Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на дітей. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2008 року розірвано, укладений між позивачем та відповідачем шлюб, а 21 січня 2009 року Галицьким відділом РАЦС ЛМУЮ зроблено відповідний актовий запис за № 5 в книзі реєстрації розірвань шлюбів та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Стверджує, що на її звернення щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не реагував. З 2008 року відповідач жодним чином не допомагав їй та дітям та не надавав матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей. На початку 2012 року колишній чоловік - відповідач по справі запропонував позивачці відновити сімейні відносини, в квітні 2012 року остання з дітьми переїхала у квартиру [ADDRESS] за місцем проживання відповідача. Проте, у червні 2013 року відповідач, після чергового конфлікту, вигнав її з дітьми із квартири [ADDRESS], після чого він не цікавиться дітьми, їхніми потребами, утриманням та вихованням. Тобто, починаючи з липня 2013 року відповідач жодним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не відповідає на прохання про надання коштів, необхідних для нормального їх утримання та розвитку, чим ухиляється від стати коштів на утримання спільних дітей. Оскільки добровільно з відповідачем дійти згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей неможливо, позивачка звернулася до суду із позовом про визначення розміру та стягнення з відповідача аліментів на дітей за період з 01.07.2013 року по 01.02.2014 року в загальній сумі 42000 грн., з 13.02.2014 року до досягнення ними повноліття в розмірі 3000 грн. в місяць на кожну дитину, а також стягнення додаткових витрат з 01.07.2013 року по 01.02.2014 року в сумі 33690 грн., з 13.02.2014 року до закінчення дітьми навчання у естетично-розвиваючій школі «Ерудит» та відвідування спортивних секцій в сумі 4600 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення, аналогічні до позову. Просить позов задоволити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що є громадянином [PERSON] та згідно програм Канадського Уряду позивачка щомісячно отримує 800 канадських доларів як допомогу для двох неповнолітній дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] про що надав виписки з банківських установ. Згідно підрахунку допомоги податкової агенції [PERSON] пільгова допомога на дітей за липень 2013 р. по червень 2014 р. становить щорічно 9 251 канадських доларів чи 770 канадських доларів щомісячно та згідно курсу Нацбанку ця сума становить орієнтовно 8000 гривень на місяць. Така сума, як стверджує відповідач, значно перекриває додаткові витрати на дітей, що викликані особливими обставинами, в даному випадку - розвитком здібностей дітей. Крім того, зазначає, що його сукупний дохід в місяць становить 3400 грн. Проте, в подальшому відповідач визнав позовні вимоги в частині сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 50% від його доходів, що становить 1700,00 грн. на двох дітей або 850 грн. на кожну дитину. В решті позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, підтримав позицію відповідача щодо часткового визнання позову. Просив в решті позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. /а.с.7, 8/. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2008 року розірвано, укладений між позивачем та відповідачем шлюб, а 21 січня 2009 року Галицьким відділом РАЦС ЛМУЮ вчинено відповідний актовий запис за № 5 в книзі реєстрації розірвань шлюбів та видано свідоцтво про розірвання шлюбу./а.с.9, 10/. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечено відповідачем, що останній є співвласником квартир, які надав в оренду хостелу «Класік Хостел» та іншим хостелам. /а.с.11, 12, 45-56/. Відтак, його дохід є постійний і сталий, що становить 3400,00 грн. на місяць. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] є громадянином [PERSON] та згідно програм Канадського Уряду [PERSON] щомісячно отримує 800 канадських доларів, як допомогу для двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується випискою з банківських установ. /а.с. 39-44/. Як з'ясовано у судовому засіданні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] навчаються у середній загальноосвітній школі №6 м.Львова, а не як зазначає позивачка, що їхні неповнолітні діти навчаються в естетично-розвиваючій школі «Ерудит», тому не має підстав на стягнення з відповідача додаткових витрат на їхнє навчання. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З таких обставин суд критично ставиться до вимог [PERSON] з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за минулий час та додаткових витрат на їх утримання, оскільки згідно представленого відповідачем підрахунку допомоги податкової агенції [PERSON] пільгова допомога на дітей за липень 2013 р. по червень 2014 р. становить щорічно 9251 канадських доларів чи 770 канадських доларів щомісячно та згідно курсу Національного банку України орієнтовна сума на місяць становить 8000,00 грн. Відтак, дана сума значно перекриває додаткові витрати щодо розвитку здібностей їхніх неповнолітніх дітей. Крім цього, [PERSON] не представлено жодного доказу про те, що вона зверталась до відповідача про стягнення аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей, а він в свою чергу відмовлявся від сплати таких. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Разом з тим відповідно до ст.180 СК України участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття повинен приймати кожен з батьків. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину при цьому у відповідності до ч. 1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд бере до уваги матеріальне становище [PERSON], оскільки останній є працездатним, та отримує регулярний, постійний дохід. Відтак, суд вважає за необхідне визначити кошти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1700,00 грн. на двох дітей або 850,00 грн. на кожну дитину щомісячно від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 850,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що на даний час відповідатиме половині суми необхідної для забезпечення потреб неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] починаючи з 13.02.2014 р. і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових збору звільнена законом.

Outcome: approved