Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт того, що [PERSON] знаходився на утриманні у [PERSON], починаючи з жовтня 1997 року по день смерті [PERSON], померлої 21.10.2000 року, а також просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 13.02.2015 року, право власності на 1/9 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, б. 9, що складає квартиру № 6, яка в цілому складається з приміщення № 1 коридор, приміщення №2,3 санвузоли, приміщення № 4 кухня, приміщення № 5 комора, приміщень №№ 6, 7 житлові кімнати загальною площею 42,7 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м., 1/6 частини сараю літ. Г, 1/7 частини надвірних споруд №№1-5 і право власності на грошові вклади, які зберігаються в АТ Ощадбанк на рахунку №915510345 в сумі 6988 грн. 15 коп. і на рахунку № [NUMBER] в розмірі 10689 грн. 65 коп. Мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що оригінал правовстановлюючого документа на частку житлового будинку відсутній. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити та надала пояснення за обставинами цивільного позову. В свою чергу, в судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав уточненні позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що дійсно спадкодавець [PERSON] знаходився на утриманні у [PERSON], починаючи з жовтня 1997 року по день смерті [PERSON], померлої 21.10.2000 року, оскільки проживали саме на пенсію останньої. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло за № 436 від 20.04.1994 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] та [PERSON] належала 1/9 частина домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, б. 9, що складає квартиру № 6, яка в цілому складається з приміщення № 1 коридор, приміщення №2,3 санвузоли, приміщення № 4 кухня, приміщення № 5 комора, приміщень №№ 6, 7 житлові кімнати загальною площею 42,7 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м., 1/6 частини сараю літ. Г, 1/7 частини надвірних споруд №№1-5. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 234546 від 23.10.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] померла 21.10.2000 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/18 частина вищезазначеного домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, б. 9. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено листом наданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 30.03.2016 року за № 530/01-16, згідно якого після померлої 21 жовтня 2000 року [PERSON], будь які заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР (1963 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утримання померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкоємства. Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно будинкової книги за життя [PERSON] та [PERSON], вони були зареєстровані разом за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Локомотивна, б. 9, кв. 6. В свою чергу, як було зясовано судом [PERSON] знаходився на утриманні у [PERSON] починаючи з жовтня 1997 року по день смерті [PERSON], померлої 21.10.2000 року, оскільки заробітної плати він не отримував та проживав разом із [PERSON] на пенсію останньої. З урахуванням вищевказаного, [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 409660 від 13.02.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 13.02.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/9 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, б. 9, яка в цілому складається з приміщення № 1 коридор, приміщення №2,3 санвузоли, приміщення № 4 кухня, приміщення № 5 комора, приміщень №№ 6, 7 житлові кімнати загальною площею 42,7 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м., 1/6 частини сараю літ. Г, 1/7 частини надвірних споруд №№1-5, з якої 1/18 частина належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 436 від 20.04.1994 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, а 1/18 частину з якої він фактично прийняв після смерті [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. Крім цього, [PERSON] належали грошові вклади, які зберігаються в АТ Ощадбанк на рахунку № 915510345 в сумі 6988 грн. 15 коп. і на рахунку № [NUMBER] в розмірі 10689 грн. 65 коп., що підтверджено довідкою, наданою публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10015/0456 філії Одеського обласного управління від 30.03.2016 року за № 26 БТ. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 17.09.2014 року за № 3291, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він матиме право, заповів [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як було зясовано судом позивач [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] у передбачений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо суд вважає за необхідне встановити факт того, що [PERSON] знаходився на утриманні у [PERSON], починаючи з жовтня 1997 року по день смерті [PERSON], померлої 21.10.2000 року та визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 13.02.2015 року, право власності на 1/9 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, б. 9, що складає квартиру № 6, яка в цілому складається з приміщення № 1 коридор, приміщення №2,3 санвузоли, приміщення № 4 кухня, приміщення № 5 комора, приміщень №№ 6, 7 житлові кімнати загальною площею 42,7 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м., 1/6 частини сараю літ. Г, 1/7 частини надвірних споруд №№1-5 і на грошові вклади, які зберігаються в АТ Ощадбанк на рахунку № 915510345 в сумі 6988 грн. 15 коп. і на рахунку № [NUMBER] в розмірі 10689 грн. 65 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved