Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача [PERSON] половину понесених нею витрати на навчання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в сумі 5204 грн. Позов обґрунтовує тим, що вона витратила на оплату за навчання сина на першому курсі в Івано-Франківському юридичному коледжі Національного університету «Одеська юридична академія» 8350 грн. та 2058 грн. на пошиття спеціального одягу. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити. Пояснила, що їхній син після дев'ятого класу поступив на перший курс коледжу, де він виявив бажання отримати знання в галузі права, оскільки в школі даний предмет викладається тільки поверхнево. Відповідач подав письмове заперечення проти даного позову. В судовому засіданні зазначив, що він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON]. В даний час в нього є нова сім'я і він з дружиною утримує двох малолітніх діток. При виступі в судових дебатах не заперечив проти даного позову в частині оплати навчання сина [PERSON], а в іншій частині просив відмовити. Суд вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто до досягнення нею 18 років. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом то що) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 09.10.2006 року (а.с.4). В них народився [INFO] син [PERSON] (а.с.3), якому ще не виповнилось 18 років і на утримання якого відповідач сплачує аліменти (а.с.5). Згідно індивідуального договору № ІФЮКд51-14-0028 від 13.08.2014 року (а.с.7), позивач сплатила кошти за навчання сина [PERSON] в сумі 8350 грн. (а.с.8). Відповідач, який працює лікарем в Городенківській ЦРЛ, що підтверджується довідкою з роботи (а.с.20,21) сплачує на утримання сина [PERSON] аліменти, також має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей (а.с.18,19). Син сторін [PERSON] виявив бажання отримати знання в галузі права, оскільки в школі даний предмет викладається тільки поверхнево, не фаховим спеціалістом, тому він поступив на навчання до Івано-Франківського юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія». Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача половину коштів витрачених позивачем на оплату за навчання сина в сумі 4175 гривень, а враховуючи, що позивач не подала до суду доказів того, що пошиття спеціальної форми одягу, яку вона продемонструвала на фотокартці сина, є обов'язковою умовою для отримання освіти та відноситься до додаткових витрат, та з урахуванням того, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial