Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ІМЕКСБАНК» про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди та відповідно до заяв про збільшення розміру позовних вимог просив розірвати Договір банківського рахунку фізичної особи № 2852 від 22.02.2008 року, укладений між ним та АКБ «ІМЕКСБАНК», правонаступником якого є ПАТ «ІМЕКСБАНК»; стягнути з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на його користь у відшкодування завданих йому збитків 226816,87 грн. неповернутих коштів, 5816,45 грн. сума неотриманих відсотків (втраченої вигоди), а також пеню в розмірі 8248,11 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи. Свій позов мотивував тим, що ПАТ «ІМЕКСБАНК» порушено зобов'язання відповідно до Договору банківського рахунку фізичної особи №2852 від 22.02.2008 року та Договору № 999-00127404 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи від 04.02.2014 року, чинне законодавство та його права як клієнта банку. Вказаний позов подано до Вінницького міського суду Вінницької області відповідно до вимог п. 7 ст. 110 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (Філія АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Вінниці, керівником якої було укладено договір банківського рахунку, розташована по вул. Винниченка, 2 в м. Вінниці). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо банківського рахунку та виконання зобов'язань. Судом встановлено, що 22.02.2008 року між відповідачем ПАТ «ІМЕКСБАНК» (АКБ «ІМЕКСБАНК») та позивачем [PERSON] був укладений Договір банківського рахунку фізичної особи № 2852 (а.с. 4-6). Крім того, 04.02.2014 року між відповідачем ПАТ «ІМЕКСБАНК» (АТ «ІМЕКСБАНК») та позивачем [PERSON] був укладений Договір № 999-00127404 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи (а.с. 7). Як вбачається з виписок по рахункам (а.с. 9-10), на вищевказаних рахунках знаходяться кошти в сумі 224 000 грн. та 2 816,87 грн. відповідно (в загальній сумі 226 816,87 грн.), які були перераховані з депозитних рахунків після закінчення строку дії Договору банківського вкладу № 1140024945 від 14.11.2014 року та Договору банківського вкладу № 1140024944 від 14.11.2014 року, укладених між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «ІМЕКСБАНК». 17.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «ІМЕКСБАНК» із заявою за вх. № 946 про повернення коштів із зазначених банківських рахунків (а.с. 11), однак кошти повернуті не були, тобто відповідачем ПАТ «ІМЕКСБАНК» було істотно порушено договір банківського рахунку. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, вимоги позивача про розірвання Договору банківського рахунку фізичної особи № 2852 від 22 лютого 2008 року та стягнення з відповідача коштів у розмірі 226 816,87 грн., які знаходяться на його банківських рахунках, є обґрунтованими, а тому у цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення пені, то вона підлягає частковому задоволенню. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.3.3. Договору банківського рахунку фізичної особи №2852 від 22 лютого 2008 року, за неодержання замовленої готівки з вини Банку або Клієнта винна сторона сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Однак, на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року №50 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 прийнято рішення №16 про запровадження з 27.01.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК»; уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича. Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Таким чином, пеня може бути нарахована лише за період з 18.12.2014 року до 25.01.2015 року включно (тобто за 39 календарних днів) та становить 6701,59 грн. (224 000 грн. * (2*14)%/365 днів*39 днів), які підлягають стягненню. Щодо позовної вимоги про стягнення втраченої вигоди (неотриманих відсотків), заявленої позивачем у розмірі 5816,45 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, оскільки наявність та розмір втраченої вигоди внаслідок можливого внесення неотриманих коштів на депозитний рахунок у іншому банку та одержання внаслідок цього відсотків є припущенням, на якому в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватися доказування. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем у розмірі 10000 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки ні договорами банківського рахунку та банківського вкладу, ні законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобов'язання як відшкодування моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи часткове задоволення позову з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь [PERSON] необхідно стягнути 350 грн. витрат на правову допомогу та на користь держави 487,20 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial