Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу згідно розписки від 22.10.2015 року, мотивуючи свою вимогу тим, що згідно розписки відповідач [PERSON] отримав від нього транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 209 реєстраційний номер [NUMBER] під виплату. Відповідач зобов'язався до кінця листопада оплатити позивачу гроші в розмірі 22000 гривень. Також, позивач вважає, що на суму боргу в розмірі 22000 грн. він правомірно нарахував інфляційні втрати в розмірі 5765 гривень та 3 відсотки річних в розмірі 1322 грн. за період з 01.12.2015 року по 01.12.2017 року, які також просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 640 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та поясненнях наданих в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. З огляду на неявку відповідача в судове засідання , а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст.ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 22.10.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір. Згідно даного договору [PERSON] купляє у [PERSON] транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 209 реєстраційний номер [NUMBER] під виплату та зобов'язується до кінця листопада оплатити позивачу гроші в розмірі 22 000 гривень. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1, ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Застосовуючи положення Цивільного Кодексу, судом встановлено, що договір, який укладений між сторонами, не містить встановленого строку зобов'язання на повернення позичених коштів, а саме строк виконання вказано місяць листопад, без зазначення року. Відповідно до ч. 2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В матеріалах справи відсутні та позивачем не подано суду жодних доказів звернення до відповідача з вимогою про сплату грошових коштів згідно договору від 22.10.2015 року. Разом з тим, як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, пред'явленням вимоги є як направлення/вручення вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення позову. Отже, суд вважає, що факт пред'явлення позову кредитором до боржника є сам по собі вимогою, а відтак дає підстави для висновку, що строк виконання зобов'язання по поверненню коштів настав. Тому, суд задовольняє вимоги позивача в частині 22 000 гривень, як такі, що є підставними та доведені у встановленому законом порядку. Вирішуючи вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд виходив із наступного. Так, суд в цілому погоджується із правом позивача на нарахування інфляційних втрат та 3% річних згідно ч. 2 ст.625 ЦК України на суму зобов'язання у розмірі 22 000 грн. Однак, досліджуючи можливість стягнення таких нарахувань в межах даної справи, суд дійшов до висновку, що такі не можуть бути задоволені виходячи із наступного. Як видно із вимог позивача, він просить стягнути такі нарахування за період з 01.12.2015 року по 01.12.2017 року, водночас, до суду позивач звернувся 26.12.2017 року. Як зазначалось вище, аналіз фактичних обставин справи та норм закону свідчить, про те, що строк виконання зобов'язання відповідача слід обчислювати з моменту пред'явлення вимоги (позову), тобто не раніше аніж з 26.12.2017 року. Відтак будь-які нарахування інфляційних втрат та 3% річних до цього часу є безпідставні, так як положення ч.2 ст. 625 ЦК України застосовуються лише щодо простроченого виконання зобов'язання. Отже, суд дійшов до висновку, що позивач просить стягнути такі нарахування за період, коли вони не могли бути нараховані. Щодо нарахування таких інфляційних втрат та 3 % річних після звернення з позовом, то суд відзначає, що такі судом самостійно не можуть бути нараховані виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК), який передбачає, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог. Разом з тим, позивач не позбавлений права на звернення до суду із окремим позовом, де можуть бути нараховані такі кошти після настання строку виконання зобов'язання. Тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Одночасно, у відповідності до положень ч.3 ст.141 ЦПК України слід вирішити питання судових витрат у вигляді оплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial