Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Огран опіки та піклування Оболонської РДА у м.Києві про стягнення аліментів та надання дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон. Позов обґрунтовує тим, що у зареєстрованому шлюбі позивач з відповідачем перебували з 04 листопада 1995 року. Від шлюбу і них народився син - [PERSON], [INFO]. 06 вересня 2010 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб було розірвано, так як сімейне життя у сторін не склалося. З моменту розірвання шлюбу, відповідач проживає окремо та перестала приймати участі в утриманні дітей (в грошовій і (або) натуральній формі), їх вихованням не займається та не цікавиться їх розвитком, хоча відповідно до статей 150 та. 180 Сімейного кодексу України повинна це робити. Саме тому позивач і звернувся до суду з відповідною позовної вимогою, та просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/ 4 частини отриманого нею доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягненню дитиною повноліття. Також позивач просив суд надати дозвіл на виїзд дитини за кордон на навчання у період з 01.05.2014 по 01.05.2015, посилаючись на те, що сину необхідно створити умови за для належного розвитку його особистих якостей та поліпшення його вмінь і навичок у навчанні, а для цього все необхідне є в Канаді, де мешкає дядько дитини, який готовий допомагати як фінансово так і морально. Також зазначив, що у сина на руках є відповідні запрошення від начальних закладів Канади, які із задоволенням би хотіли бачити такого учня на лавах свого університету. Мати сина раніше вже дозволяла дитині тимчасово виїжджати до Канати на навчання, але у зв'язку з тим, що на момент звернення до суду контакт з матір'ю втрачено, отримати її дозвіл не вдалося, тому позивач і просить суд надати такий дозвіл без згоди на те іншої сторони по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У зареєстрованому шлюбі позивач з відповідачем перебували з 04 листопада 1995 року. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий номер 826 (а.с.6). 06 вересня 2010 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб було розірвано (а.с.7). Також згідно вище зазначеного свідоцтва про народження, матір'ю [PERSON], [INFO] є відповідач по справі [PERSON]. Судом було встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається його вихованням та не піклується його розвитком. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до с.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані по справі докази, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в розмірі 1/ 4 частини від доходів відповідача щомісяця, враховуючи її майновий стан. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх дитину, аліменти в розмірі 1/ 4 частини від всіх видів її доходів щомісяця, починаючи з 03.02.2014 року. Також на думку суду задоволенню підлягає вимога позивача про надання дозволу на виїзд сина за кордон, у зв'язку з наступним. Згідно довідки форми №3 №91 від 01.02.2014 року виданою КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м.Києва, дитина [PERSON] проживає та зареєстрований в квартирі позивача, а саме квартирі [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як вже зазначалось вище матір'ю [PERSON], [INFO] є відповідач по справі [PERSON]. Згідно п.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3, п.2 ч.4 Постанови Кабінету України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, уповноважених одним із батьків, здійснюється у разі пред'явлення нотаріально посвідченої згоди другого з батьків або на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно заяви, нотаріально посвідченої державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] надає свою згоду на оформлення візи та тимчасовий виїзд за кордон до Канади для навчання в період з 01.05.2014 року по 01.05.2017 року, самостійно або у супроводі відповідальних працівників авіакомпанії. Також заява містить відомості про те що, заявник є гарантом сплати усіх витрат, необхідних для забезпечення тимчасової поїздки дитини (а.с.9). Також судом було встановлено, що у 2011 році відповідач вже надавала згоду на тимчасовий виїзд до Канади сину [PERSON], що підтверджується наявними в справі матеріалами. Враховуючи викладене, та те що тертя особа: Огран опіки та піклування Оболонської РДА у м.Києві не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що є підстави для надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу матері дитини [PERSON], [INFO], у період з 01 травня 2014 по 01 травня 2015 року. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: approved