Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому, посилаючись на те, що [PERSON] перешкоджає йому проживати у квартирі №5 в будинку №12 по бул.Б.Хмельницького в м.Маріуполі, яка належить йому, відповідачці та третій особі на праві власності, відібравши ключі від вхідних дверей квартири, просив зобов'язати останню не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою та зобов'язати надати вільний доступ в квартиру та видати ключі від вхідних дверей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з вищевказаних підстав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважає, що вимоги позивача суттєво порушують її права як співвласника квартири №5 в будинку №12 по бул.Б.Хмельницького в м.Маріуполі, оскільки в них склалися неприязні стосунки. Вказала, що згодна сплатити позивачу вартість 1/3 частки вказаної квартири, проте таких позовних вимог не заявляла. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про те, що він підтримує позицію матері [PERSON] та заперечує проти вселення [PERSON] у вказану квартиру. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. А тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 383 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 368 ЦК України установлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є сином відповідачки [PERSON] Позивачу [PERSON], відповідачці [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира №5 в будинку №12 по бул.Б.Хмельницького в м.Маріуполі (а.с.7). Сторони зареєстровані у вказаній квартирі (а.с.4, 24). Також установлено, що позивач [PERSON] не має доступу до квартири, у нього відсутні ключі від вхідних дверей квартири, крім того, між сторонами склалися неприязні відносини, наявність яких підтверджена як письмовими доказами, так і поясненнями сторін, та не заперечується відповідачкою [PERSON], яка пояснила, що не бажає проживати в одній квартирі із позивачем. На підставі наявних у справі доказів та пояснень сторін суд вважає доведеним факт, що позивачу чиняться перешкоди у вільному доступі до квартири, що призвело до порушення його прав з боку відповідачки на вільне володіння та користування належною йому частиною майна. Враховуючи вищевикладене необхідно задовольнити позов та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні спірною квартирою шляхом доступу до квартири та наданні йому ключів до вхідних дверей. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір, понесений [PERSON] та документально підтверджений, у сумі 551,20 грн. покладається на [PERSON], оскільки рішення ухвалюється не на її користь.

Outcome: approved