Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 27.05.1972 р. \~ \~ \~ \~між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 483. Від шлюбу вони мають двох дітей - повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з травня 2016 року шлюбні відносини фактично припинилися, вони почали мешкати окремо. На разі в Вільнянському районному суді м. Запоріжжя перебуває позов про розірвання шлюбу (справа № 314/1894/17). Після фактичного припинення проживання разом, з травня 2017 року неповнолітня донька [PERSON] проживає з позивачем, він її повністю матеріально забезпечує. \~ \~ \~ \~ Відповідачка [PERSON] не допомагає матеріально неповнолітній доньці, в зв`язку з чим у позивача є всі підстави вважати, що відповідачка і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Позивач [PERSON] наполягає на тому, що він завжди матеріально утримував обох дітей. Починаючи з травня 2017 року коли донька [PERSON] почала проживати з ним, а не з матір`ю, відповідачка жодним чином не піклувалась про [PERSON] , матеріально їй не допомагала, взагалі самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та ухиляється від сплати аліментів. Відтак, існує необхідність у присудженні аліментів на утримання неповнолітньої доньки, починаючи з травня 2017 року. Відповідачка [PERSON] на разі не працевлаштована, а відтак отримує нерегулярний дохід, у зв`язку з цим та з метою захисту прав та інтересів доньки позивач вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 4 000 (чотири) тисячі щомісячно, а також аліменти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень за минулий час (за період травень-вересень 2017 року). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 07.11.2017 року на 09 год. 20 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 11.04.2018 року на 09 год. 00 хв. В судовому засіданні представник позивача адвокат Щаслива М.О. позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позову в яких зазначила, що процес розлучення з позивачем розпочався за її ініціативою в травні місяці 2017 року. На той час донька [PERSON] проживала разом з нею до 14 липня 2017 року, коли позивач [PERSON] забрав її та відвіз до квартири за адресою [ADDRESS] , де подружжя раніше проживало разом. З [NUMBER] липня 2017 року [PERSON] дійсно проживає окремо, та її батько [PERSON] лише іноді приїздить до неї, оскільки більшу частину проживає у селі, за місцем реєстрації [ADDRESS] . Піклування про дитину полягає не лише в її матеріальному забезпеченні, а і її вихованні. Та позивач не враховує, що з народження [PERSON] відповідачка належно виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню і турботі за донькою, про що свідчать довідка Гімназії 28, та довідка лікаря педіатра. Також, не відповідає дійсності та обставина, що вона самоусунулась від виховання [PERSON] , оскільки 21.11.2017 року вона звернулась з заявою до органу опіки та піклування по Олександрівському району про встановлення графіку спілкування з дитиною у зв`язку з перешкоджанням їй у цьому відповідачем по справі, шляхом психологічного та економічного тиску на доньку. \~ \~ \~ \~ Вона не заперечує, що на сьогоднішній час [PERSON] дійсно матеріально забезпечує [PERSON] , та саме [PERSON] сприяв тій обставині, що відповідачка не має такої можливості на сьогоднішній час, оскільки з 01.03.2017 року вона була звільнена, власним чоловіком [PERSON] \~ \~ \~ \~з посади бухгалтера у ПВКФ «АЕК», де [PERSON] є власником та одночасно директором. Її звільнення відбулось нібито за скороченням штату, що підтверджується копією трудової книжки та наказом про звільнення, тобто саме позивач у справі позбавив її доходу у спільному сімейному бізнесі і залишив її без грошей, без майна та житла та намагається стягнути аліменти на утримання дитини, яку він утримує на спільні кошти подружжя. \~ \~ \~ \~ Поділ майна між подружжям ще не завершено, всі активи, кошти перебувають під контролем [PERSON] . На теперішній вона є безробітною, у зв`язку з чим дохід повністю відсутній. Будь якою підприємницькою діяльністю вона не займається, в наслідок дій позивача вона вимушена проживати не за місцем реєстрації, а у своєї сестри за рахунок її родини. Крім цього, на її утриманні перебуває батько - [PERSON] [INFO] (77 років), який є непрацездатним в силу похилого віку. \~ \~ \~ \~ Жодних підтверджень, що вона отримує будь який дохід позивач не надав, як і жодних підтверджень, що вона в змозі сплачувати тверду грошову суму в розмірі 4 000 грн. на місяць. Посилаючись на вищенаведені обставини, з урахуванням отриманої інформації щодо майнового стану [PERSON] , відповідачка [PERSON] просить суд відмовити в задоволені вимог щодо стягнення з неї аліментів , або установити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] ; свідоцтвом про народження [NUMBER] ; копіями наказу ППКФ «АЕК» № 08-Z від 01.03.2017 року; трудової книжки; довідки гімназії; заяви до органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 статті 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.-ч.1,2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Факт проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком та перебування її на його утриманні підтверджується належними та допустимими доказами та не заперечується сторонами. Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік встановлено у 2018 році прожитковий мінімум дітей віком 6 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище [PERSON] її неповнолітньої доньки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші суттєві умови, передбачені ст. ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про те, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , а тому позовні вимоги про стягнення аліментів до повноліття дитини підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) \~ \~ \~ \~письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідачки [PERSON] , але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, а тому в цієї частині позову слід відмовити у зв`язку необґрунтованістю.

Outcome: partial