Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON], [PERSON], Шишацької селищної ради про визначення ідеальних часток у спільному сумісному майні у вигляді житлового будинку, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок по вул. Шевченка, 83 в с. Пришиб Шишацького району Полтавської області станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були батьки позивача: [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] 26 червня 2009 року його дружина (мати позивача) відмовилась від своєї обовязкової частки у спадщині, натомість спадщину прийняли діти померлого: [PERSON], [PERSON], [PERSON] В той же час право власності на вказаний будинок жодна з даних осіб не зареєструвала, що стало причиною відмови з боку приватного нотаріуса [PERSON] позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання також не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відмовились від належних їм часток у спірному будинку на користь позивача. Шишацька селищна рада свою правову позицію щодо предмету спору не висловила, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 42163) спірний житловий будинок розташований по вул. Шевченка, 83 в с. Пришиб Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1954 року побудови загальною площею 64,0 кв.м., жилою площею 36,6 кв.м. (літ. А-1 ), літної кухні (літ. Б,б), сараїв (літ. В, Г, Д, Е), погребу вхідного (літ П) (а.с. 10-14). Відповідно до довідки ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 21.03.2017 № 2420 реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилась (а.с.15). Відповідно до довідки Пришибського старостату Шишацької селищної ради від 11.05.2017 року № 420 домоволодіння, яке розташовано по вул. Шевченка, 83 в с. Пришиб згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок № 146, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату були: голова двору [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.18). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1954 по 1989 рік, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 2, особовий рахунок № 146 Пришибської сільської ради Шишацького району Полтавської області (на той час) є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул.Шевченка, 83 в с. Пришиб Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON] та [PERSON]. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1954 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право на 1/2 його частину. Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визначення ідеальних часток у спірному житловому будинку. 26 червня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 135322 виданим 01.07.2009 Пришибською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 11 (а.с.6). При вивченні спадкової справи № 11/2009 судом встановлено, що дружина померлого [PERSON] відмовилась від належної їй обовязкової частки у спадщині, натомість спадщину за заповітом та за законом прийняли діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 43-50). Враховуючи те, що належна померлому частка у спірному будинку не була охоплена заповітом спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували вказане майно за законом в рівних частинах та стали власниками 1/6 частини житлового будинку, кожен. 09 листопада 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 340408 виданим Шишацьким відділом РАЦС 14 листопада 2016 року (а.с.5). Померла залишила заповіт згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку, що розташовані по вул. Шевченка, 83 в с. Пришиб Шишацького району Полтавської області заповідала сину [PERSON] (а.с.21). При вивченні спадкової справи № 14/2017 щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] вчасно прийняв спадщину. Інші спадкоємці , що претендують на вищевказаний житловий будинок відсутні (а.с.51). Таким чином після прийняття спадщини матері [PERSON] позивачу [PERSON] належить 4/6 частини спірного житлового будинку. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Постановою приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] від 10.05.2017 № 287/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] у вигляді вищевказаного житлового будинку в звязку з відсутність правовстановлюючих документів на нього на імя спадкодавця (а.с.23). Таким чином успадкувавши після смерті матері [PERSON] належну їй частину житлового будинку, право власності на яку вона не зареєструвала за своє життя, спадкоємець [PERSON] позбавлений можливості оформити вказане майно на себе через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на імя померлої, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Визнавши позовні вимоги в повному обсязі та подавши до суду письмові заяви про відмову від часток у спірному будинку на користь позивача [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично відмовились від свого права власності на належні їх частки (1/6 за кожним) у спірному житловому будинку у по вул. Шевченка, 83 в с. Пришиб Шишацького району Полтавської області, а враховуючи те, що право власності на вказаний будинок до теперішнього часу зареєстроване не було така відмова не підлягає внесенню до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved