Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому будинку, крім позивача по справі, який там постійно проживає, зареєстровані його сини, - [PERSON] та [PERSON] , що є відповідачами по справі. Понад чотири роки відповідачі не проживають у вказаному домоволодінні, не ведуть господарство та не сплачують комунальні послуги. Особистих речей відповідачів в домоволодінні немає. З реєстраційного обліку за вказаною адресою до теперішнього часу не знялись. Місцезнаходження відповідачів не відомо. [PERSON] , вимушений сплачувати за відповідачів житлово-комунальні послуги, не може оформити субсидію по сплаті житлово-комунальних послуг. А тому просить визнати їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням, будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Черкаського районного суду від 21.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзивів на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серія [NUMBER] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Руськополянської сільської ради від 01.03.2019 року та копій паспортів відповідачів з відмітками про місце реєстрації, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстровані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідок Руськополянської сільської ради від 01.03.2019 року №590, №589 та акту обстеження житлового будинку, що розташований: [ADDRESS] , в домоволодінні зареєстровані, але не проживають з 2014 року по цей час сини власника - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню так як відповідачі по справі не проживають у вказаному домоволодінні з 2014 року. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. що був сплачений ним відповідно квитанції №25872619-1 від 05.03.2019 року.

Outcome: approved