Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є власником жилого будинку [ADDRESS], в якому проживає разом з дружиною [PERSON] та сином від першого шлюбу [PERSON] Також мотивує свої вимоги тим, що протягом тривалого часу між ним та відповідачем існують вкрай погані стосунки й часто виникають сварки, під час яких той його ображає та застосовує до нього фізичну силу, завдаючи тілесних ушкоджень, умисно псує майно, не приймаючи при цьому участі у формуванні сімейного бюджету та у витратах, пов'язаних з утриманням будинку. Крім того, посилається на те, що 26 лютого 2014 року відповідач спровокував конфліктну ситуацію, під час якої заподіяв тілесні ушкодження йому та дружині, з приводу чого відкрито кримінальне провадження. Оскільки на теперішній час завдяки антисоціальній поведінці відповідача в його будинку склалася нестерпна атмосфера, що виключає можливість їх співіснування, то позивач просить суд виселити [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Також позивач суду пояснив, що належний йому будинок [ADDRESS] фактично зруйнований і на цій же земельній ділянці поряд з ним він побудував інший будинок, в якому вони й проживають, але повністю його ще не оформив. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав та пояснив, що дійсно між ним та батьком [PERSON] тривалий час існують неприязні стосунки, але конфліктні ситуації провокує не він, а батько. Також [PERSON] суду пояснив, що вважає, що спірний будинок належить і йому, так як приймав участь в його будівництві він та його мати - колишня дружина позивача, до того, ж він приймав участь в утриманні будинку, особисто ремонтував дах та робив каналізацію, тому просить відмовити в задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 16 серпня 1996 року на підставі рішення Баницької сільської ради №34 від 10.06.1996 р. (зареєстровано в Глухівському БТІ, реєстр. книга 2, реєстр. №280), вбачається, що [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS]. Судом також установлено, що у зв'язку зі зміною назви вулиці нинішня адреса спірного будинку, де проживає позивач [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON], [ADDRESS], й дані обставини сторонами не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. Статтею 157 ЖК України, а не ст. 137 цього Кодексу, як зазначено у позовній заяві, передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 ЖК України. А відповідно до ч.1 ст. 116 цього Кодексу якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. А ч.4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, в суді встановлено, що слідчим СВ Глухівського МВ УМВС України в Сумській області за фактом сварки, яка виникла 26.02.2014 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 126 КК України і призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлені питання про наявність тілесних ушкоджень на тілі [PERSON] і [PERSON], та яка їх тяжкість, й досудове слідство у вказаній справі не закінчено. Крім того, в суді встановлено, що 06.02.2012 р. та 27.11.2013 р. [PERSON] звертався до Глухівського МВ УМВС України в Сумській області з приводу конфліктів з сином, але за результатами розгляду цих заяв було складено висновки про припинення перевірок, так як не було свідків конфлікту, у зв'язку з чим не можливо довести чиюсь провину. З постанови про закриття кримінального провадження, винесеної 26.12.2013 р. старшим прокурором Глухівської міжрайонної прокуратури вбачається, що кримінальне провадження за заявою [PERSON] від 29.11.2013 р. про обвинувачення [PERSON] за ст. 126 ч.1 КК України щодо побиття та завдання фізичного болю [PERSON] було закрито у зв'язку з відмовою останнього від обвинувачення. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, й ці дані встановлюються поясненнями сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових і речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертизи. Надані судом довідку Шосткинської ЦРЛ від 17.12.2013 р. про те, що [PERSON] знаходився 17.12.2013 р. в лор-лікаря з діагнозом носова кровотеча, та виписку з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], надану Шосткинською ЦРЛ, про те, що він перебував на лікуванні з 06.02.2013 р. по 13.02.2013 р. з діагнозом викривлення перегородки носа, суд не приймає як належні докази, так як вказані документи жодним чином не доводять причетність до цього [PERSON] За таких обставин, враховуючи те, що відповідач категорично заперечує обставини, зазначені позивачем, а інших доказів, крім пояснень самого [PERSON], які б свідчили про те, що його син [PERSON] систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим їх проживання в одному будинку, позивачем суду не надано, то в задоволенні цього позову необхідно відмовити за його необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed