Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу, в обґрунтування своїх вимог вказавши, що 11.03.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 120 000,00 гривень, а відповідачка брала на себе зобов'язання повернути таку ж суму грошей до 12.12.2015 року. На підтвердження укладеного договору позики та отримання від позивача грошей відповідачка видала [PERSON] розписку, якою посвідчується отримання нею визначеної в договорі грошової суми та зобов'язання позичальника повернути позивачу гроші у встановлений строк. Однак в зазначений термін відповідачка гроші не повернула, тим самим відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання. Також крім суми заборгованості за договором позики відповідач [PERSON], на думку позивача, на підставі ст.ст. 536, 625 ЦК України повинна сплатити йому три проценти річних, сума яких становить 9350,14 гривень, витрати від інфляції - 40 104,00 гривень. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у загальному розмірі 169 454 гривень 14 копійок. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошеннями на офіційній інтернет сторінці Брусилівського районного суду Житомирської області, про причини своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, встановлено, що 11.03.2015 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг під розписку 120.000 гривень, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 105). Згідно вказаної розписки [PERSON] зобов'язалась повернути суму боргу в розмірі 120000, 00 грн. до 12.12.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З урахуванням викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому в ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України зазначено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Станом на 12.12.2015 року відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики не виконала, не виконала їх вона й на теперішній час. Отже, оскільки відповідач повинен був повернути позивачу суму у розмірі 120 000,00 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] зазначену суму боргу. Суд погоджується з міркуваннями позивача та вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами з надання позики, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Тому, виходячи з юридичної природи правовідносин, що склались між сторонами, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Так, проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних, а також інфляційні втрати, про які заявив позивач, є наслідком невиконання відповідачем [PERSON] грошового зобов'язання і повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. Так, 3% річних розраховується за формулою: С х 3% х Д : 365 : 100%, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Нарахування 3% на суму заборгованості, що виникла за період з 11.03.2015 року по 19.07.2018 року, як просить позивач, розраховується наступним чином: 120000,00 х 3% х 948 : 365 : 100 % та становить 9350 грн. 14 коп. Інфляційні витрати за вказаний період розраховуються наступним чином: 120000 грн. (сума боргу) х 133,42% (індекс інфляції за період прострочення):100%= 160 104 грн. - 120 000 грн. та становить 40 104 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму боргу в розмірі 120000 грн. 00 коп., 3 відсотки річних в розмірі 9350 грн. 14 коп., інфляційні втрати в сумі 40104 грн. 00 коп., а всього 169454 грн. 14 коп., задовольнивши таким чином позовні вимоги [PERSON].у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved