Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], Приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Коломійчука Олександра Івановича, Підволочиського районного бюро технічної інвентаризації, відділу Державної реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації про визнання договору дарування, свідоцтва про право власності, рішення про державну реєстрацію недійсними та їх скасування, посилаючись на те, що 26 серпня 2010 року [PERSON] згідно договору дарування передав, а він прийняв в дар житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS]. У липні 2016 року виявив бажання провести державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок і з цією метою звернувся з письмовою заявою до Державного реєстратора Підволочиської районної державної адміністрації., однак 22 липня 2016 року отримав відмову у реєстрації вказаного майна, оскільки 02 лютого 2016 року приватним нотаріусом Коломійчуком О.І. було зареєстровано право власності на спірне майно за [PERSON]. згідно договору дарування від 02 лютого 2016 року за № 56. З цією метою він звернувся до відповідача [PERSON] з питанням правомірності таких дій, на що відповідач повідомив його, що зробив дублікат свідоцтва про право власності і договором дарування відчужив вказану квартиру своїй дочці [PERSON]. Вважає, що відповідачами грубо порушено його право власності на спірний об'єкт нерухомого майна, оскільки він прийняв у дар спірний житловий будинок, а відтак і на нього виникло право власності саме у нього і, укладаючи повторно договір дарування житлового будинку на відповідача [PERSON]. він не мав права, оскільки спірний об'єкт нерухомого майна уже вибув із його володіння. Крім того договір дарування не був скасований чи визнаний недійсним у судовому порядку. У зв'язку з чим просить визнати недійсними та скасувати договір дарування житлового будинку, свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна, а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В судовому засіданні позивач та його представник подану заяву підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини, що викладені у позовних вимогах та просять їх задоволити. Відповідач [PERSON]. проти задоволення позовних вимог категорично заперечила та пояснила, що її батько [PERSON] у 2010 році оформив договір дарування житлового будинку на користь свого сина та її брата [PERSON] Однак між сторонами була усна домовленість про те, що позивач буде доглядати батька, провідувати, купувати продукти харчування. Разом із тим з часу укладення договору позивач вкрай рідко провідував свого батька натомість вона здійснювала догляд за батьком допомагала йому у всьому. В свою чергу батько вирішив подарувати спірне нерухоме майно саме її, а не позивачу [PERSON] З цією метою він звернувся у бюро технічної інвентаризації, виготовив дублікат свідоцтва про право власності і у 2016 році склав на її користь договір дарування спірного житлового приміщення, так як мав на це повне право, оскільки позивач після оформлення договору дарування зобов'язаний був здійснити державну реєстрацію спірного нерухомого майна, однак цього не зробив, а тому вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними в у їх задоволенні слід відмовити. Відповідач приватний нотаріус Підволочиського районного нотаріального округу проти задоволення позову заперечив, та вказав, що позивач після укладення договору дарування в його користь спірного нерухомого майна зобов'язаний був здійснити реєстрацію свого права власності, однак цього не зробив, а тому власником залишився відповідач [PERSON], який і мав повне право розпоряджатися своєю власністю, що і зробив. А тому в задоволення позову просить відмовити. Представник третьої особи відділу державної реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації проти задоволення заявлених позовних вимог заперечив та пояснив, що у 2016 році на підставі отриманого відповідачем дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку із втратою оригіналу відповідач здійснив відчуження належного йому нерухомого майна відповідачу [PERSON]. шляхом укладення договору дарування. Йому не було нічого відомо про те, що відповідач раніше уже відчужив спірний житловий будинок позивачу [PERSON], однак враховуючи те, що позивач не здійснив реєстрацію договору дарування тому і служба не могла бачити те, що майно належить позивачу по справі, а тому і відповідач мав право на розпорядження належного йому майна. Представник відповідача Підволочиського районного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, однак подали суду заяву згідно якої просять розглянути справу у відсутності представника. Заявлені позовні вимоги до них вважають безпідставними, оскільки з 2013 року БТІ не займається видачею дублікатів свідоцтв про право власності. Дані функції передані до повноважень реєстраційних служб. Суд заслухавши пояснення позивача та його представника, думку відповідачів, а також третіх осіб. Дослідивши та проаналізувавши подані сторонами докази у їх повній сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань : Згідно договору дарування від 26 серпня 2010 року серії ВРА № 725323 відповідач [PERSON] передав, а позивач [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до вимог ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.7 вказаного договору дарування, а також вимог ст. 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Обдарований свідчить, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] передав, а позивач [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] тим самим до позивача перейшло право власності на спірний житловий будинок, а у відповідача [PERSON] право власності припинилось. Разом із тим, незважаючи на те, що відповідач [PERSON] відчужив належний йому житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] у липні 2015 року звернувся у Бюро технічної інвентаризації де отримав копії технічної документації та у подальшому, вказавши у відділі Державної реєстраційної служби, що оригінал свідоцтва про право власності втрачено, 25 липня 2015 року отримав дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS], ідентифікаційний номер: 41223990 [NUMBER]. Згідно примітки, вказане свідоцтво видано взамін втраченого свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [NUMBER], виданого Староскалатською сільською радою від 22 червня 2010 року. Вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] не повідомив відділ реєстраційної служби про те, що 26 серпня 2010 року відчужив належне йому майно позивачу [PERSON], який прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] На підставі вказаного дубліката свідоцтва про право власності, відповідач [PERSON] 02 лютого 2016 року передав, а [PERSON]. прийняла в дар житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] Крім того [PERSON], 02 лютого 2016 року своєю заявою, що посвідчена приватним нотаріусом Підволочиського нотаріального округу О.І. Коломійчуком ствердив той факт, що на даний час у зареєстрованому шлюбі не перебуває, житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], є його особистою власністю, і осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на набуте майно (його частку), в тому числі і відповідно до ст. ст. 65, 74 та ст. 97 Сімейного кодексу України, немає. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ідентифікаційний номер: 28110822 від 05 лютого 2016 року, що внесене приватним нотаріусом Підволочиського нотаріального округу Коломійчуком О.І. на житловий будинок, [ADDRESS], що виданий на ім'я [PERSON]. Згідно вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3,5-6 ст. 203 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що укладений 02 лютого 2016 року договір дарування [PERSON]. спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] суперечить нормам ЦК України, зокрема ст.ст. 346, 717-722, оскільки з моменту відчуження не являється фактичною власністю відповідача, а відтак не скасувавши попередній договір дарування від 26 серпня 2010 року на ім.»я [PERSON] у встановленому законом порядку, останній не мав права без передбачених законом підстав повторно укладати договір дарування. За вказаних обставин позовні вимоги позивач є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання недійсним та скасування договору дарування житлового будинку від 02 лютого 2016 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 липня 2015 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 05 лютого 2016 року, що внесене приватним нотаріусом Підволочиського нотаріального округу Коломійчуком О.І. на житловий будинок, [ADDRESS], що виданий на ім'я [PERSON]. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За вказаних обставин суд не бере до уваги заперечень відповідачів по справі, а саме те, що договір дарування від 26 серпня 2010 року із позивачем [PERSON] укладався із усною умовою про те, що останній буде довічно здійснювати догляд за [PERSON], оскільки такі мотиви не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суперечать вимогам ч.2 ст. 717 ЦК України, і не являють собою договір довічного утримання що передбачений ст. 744 ЦК України, котрий укладається обов'язково у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Не заслуговують на увагу і посилання відповідачів, що позивач не набув права власності на спірний об'єкт нерухомого майна, оскільки в силу ст. 182 ЦК України не здійснив його реєстрацію, позаяк законодавцем у главі 55 ЦК України не передбачено припинення права власності обдарованого у разі нездійснення його реєстрації, а відтак дана норма не являється імперативною щодо питання негайного чи у визначений строк реєстрації спірного майна, а є безпосереднім правом обдарованого здійснити його реєстрацію у визначеним законом порядку без визначення конкретного строку. Також не заслуговують на увагу посилання відповідача [PERSON] про те, що вона доглядала батька до дня смерті і похоронила його, оскільки такі обставини не мають прямого і безпосереднього відношення до суті предмету спору. Також суд звертає увагу на той факт, що від часу укладення договору дарування від 26 серпня 2010 року до часу отримання дубліката свідоцтва про право власності, а також повторного укладення договору дарування [PERSON] не звертався у суд про визнання його недійсним з будь-яких підстав що визначені нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами. Разом з тим під час судового розгляду справи позивач та його представник подали суду клопотання про закриття провадження у справі в частині до відповідача [PERSON] у зв'язку із його смертю. Згідно актового запису № 182 від 08 листопада 2016 року виданого Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області [PERSON] помер [INFO]. Згідно т. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін по справі. За вказаних обставин, враховуючи те, що при цьому не будуть порушені вимоги закону та будь-чиї охоронювані законом права та інтереси, суд вважає, що цивільний позов [PERSON] до відповідача [PERSON], про визнання договору дарування, свідоцтва про право власності, рішення про державну реєстрацію недійсними та їх скасування - слід провадженням закрити. Крім того у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає, що із відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved