Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Покровської районної державної адміністрації Покровського району Дніпропетровської області, Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», третя особа: Покровська районна рада Покровського району Дніпропетровської області про визнання рішень виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради та Покровської районної ради неправомірними в частині та їх скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на жилий будинок посилаючись на те, що 15.04.1989 року його було наділено земельною ділянкою. Згодом, 26.07.1989 року - виконавчий комітет Маломихайлівської сільської ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області своїм рішенням № 43 дав згоду на будівництво удинку по вул. Комсомольська гр.-ну [PERSON] Позивач зазначив, що будівництво будинку та інших господарських споруд по [ADDRESS] він розпочав ще у 1984 році, а у 1989 році закінчив його. Після 1989 року ним була побудована кухня, гараж та 2 підвали. До 2000 року у спірному будинку позивач проживав один, у період з 2010 року по 2012 рік проживав з [PERSON] Також позивач надав докази сплати податку на землю, оплачені рахунки за електроенергію тощо. В грудні 2013 року в будинок проникли невідомі і зникло багато речей, після чого він дізнався, що у грудні 2012 року КП «Синельниківське МБТІ» зареєструвало право власності на спірний житловий будинок за [PERSON], який згодом помер. На сьогодення жінка померлого намагається продати вказане майно. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, спираючись на доводи, викладені в поданому позові при цьому зазначив, що він до будь-яких органів із заявами про визнання за ним права власності на спірний будинок не звертався, будинок побудував він особисто, але через складні відносини зі своєю мамою - не намагався визнати за собою право власності на нього, оскільки у його матері були всі документи. Їх дублікати отримувати не намагався. Відповідачі: Покровська районна державна адміністрація Покровського району Дніпропетровської області, Маломихайлівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області позов не визнали та направили заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, Комунальне підприємство «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» направило заяву про розгляд справи в їх відсутності, просять вирішити спір на розсуд суду, третя особа: Покровська районна рада Покровського району Дніпропетровської області позов не визнала, направила заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Представник відповідача Покровської РДА Дніпропетровської області [PERSON] позов не визнав, вказуючи на його необґрунтованість. Вказав на те, що всі документи на будинок були виготовлені вірно, позивач не подав суду жодного доказу порушення своїх прав та відповідних документів в підтвердження цього. До того ж, позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин та не просив його поновити, в зв'язку з чим вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] просила в позові відмовити, посилаючись на те, що позивач в жодному компетентному органі не заявляв про свої права на спірний будинок, жодних документів, які б підтверджували його права на майно немає, до того ж, всі документи та право власності на нерухоме майно правомірно видані [PERSON] Просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Відповідач КП «Синельниківське МБТІ» в судове засідання не з'явилось, направивши заяву про розгляд справи в їх відсутності. Представник третьої особи Покровської районної ради в судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Суд, заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копій квитанцій від 15.07.2011 року, 13.08.2010 року та 06.05.2012 року [PERSON] дійсно сплатив податок за землю (а.с. 70). Однак, дані документи не мають доказового значення для вирішення цього спору, оскільки ці квитанції не містять посилання про те, за яку саме земельну ділянку сплачено податок за землю. Згідно копій квитанцій про сплату комунальних послуг, їх оплачувала [PERSON] за користування комунальними послугами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 71). Однак, суд вважає, що дані квитанції також не мають доказового значення для вирішення даної справи, оскільки жодним чином не доводять порушення прав позивача щодо спірного майна. Згідно акту приймання в експлуатацію завершеного будівництвом житлового будинку та господарських будівель від 05.12.1989 року виданого на ім'я [PERSON], комісія вважала прийнятим в експлуатацію житловий будинок в с. Маломихайлівка по вул. Комсомольській, 16 (а.с. 74). Однак, даний акт не затверджений виконкомом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, а тому не має законної сили. Згідно копії виписки з рішення № 25 від 26.04.(рік нечитабельний навіть в оригіналі), дійсно [PERSON] було надано земельну ділянку для будівництва житлового будинку (а.с. 102). Однак, згідно виписки з рішення № 43 від 26.07.1989 року - Архівний витяг, дійсно [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS], але № будинку будівництва в ньому не вказаний (а.с. 103). Згідно копії протоколу № 2 від 15.04.1989 року, дійсно [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку в с. Маломихайлівка, але адреса будівництва - не вказана (а.с. 104). Натомість, згідно рішення «про визнання права власності на житлові будинки Покровського району с. Маломихайлівка» № 120 від 27.05.1988 року та додатку до нього, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 113, 132). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право власності на спірний житловий будинок за [PERSON] було визнано компетентними органами до того, як [PERSON] отримав право на будівництво житлового будинку. А отже, [PERSON] не міг в 1989 році будувати житловий будинок, на який в 1988 році вже було визнано право власності за [PERSON] Вказана обставина є однією з підстав для відмови в позові. Окрім цього, як видно з матеріалів справи, 20.11.2012 року виконавчий комітет Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області прийняв рішення № 59 яким замінив право власності за [PERSON] на житловий будинк, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 129). З пояснень представника Маломихайлівської сільської ради суду зрозуміло, що даним рішенням фактично продубльовано рішення № 120 від 27.05.1988 року з метою реєстрації права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] Суд вважає, що позивачем безпідставно пропущено строк позовної давності, в зв'язку з чим до спірних правовідносин слід застосувати наслідки його пропуску, оскільки позивач не просив його поновити - що є ще однією з підстав для відмови в задоволенні позову. Слід зазначити, що позивач не надав суду жодних доказів набуття ним права власності на спірне нерухоме майно та взагалі отримання ним дозволів на будівництво саме спірного житлового будинку, а не будь-якого іншого. До того ж, позивач не надав суду доказів свого звернення до компетентних органів із заявами про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно, так само як і не надав доказів приналежності до нього спірного нерухомого майна. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як видно з вище перелічених обставин, в зв'язку з тим, що позивач не надав суду доказів порушення його прав відповідачами по справі, а також в зв'язку з тим, що він не звертався до будь-яких органів з метою визнання за ним права власності на спірний житловий будинок через складні відносини зі своє матір'ю, а також через відсутність у позивача будь яких доказів, що можуть свідчити про набуття ним права власності на спірний житловий будинок - суд вважає, що права позивача не є порушеними, невизнаними або оспорюваними щодо спірного нерухомого майна, а тому не підлягають судовому захисту. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Матеріалами справи доведено правомірність набуття права власності за [PERSON], а тому воно не може бути порушене. До того ж, позивач не навів, в чому саме підлягає неправомірність чи неправильність оспорюваних рішень в розумінні Закону. Крім цього, на думку суду позивач невірно обрав спосіб судового захисту, оскільки станом на момент розгляду справи власником спірного нерухомого майна є не [PERSON], а [PERSON], яку позивач до участі у справі в якості відповідача не залучив, тобто звернувся до суду із позовом не до тієї особи, що має за ним відповідати. За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід віднести на позивача.

Outcome: dismissed