Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] .В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником і проживає в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В будинку зареєстрована [PERSON] (відповідач), яка в будинку не проживає більше року. При цьому, остання не сплачує за житлово-комунальні послуги, ремонту не проводила, будинком не цікавиться, її особисті речі в житлі відсутні. Натомість, вона змушена сплачувати комунальні послуги, що нараховуються в тому числі і на відповідача, а також має інші незручності, пов`язані з реєстрацію в будинку відповідача. Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується актом ЛКП «Хуторівка». Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її відсутності не існує, а тому вважає, що така втратила право користування житлом приміщенням. Ухвалою суду від 27.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує та просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданого представником позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту положень ст.ст.401, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі -продажу 1/4 частки житлового будинку від 14.03.2018 та договором купівлі - продажу 3/4 часток житлового будинку від 14.03.2018. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку № 1718 від 22.05.2019 в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (відповідач). Встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає більше року у спірному житлі (будинку), своїх особистих речей в ній не тримає, будь-якої домовленості про збереження за нею житлової площі за період відсутності не існує. Як стверджується актами ЛКП «Хуторівка» від 02.11.2018 та 22.10.2019 відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрована, але понад один рік не проживає. Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач був би наділений правом на користування спірним житлом (найм, оренда, позичка, тощо) не вчинялись. Інших передбачених чинним законодавством підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірному будинку понад один рік без поважних причин, втратила право на користування ним з підстав визначених ч.2 ст.405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. в користь позивача. На підставі ст.ст.401, 405 ЦК України та

Outcome: approved