Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей, в якій просив: - шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 11.10.2003 року, розірвати. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 11.10.2003 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , подружнє життя не склалося внаслідок частого зловживання відповідачем спиртних напоїв, немотивованих довготривалих зникнень з дому, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім`ї непорозуміння та часті конфлікти, які негативно впливають на дітей та на їхні взаємовідносини, відповідачка часто у стані алкогольного сп`яніння провокує конфлікти та вчиняє фізичне насильство над матір`ю позивача та над їхніми спільними дітьми, що є неприпустимим. Окрім вимоги про розірвання шлюбу, [PERSON] просить суд визначити місце проживання дітей разом з ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, про що Бугаївською сільською радою Глобинського району Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за №4 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане 11 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 09.08.2007 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 13.03.2012 року. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Згідно довідки-характеристики від 22.05.2019 № 02-47/277 виданої виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, на [PERSON] , 1982 року народження, житель с. Бугаївка, Глобинського району Полтавської області, одружений, має склад сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у будинку батьків за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] ніде не працює, в сім`ї відбуваються постійні сварки із-за вживання алкоголю дружиною [PERSON] В будинку брудно. Сім`я разом з батьками утримує підсобне господарство та присадибну ділянку. Згідно довідки-характеристики від 22.05.2019 № 02-47/276 виданої виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, на [PERSON] , 1985 року народження, жителька с. Бугаївка, Глобинського району Полтавської області, одружена, має склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , свекор - [PERSON] , [INFO] , свекруха - [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у будинку батьків за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] ніде не працює, в сім`ї відбуваються постійні сварки, часто вживає алкоголь, мало приділяє уваги домашньому господарству. В будинку брудно. Недобросовісно виконує свої батьківські обов`язки. Сім`я разом з батьками утримує підсобне господарство та присадибну ділянку. З висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей від 24.09.2019 № 01-44/321 наданого Глобинською районною державною адміністрацією Полтавської області, вбачається, що виходячи з інтересів малолітніх дітей, враховуючи обставини та думку малолітніх, Глобинська райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суперечки щодо розподілу спільного майна подружжя у сторін на даний час не має. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримав. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Від спільного шлюбу подружжя мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип ст.6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Судом встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з батьком [PERSON] . При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про те, що визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за місцем їх проживання буде відповідати їх інтересам, позбавить їх стресової ситуації, а тому суд вважає можливим визначити місце проживання малолітніх дітей за місцем проживання їх батька [PERSON] . Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved