Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , вказавши, їх з відповідачем син [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, однак продовжує навчання в Українському політехнічному технікумі на денній формі навчання в групі МРО-16-1/9, спеціальність 133 Галузеве машинобудування, обслуговування та ремонт обладнання металургійних підприємств. Вона несе всі витрати, пов`язані з навчанням сина та його утриманням на період навчання: придбання навчальної літератури, посібників, канцелярського приладдя, обслуговування оргтехніки, тощо, однак син потребує матеріальної підтримки також свого батька. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дитини на період його навчання, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до закінчення дитиною навчання, починаючи стягнення з дати подачі позову. Ухвалою суду від 11 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні заявлених вимог наполягала з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати позивачці аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з нього стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2013 р., та його мати [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером за віком та непрацездатною особою, тому він надає їй матеріальну допомогу, фактично утримуючи її. Тому вважає розумним розміром аліментів є 1/12 частка його доходу (заробітку), оскільки його син є повнолітньою та працездатною особою, навчається за державним замовленням, не виключено, що отримує стипендію та має фізичну можливість себе утримувати. Крім того, їх з позивачкою син має право також отримувати аліменти і від своєї матері [PERSON] Тому просить задовольнити позов частково. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання в Українському політехнічному технікумі (1-й рівень акредитації), навчається на 3-му курсі технологічного відділення на денній формі навчання, за державним замовленням, за спеціальністю 133 Галузеве машинобудування. Обслуговування та ремонт обладнання металургійних підприємств у групі МРО-16-1/9. Термін навчання до 30 червня 2020 року (а.с. 13 - копія довідки). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання не надає. Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, при визначенні розміру аліментів судом враховується наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань: рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу),але не менше 30% прожиткового мінімуму доходу на дитину відповідного віку. Інші доводи відповідача щодо неможливості сплати ним аліментів в заявленому розмірі в зв`язку з перебуванням на його утриманні непрацездатної матері, належним чином ним не підтверджені та не можуть братися судом в якості переконливих аргументів, які впливають за своєю суттю на рішення: вказані докази лише свідчать про те, що відповідач є сином [PERSON] та зареєстрований з нею за однією адресою місця проживання. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) відповідача, що буде відповідати інтересам сторін та їх дитини. При цьому суд вважає, що враховуючи вартість навчання, вказаний розмір є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжуючи навчання, потребують також коштів на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання, тощо. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 10 травня 2019 р. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial