Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на підставі права власності. Відповідно до особового рахунку № 3006100 в квартирі, окрім неї зареєстровані неповнолітні сини позивачки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], та сестра [PERSON]. Остання в квартирі не мешкає з 2002 року, так як з цього часу проживає в США. Зазначений факт підтверджується актом ЖКП «Азовжилкомплекс». У зв,язку з тим, що відповідач зареєстрований у належній їй квартирі, вона сплачує комунальні послуги в збільшеному розмірі. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 100 в будинку №3 по вул. Орджонікідзе в м. Маріуполі Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Позивачем [PERSON] була надана суду заява від відповідачки [PERSON] про те, що остання просить суд розглядати дану справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дану заяву вона отримала через мережу інтернет, так як відповідач на теперішній час постійно проживає в США. Між тим, до суду з вищевказаною заявою відповідач [PERSON] особисто не зверталась. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2012 року (а.с.7-9). Згідно акту ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 16.03.2015 року у зазначеній квартирі зареєстрована, але не мешкає з 2002 року [PERSON] (а.с.13). Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, але фактично не проживаючою в ній перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved