Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської обласної державної адміністрації, треті особи: Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області, Головне управління Державного земельного кадастру у Полтавській області про визнання права власності на індивідуальний дачний будинок та дачну земельну ділянку за набувальною давністю, мотивуючи тим, що 08 серпня 1987 року Полтавським філіалом республіканського проектного інституту по землевпорядкуванню «УКРЗЕМПРОЕКТ» був виготовлений Технічний звіт по перенесенню в натуру проекту відведення земель Лубенській одіяльно-повстяній фабриці під колективне садівництво із землекористування колгоспу «Перше травня» Лубенського району Полтавської області. 12 жовтня 1987 року був підписаний акт про встановлення меж земельної ділянки в натурі розміром 4,9 га. в постійне користування за рахунок пасовищ, в тому числі і йому. Він добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою ще з 1987 року, що підтверджується відповідними документами. У збудованому ним дачному будинку він постійно мешкає з 2002 року, а з 1987 року по 2000 сплачував щомісячно плату земельного податку. Державний реєстратор відмовив провести реєстрацію права власності на дачний будинок на підставі технічного паспорту Лубенського БТІ за відсутності земельної ділянки та рішення суду. Він тривалий час не може оформити своє право власності на дачний будинок та дачну земельну ділянку, що розташовані за адресою поміж [ADDRESS] ». На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохає суд визнати набуття права власності на дачний будинок поміж сіл Чуднівці та Кононівка Лубенського району Полтавської області під [ADDRESS] » за [PERSON] за давністю володіння «набувальна давність» у відповідності технічного паспорта на дачний будинок та показань свідків; визнати набуття права власності на дачну земельну ділянку розміром 0,10 га поміж сіл Чуднівці та Кононівка [ADDRESS] » за [PERSON] за давністю відкритого і безперервного користування земельною ділянкою «набувальна давність». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити, обґрунтовуючи вимоги обставинами викладеними в позові. Крім того [PERSON] зазначив, що дачний будинок він побудував власними силами. Йому дійсно було роз`яснено право на приватизацію земельної ділянки, однак для цього необхідно було сплачувати багато коштів. Представник відповідача Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, відповідач надав до суду відзив, згідно якого в задоволенні позову прохав відмовити, оскільки він є неналежним відповідачем по даній справі. Крім того відповідачем Полтавською обласною державною адміністрацією подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, третя особа надала суду лист з проханням розглядати справу за відсутності їх представника, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Головного управління Державного земельного кадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки суд не попередила. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 08 серпня 1987 року Полтавським філіалом республіканського проектного інституту по землевпорядкуванню «УКРЗЕМПРОЕКТ» був виготовлений Технічний звіт по перенесенню в натуру проекту відведення земель Лубенській одіяльно-повстяній фабриці під колективне садівництво із землекористування колгоспу «Перше травня» Лубенського району Полтавської області. 12 жовтня 1987 року було складено Акт про встановлення меж земельної ділянки в натурі розміром 4,9 га. Лубенській одіяльно-повстяній фабриці під колективне садівництво в постійне користування за рахунок пасовищ. Згідно Плану-схеми земельної ділянки, яка погоджується для надання дозволу і вимог на розробку проекту її відведення [PERSON] надано земельну ділянку загальною площею 0,12 га. із земель Засульської сільської ради за межами с. Чуднівці. Даний факт також підтверджується довідкою відділу у Лубенському району Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1048/171-17 від 17.10.2017 року. Відповідно довідки КП «Лубенське МБТІ» №1759-Т від 22.12.2017 року садовий будинок станом на 29.12.2012 року за адресою: Полтавська область, за межами села Кононівка, садове товариство «Текстильник», земельна ділянка №1-А в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано. Рішенням виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області №10 від 30.01.2018 року на заяву [PERSON] вирішено присвоїти адресу дачному будинку в садовому товаристві «Текстильщик» за межами с. Кононівка Лубенського району Полтавської області, садове товариство «Текстильщик» №1-А. Згідно листа Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області №02-36/2977 від 08.08.2018 року [PERSON] повідомлено про те, що згідно ст. 12 Земельного кодексу України сільській раді належать повноваження розпоряджатися тільки землями комунальної власності. Так як земельна ділянка для дачного будівництва розташована за межами населеного пункту і відноситься до земель державної власності, тому по даному питанню йому необхідно звернутись до Головного Управління Держгеокадастру в Полтавській області. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] давно отримав землю на законних підставах. Будівлю побудував законно, ні в кого претензій не має щодо цього. У 2000 році він закінчив будівництво. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що йому відомо, що [PERSON] побудував дачний будинок, там постійно і безперервно проживає. Володіє землею з того часу, як там почали роздавати земельні ділянки. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що вони давно знають [PERSON] , допомагали йому будувати дачу. Приблизно з 2000 року [PERSON] користується дачним будинком. У листі Полтавської обласної державної адміністрації №П-05-12/2473 від 26.11.2018 року [PERSON] зазначено, що за інформацією від 20.11.2016 № 970/6-18 Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, 17 жовтня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га земель, сільськогосподарського призначення державної власності для ведення садівництва на території Вищебулатецької сільської ради Лубенського району Полтавської області. За результатами розгляду клопотання Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області видано наказ від 21.11.2016 №9167-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва на території Вищебулатецької сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів. Станом на 20 листопада 2018 року від позивача до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не надходило клопотання про затвердження розробленого проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. З метою реалізацією прав на земельну ділянку запропоновано позивачу замовити у суб`єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати на затвердження до розпорядника земельної ділянки, яким на сьогодні є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області. Відповідно до ст. 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Так, при вирішенні даного спору суд враховує, що позивач [PERSON] має право на отримання у власність вищевказаної земельної ділянки та почав реалізовувати дане своє право шляхом подачі відповідної заяви до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, однак позивач в подальшому до кінця не здійснив процедуру отримання у власність спірної земельної ділянки. У позивача [PERSON] немає перешкод щодо реалізації права на отримання у власність земельної ділянки, відповідні уповноважені на передачу у власність земельної ділянки органи державної влади чи органи місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність [PERSON] не відмовляли. Дані висновки суду грунтуються на вимогах ст. 119 Земельного Кодексу України, на яку посилається у своїй позовній заяві і сам позивач. Також, відповідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. П. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 роз`яснено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Як убачається зі матеріалів справи, дачний будинок № 1-«А » являється нерухомим майном, право власності на який ні за ким не зареєстроване. Позивач посилався на те, що вказаний будинок збудовано саме ним, про дані обставини повідомляли суд і допитані в судовому засіданні свідки. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, обгрунтування та доведення позову тими обставинами, що позивач із власних будівельних матеріалів збудував нерухоме майно, виключає можливість визнання за ним на нього права власності за набувальною давністю, оскільки законодавством передбачено порядок набуття права власності на новостворене нерухоме майно для особи, яка його збудувала, шляхом прийняття його в експлуатацію з подальшою державною реєстрацією права власності на нього. Крім цього, набуття права власності на новостворене нерухоме майно та набуття права власності на нього за набувальною давністю є взаємовиключними підставами набуття права власності на майно. Також, позивач ставить питання щодо визнання за ним права власності на дачний будинок за набувальною давністю, разом із тим станом на час вирішення спору даний спірний об`єкт права власності, як нерухоме майно, ні за ким не зареєстрований, тобто ніким ще не набуто право власності на нього. Беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем за набувальною давністю права власності на дачний будинок та земельну ділянку розміром 0,10 га, що розташовані поміж сіл Чуднівці та Кононівка Лубенського району Полтавської області під адресою № 1-«А». Крім цього, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 5 статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що зазначеним у позовній заяві відповідачем Полтавською обласною державною адміністрацією у спірних по даній справі правовідносинах права позивача не порушувалися. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Полтавської обласної державної адміністрації, треті особи: Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на індивідуальний дачний будинок та дачну земельну ділянку за набувальною давністю.

Outcome: dismissed