Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суду з позовом до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа по справі [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В позові вказала, що 12 вересня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить земельна ділянка з кадастровим номером 5322881200:02:001:0788 площею 3,5700 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. Цю земельну ділянку батько заповідав їй. Дану земельну ділянку [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №020413 від 23.21.2005 року і 18.05.2010 року отримав свідоцтво про спадщину за законом. Однак за час свого життя він не здійснив державну реєстрацію права власності на назначену земельну ділянку та не виготовив на своє імя державний акт на право власності на землю. Після смерті батька вона звернулася до нотаріуса, маючи намір оформити своє право на спадщину, але постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на землю, а саме, державний акт. Прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON], який помер 12.09.2015 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5322881200:02:001:0788, площею 3,5700 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій прохав справу розглядати без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з листом, в якому прохав справу розглядати без участі їх участі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа по справі, а саме, Державний нотаріус Другої лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з листом в якому прохала справу розглядати без її участі, по суті позову покладається на розсуд суду. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 вересня 2015 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить земельна ділянка з кадастровим номером 5322881200:02:001:0788 площею 3,5700 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. Дану земельну ділянку [PERSON] заповідав позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 25.08.2015 року, посвідченого секретарем виконкому Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області(а.с.10). Вищевказану земельну ділянку [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №020413 від 23.21.2005 року і 18.05.2010 року отримав свідоцтво про спадщину за законом (а.с.8). [PERSON] за життя не здійснив державну реєстрацію права власності на назначену земельну ділянку та не виготовив на своє імя державний акт на право власності на землю. Коли після смерті батька [PERSON] звернулася до нотаріуса, маючи намір оформити своє право на спадщину, то постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на землю, а саме, державний акт (а.с.11). Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved