Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд із позовом, до\~\~відповідачів,\~Міністерства оборони\~України,\~Управління СБУ\~в Харківській\~області,\~\~військової частини\~\~ [NUMBER] ,\~Державна казначейська\~служба України,\~Головне управління\~Державної казначейської\~служби у\~Харківській області,\~\~\~про\~ стягнення\~в солідарному\~порядку\~ матеріальної\~шкоди в\~сумі 468775\~грн.\~\~та моральної\~шкоди в\~сумі 300000\~грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] . 23.03.2017року на території 65-го ракетно- артилерійського арсеналу боєприпасів (військова частина [NUMBER] Міністерства оборони України) м. Балаклея Харківської області почалась пожежа, як призвела до детонування частини боєприпасів та подальших вибухів боєприпасів. Зазначена подія відповідно до вимог постанови Кабінету міністрів України від 24.03.2004року № 368 класифікована як надзвичайна ситуація техногенного характеру регіонального рівня. Відповідно до акту обстеження від 04.04.2017року були зафіксовані пошкодження будинку та гаражу. Згідно локального кошторису на будівельні роботи та зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва на відновлення покрівлі будинку та вікон потрібно 380\~266 грн., вастість знищеного холодильника - 2500грн, вартість пральної машини - 3045 грн., вартість знищеного телевізора 296 грн., інші ушкодження будинку, гаражу літньої кухні, огорожі позивач оцінює в 80000грн., а загальну суму збитків в 468775 грн. Крім того, позивач зазначає, що йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 300000 грн. та просить стягнути з військової частини [NUMBER] , УСБУ в Харківській області та Міністерства оборони України по 100\~000грн. з кожного. Відповідач - військова частина [NUMBER] у поданому відзиві та у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що вплив непереборної сили, яку неможливо було відвернути посадовими особами частини, і яка стала причиною виникнення пожежі та спричинила подальше детонування боєприпасів, є обставиною, що звільняє від відповідальності військову частину [NUMBER] за шкоду спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того зазначає, що на даний час за фактом пожежі продовжується досудове розслідування в межах кримінального провадження слідчим відділом УСБУ у Харківській області, а тому не встановлений причино-наслідковий зв`язок між порушенням посадовими особами військової частини [NUMBER] вимог керівних документів в обладнанні складу та виникненням пожежі з подальшим детонуванням боєприпасів, не встановлені обставини виникнення самої пожежі на складі боєприпасів. Відповідач УСБУ в Харківській області у поданому відзиві та у судовому засіданні проти позову заперечував, в обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача УСБУ моральної шкоди в сумі 100 000 грн. позивачем не наведено будь-яких доказів, які б могли свідчили, що саме УСБУ в Харківській області як юридичну особу покладені обов`язки чи завдання щодо вжиття контррозвідувальних заходів стосовно В/Ч [NUMBER] . Також позивачем не зазначено, якими саме неправомірними діяннями УСБУ йому було спричинено моральну шкоду. Відповідач Міністерство оборони України у поданому відзиві та у судовому засідання проти позовних вимог заперечував та зазначає, що Міністерство оборони є неналежним відповідачем оскільки у розумінні ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України Міністерство оборони України на час виникнення надзвичайної події джерелом підвищеної небезпеки на підставі речового права не володіло та шкоди позивачу в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки не завдавало. Позивач не зазначив якими саме протиправними діяннями Міністерства оборони йому була завдана моральна шкода. Суд\~ заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонами не оспорюється, що 23.03.2017р. на території військової частини [NUMBER] відбулися вибухи боєприпасів\~ та сталася пожежа. Позивачу на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на майно ( а.с.11-17). Актом, складеним 04.04.2017 року депутатом Балаклійської міської ради Лебидь А.П. в присутності двох свідків підтверджується, що\~ в ході обстеження будинку за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , після надзвичайних подій 23.03.2017року, було зроблено обстеження яким встановлено, що в будинку зламані 9 вікон, вхідні двері, міжкімнатні двері 7 штук. На стелі потріскались усі шви між плитами, піднявся ламінат на полу 45 м2, поламались всі жалюзі 10 шт., порвались штори, в залі порвані шпалери. В літній кухні зламані вхідні двері і вікно 1 шт., поламало шифер на даху 30 листів. В будинку треба робити капітальний ремонт криши тому, що зламані всі балки, на яких кріпиться дах. В гаражі розбито вікна. Навколо всього помешкання зламаний весь забор 150 метрів. В будинку розбився телевізор 1 шт., холодильник 1 шт., розбита пральна машина 1 шт. Згідно технічного висновку ФОП [PERSON] щодо визначення стану основних будівельних конструкцій житлового будинку за адресою [ADDRESS] , основні несучі кроквяні конструкції мансардного поверху мають критичні деформації, технічний стан вказаних конструкцій в цілому визначається як аварійний. Причиною деформацій у основних несучих конструкціях житлового будинку, що обстежується, є дія ударно-вибухової хвилі та пряме влучення у будинок осколків та металевих частин від артилерійських снарядів через настання надзвичайної ситуації у в/ч [NUMBER] . За результатами обстеження технічного стану основних будівельних конструкцій господарської будівлі літньої кухні із погребом за адресою [ADDRESS] можна зробити висновок, що частина основних будівельних несучих конструкцій зовнішніх стін мають критичні деформації, технічний стан вказаних конструкцій в цілому визначається як аварійний. Причиною деформації у основних несучих конструкціях літньої кухні із погребом, що обстежується є дія ударно-вибухової хвилі на пряме влучення у господарську будівлю осколків та металевих частин від артилерійських снарядів через настання надзвичайної ситуації у в/ч [NUMBER] . За результатами обстеження технічного стану основних будівельних конструкцій гаражу за адресою [ADDRESS] можна зробити висновок, що основні будівельні несучі конструкції будівлі не мають критичних деформацій, технічний стан сказаних конструкцій в цілому визначається як задовільний. В наслідок наявних дефектів і пошкоджень у покритті покрівлі, технічний стан вказаних конструкцій в цілому також визначається як задовільний, що межує із непридатним до нормальної експлуатації. Причиною деформації у покритті покрівлі гаражу, що обстежується, є дія ударно-вибухової хвилі через настання надзвичайної ситуації у в/ч [NUMBER] , яка спричинила обвал та падіння на покрівлю гаражу елементів покриття житлового будинку. За результатами обстеження технічного стану основних будівельних конструкцій господарської будівлі сараю за адресою [ADDRESS] можна зробити висновок, що частина основних будівельних несучих конструкцій зовнішніх стін мають критичні деформації, технічний стан вказаних конструкцій в цілому визначається як непридатний до нормальної експлуатації. Причиною деформації у основних несучих конструкціях сараю, що обстежується є дія ударно-вибухової хвилі через настання надзвичайної ситуації у в/ч [NUMBER] . За результатами обстеження технічного стану основних будівельних конструкцій господарської будівлі дуду та убиральні за адресою [ADDRESS] можна зробити висновок, що основні будівельні несучі конструкції не мають критичних деформацій, технічний стан вказаних конструкцій в цілому визначається як задоволений, окрім фрагменту зовнішньої стіни із утворенням тріщин на дверними прорізами, технічний стан якого визнаний непридатним до нормальної експлуатації. Причиною деформації у основних несучих конструкціях споруди, що обстежується, є дія ударно-вибухової хвилі через настання надзвичайної ситуації у в/ч [NUMBER] (технічний висновок а.с.94- 182). До висновку також додано фото пошкоджених споруд. Згідно висновку про оцінку майна №SM-635-05-18, який складено оцінювачем [PERSON] , вартість збитків складає 331996 грн. Допитаний в судовому засідання в кості свідка [PERSON] , який підтвердив наданий ним звіт про оцінку майна та уточнив, що він оцінював лише будинок та зазначена в висновку про оцінку майна №SM-635-05-18 вартість збитків 331996 це вартість ушкоджень житлового будинку без надвірних споруд. Зазначення у звіті ринкової вартості об`єкта оцінки це помилка, він встановлював вартість спричинених збитків. Допитаний в судовому засідання в якості свідка експерт [PERSON] , яким складено технічний висновок, підтвердив наданий ним висновок та зазначив, що висновок складений ним у березні 2017р. За візуальним обстеженням будинку та нежитлових приміщень, було видно що вони мають пошкодження внаслідок вибухів боєприпасів, при цьому він врахував фізичний знос будинку. Вказані висновки відповідачами не спростовані, клопотань щодо призначення по даній справі експертизи сторони не заявляли, при цьому таке право судом роз`яснювалось. Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:\~ письмовими, речовими і електронними доказами; \~ висновками експертів. Виходячи з наведеного з\~ урахуванням\~ зазначених\~ письмових\~ доказів, відсутності їх спростування, суд вважає доведеною\~ спричинення\~ матеріальної шкоди позивачу, внаслідок вибухів бойових припасів, що призвело до пошкодження будинку позивача. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує встановлену у звіті суми збитків, яка складає 331996 грн., при цьому вираховує із вказаної суми грошову допомогу надану позивачу, як власнику житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за розпорядженням Балаклійського міського голови від 25.05.2017р. №72 в сумі 25000 грн. та суму коштів в розмірі 34574,74 грн. на які Фірмою «Екіпаж», були встановлені у будинок позивача вікна, що підтверджується листом виконкому Балаклійської міської ради від 03.05.2018р. та визнано позивачем. Також, як вже зазначалось, згідно акту складеного 04.04.2017 року депутатом Балаклійської міської ради Лебидь А.П. в будинку за адресою: [ADDRESS] , розбився телевізор 1 шт., холодильник 1 шт., розбита пральна машина 1 шт. Також розбиття вказаних побутових предметів зазначено у технічному висновку ФОП [PERSON] . Наявність у позивача телевізора Bravis та пральної машини Indesit, а також їх вартість підтверджується товарним чеком від 20.02.2014р. на суму 3095,50грн. та видатковою накладеною на суму 2964 грн. Відповідачам надані позивачем докази не спростовані, тому судом враховуються при визначені вартості матеріальної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позивачем вартості спричиненої вибухами боєприпасів матеріальної шкоди в розмірі 278 480 грн. 76 коп. При цьому позивачем не доведена вартість холодильника та інших ушкоджень будинку та надвірних будівель на суму 80000 грн., тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із\~статтею 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до частини другої\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»\~є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України. Відповідно до частини другої\~статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»\~Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування. Згідно зі\~статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»\~військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»\~військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ). Відповідно до частини другої статті 14\~Закону України «Про Збройні Сили України»\~майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління. Згідно з частиною першою\~статті 137 Господарського кодексу України\~правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Відповідно до\~статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»\~за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою\~статті 1187 ЦК України. Військова частина [NUMBER] ( код ЄДРПОУ [NUMBER] ) є самостійною(окремою) юридичною особою, зареєстрована у встановленому законом порядку. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 22.08.2018 №3007 боєприпаси, які зберігалися на території військової частини [NUMBER] станом на 23.03.2017року були обліковані у військовій частині [NUMBER] та знаходились на відповідальному зберіганні військової частини [NUMBER] . Тобто, відповідальною особою є саме військова частина. Оскільки, володільцем джерела підвищеної небезпеки є військова частина, а не Міністерство оборони України, то шкода підлягає відшкодуванню саме військовою частиною. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи зазначених органів під час здійснення ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174\~ЦК України\~відповідно. Відповідно до\~статті 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі\~статтею 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174\~ЦК України\~шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання їхніх рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині першій\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою та службовою особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Отже, шкода підлягає стягненню безпосередньо з Військової частини [NUMBER] . Підстави передбачені ст. 541 ЦК України, щодо покладання відшкодування шкоди в солідарному порядку відсутні. Посилання відповідачів на те, що винні у вибухах боєприпасів не встановлені тому вимоги є передчасними, судом не приймається оскільки за положеннями ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Тобто у разі встановлення винних осіб у вибухах боєприпасів, Військова частини [NUMBER] не позбавлена можливості звернутися до них із регресними вимогами. Доказів наявності вибухів та пожежі внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого суду не надано. За змістом\~статті 23 ЦК України\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як роз`яснено у пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Враховуючи характер подій, виниклих у військовій частині, які є суспільно небезпечними, вимог справедливості та розумності, обставин по справи, глибини моральних страждань суд вважає необхідним стягнути з військової частини 20000 грн. на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стосовно відшкодування моральної шкоди з УСБУ в Харківській області, суд зазначає наступне. В обґрунтування бездіяльності УСБУ в Харківській області позивач посилається на те, що СБУ не було вжито належних контрозвідувальних заходів з метою попередження події, що відбулася у м.Балаклія. Суд зазначає, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Між тим, позивач не просить визнати бездіяльність УСБУ у Харківській області -незаконною, не визнана така бездітність незаконною і у порядку передбаченому ст. 303 КПК України, доказів незаконної бездіяльності УСБУ у Харківській області позивач також не надає, тому підстави для відшкодування позивачу шкоди УСБУ в Харківській області відсутня. Крім того, розмір шкоди заявлений позивачем в сумі 100000грн. взагалі не обґрунтований, не зазначено з чого виходив позивач визначаючи шкоду у вказаній сумі та докази в підтвердження спричинення такої шкоди. Судові витрати суд стягує відповідно до ст..141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial