Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд до [PERSON] треті особи: Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації, Діловецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Рахівського району Закарпатської області про визнання права дитини отримувати освіту любого ступеня або типу власності та усунення перешкод для реалізації цього права. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2010 він одружився з [PERSON] . За час проживання у них народилася двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У подальшому рішенням Рахівського районного суду від 06.02.2014 шлюб між ними розірвано та залишено дітей на утриманні матері. 13.09.2016 Рахівський районний суд виніс рішення щодо визначення порядку спільного проживання дітей з батьком, а саме щоп`ятниці з 14:00 години до неділі 14:00 години в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області. Зазначає, що у 2017 році він записав свого сина [PERSON] до першого класу Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів з дистанційною формою навчання ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело», що у м. Київ, який він успішно закінчив як екстерн у травні 2018 року. У кінці серпня 2018 року позивач написав заяву на ім`я директора Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Юращук М.М. щодо навчання його сина [PERSON] у 2-Б класі. Однак, 28.08.2018 його колишня дружина [PERSON] надіслала йому СМ -повідомлення про те, що вона забрала вказану заяву. Вказує на те, що на даний час його син [PERSON] з понеділка до 14:00 години п`ятниці навчається у першому класі Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, де пише риски, цифри і читає букви, а від 14:00 години п`ятниці до 14:00 години неділі його син навчається у другому класі Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів з дистанційною формою навчання ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело» як екстерн. Його син вільно читає і переписує тексти з літературного читання та працює з підручниками з математики і англійської мови за другий клас. При цьому з незрозумілих причин його колишня дружина відмовляє сину [PERSON] у праві на освіту в другому класі Діловецької загальноосвітньої школи. З огляду на викладене просив визнати право [PERSON] отримувати освіту любого ступеня або типу власності в Україні та за кордоном, а також зобов`язати [PERSON] забезпечити здобуття [PERSON] освіти у 2-Б класі Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів упродовж 2018/2019 навчального року. Ухвалою судді Рахівського районного суду Тулика І.І. від 22.10.2018 відкрито провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 27.12.2018 справу призначено до судового розгляду на 04.02.2019. Ухвалою судді Рахівського районного суду Бліщ О.Б. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 13.08.2019. 13 серпня 2019 року позивач [PERSON] подав суду клопотання про уточнення позовних вимог, зокрема просив п. 2 позовної заяви викласти у наступній редакції: «Зобов`язати [PERSON] забезпечити здобуття [PERSON] освіти у 3-Б класі Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів протягом 2019/2020 навчального року». У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити такі з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема зазначив, що його син [PERSON] за своїми розумовими та інтелектуальними здібностями повинен вчитися у 3 класі, але його колишня дружина забороняє йому це робити і таким чином порушує його право на освіту. Відповідачка [PERSON] заперечила проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] зокрема зазначила, що жодним чином не порушує права свого сина на здобуття освіти. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Директор Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Рахівського району Закарпатської області Юращук М.М., надала письмове пояснення у якому зазначила, що мати [PERSON] заперечила щодо необхідності його переведення до 2 класу, оскільки син добре читає, засвоїв алгоритм виконання дій у межах 100 письмово, але орфографічні навички не сформовані на рівні 2 класу. У зв`язку з наведеним дирекція школи прийняла рішення про зарахування [PERSON] до 1 класу, тобто на користь [PERSON] як особи, що займається вихованням та утриманням дитини. Також [PERSON] було рекомендовано спільно з колишньою дружиною вирішити це питання, оскільки заручником даного спору є їх син та дирекція школи. Зазначила також, що ніколи не пізно перевести дитину у 3 клас, головне аби це не вплинуло погано на неї. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, представник органу опіки і піклування Рахівської райдержадміністрації у судове засідання не з`явився. Про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників розгляду та проаналізувавши надані ними матеріали, суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] існує спір з приводу навчання їх сина у 3-Б класі Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, який виник з приводу того, що позивач вважає за необхідне щоб син навчався у 3 класі вказаної школи, оскільки його інтелектуальні здібності дозволяють це зробити. Натомість відповідачка [PERSON] зазначає протилежне, а саме те, що на даний час син не готовий до переведення у 3 клас. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини другої статті 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом позивач [PERSON] вбачав порушення права на освіту свого сина [PERSON] у тому, що його колишня дружина не бажає переводити його до 3-Б класу Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. У зв`язку з чим просив визнати право [PERSON] отримувати освіту любого ступеня або типу власності в Україні та за кордоном, а також зобов`язати [PERSON] забезпечити здобуття [PERSON] освіти у 3-Б класі Діловецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів упродовж 2019/2020 навчального року. Проте позивач не вказував, яким чином визнання права його сина [PERSON] отримувати освіту любого ступеня або типу власності в Україні та за кордоном призведе до відновлення, порушених на думку позивача, його прав. З огляду на викладене та мотивів позовних вимог, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання права [PERSON] отримувати освіту любого ступеня або типу власності в Україні та за кордоном, на думку суду, не є ефективним, та таким, що призведе до відновлення порушених прав. Згідно вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з положень ч.ч. 1, 8 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність порушення прав позивача зі сторони відповідачки та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по заявлених підставам.

Outcome: dismissed