overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними виникають непорозуміння, що призводить до постійних конфліктів, вони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву про слухання справи за її відсутності, вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, оскільки її існування носить формальний характер і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними виникають непорозуміння, що призводить до постійних конфліктів, вони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву про слухання справи за її відсутності, вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 26 березня 2004 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки її існування носить формальний характер і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому прохала ухвалити рішення, яким поновити строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] та встановити додатковий строк в один місяць, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач не з»явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов прохала задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника територіальної громади в особі виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, вказано, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено документально, що згідно з свідоцтва про смерть, [INFO] померла [PERSON]. Після смерті останньої залишилось спадкове майно. Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого ВРАЦС Октябрського району виконавчого комітету м. Полтави 26 лютого 1985року, є дочкою [PERSON] своєчасно не звернулася до нотаріальної контори і не подала письмову заяву про прийняття спадщини, оскільки [PERSON] не могла вчасно встановити факт смерті своєї матері, щоб подати відповідні документи про прийняття спадщини через те, що з нею не проживала. Окрім цього в силу своєї необізнаності у юридичних питаннях та розумового розвитку, вона тривалий час нічого не могла дізнатися нічого про своїх батьків. Всі ці фактори і стали головною причиною того, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги те, що строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] був пропущений позивачем з поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визначення [PERSON] додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом да [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Українська універсальна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вказала, що 10 жовтня 2001 року вона уклала з [PERSON], [PERSON], що діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] договір купівлі-продажу квартири № 4 за адресою с.Тополеве, вул.Тімірязєва,70, Гребінківського району, Полтавської області. Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі. Позивач сплатила грошові кошти, їй передали зазначене майно. Таким чином сторони домовилися про усі істотні умови договору, але на даний час неможливе його нотаріальне посвідчення у звязку з відмовою відповідачів. На підставі викладеного просила визнати договір купівлі-продажу таким, що відбувся і є дійсним та визнати право власності на зазначену квартиру. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення, у своїх поясненнях підтвердили фактичні обставини, викладені позивачем. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, ніяких заяв, клопотань суду не надав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2001 року [PERSON] уклала з [PERSON], [PERSON], що діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] договір купівлі-продажу квартири № 4 за адресою с.Тополеве, вуя.Тімірязєва,70, Гребінківського району, Полтавської області. Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі за№ НГР-467. ( а.с. 5-6). Позивач сплатила відповідачам грошові кошти в сумі 1000,00 грн., вони передали зазначене майно. Таким чином сторони домовилися про усі істотні умови договору, відбулося його виконання, але його нотаріальне посвідчення неможливе. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність визнання договору дійсним та визнання за [PERSON] права власності на зазначену квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, де просить винести рішення, яким звернулася до суду із вказаним позовом та прохала суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, хоча завчасно надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі 8.12.1987 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ № 075393. Подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження за актовим записом №19, виданим виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області. На даний час\~ сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою,\~ відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що одним із способів виконання батьками обовязку з утримання дитини є сплата аліментів, розмір яких визначається судом у виді частки від заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися. Судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини, щодо реалізації батьківських обовязків з утримання своєї малолітньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що має місце порушення права малолітньої дитини на отримання належної матеріальної допомоги від батька, оскільки батько зобовязаний утримувати своєї дитини до досягнення ним повноліття. Так, відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, хоча завчасно надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі 21.11.1992 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER]. В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження за актовим записом №353, виданим Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом при визначенні розміру аліментів враховано: задовільний стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який, згідно пояснень позивача, працездатний, не інвалід, хронічних захворювань не має, не працює; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 188 Сімейного Кодексу України відповідач від обов'язку утримувати неповнолітньої доньки не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., за відсутності заперечень відповідача, є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, хоча завчасно надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2008 року за актовим записом № 580, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 23.11.2009 року. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.03.2011 року. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що одним із способів виконання батьками обовязку з утримання дитини є сплата аліментів, розмір яких визначається судом у виді частки від заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися. Судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини, щодо реалізації батьківських обовязків з утримання своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що має місце порушення права неповнолітніх дітей на отримання належної матеріальної допомоги від батька, оскільки батько зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Так, відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи - Південної товарної біржі про визнання дійсним договору №9140 від 19.08.1998 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між нею та відповідачами. Ухвалою від 08.10.2020 відкрите провадження у справі. 04.11.2020 позивач надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, відзив на позов не надали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Третя особа про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, її представник до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 19.08.1998 між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені [PERSON] за довіреністю посвідченою нотаріусом м. Самари 27.07.1998, [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який зареєстрований Південною товарною біржею у Журналі реєстрації біржових угод за №9140 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №18005 від 01.09.1998. На теперішній час позивач не має можливості розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу від 19.08.1998 нотаріально не посвідчений, а відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності. Вказаний вище будинок належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори від 07.12.1999р. Відповідач [PERSON] в належному їй житловому будинку не проживає з січня 2012 року, відповідач [PERSON] - з жовтня 2012р. Факт непроживання відповідачів у вказаному вище будинку підтверджується актом депутата Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 18.01.2014р. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Надала пояснення аналогічні тим, що містить позовна заява. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що у вказаному вище житловому будинку він проживає періодично. Треті особи [PERSON], [PERSON] просили позов задовольнити. Підтримали пояснення , які надала позивач. Заслухавши сторони, третіх осіб, свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] у вказаному вище будинку проживала до січня 2012 року, відповідач [PERSON]- до грудня 2012 року, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Як встановлено судом, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори від 07.12.1999р. Згідно акта депутата Вільшанської селищної Ради Дергачівського району Харківської області від 18.01.2014 року [PERSON], у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає з січня 2012р., [PERSON]- з жовтня 2012 року. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.71ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації більше 6 місяців. Як слідує зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved