхали до його батьків в [ADDRESS] і жили разом з батьками до червня 2011 року. Йому відомо, що у його сестри та [PERSON] був мікроавтобус [PERSON] мастер, вони його купили в кінці березня 2009 року перед подачею заяви про реєстрацію шлюбу. На [PERSON] батьки добавили 1000 євро, т. я. у них не вистачало коштів. Потім вони купили квартиру і його батьки дали їм 9\~000 доларів на перший внесок за квартиру. Пояснив, що він допомагав перевозити їм речі на зйомну квартиру, перевозили речі на батьківському а/м [PERSON] в квартиру в районі площі Шевченка, договір оренди не бачив, хто сплачував орендну плату він не знає. Про їх спільні зобовязання він не знає. За період їх спільного проживання у них були автомобілі [PERSON], у [PERSON] був а/м ВАЗ 2109, кому він належав він не знає. У відповідності до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] придбана позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу, суд вважає, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому частки у праві власності на дану квартиру є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Поділити спільне майно подружжя між [PERSON] та [PERSON]. Виділити [PERSON] із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнавши за ним право власності на вказане майно. Виділити [PERSON] із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частини квартири [ADDRESS], визнавши за нею право власності на вказане майно. Також, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без шлюбу у період з 01 червня 2007 року по 24 квітня 2009 року, а тому дані вимоги позивачки [PERSON] підлягають до задоволення. При вирішенні позовних вимог, заявлених [PERSON] про визнання автомобіля RENAULT MASTER, 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрований на імя [PERSON] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; стягнення з [PERSON] на її - [PERSON] користь компенсації за 1\\2 частину автомобіля RENAULT MASTER, 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] в розмірі 72 758,40 гривень суд вважає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно листа УМВС в Закарпатській області від 10.02.2015 року № 8/735 на імя [PERSON] згідно облікових даних Державтоінспекції транспортний засіб RENAULT MASTER, 1998 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER] було зареєстровано за мешканцем м. Ніжин Чернігівської області та 24.10.2008 знято з обліку для реалізації. 07.04.2009 на підставі договору купівлі-продажу № 505500 від 04.04.2009 року зазначений транспортний засіб Рахівським реєстраційно екзаменаційним підрозділом УДІ УМВС України в Закарпатській області було тимчасово зареєстровано у звязку з уточненням реєстраційних даних за громадянином [PERSON], 07.07.1983 р. н., мешканцем м. Рахів, вул. Миру 23/13 та видано на автомобіль державні номерні знаки АО 8021 АР і тимчасовий реєстраційний талон серії ДАО № 618770. 05.09.2009 вказаний транспортний засіб перереєстровано з тимчасового обліку на постійний та видано свідоцтво про реєстрацію серії АОС № 677055. 20.10.2010 року [PERSON] видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 3655, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] та /або [PERSON] розпоряджатися ( в т.ч. вчиняти правочини щодо експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу, за ціну та на умовах, йому відомих) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АОС № 677055, виданого Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 05 вересня 2009 року автомобілем марки RENAULT MASTER, 1998 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на його імя Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 05 вересня 2009 року. Згідно розписки від 12.10.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 7\~000 доларів за автомобіль [PERSON] білого кольору АО 8021 АР. Згідно висновку № 44/16 судово-автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 367/7110/14-ц від 08 червня 2016 року складеного ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» середня ринкова вартість легкового автомобіля ідентичного автомобілю RENAULT MASTER, 1998 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER] станом на дату проведення оцінки (08.06.2016 року) складала 145\~516,80 гривень. Разом із тим, згідно листа Управління державтоінспекції УМВС України в Закарпатській області від 29.04.2015 року № 8/2131 згідно облікових даних Державтоінспекції 08.02.2006 року громадянин [PERSON], [INFO], мешканець м. Рахів, вул. Миру, 23/13 звернувся у Рахівський РЕП ДАІ з приводу реєстрації автомобіля марки ВАЗ 21093, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], на підставі довідки-рахунок серії КІВ № 596578 від 02.02.2006 року, який було постановлено на постійний облік, видано номерний знак [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії КІА № 008202. 20.03.2008 року громадянин [PERSON], [INFO], мешканець м. Рахів, вул. Миру, 23/13 звернувся у Рахівський РЕП ДАІ з приводу перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки ВАЗ 21093, 2005 р. в., номер кузова [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІА № 008202, після чого було видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АОС № 637446. 07.04.2009 року громадянин [PERSON], 21.12.1953 р. н., мешканець м. Рахів, вул. Миру, 23/13 звернувся у Рахівський РЕП ДАІ з приводу зняття з обліку для реалізації автомобіля марки ВАЗ 21093, 2005 р. в., номер кузова [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АОС № 637446. Позивач [PERSON], заперечуючи проти даних позовних вимог [PERSON] стверджує, що його батько [PERSON] продав належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] та отримав кошти в сумі 5\~500 доларів США, дані кошти передані ним своєму сину для купівлі автомобіля, а [PERSON] в свою чергу упродовж декількох днів придбав за вказані кошти, доплативши зароблені 18\~000,0 гривень автомобіль марки RENAULT MASTER, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] на загальну суму 7\~000 доларів США. Також, 12.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT MASTER та згідно розписки від 12.10.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 7\~000 доларів за автомобіль [PERSON] білого кольору АО 8021 АР. Таким чином, [PERSON] було продано даний автомобіль та отримано за нього грошові кошти від [PERSON] у сумі сім тисяч доларів США, даний договір містить усі ознаки цивільно-правового договору купівлі-продажу. Згідно ч. 2 ст. 65 СК України відповідач [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним як такого, що укладений другім з подружжя без її згоди. Однак, з такими позовними вимогами [PERSON] до суду не зверталася. У звязку із вищенаведеним, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні не надано беззаперечних доказів того, що автомобіль марки RENAULT MASTER, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу між подружжям, а тому суд відмовляє [PERSON] у задоволенні даних позовних вимог. Крім того, спірний автомобіль був відчужений у період зареєстрованого шлюбу між позивачем та відповідачем, доказів того, що кошти, отримані за даний автомобіль були використані відповідачем не в інтересах сім»ї суду не надано. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з неї - [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за 1\\2 частину спільного автомобіля Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y 109005, державний номер [NUMBER] в розмірі 33 250 гривень, суд вважає, що дані вимоги також не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно листа начальника центру надання послуг повязаних з використання автотранспортних засобів з обслуговування міст Буча та Ірпінь від 29.12.2014 № 112 16.03.2013 року автомобіль Volkswagen Polo, 2002 року випуску, № кузова (VIN) WVWZZZ9NZ2Y 109005, державний номер [NUMBER] було зареєстровано в центрі ДАІ з обслуговування міст Буча та Ірпінь на [PERSON], [INFO], проживає [INFO] та видано свідоцтво про реєстрацію САО № 791868; 31.10.2014 року вказаний автомобіль знято з обліку в центрі ДАІ з обслуговування міст Буча та Ірпінь по дорученню НАЕ № 680507 від 31.10.2014; 01.11.2014 року вказаний автомобіль зареєстровано в центрі ДАІ з обслуговування міста Ірпінь на [PERSON], [INFO], проживає [INFO] та видано свідоцтво про реєстрацію СХХ № 620573. Відповідно до Висновку експерта з визначення ринкової вартості транспортного засобу № 1128 від 02.03.2015 року, виконаного Київською незалежною судово-експертною установою середня ринкова вартість легкового автомобіля ідентичного Volkswagen Polo, 2002 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) WVWZZZ9NZ2Y109005, визначена із застосуванням порівняного підходу ідентичного КТЗ , за документами наданими судом, без огляду обєкта дослідження, на дату оцінки складає 200\~171,95 гривень. Відповідно до довідки-рахунку серії ВІА № 797559 від 01.11.2014 року [PERSON] продано автомобіль Volkswagen Polo, WVWZZZ9NZ2Y109005, САО 791868 вартістю 66\~500 гривень. Згідно висновку № 83 Судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 367/7110/14-ц складеного 23 вересня 2016 року виконаного ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» ринкова вартість автомобіля Volkswagen Polo, 2002 року випуску, колір сірий, WVWZZZ9NZ2Y109005 станом на дату проведення експертизи складає 84\~490,65 гривень. Таким чином, оскільки [PERSON] було реалізовано автомобіль Volkswagen Polo, 2002 року випуску, колір сірий, WVWZZZ9NZ2Y109005 без згоди другого з подружжя [PERSON], з вартістю проданого автомобіля [PERSON] не погоджується, даний автомобіль відчужений [PERSON] за ціною, яка значно нижче від ринкової вартості даного автомобіля, суд, виходячи із положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України вважає дані вимоги [PERSON] не доведеними в судовому засіданні та такими, що задоволенню не підлягають. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з неї на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 50 210 гривень, що становить 1\\2 частину зобовязання по кредитному договору ПАТ «КРЕДИТ [PERSON]» №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року включно, яка внесена на депозитний рахунок Ірпінського міського суду Київської області, шляхом перерахування цієї суми з депозитного рахунку Ірпінського міського суду Київської області та поділити зобовязання по кредитному договору ПАТ «КРЕДИТ [PERSON]» №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках суд вважає, що дані вимоги також задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У відповідності до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Згідно довідки ПАТ «Кредит [PERSON]» від 26 березня 2018 року № 434/12 згідно договору №00021-ML-000000000232 про надання споживчого кредиту від 24 травня 2011 року [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) надано кредит в сумі 145\~000,0 гривень строком на 120 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом 24 травня 2021 року; станом на 26 березня 2018 року заборгованість за кредитом складає : сума заборгованості за кредитом 74\~951,52 гривень; сума заборгованості по відсоткам 1 0554,57 гривень; прострочена заборгованість за кредитом та відсотками відсутня. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Оскільки відсутня згода кредитора на заміну боржника у зобовязанні, суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з неї на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 50 210 гривень, що становить 1\\2 частину зобовязання по кредитному договору ПАТ «КРЕДИТ [PERSON]» №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року включно, яка внесена на депозитний рахунок Ірпінського міського суду Київської області, шляхом перерахування цієї суми з депозитного рахунку Ірпінського міського суду Київської області та поділити зобовязання по кредитному договору ПАТ «КРЕДИТ [PERSON]» №00021-ML-000000000232 від 24 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог під час розгляду справи суду надано не було. В звязку із тим, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] суд задовольняє частково, із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 1\~774,25 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог та із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 2\~577,0 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: partial