Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства « Красноармійський завод технологічного обладнання», третя особа Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецькій області , [PERSON] (після уточнення а.с.42-44) про визнання нещасного випадку, що стався з позивачем 21.05.2012 року о 16 год.30 хвилин таким, що пов'язаний з виробництвом, про визнання не дійсним та скасування Акту форми Н-5 від 10.06.2014 року про нещасний випадок невиробничого характеру, про зобов'язання відповідача видати акт за формою Н-1 про розслідування нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування позову зазначив, що в період з 01.09.2003 року по 01.04.2010 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, працюючи на посаді начальника дільниці гірничошахтного кріплення механозбірного цеху № 2. 01.04.2010 року його було призначено начальником дільниці металоконструкції . На цій посаді він працював в ПрАТ «Красноармійський завод технологічного обладнання» до 08.07.2012 року. Під час його роботи в Товаристві з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав наступні травми: тупу травму живота, ухиб головки підшлункової залози. Нещасний випадок з ним стався за таких обставин. 21.05.2012 року він знаходився на робочому місті на заводі ПрАТ «Красноармійський завод технологічного обладнання», де він працював на посаді начальника дільниці. З ним працювала [PERSON] Так як він був дуже завантажений роботою, то попросив [PERSON] допомогти йому. О 16 годині вони закінчили роботу та зібралися їхати додому. Однак, він згадав, що забув забрати частину документів та повернувся на завод. Він пішов вперед, а [PERSON] трішки відстала. Проходячи через приміщення бані, він зустрів начальника охорони [PERSON], який запитав його, що він робить в пізній час на підприємстві. Він відповів, що забув частину документів в цеху. На що [PERSON] сказав йому, що не пропустить його на підприємство, оскільки вже були випадки пропажі документів. Під час словесної перепалки, [PERSON] схватив його за горло і почав душити, після чого наніс йому кілька ударів в область сонячного сплетіння та живота, спричинивши йому вищевказані травми живота. Після цього [PERSON] прижав його до стінки. Він вирвався від [PERSON] та показав йому документи, за якими повертався. Після цього конфлікт між ними було вичерпано. Все це бачила [PERSON], яка не вмішувалась в конфлікт, але побачивши, що йому, після побоїв, стало погано, запропонувала звернутись в лікарню, що він і зробив того ж дня. Про те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві він повідомив керівництво ПАТ «Красноармійський завод технологічного обладнання» та вказав у лікарняних закладах, в які звертався за отриманням медичної допомоги. Наказом № 2/ 16 від 31.05.2012 року на підприємстві ПрАТ «КЗТО» було утворено комісію по розслідуванню нещасного випадку, за результатами розслідування якого було складено Акт форми Н-5, яким нещасний випадок, що стався з ним 21.05.2012 року під час виконання ним трудових обов'язків визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом. Оскаржуючи зазначений акт, він звернувся до Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області і 26.12.2013 року отримав лист, що за результатами перевірки фактів, вказаних у його заяві директору ПрАТ «КЗТО» видано припис форми Н-9 від 06.12.2013 року про проведення розслідування нещасного випадку. 12.03.2014 року наказом №2 на підприємстві ПрАТ «КЗТО» було повторно утворено комісію по розслідуванню нещасного випадку, за результатами розслідування якого було складено Акт форми Н-5, яким нещасний випадок, що стався з ним 21.05.2012 року під час виконання ним трудових обов»язків визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом. Зі змісту вказаного Акту Н-5 вбачається, що комісія провела повторне додаткове розслідування, встановила учасників подій, що сталися 21.05.2012 року та свідків даної події, які дали свідчення щодо обставин справи. Також комісією були отримані та вивчені його медичні документи, а тому числі висновки СМЕ та постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно яких факт нанесення йому тілесних ушкоджень - не підтверджується. Комісія прийшла до висновку, що «можливості встановити місце та обставини, а також причини отримання начальником металоконструкцій [PERSON] тупої травми живота немає; підстав для кваліфікації випадку, як нещасного випадку пов'язаного з виробництвом немає,. Таким чином по даному випадку акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 не складається. Осіб, дії чи бездіяльність яких призвела до даного випадку, комісією не встановлено. Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 21.05.2012 року за формою Н-5 від 31.05.2012 року вважати недійсним.» Однак, з цими висновками комісії він погодитись не може з огляду на наступне. По-перше , на думку позивача, про факт отримання ним тілесних ушкоджень у вигляді тупої травми живота на підприємстві свідчать медичні документи. Згідно довідки виданої головним лікарем Красноармійської ЦРЛ № 187 від 31.05.2012 року він звертався у приймальне відділення Красноармійської ЦРЛ 21.05.2012 року в 17год.10 хв., був оглянутий черговим лікарем, неврологом та хірургом, та йому було поставлено попередній діагноз тупа травма живота. У зв'язку з чим йому було рекомендовано звернутися для подальшого лікування до лікарні за його місцем проживання. Крім того, відповідачу по справі було направлено Красноармійською ЦРЛ повідомлення про нещасний випадок на виробництві, що стався з ним, та зазначено попередній діагноз: тупа травма живота. Також, згідно з записів в його амбулаторній медичній карті та у Акті СМЕ № 234, при огляді його 21.05.2012 року було виявлено тупу травму живота, яка у свою чергу спровокувала загострення його хронічних хвороб. Крім того, наявні лікарняні листи на його ім'я, в яких зазначено, що він знаходився: з 22.05.2012 р. по 28.05.2012 року на стаціонарному лікуванні, причина непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки з діагнозом: тупа травма живота; з 29.05.2012 року по 03.06.2012 року - на амбулаторному лікуванні, причина непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його на посттравматичний панкреатит, больова форма, тупа травма живота на виробництві. Також свідок [PERSON], може підтвердити, що [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження 21.05.2012 року на території заводу. З врахуванням викладеного та посилаючись на пункти 10,14,15 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві №1232, затверджених Постановою КМУ 30.11.2011 року, позивач просить суд визнати нещасний випадок, що стався з позивачем 21.05.2012 року о 16 год.30 хвилин таким, що пов'язаний з виробництвом, визнати не дійсним та скасування Акту форми Н-5 від 10.06.2014 року про нещасний випадок невиробничого характеру, зобов'язати відповідача видати акт за формою Н-1 про розслідування нещасного випадку на виробництві. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача Приватного Акціонерного Товариства « Красноармійський завод технологічного обладнання» - Смаль О.П., що діє за дорученням, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що 21.05.2012 року в 16.30 години нещасного випадку на виробництві не було, відсутні докази того, що позивачеві в той день взагалі були спричинені тілесні ушкодження, оскільки постановою Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 21.05.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо третьої особи [PERSON] за ст. 296 КК України на підставі п.2 ст. 6 КПК України ( в ред..1961 року), зазначена постанова позивачем не оскаржена. Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецькій області - Іванов І.Ю. вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Записи в медичній карті позивача і в лікарняних листах про місце травмування зроблені зі слів самого [PERSON] і не можуть бути доказом травмування на виробництві. Представник третьої особи вважає, що комісія з розслідування нещасного випадку зробила вірний висновок щодо травми позивача і підстав сумніватись у висновку комісії у Відділення немає. Третя особа [PERSON] просив суд відмовити в задоволенні позову та суд пояснив, що 21.05.2012 року в 16.30 годин він знаходився на робочому місці ПрАТ «Красноармійський завод технологічного обладнання», де він працював начальником охорони. До нього зайшов охоронник [PERSON] та сказав, що на територію заводу, після закінчення робочого дня, зайшов [PERSON] Він пішов слідом та запитав у [PERSON], що той робить на підприємстві, той відповів, що повертався за документами і вони разом пішли на вихід. Конфлікту між ними не було, тілесні ушкодження позивачеві він не спричиняв і чому позивач його обмовляє він пояснити не може. Щодо свідка [PERSON] пояснив, що після закінчення робочого дня він її не бачив, тобто назад вона не поверталась. Крім того, йому відомо, що між позивачем [PERSON] і свідком [PERSON] були близькі відносини, вони постійно їздили разом на роботу та з роботи. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні вимог позивача слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зокрема в ч.4 ст. 61 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені вироком суду, що набрав законної сили, не підлягають доказуванню з питань чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] в період з 01.09.2003 року по 01.04.2010 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, працюючи на посаді начальника дільниці гірничошахтного кріплення механозбірного цеху № 2. 01.04.2010 року його було призначено начальником дільниці металоконструкції . На цій посаді він працював в ПрАТ «Красноармійський завод технологічного обладнання» до 08.07. 2012 року. Звільнився за власним бажанням за ст. 38 КЗоП України, згідно наказу №48-к від 08.06.2012 року(а.с.13-15). Наказом № 2/16 від 31.05.2012 року на підприємстві ПрАТ «КЗТО» було утворено комісію по розслідуванню нещасного випадку, за результатами розслідування якого було складено Акт форми Н-5, яким нещасний випадок, що стався з [PERSON] 21.05.2012 року визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом.(а.с.4-7). Оскаржуючи зазначений акт, позивач звернувся до Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області і 26.12.2013 року отримав лист, що за результатами перевірки фактів, вказаних у його заяві директору ПрАТ «КЗТО» видано припис форми Н-9 від 06.12.2013 року про проведення розслідування нещасного випадку.(а.с.26). 14.05.2014 року наказом №2 на підприємстві ПрАТ «КЗТО» було повторно утворено комісію по розслідуванню нещасного випадку, за результатами розслідування якого було складено Акт форми Н-5, згідно якого комісія прийшла до висновку, що підстав для класифікації випадку, що стався з позивачем 21.05.2012 року, як нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, немає Зі змісту вказаного Акту Н-5 вбачається, що комісія провела повторне додаткове розслідування, встановила учасників подій, що сталися 21.05.2012 року та свідків даної події, які дали свідчення щодо обставин справи. Також комісією були отримані та вивчені його медичні документи, а тому числі висновки СМЕ та постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно яких факт нанесення йому тілесних ушкоджень - не підтверджується. Комісія прийшла до висновку, що «можливості встановити місце та обставини, а також причини отримання начальником металоконструкцій [PERSON] тупої травми живота немає; підстав для кваліфікації випадку, як нещасного випадку пов'язаного з виробництвом немає,. Таким чином по даному випадку акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 не складається. Осіб, дії чи бездіяльність яких призвела до даного випадку, комісією не встановлено. Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 21.05.2012 року за формою Н-5 від 31.05.2012 року вважати недійсним.»( а.с.8-12). Із пояснень свідка [PERSON], допитаної в судовому засіданн6і, вбачається, що з 2009 року по 2012 рік вона працювала секретарем на ПрАТ «КЗТО». Влітку 2012 року, точну дату вона не пам'ятає, після роботи поїхала додому разом з позивачем [PERSON] на його автомобілі. Дорогою він пригадав, що забув якісь документи на роботі та повернувся на завод. Вона повернулась разом з ним та зайшла до цеху. Через 10 хвилин спускалась вниз по східцях та побачила, що начальник охорони [PERSON] однією рукою тримав [PERSON] за шию, а іншою бив, вона пішла на вихід. Через кілька хвилин вийшов [PERSON], який їй розповів про сварку і бійку. [PERSON] стало погано і вони поїхали в лікарню, а потім до експерта. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює охоронником ПрАТ «КЗТО» близько 10 років. 21.05.2012 року він був на своєму робочому місці, але ніякого конфлікту не бачив. Близько 16.00 години [PERSON] заходив на територію заводу, а [PERSON] залишалась сидіти в його автомобілі. Чому [PERSON] повертався він не знає. Приблизно хвилин через 15 він повернувся разом з начальником охорони [PERSON] В його присутності ні сварки, ні бійки не було, слідів побоїв на позивачеві також не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2011 року по квітень 2014 року працював охоронником на заводі«КЗТО». 21.05.2012 року він був на своєму робочому місці. Приблизно в 16.30 приїхав [PERSON] та пішов на завод, повернувся хвилин через 15 з [PERSON] Що там відбувалось на території заводу він не бачив і не чув. [PERSON] сів в автомобіль і поїхав. Через деякий час він повернувся з [PERSON], кричав, що його побили, викликав працівників міліції. Згідно акту судово-медичного обстеження [PERSON] від 22.06.2012 року, складеного на підставі даних судово-медичного обстеження та вивчення медичних документів [PERSON], яких-небудь тілесних пошкоджень при зверненні за медичною допомогою та судово-медичним обстеженням у гр-на [PERSON] не виявлено. (а.с.16-17). Із постанови, затвердженої начальником Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області 21.05.2012 року вбачається, що в порушенні кримінального провадження щодо [PERSON] за ст. 296 КК України відмовлено на підставі п.2 ст. 6 КПК України ( в ред. 1961 року) за відсутністю в його діях складу злочину. Зазначена постанова позивачем не оскаржувалась. Рішення або вирок суду, яким було б встановлено провину третьої особи по справі [PERSON] у спричиненні тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] суду не надано. Належних доказів того, що мав місце нещасний випадок на виробництві суду також не надано. Згідно копій листів непрацездатності( не завірених належним чином а.с.22,23), позивач [PERSON] з 22.05 2012 року по 28.05.2012 року та з 29.05.2012 року по 08.06.2012 року знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Димитрівської міської лікарні з діагнозом: тупа травма живота, ухиб головки підшлункової залози. Причина непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки. Але зазначені копії листів непрацездатності суд не може прийняти як належні докази по справі, оскільки причина травми зазначена зі слів самого позивача. Крім того, як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], зазначені листи непрацездатності не були оплачені підприємством. Згідно запису в трудовій книжці позивача він звільнився з підприємства за власним бажанням 08.06.2012 року (а.с.15). Суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] про те, що вона бачила як третя особа [PERSON] бив позивача [PERSON] на території заводу, оскільки її пояснення суперечать поясненням двох інших свідків по справі охоронників [PERSON] і [PERSON], які в судовому засіданні наполягали на тому, що після закінчення робочого дня свідок [PERSON] вийшла з територію заводу і , коли позивач провертався за документами, сиділа в автомобілі, в приміщення цеху не піднімалась і не могла бачити, що там відбувалось. Крім того, сама свідок [PERSON] не змогла суду логічно пояснити яка необхідність була їй, після закінчення робочого дня, заходити на територію заводу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не надав суду доказів того, що 21.05.2012 року о 16 год. 30 хвилин на території Приватного Акціонерного Товариства «Красноармійський завод технологічного обладнання» з ним стався нещасний випадок і в задоволенні його вимог про визнання цього випадку таким, що пов'язаний з виробництвом слід відмовити, як необґрунтованих Крім того, згідно п. 8 цього Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до подання допомоги потерпілому, крім того, зберегти до прибуття комісії з розслідування нещасного випадку обстановку на робочому місці та устаткування у такому стані, в якому вони були на момент нещасного випадку. Жодної з цих вимог позивач [PERSON] не виконав, спочатку поїхав з підприємства, а згодом повернувся зі свідком [PERSON] та став звинувачувати [PERSON] в спричиненні йому тілесних ушкоджень, до суду звернувся через два роки після отримання травми, а тому відсутні законні підстави для видачі йому акту за формою Н-1. До того ж, суд зазначає, що розслідування нещасного випадку на виробництві проводиться уповноваженою на те комісією у складі не менш ніж 3 особи згідно п. 10 цього ж Порядку, а не судом, і в результаті розслідування нещасного випадку видається акт за формою Н-1, Н-5. Згідно п.38 Порядку, посадова особа органу Держнаглядохоронпраці має право у разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт форми Н-5, акт форми Н-1( або форми НПВ) чи незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта форми Н-5, акта форми Н-1( або форми НПВ) видавати обов'язкові для виконання роботодавцем приписи за формою Н-9 згідно з додатком 8 щодо необхідності проведення розслідування( повторного розслідування) нещасного випадку, визнання чи невизнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом і складання акта форми Н-1. Із повторного Акту форми Н-5, вбачається, що підстав для класифікації випадку, що стався з позивачем 21.05.2012 року, як нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, немає, Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 21.05.2012 року за формою Н-5 від 31.05.2012 року вважати недійсним. З врахуванням викладеного, суд вважає , що вимоги позивача в частині визнання недійсним та скасування Акту форми Н-5 від 10.06.2014 року про нещасний випадок невиробничого характеру, про зобов'язання відповідача видати акт за формою Н-1 про розслідування нещасного випадку на виробництві є необґрунтованими, такими, що не відповідають закону і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed