Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики, посилаючись на те, що 30.11.2011 р. був укладеній договір позики на суму 468 000 грн. Позика бралася на один календарний місяць. Останнім днем повернення позики в повному обсязі було 31 грудня 2011 року, однак в зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти в повному обсязі не повернув, тому просить стягнути з нього борг 468 000 грн. Крім цього, згідно договору [PERSON] повинен сплати пеню відповідно до п.5 в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, що буде складати 498 000,00 грн.Крім цього, просить відповідно до ст. 625 ЦК України стягнути інфляційні збитки за 2013р. - 2340,00 грн., за 2014р. - 99216,00 грн. та 3% річних, що складає 40966,00 грн. а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримував в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладених вище. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про час та дату розгляду справи сповіщався за останнім відомим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечення проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні сторони уклали договір позики від 30.11.2011 р. Згідно з умовами договору позивач передав відповідачеві гроші у сумі 468 000грн., який зобов'язався повернути через календарний місяць, однак свої зобов'язання не виконав. Згідно наданої розписки [PERSON] отримав зазначені кошті. Таким чином, між сторонами у встановлений законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого розрахунку 3% річних складають 40966,00 грн. (період прострочення 01.01.2012р. по 30.11.14р., кількість прострочених днів 1065 грн. (468000.00 грн. х 3% : 1065 днів.). Інфляційні витрати складають за 2013р. 2340,00 грн., за 2014р. - 99216,00 грн.( з урахуванням індексу інфляції 100,5 та 121,2). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.5. Договору поруки сторони домовилися, що в разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, що буде складати в розмірі 498000.грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не співмірність із розміром основного зобов'язання. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в ухвалі від 4 вересня 2014 року (справа №6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він перевищує розмір збитків.. У зв'язку з тим, що у даному випадку розмір пені перевищує заборгованість, тому суд вважає доцільним зменшити розмір пені до 50000 грн. Згідно зі ст.60 ЦК Україні - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано письмових доказів стосовно виконання ним обов'язків за договором позики, тому суд вважає, що в цій частини позов підлягає задоволенню. Крім цього, у порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: partial