Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі від 26 січня 2016 року, укладений від імені орендодавця [PERSON] і орендаря СФГ «Новікова І.М.» щодо оренди земельної ділянки площею 5,0039 га, кадастровий номер [NUMBER], який зареєстрований 17 лютого 2016 року. Позов мотивовано тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,0039 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що він не укладав жодних договорів оренди земельної ділянки, тому вважає спірний договір недійсним. 13 липня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 14). 16 січня 2018 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що 26 січня 2016 року між сторонами було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у встановленому порядку. від імені орендодавця, тобто позивача [PERSON], договір оренди підписав [PERSON] на підставі довіреності позивача, яка була посвідчена 17.12.2015 року секретарем Злинської сільської ради. Примірник договору було передано позивачеві, який не заявляв скарг чи зауважень. Позивач отримав орендну плату за 2016 рік у розмірі 4215 гривень 29 копійок. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статті 82 ЦПК України). Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частин 1 і 3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частина 3 статті 238 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,0039 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 3, 7, 56 57-59). Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадянин [PERSON] є засновником і керівником селянського (фермерського) господарства «Новікова Івана Миколайовича» (а.с. 11-13). 17 грудня 2015 року позивач [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив громадянина [PERSON] представляти його інтереси у відділі Держземагенства у Маловисківському районі, реєстраційній службі Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області. Для цього представникові надано право одержувати необхідні довідки та інші документи, подавати від імені другої сторони, яку він представляє заяви та інші документи, підписувати їх, а також виконувати всі інші необхідні дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність посвідчена секретарем Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 54, 76-78). 26 січня 2016 року укладено договір оренди землі від імені орендодавця [PERSON] і орендаря СФГ «Новікова І.М.» щодо оренди земельної ділянки площею 5,0039 га, кадастровий номер [NUMBER], який зареєстрований 17 лютого 2016 року (а.с. 4-6, 51-53). Як вбачається з відзиву на позов та матеріалів реєстраційної справи, підпис від імені орендодавця [PERSON] у спірному договорі оренди землі виконав громадянин [PERSON] на підставі довіреності від 17 грудня 2015 року. Вищенаведені обставини, які підтверджуються належними і допустимими доказами, вказують та такі права і обов'язки сторін. У довіреності від 17 грудня 2015 року позивач [PERSON] не уповноважував громадянина [PERSON] на підписання договору оренди землі щодо належної йому земельної ділянки, що підтверджується змістом довіреності. Громадянин [PERSON], на підставі довіреності від 17 грудня 2015 року від імені громадянина [PERSON], не мав права підписувати договір оренди землі від 26 січня 2016 року з селянським (фермерським) господарством «Новікова Івана Миколайовича», засновником і керівником якого він є, оскільки частина 3 статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є як керівник і засновник юридичної особи. Позивач [PERSON] власноручно не підписував спірний договір оренди земельної ділянки від 26 січня 2016 року, не уповноважував громадянина [PERSON] на його підписання, закон забороняє представникові вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах, тому спірний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved