Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру стягуваних аліментів на утримання дитини. У позові вказала, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2009 року з [PERSON] було стягнено на її користь аліменти на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. В даний час вказане рішення перебуває на виконанні в Семенівському РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області. Станом на 13.02.2019 року відповідач має заборгованість по аліментах у розмірі 1784 грн.68 коп. Вона вважає, що відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти в необхідному для життя рівні на утримання дочки, хоча отримує від своєї трудової діяльності регулярний дохід, який майже повністю витрачає на свої потреби. У зв’язку з інфляційними процесами у країні непомірно зросли ціни, купівельна спроможність нею втрачена і її з дитиною матеріальний стан змінився в бік погіршення. Її заробітної плати не вистачає на сплату комунальних послуг та утримання дитини. Прохала суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня надрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону. Позивач в судове засідання не з’явилася, звернулася до суду із заявою в якій прохала справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що заборгованості по аліментах перед позивачем [PERSON] він не має. Просив суд при вирішенні спору взяти до уваги той факт, що він не працевлаштований, постійного заробітку не має, також знаходиться в дуже важкому матеріальному становищі, оскільки від повторного шлюбу має ще одну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка також потребує матеріального забезпечення з його боку. Заслухавши відповідача, з’ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У Постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року по справі №459/2181/17 зазначено, що Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов’язаний з’ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров’я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз’яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2009 року з відповідача [PERSON] було стягнено на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 року становить 2027 гривень. На даний час відповідач сплачує позивачу аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у частці від свого доходу, оскільки такий спосіб стягнення аліментів був визначений рішенням суду за вибором матері дитини. Заборгованості по сплаті аліментів на користь позивача відповідач не має, що підтверджується довідкою Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області №2135/15.24-34 від 08.04.2019 року. Крім того, судом встановлено, що на даний час відповідач перебуває у шлюбі і має також на своєму утриманні дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. В ході розгляду справи в суді позивачем не надано доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні їх спільної дитини змінилися, доказів зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров’я когось із сторін, які б надавали у даному випадку суду підстави для збільшення розміру аліментів та стягнення їх у заявленому розмірі у твердій грошовій формі по 2500 грн. щомісячно. Зміна ж законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів визначеного судовим рішенням. Ч.2 ст. 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, в задоволенні позову [PERSON] щодо зміни способу та розміру аліментів на утримання дитини слід відмовити.

Outcome: dismissed