Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису № 37686, вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до адвоката Пилипенка Р.Б. з приводу надання правової допомоги у справі про стягнення з неї кредитної заборгованості за виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. На запит [PERSON] 17.12.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. було направлено документи щодо вказаного виконавчого напису: копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 63452734 від 30.10.2020р. та про стягнення із боржника основної винагороди від 30.10.2020р.; заяву ТОВ «ФК «Аланд» про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса від 21.10.2020р.; договір про відкриття поточного рахунку на використання платіжної картки та обслуговування платіжної картки; виконавчий напис приватного нотаріуса Горая Олега Станіславовича від 08.09.2020р. № 37686 про стягнення кредитного боргу в сумі 9\~829,34грн. Вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Горая О.С., на підставі якого було відкрито вказане виконавче провадження, необґрунтованим та незаконним, оскільки основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та в межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Зі змісту виконавчого напису позивачу стало відомо, що 11.08.2020р. до ТОВ «ФК «Аланд» перейшло право вимоги по кредитному договору № 010-23501-190814 від 19.08.2014р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Відповідно висновку, викладеному у постанові Великої палати Верховного суду від 28.03.2018р. по справі № 444/9515912, якщо повернення кредиту передбачено частинами, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Оскільки від дати настання виконання кредитного зобов`язання і до дати вчинення виконавчого напису нотаріуса сплинуло понад 3 роки, то виконавчий напис вчинено з порушенням встановленого порядку. При цьому приватним нотаріусом Гораєм О.С. безпідставно вказано у виконавчому написі період стягнення заборгованості з 11.08.2020р. по 17.08.2020р., фактично поза межами позовної давності. Також ТОВ «ФК «Аланд» не було надано первинні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, адже у матеріалах нотаріальної справи відсутні виписки з банківського рахунку позивача [PERSON] , які б вказували на наявність у неї непогашеної кредитної заборгованості за період з 11.08.2020р. по 17.08.2020р. на суму 9\~329,34грн. Позивачу незрозуміло, звідки з`явилось нарахування 8\~365,17 грн. основної суми простроченої заборгованості, оскільки жодного розрахунку кредитної заборгованості до матеріалів виконавчого напису не долучено. Позивач вважає, що документи містять істотні протиріччя між встановленою кредитним договором сумою кредитного ліміту, яку мав повернути позивач, та сумами, заявленими відповідачем до стягнення, що свідчить про відсутність умов для визначення заборгованості як безспірної на момент вчинення виконавчого напису. Також у приватного нотаріуса Горая О.С. не було виписки із кредитного рахунку позивача, з якого можна зробити висновки про тривалість фінансово-кредитних відносин сторін договору № 010-23501-190814. Також позивач не отримувала письмової вимоги нового кредитора про усунення порушень основного зобов`язання. За таких умов позивач вважає, що безспірність заборгованості за кредитним договором не доведено, виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусами, а тому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Горая Олега Станіславовича від 08.09.2020р. № 37686 таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 29.12.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача ТОВ «ФК «Аланд» на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Від відповідача приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та її представник - адвокат Пилипенко Р.Б. не з`явилися, представник позивача скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Представник відповідача ТОВ «ФК «Аланд`до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається підтвердження, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов [PERSON] з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується, до суду не подав. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином - шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов [PERSON] з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується, до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність всіх умов суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. З копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2020р. № 63452734, вбачається що дане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису № 37686, виданого 08.09.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованості в розмірі 9\~829,34 грн. З копії постанови приватного виконавця Клименка Р.В. про стягнення з боржника основної винагороди від 30.10.2020р., вбачається що вона винесена при примусовому виконанні виконавчого напису № 37686, виданого 08.09.2020р.р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та згідно якої з боржника [PERSON] належить стягнути основну винагороду у сумі 982,93 грн. З копії листа приватного виконавця Клименка Р.В. від 17.12.2020р. № 100693 вбачається, що в межах виконавчого провадження № 63452734 постанови про арешт коштів боржника приватним виконавцем не виносилось. З заяви про примусове виконання рішення від 21.10.2020р. № 20059221 вбачається, що дана заява підготовлена до приватного виконавця Клименка Р.В. представником ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»» та згідно якої заявник просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 37686, виданого 08.09.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованості в розмірі 9\~829,34 грн. До заяви долучено платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису № 37686 від 08.09.2020р. та копія довіреності представника стягувача. З копії договору № 010-23501-190814 від 19.08.2014р. вбачається, що він укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» з приводу відкриття та обслуговування платіжної картки № [NUMBER] . Договір містить істотні умови, зокрема визначено, що банк відкриває кредитну лінію в загальному розмірі 30\~000,00 грн. та встановлює кредитний ліміт на рахунок в розмірі 10\~713,45 грн. При цьому кредитування здійснюється протягом 364 днів. Договір містить відмітку про право банку відступлення права вимоги за цим договором у будь-якій формі будь-якій третій особі у відповідності з чинним законодавством України без додаткового погодження умов такого відступлення з Клієнтом та без додаткового повідомлення клієнта про здійснення банком відступлення права вимоги за цим договором ( п. 5.18). З копії виконавчого напису № 37686 від 08.09.2020р. вбачається, що він вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 010-23501-190814 від 19.08.2014р., укладеним між нею та ПАТ «Дельтабанк». Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельтабанк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 42-К від 06.10.2017р. є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020р. є ТОВ «ФК «Аланд». Зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 010-23501-190814 від 19.08.2014р. настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020р. по 17.08.2020р. Сума заборгованості складає 9\~329,34грн., в т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8\~365,17 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 964,17 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 9\~829,34грн. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями п.10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(з наступними змінами та доповненнями) затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання вчинення нотаріальних написів нотаріусами визначено статтями 87-91 глави 14 Закону України «Про нотаріат», правилами глави 16 розділу 2 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розділом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено умови вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягучана виникло право примусового стягнення боргу. Судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріусом належним чином не перевірено обов?язкову умову, що необхідна для його вчинення та визначена ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме умову про те, що з дня виникнення права вимоги має минути не більше трьох років. Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто в разі укладення договору про переуступку права вимоги боргу по кредитному договору № 010-23501-190814 від 19.08.2014р., укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , для нового кредитора строки звернення підлягають обчисленню так само, як і для первісного кредитора. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 553/3288/15-ц (провадження № 61-45324св18). Крім того, матеріалами справи неможливо встановити розмір заборгованості [PERSON] перед відповідачем і чи передавалось право вимоги саме відповідачу, оскільки такі документи жодною з сторін не надано. Відомості про обставини переуступки права вимоги боргу зазначені виключно в виконавчому написі № 37686 від 08.09.2020р., який оспорюється. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «Аланд» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи взагалі у позивача перед відповідачем були невиконані зобов`язання. Відповідачами не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому суд вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Гораєм О.С. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 3.1 та 284 Порядку вчинення нотаріальних дій та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір, розрахований та сплачений відповідно до умов Закону України «Про судовий збір» станом на дату звернення з позовом в сумі 840,80 грн. рівними частинами.

Outcome: approved