Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, ВАТ Національна акціонерна компанія «Оранта», в якому після його збільшення прийнятого судом просить стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 19255,95 грн., пеню за прострочку сплати страхового відшкодування в сум 7124,17 грн. на підставі ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також 3% річних та інфляційні, передбачені ст. 625 ЦК України, в розмірі 15528,49 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 28.01.2013р. стлося ДТП, внаслідок якого було пошкодженого його автомобіль Mitsubishi Lancer. Відповідальність винної у ДТП особи була застрахована за полісом обовязковго страхування у відповідача. Вона звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідача встановив сумі в розмірі 19255,95 грн., яку безпідставно на теперішній час не виплатив, внаслідок чого вона вимушена звернутися із даним позовом до суду. Відповідач ВАТ Національна акціонерна компанія «Оранта»\~, у судовому засідання та у поданих запереченнях позовні вимоги визнав частково в сумі 26380,12 грн., яка складається із страхового відшкодування та пені. Проти стягнення 3% річних та інфляційних, передбачені ст. 625 ЦК України, заперечував, зазначаючи, що до даних правовідносин вказана стаття не застосовується. Суд заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що 28.01.2013 року о 11.10 год. в м. Харкові, по вул. Шевченко, в районі буд. № 26, сталося ДТП, за участю автомобіля „Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Mazda, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з послідуючим зіткненням з автомобілем Skoda, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Київського районного суду м.Харкова від 15.05.2013р. з урахуванням змін внесених постановою Апеляційного суду Харківської області від 18.06.2013р., визнано винними у зазначеному ДТП від 28.01.2013р. водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], яка порушила п.13.1 ПДР України та водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], який порушив п.8.7.3. Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП та вина в ньому , в тому числі [PERSON] підтверджуються постановою суду , яка набрала законної . Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Як встановлено судом та визнано сторонами, на момент ДТП цивільна правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ВАТ Національна акціонерна компанія «Оранта», згідно полісу обовязкового страхування АВ №5660537 . Позивач з метою отримання страхового відшкодування звернувся 21.08.2013р. до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідачем розглянула заяву позивача, здійснений розрахунок на підставі дослідження спеціаліста та складений страховий акт, відповідно до якого з урахуванням вини в ДТП обох водіїв, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті позивачу складає 19255,95 грн., яка сторонами не оспорюється та підлягає стягненню з відповідача на корить позивача. Згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи прострочення з вини страхової виплату позивачу страхового відшкодування, суд вважає за необхідне з урахування строку позовної давності та меж заявлених вимог, стягнути з відповідача на корить позивача пеню в сумі 7124,17 грн. за період з 22.06.2014 року по 22.06.2015 року, яка визнана відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі). (Постанова ВСУ №6-126цс14). Згідно розяснень, які містяться в п. 21 ПП ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Застрахована особа - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом (ст.1 Закону). В даному випадку позивач не є страхувальником та застрахованою особою, тому враховуючи правову позицію ВСУ, розяснення, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ, підстави для стягнення зі страхової на користь позивача 3% річних та інфляційних відсутні. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 263 грн. 80 коп.

Outcome: partial