Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки: площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, площею 0,1900 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом, як син померлого, який прийняв спадщину належним чином та своєчасно. В зв'язку з отриманням від нотаріуса Постанови про відмову вчиненні нотаріальних дій, він звернувся до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач надав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідач - Територіальна громада Біленьківської сільської ради з позовною заявою згодна в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представники Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції та Шостої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, батьки та дружина (чоловік) померлого. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується наданим суду свідоцтвом про її смерть серія [NUMBER], виданим 29.10.2012 року Міським відділом РАЦСу реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується наданим суду свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого 21.01.1993 року, де в графі «батько» зазначений [PERSON]. Відповідно до наданої суду Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою спадкової справи вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON], померлого [INFO] прийняв позивач, про що ним була надана відповідна заява, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи. Таким чином, суд робить висновок, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину своєчасно та належним чином. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 31.01.2014 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має можливості в зв'язку з наявністю арешту на спадкову квартиру. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ст. 1225 ЦК України спадкування земельної ділянки відбувається на загальних підставах без зміни цільового призначення. Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки: площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, площею 0,1900 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] належать [PERSON], померлому [INFO] на підставі Державного акту на право власності на землю серія 1-ЗП №010255, виданого 28.05.1997 року Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстроване на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 04.07.1995 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий №2-2771. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, належне [PERSON], померлому [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved