Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 28 вересня 2013 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народились син [PERSON] та дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, неодноразову протиправну поведінку зі сторони відповідача відносно неї та дітей, розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Відповідач неодноразово в стані алкогольного спяніння вчиняв насильство в сімї, за що притягувався до відповідальності. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Пояснила, що відповідач неодноразово вчиняв відносно неї протиправні дії, за що притягувався до адміністративної відповідальності. З жовтня вони проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Подальше сімейне життя з відповідачем та примирення є неможливим. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28 вересня 2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 102321, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1747. Від даного шлюбу у сторін народились дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №191737 від 14 лютого 2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №351 та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №259210 від 30 березня 2017 року, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №716. З жовтня 2017 сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. [PERSON] неодноразово вчиняв насильство в сімї відносно своєї дружини [PERSON], чинив моральний та психологічний тиск, ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоровю. Дані факти протиправної поведінки підтверджуються постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2017 року та 01 червня 2017 року, про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Із змісту постанов встановлено, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи в стані алкогольного спяніння вчинив насильство в сімї відносно дружини [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] був присутній, вину визнав. Вказані постанови не оскаржувались та набрали законної сили. Відповідно до вимог ч. 6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Згідно з вимогами ч. 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач неодноразово вчиняв відносно дружини [PERSON] протиправні дії, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Сторони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та дітей. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позов та будь-яких доказів на спростування тверджень позивача не подав. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1747. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн., згідно квитанції №0.0.899781414.1 від 21.11.2017 року.

Outcome: approved