Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником і проживає у будинку, розташованому за адресою: вул.. Горького, 70, смт. Ширяєве, Одеської області. У вказаному будинку також зареєстроване місце проживання сина позивача [PERSON], [INFO], який протягом останніх шести років проживає з власною родиною за адресою: вул.. Мічуріна, 3, с. Вікторівка, Ширяївського району Одеської області. В добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації місця проживання. Наявність реєстрації місця проживання відповідача перешкоджає позивачу вільно здійснювати право власності на належний їй будинок, зокрема на отримання субсидії. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їй будинком, знявши його з реєстрації (виписавши) у примусовому порядку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала, з положеннями ст. 224-233 ЦПК України ознайомлена. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень або заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: вул.. Горького, 70, смт. Ширяєве, Одеської області (а.с.4, 5). У вказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON], який є сином позивача (а.с. 6-8, 12). Відповідач [PERSON] протягом останніх шести років не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом обстеження житлового будинку від 14.04.2015 р. (а.с. 9), поясненнями допитаної у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка є сусідкою позивача. Крім того, суд бере до уваги, що направлені судом на адресу фактичного місця проживання відповідача три повістки були отримані ним, про що свідчать підписи у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою того факту, що відповідач понад рік за місцем реєстрації не мешкає, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на зазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до\~ст.79 \~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1\~ст. 88 ЦПК України\~встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved