Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що наказом № 348 від 11 листопада 1985 року він був прийнятий на посаду оператора котельні Уманської міської лікарні на опалювальний сезон. Рішенням кваліфікаційної комісії від 06.07.1987 року, у зв'язку з введенням нових тарифів оплати праці йому був встановлений другий розряд оператора котельні на газовому паливі. Наказом Н № 17 від 24.02.2000 року йому присвоєно третій розряд оператора газової котельні. Наказом № 25 від 05.04.2016 року він був звільнений, у зв'язку із закінченням опалювального сезону по ст. 36 п. 2 КЗпП України. Із наказом про звільнення його ніхто не ознайомлював і цей наказ йому ніхто не вручав. Про звільнення із займаної посади йому стало відомо 12 квітня 2016 року після отримання по пошті трудової книжки. Вважає своє звільнення незаконним, упередженим, а тому повинен бути поновлений у займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. У листопада 1985 року він був прийнятий на роботу, як видно із виписки з наказу у трудовій книжці, на час виконання певної роботи - на опалювальний сезон, хоча будь-яких посилань на норми матеріального права при видачі вказаного наказу не було. Під час роботи на цій посаді протягом тривалого часу - п'ятнадцяти років, а саме оператора котельні міської лікарні, йому двічі присвоювалися відповідні розряди, що вказує на постійність роботи і підвищення його кваліфікаційного рівня. Зауважень щодо професійного рівня виконання ним роботи адміністрацією також не заявлялося. І лише через майже тридцять один рік постійної роботи оператором котельні Уманської міської лікарні він 04 квітня 2016 року звільнений, у зв'язку із закінченням опалювального сезону по п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вважає своє незаконне звільнення також упередженим, так як з шести операторів котельні на сьогоднішній день троє залишилися працювати. При його незаконному звільненні взагалі не вирішувалося питання про його відпустку чи грошову компенсацію за неї. Адже на протязі всього часу він кожного року отримував відпустку і грошові кошти, що ще раз свідчить про безстроковість трудового договору, укладеного між ним та відповідачем по справі. В цілях підготовки вказаного позову адвокатом на адресу відповідача зроблено запит про надання копій наказів та довідки про середньомісячну заробітну плату. Однак, вказані документи на запит надані не були. Просить суд поновити його, [PERSON], на посаді оператора котельні Уманської міської лікарні. Виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу. Стягнути з Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» моральну шкоду в сумі 5000 гривень. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від його сплати. Судові витрати просить стягнути з відповідача. В ході розгляду справи позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог та просить суд стягнути з Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, інші позовні вимоги підтримує. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримав позовні вимоги та просить суд позов задоволити. Представник позивача Пархета А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає, що позивачем надано достатньо доказів в підтвердження позовних вимог. Пояснив, що його довіритель тривалий час працював оператором котельні Уманської міської лікарні, але 05 квітня 2016 року він був звільнений, у зв'язку із закінченням опалювального сезону. Трудову книжку ним було отримано поштою, тобто про звільнення [PERSON] ніхто не повідомив, із цим наказом не повідомив, чим було порушено його права як громадянина України та завдано моральної шкоди. За тривалий час роботи у відповідача жодного разу не виникало будь-яких претензій стосовно якості його роботи, і вперше за весь час виникла необхідність у звільненні, у зв'язку із закінченням опалювального сезону. Також не було вирішено питання щодо відпустки [PERSON] чи грошової компенсації за неї. У зв'язку з цим, позивач вимушений був звернутися за захистом своїх прав до суду з цим позовом. Просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно, позивач працював на посаді оператора котельні Уманської міської лікарні на опалювальний сезон, починаючи з 11 листопада 1985 року. Вказані трудові відносини продовжувалися протягом багатьох років і будь-яких претензій зі сторони до їх установи не надходило. 11 липня 2014 року рішенням Уманської міської ради «Про передачу з балансу Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на баланс КП «Уманська міська лікарня» було передано котельню і з цього моменту обслуговування котельні базується на договірних відносинах між КП «Уманьтеплокомуненерго» та КП «Уманська міська лікарня». Оператори котельні залежні саме від рішення головного лікаря Уманської міської лікарні про початок та закінчення опалювального сезону. Кошторисом визначено кількість операторів необхідних для обслуговування котельні та їх заробітну плату. КП «Уманьтеплокомуненерго» не утримує штат операторів котельні протягом року, тому що котельня Уманської міської лікарні працює у період опалювального сезону на підставі договору, тобто витрати на між опалювальний сезон в бюджеті Уманської міської лікарні та КП «Уманьтеплокомуненерго» не передбачені, так само, як і посади оператора котельні на постійній основі. Станом на 01.04.2016 року вільних вакансій у штатному розкладі не має. 12 жовтня 2015 року наказом директора КП «Уманьтеплокомуненерго» прийнято на роботу, до закінчення опалювального сезону 2015-2016 роки, операторів котельні, серед яких і зазначено прізвище позивача. Позивач усно ознайомлений із наказом, від підпису про ознайомлення відмовився, про що складено відповідний акт. Вважає, що ці трудові відносини підпадають під визначення строкового договору і робота само по собі може носити постійний характер але умови її виконання при звільненні з неї із зазначених підстав (закінчився опалювальний сезон і відпала необхідність у найманій праці) є такими, що трудовий договір не може бути укладений на невизначений строк. 04 квітня 2016 року розпорядженням Уманської міської ради № 38 затверджено закінчення опалювального сезону 04.04.2016 року. У цей день листом від КП «Уманська міська лікарня» повідомила КП «Уманьтеплокомуненерго» про закінчення опалювального сезону та опломбування котлів. 05.04.2016 року директором КП «Уманьтеплокомуненерго» виданий наказ № 25 про звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП. При звільненні позивача було проведено розрахунок та виплачена компенсація за 9 днів відпустки за період роботи з 11.11.2015 року по 04.04.2016 року Ці кошти були перераховані на банківську картку позивача. Вимоги щодо моральної шкоди необґрунтовані, не зрозуміло з яких саме міркувань позивач виходив визначаючи розмір моральної шкоди, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом достовірно встановлено про те, що позивач [PERSON] з 11 листопада 1985 року, у відповідності до наказу № 348, був прийнятий на посаду оператора котельні Уманської міської лікарні на опалювальний сезон, що підтверджується даними трудової книжки (а.с. 45). Згідно відмітки у вказаній трудовій книжці [PERSON] 04.04.2016 року звільнений, у зв'язку із закінченням опалювального сезону за п. 2 ст. 36 КЗпП України (наказ № 25 від 05.04.2016 року). Згідно відмітки на конверті на ім'я [PERSON], останньому рекомендованим листом було направлено трудову книжку, яку він отримав згідно печатки 12.04.2016 року. Стаття 43 Конституції України у відповідності зі ст. 23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникові щомісячно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Згідно ст. 47 КЗпП України власник чи уповноважений їм орган зобов'язаний у день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і зробити з ним розрахунок у терміни, встановлені в ст. 116 цього кодексу, тобто при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Цю саму вимогу містить і ст. 12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою усієї належної йому заробітної плати. Як було встановлено у судовому засіданні позивача було звільнено наказом від 05.04.2016 року, а копію трудової книжки йому було направлено рекомендованим листом, який ним отримано 12 квітня 2016 року. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. На думку суду, позивач не був належним чином повідомлений про його звільнення, а також підстава «звільнення, у зв'язку із закінченням опалювального сезону» не відповідає вимогам чинного законодавства. У відповідності до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів за цей період.У зв'язку з цим позивач має бути поновлений на роботі та йому має бути нарахована та виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу. Згідно довідки № 924 від 09.08.216 року, наданої відповідачем в судовому засіданні, середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 3332 гривні 47 копійок, тобто загальна сума, яка має бути виплачена позивачу становить 23327 гривень 29 копійок (7 місяців х на 3332,47 грн.). Також судом встановлено, що неправомірними діями відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася у переживаннях з приводу неможливості забезпечити свою родину усім необхідним, тому виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заявлена позивачем має бути задоволена частково, а саме у розмірі 5000 гривень, які мають бути стягнуті на користь позивача. Суд також вважає, що при задоволенні позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved