Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до н\\л [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 27.06.2000р. у м.Старобільськ йому було спричинено тілесні ушкодження, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що тілесні ушкодження 27.06.2020р. йому нанесено відповідачем [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи йому було завдано тілесні ушкодження: травматична екстракція 1-го зуба на нижній щелепі праворуч, частковий скол коронки 2-го зуба на верхній щелепі ліворуч, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, вироком Старобільського районного суду від 13.05.2021р. [PERSON] визнано винуватим за ч.1 ст.125 КК України. Після отриманих тілесних ушкоджень він лікувався у лікаря-стоматолога та поніс матеріальні витрати на лікування у загальному розмірі 9 300 гривень та витрати на проїзд у загальному розмірі 1 328,30 гривень. Вважав, що має право на стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень, під час отримання тілесних ушкоджень він зазнав фізичного болю та страждань, отримане ушкодження здоров`я, а саме втрата одного зуба та пошкодження іншого призвели до того, зо протягом деякого часу він відчував нестерпний біль, через що не міг приймати їжу і спати вночі, протиправна поведінка щодо нього з боку [PERSON] спричинила йому душевні страждання та принизила його честь та гідність, у зв`язку з тим, що спричинення тілесних ушкоджень відбулось не сам на сам, а при свідках та в подальшому він переймався через те, що його друзі та знайомі будуть глузувати з нього через те, що він виявися слабкішим. Посилаючись на ст.ст. 23, 33, 1166, 1179 ЦК України просив стягнути з [PERSON] , який є батьком неповнолітнього [PERSON] , матеріальну шкоду у розмірі 10 628 гривень 30 копійок, завдану йому ушкодженням здоров`я, та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень, завдану йому ушкодженням здоров`я. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів н\\л [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 10 628 гривень 30 копійок, завдану ушкодженням здоров`я, та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень, завдану ушкодженням здоров`я. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив уточнені позовні вимоги задовольнити. Н\\л відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилався на те що він не довіряє наданим позивачем документам. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилався на те що він не довіряє наданим позивачем документам та на те, що його син лише заступився за дівчину. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала, що не надано доказів на підтвердження родинних зв`язків відповідачів [PERSON] , що документи, надані позивачем, не підтверджують наявність спричиненої шкоди [PERSON] [PERSON] , за актом виконаних робіт неможливо ідентифікувати які саме зуби лікувались, що у квитках не вказано прізвище і невідомо чи квитки взагалі належать [PERSON] чи іншій особі, немає належних доказів які б підтверджували спричинення матеріальної шкоди, не надано доказів призначення знеболюючих чи заспокійливих препаратів для усунення фізичного болю, моральна шкода спричинена саме дівчині і спровокував дії позивач і те, чи має позивач на відшкодування моральної шкоди є дуже великий сумнів, просила відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Вислухавши позивача, його представника, н\\л відповідача, відповідача, його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні, що вона була свідком події як [PERSON] душив дівчину [PERSON] і її племінник [PERSON] заступився за дівчину, у [PERSON] були сліди на шиї і вона говорила що їй погано, після цього [PERSON] почав просто дізнаватись хто це зробив і [PERSON] сказала що [PERSON] , потім коли [PERSON] сказав [PERSON] , щоб той вибачився перед дівчиною, то [PERSON] не хотів, [PERSON] ударив [PERSON] , ніякої крові не було, вона була поряд з ними, після удару [PERSON] піднявся і втік. Згідно копії висновку №111 від 30.06.2020р. судово-медичної експертизи [PERSON] (а.с.6), судово-медичною експертизою у [PERSON] встановлені наступні тілесні ушкодження: травматична екстракція 1-го зуба на нижній щелепі праворуч, частковий скол коронки 2-го зуба на верхній щелепі ліворуч. Встановлені у [PERSON] ушкодження утворилися внаслідок дії тупого твердого предмету можливо у строк та при обставинах, зазначених потерпілим. Встановлені у [PERSON] ушкодження згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень Приказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження. Вироком Старобільського районного суду Луганської області від 13.05.2021р. у кримінальному провадженні №431/2784/20 за обвинуваченням неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8) встановлено, що 27.06.2020р. приблизно о 23 годині 30 хвилин між неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] , які знаходились біля підвісного мосту поблизу вул.Монастирської м.Старобільська, виник словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з [PERSON] у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останньому. реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] , підійшов до [PERSON] , коли той знаходився у зігнутому стані, та наніс своєю правою ногою удар в область обличчя [PERSON] , в результаті чого, заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді травматичної екстракції 1-го зубу на нижній щелепі праворуч, частковий скол коронки 2-го зуба на верхній щелепі ліворуч, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Дії неповнолітнього [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та неповнолітнього [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 годин. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили 14.06.2021р. Згідно копії узагальненого акту виконаних робіт за період 03.12.2020 - 03.02.2021 стосовно пацієнта [PERSON] складеного лікарем [PERSON] (а.с.9) 03.12.2020 проведено роботи: консультація лікаря-стоматолога (102) вартістю 100, панорамний знімок (ОПТГ) (812) вартість 250, 08.12.2020 проведено роботи: анестезія провідна (103) вартість 100, обробка механічна та медикаментозна 1-го каналу, пломбування методом одного штифту (силер+гуттаперча) 1-го каналу (302) вартість 700, 14.01.2021 проведено роботи: анестезія інфільтраційна (104) вартість 100, 03.02.20.21 проведено роботи: корона металокерамічна Японія Noritara, 1один (753) вартість 6 000, всього - 7 250. Згідно копії акту виконаних робіт від 05.03.2021 стосовно пацієнта [PERSON] складеного лікарем [PERSON] (а.с.10) 05.03.2021 проведено роботи: анестезія провідна (103) вартість 100, обробка механічна та медикаментозна 1-го каналу, пломбування методом одного штифту (силер+гуттаперча) 1-го каналу (302) вартість 350, всього - 450. Згідно копії акту виконаних робіт від 11.06.2021 стосовно пацієнта [PERSON] складеного лікарем [PERSON] (а.с.11) 11.06.2021 проведено роботи: анестезія провідна (103) вартість 100, лікування карієсу - поверховий, середній (spectrum, EsCom100) (202) вартість 600, косметична реставрація зуба (207) вартість 900, всього 1 600. Згідно копії квитків (а.с.12-16) у квитках зазначено вартість проїзду автобусними рейсами Сєвєродонецьк-Байдівка, Старобільськ-Сєвєродонецьк, Сєвєродонецьк- Старобільськ 03.12.2020р., 14.01.2021р., 08.12.2021р., 08.12.20, 14.01.21, 11.06.21, 03.12.2021р., 03.02.2021р., 05.03.2021р.; прізвища пасажира у квитках не вказано. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, м оральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні було достовірно встановлено, що 27 червня 2020 року суспільно небезпечними умисними винними діями неповнолітнього відповідача [PERSON] , які виразились у нанесенні неповнолітнім відповідачем [PERSON] удару ногою в область обличчя позивача [PERSON] , заподіяно позивачу [PERSON] легке тілесне ушкодження у виді травматичної екстракції 1-го зубу на нижній щелепі праворуч та часткового сколу коронки 2-го зуба на верхній щелепі ліворуч, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією вироку Старобільського районного суду Луганської області від 13.05.2021р. (а.с.7-8), та внаслідок вищезазначених суспільно небезпечних умисних винних дій неповнолітнього відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було заподіяно майнової шкоди, яка полягала у витратах, понесених позивачем [PERSON] для відновлення його стану здоров`я, та моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких позивач [PERSON] зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, та яка полягала у душевних стражданнях, яких позивач [PERSON] зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою неповнолітнього відповідача [PERSON] щодо нього, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с. 6,7-8). Щодо визначення розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу [PERSON] , то з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи (а.с.9-10) було достовірно встановлено, що за період з 03.12.2020р. по 05.03.2021р. лікарем було проведено лікування зубів пацієнта [PERSON] та вартість робіт з лікування за вказані періоди становить загалом 7 700 гривень (7 250 + 450 = 7 700) та вказані в зазначених актах (а.с.9-10) роботи є такими, що спрямовані на усунення отриманих позивачем [PERSON] тілесних ушкоджень у виді травматичної екстракції зубу та сколу коронки зуба, а вказані в акті від 11.06.2021р. роботи з лікування карієсу і косметичної реставрації зубу неможливо віднести до таких, що стосуються наслідків травматичного пошкодження зубу, у зв`язку з чим вказаний акт виконаних робіт від 11.06.2021р. (а.с.11) не є належним доказом у справі, оскільки не стосуються предмета доказування. Крім того, надані позивачем у якості доказу квитки (а.с.12-16) не містять прізвища пасажира, у зв`язку з чим є неналежним доказом у справі, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів було достовірно встановлено, що розмір майнової шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] внаслідок суспільно небезпечних умисних винних дій неповнолітнього відповідача [PERSON] , становить 7 700 гривень та складається з вартості робіт з лікування за період з 03.12.2020р. по 05.03.2021р. (а.с.9,10) і підлягає відшкодуванню позивачу [PERSON] , а позовні вимоги в частині стягнення витрат на лікування 11.06.2021р. у сумі 1 600грн. та стягнення витрат на проїзд у сумі 1 328,30грн. є непідтвердженими належними доказами і задоволенню в цій частині не підлягають. Щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу [PERSON] , то суд виходить з наступного: Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001р №5, від 27.02.2009р. №1, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] суд виходить із встановлених у судовому засіданні обставин справи, на підтвердження яких сторонами надано докази, та відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує глибину та тривалість фізичних страждань позивача [PERSON] які виразились у його відчуттях болю внаслідок отриманих пошкоджень двох зубів та внаслідок їх лікування протягом трьох місяців (а.с.6,7-8,9-10), враховує глибину душевних страждань позивача [PERSON] , які виразились у його приниженні внаслідок вчинення стосовно нього неповнолітнім відповідачем [PERSON] кримінального правопорушення (а.с.7-8), а також враховує, що моральної шкоди позивачу [PERSON] спричинено умисними діями неповнолітньої особи віці 16 років (а.с.7-8), та виходячи зі принципів розумності, виваженості та справедливості, вищевказаних обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] , у сумі 5 000 гривень. У зв`язку з чим посилання н\\л відповідача, відповідача та його представника на недоведеність завдання позивачу майнової і моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.6,7-8,9,10). Підстав для застосування наслідків, передбачених ст.1193 ЦК України, у судовому засіданні не встановлено. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 7 700 гривень та моральної шкоди у сумі 5 000 гривень, а у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 2 928,30 гривень та моральної шкоди у сумі 15 000 гривень слід відмовити за недоведеністю. Щодо визначення особи, яка має відповідати за завдану позивачу [PERSON] матеріальну та моральну шкоду, суд приходить до наступного: Відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України, неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст.1179 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Відповідно до ч.2 ст.1179 ЦК України, уразі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обставина того, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього відповідача [PERSON] була визнана у судовому засіданні сторонами, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України є такою, що не потребує доказування. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що сторонами не надано доказів неможливості неповнолітнього відповідача [PERSON] відповідати за заподіяну ним шкоду та не надано доказів неможливості виконання відповідачем [PERSON] свого обов`язку щодо належного виховання н\\л відповідача [PERSON] і що у зв`язку з цим шкоди позивачу [PERSON] було завдано не з його вини, а тому відповідно до положень ст.1179 ЦК України завдана позивачу [PERSON] матеріальна шкода у сумі 7 700 гривень та моральна шкода у сумі 5 000 гривень підлягає стягненню з неповнолітнього відповідача [PERSON] , а у разі відсутності у нього доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, підлягає стягненню в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батька відповідача [PERSON] , з припиненням цього обов`язку батька по досягненню н\\л відповідачем [PERSON] повноліття. Визначення судом порядку стягнення суми шкоди з відповідачів саме у такому порядку відповідає положенням ч.1, ч.2 ст.1179 ЦК України та встановленим обставинами справи, і не суперечить положенням ст.16 ЦК України, ст.13 ЦПК України. Зміна судом механізму стягнення шкоди та визначення його порядку допустимі, про що зазначено у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №372/1243/16-ц провадження №61-13740св19. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, п.36 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. №10, з н\\л відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору, належного до сплати за подання цього позову та від сплати якого позивач звільнений на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у рівних частках у сумі по 612 гривень 63 копійки з кожного.

Outcome: partial