Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] у віці 88 років померла [PERSON] , яка для позивача являлась матір`ю і з приводу чого 24.08.2016 року в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 26, після її смерті відкрилася спадщина. Зазначає, що до складу спадкової маси увійшло майно, а саме земельна ділянка загальною площею 1,6464 га. яка знаходиться на території Желдецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та складається із земельної ділянки [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] площею 1, 2728, та земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,3736 кадастровий номер [NUMBER] і яка належала спадкодавцю [PERSON] .на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 26.07.2005 р. на підставі Розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 24.09.2004 року № 324; Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує, викладені вимоги підтримує. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.12.2016 р. [INFO] , народився Позивач, [PERSON] , його батьками, в свідоцтві про народження зазначено [PERSON] як батька та [PERSON] як матір. Свідоцтвом про смерть про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Желдецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 24.08.2016 року вбачається, що [INFO] у віці 88 років померла [PERSON] , яка для позивача являлась матір`ю і з приводу чого 24.08.2016 року в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 26. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло зазначене позивачем спадкове майно. Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1225 ЦКУ право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.3 ст. 1268, ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у том числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив. Судом встановлено, що померлою [PERSON] , заповіт не складався, відтак Позивач, який являється сином покійної та є спадкоємцем відповідно до закону, а відтак відноситься до спадкоємців першої черги. Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. Довідкою № 139 від 08.02.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Желдецького Старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, від імені померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , доведено, що померлою заповіт не складався та не посвідчувався Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ, а оскільки заповіт моєю матірю при житті не складався, а право на вказану вище ділянку втрачено не було, то в такому випадку спадкування здійснюється згідно закону. А відповідно до довідки від 08.02.2019 року за вих. № 140, виданої Виконавчим комітетом Желдецького Старстинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, вбачається, що померла [PERSON] , до дня смерті [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею до дня смерті проживав та був зареєстровані [PERSON] , тобто Позивач. На підставі зазначеного Позивач, [PERSON] , згідно із законом є спадкоємцем першої черги, та окрім цього в розумінні. ч.3 ст. 1268 ЦК України являється таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки із довідки 08.02.2019 року за вих. № 140, до дня смерті свого матері проживав, а також був прописаний разом із ним, а інші спадкоємці, які б мали право на частку у спадковому майні станом на сьогодні відсутні. За загальним правилом, встановленим нормами Цивільного Кодексу України, зокрема положеннями про здійснення права на спадкування, таке здійснюється шляхом подання спадкодавцем, який бажає прийняти спадщину, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.1 глави 13 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22.02.2012 р. № 282/20595 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус має право відмовити у вчиненні нотаріальних дій у випадку коли не подано відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, зокрема разом із заявою про прийняття спадщини, необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів. Факт втрати правовстановлюючого документу доводиться копією оголошення, яке опубліковане в районній газеті «Життя і слово»№ 22 (2935) від 01.03.2019 року про втрату та визнання державного акту на право приватної власності на землю, виданого 26.07.2005 р. на підставі Розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 24.09.2004 року № 324 недійсними. На підставі, цього позивач не має змоги у встановленому законом порядку оформити право власності на спадкове майно, що є підставою для звернення Позивача. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року Верховним Судом України зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. г ч.1ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 5ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2ст.1220 ЦК України). Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів, не може бути захищене в інший спосіб. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 5 частини 2статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача підлягають задоволенню. Положеннями статей15,16 ЦК України,статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином Позивачем вірно обрано спосіб захисту свого цивільного права, яке підлягає захисту судом. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved