Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 19073, вчинений 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в загальній сумі 3 483,63 дол. США, що виникла по Договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 13 жовтня 2008 року за № 030/745498-KR. Свої вимоги позивач мотивував тим, що при вчиненні вищезазначеного виконавчого напису нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, а саме: суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено приватним нотаріусом Чуловським Володимиром Анатолійовичем (надалі - відповідач 2) одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості, оскільки заборгованість за кредитним договором № 030/745498-KR від 13 жовтня 2008 року відсутня. У січня 2019 року позивачу стало відомо про те, що згідно виконавчого напису № 19073, виданого 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., з нього, [PERSON] , підлягає стягненню на користь відповідача АТ «Укрсоцбанк» заборгованість у загальній сумі 3 483,63 дол. США. Однак, позивач зазначає, що 10 жовтня 2012 року повністю сплатив суму кредиту та відсотки по кредиту в сумі 2 097,5 дол. США, що підтверджується квитанцією № FJB1228403000077. Таким чином, останній, повністю виконав взяті на себе зобов`язання по кредитному договору від 13 жовтня 2008 року за № 030/745498-KR, скориставшись своїм правом дострокового погашення кредиту. Крім того, позивач заявив, що у вересні 2015 року акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення станом на 08 липня 2014 року заборгованості в сумі 3 171,00 дол. США. За результатами розгляду 25 травня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва цивільної справи № 760/16788/15-ц у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. В апеляційному порядку зазначене рішення банком оскаржено не було. Разом із тим, вказує, що вчинення вказаного виконавчого напису вчинено з порушенням ЗУ «Про нотаріат», положень актів цивільного законодавства України, якими врегульовані питання про вчинення виконавчих написів нотаріусами, а відтак є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24 січня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі, а її розгляд призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. У встановлений ухвалою судді строк до суду надійшов відзив представника відповідача, який проти задоволення позову заперечував, просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до виконавчого напису № 19073 від 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» запропоновано стягнути з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 030/745498-KR від 13 жовтня 2008 року, укладеним з АТ «Укрсоцбанк». Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису складає 3 483,63 дол. США Строк, за який проводиться стягнення: 10 березня 2015 року по 30 жовтня 2017 року. Як вбачається зі змісту, такий виконавчий напис спрямовано на погашення кредитної заборгованості позивача перед банком за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 13 жовтня 2008 року за № 030/745498-KR. Так, 13 жовтня 2008 року між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» було укладено договір № 030/745498-KR, предметом якого було надання позивачу кредитних коштів в сумі 19 170,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 13,50 % річних зі строком повернення кредиту згідно графіком до 12 жовтня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що у вересня 2015 року АТ «Укрсоцбанк» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва до [PERSON] про стягнення станом на 08 липня 2014 року заборгованості в сумі 3 171,00 доларів США за цим же Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 030/745498-KR від 13 жовтня 2018 року. За наслідками розгляду даного позову, 25 травня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва було винесено рішення у справі № 760/16788/15-ц, яким у задоволенні позову банку відмовлено. Відповідно до мотивувальної частини рішення, суд встановив відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ «Укрсоцбанк» за вказаним кредитним договором. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року у справі № 760/16788/15-ц набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалось. Зазначене в сукупності свідчить про відсутність ознак безспірності вимог АТ «Укрсоцбанк» до позивача про стягнення боргу за кредитним договором № 030/745498-KR від 13 жовтня 2018 року. У відповідності до п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно зі ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Положення п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачають, що виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в п. 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Між тим у спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. При цьому, загальна сума заборгованості у вчиненому спірному виконавчому написі вказана у розмірі 3 483,63 доларів США (в тому, числі плата за вчинення виконавчого напису). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та із урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, зокрема довідки про наявність заборгованості наданої стягувачем, крім того не повідомлено боржника про щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості, а також те, що виконавчий напис нотаріуса не містить відомостей на підставі яких документів вчинено даний виконавчий напис, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved