Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суду із позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики, який був укладений між сторонами 04.02.2016 року та становить 268350 грн., а також на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні в сумі 92590,27 грн. та 3% річних в сумі 20176,14 грн. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 04.02.2016р. між ним та відповідачем укладений нотаріально посвідчений договір позики, за яким він передав відповідачу в позику в сумі 268350 грн., а відповідач зобов`язалась повертати їх частинами. Він виконав вимоги договору, надав кошти, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, позику не повертає, внаслідок чого він просить стягнути заборгованість у судовому порядку, а також стягнути інфляційні втрати та 3% річних. Відповідач - [PERSON] , позовні вимоги не визнала, подавши зустрічний позов, який прийнятий судом до розгляду разом із первісними позовом. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить визнати недійним договір позики на підставі ст. 231 ЦК України, оскільки він укладений під психічним тиском зі сторони [PERSON] та коштів, які зазначені у договорі, вона не отримувала. Так, в обгрунтування своїх вимог зазначала, що вона працювала на ТОВ фірма «Хазар» ЛТД, де директором є [PERSON] Актом від 05 лютого 2016 року ТОВ фірма «Хазар» ЛТД «Про результати проведення ревізії фінансово-господарської діяльності складу оптової торгівлі, за період часу з 01 січня 2015 року по 05 лютого 2016 року» було встановлено розкрадань майна ТОВ фірма «ХАЗАР» ЛТД на загальну суму 1 188 856 гривень 76 копійок. [PERSON] вважав причетними до розкрадання, [PERSON] та [PERSON] . Недостачу поділив на чотирьох, в тому числі на [PERSON] , оскільки він не догледів розкрадання та примусив їх, під загрозою звернення до поліції чи до прокуратури, підписати договір позики. [PERSON] проти зустрічного позову заперечував, подавши відзив. У відзиві зазначив, що твердження [PERSON] не відповідають дійсності та направленні на уникнення цивільної відповідальності та повернення коштів. Також подав заяву про застосування строків позовної давності до вимоги про визнання договору недісними. 3-я особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хома О.В., у судове засідання не з`явилась, до суду надала письмові пояснення, відповідно до яких підтвердила факт посвідчення нею оспорюваного договору позики. Також зазначила, що наслідки укладання договору нею були роз`яснені кожній стороні окремо. Підписання договору позики від 04.02.2016р. відбулося в її присутності за добровільним волевиявленням [PERSON] . Суд заслухавши пояснення представників сторін, [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, в задавлені зустрічного необхідно відмовити з наступних підстав. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 04.02.2016р. між сторонами був укладений у письмовій формі договір позики, який посвідчений приватним приватний нотаріус\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Харківської області\~Хома О.В. За умовами договору позики [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 268350 грн., а [PERSON] приймає у власність та зобов`язується повернути таку ж суму коштів безпроцентово у строк до 31.12.2016р. включно. Повернення позиченої суми грошей відбувається за графіком: 05.02.2016р. 4334 грн., в подальшому кожного місяця до 29.12.2016р., по 24000 грн. (п.п.1, 3 договору) За п.2 договору грошові кошти, які є предметом цього договору, передані [PERSON] та одержані [PERSON] до підписання цього договору. [PERSON] зобов`язується після повного виконання [PERSON] зобов`язання за цим договором передати свій примірник [PERSON] з відміткою про одержання грошей, а у разі не можливості повернення боргового документа - вказати про це у розписці, яку він повинен видати [PERSON] відповідно до вимог ст. 545 ЦК України п.17 договору. Під час судового розгляду представником позивача суду для огляду наданий в оригіналі договір позики від 04.02.2016р. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Правила, встановлені цими нормами, застосовуються в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України. Згідно із статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованими на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини (стаття 1051 ЦК України). Згідно зі статтею 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Для визнання правочину недійсним, через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, тобто насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинне виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам. [PERSON] посилається на укладання договору позики під впливом психічного тиску зі сторони [PERSON] , який полягає у його погрозах на звернення його до правоохоронних органів про вчинення [PERSON] злочину розкрадання товарно-матеріальних цінностей на підприємстві, де директором є [PERSON] Так [PERSON] зазначає, що працювала у ТОВ фірма «Хазар ЛТД» де директором є [PERSON] На фірмі виявлена недостача внаслідок чого [PERSON] звинуватив у недостачі її, її чоловіка - [PERSON] та [PERSON] . Поділив вказану суму на чотирьох (включаючи [PERSON] ) та примусив усіх підписати договори позики, а інакше звернеться до правоохоронних органів . До суду наданий вирок Київського районного суду м.Харкова від 30.08.2018р., який набрав законної сили. За вироком [PERSON] було пред`явлено обвинувачення за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України, однак вона виправдана за відсутності в її діях складу злочинів. В задоволені цивільного позову ТОВ фірма «Хазар ЛТД» про стягнення із [PERSON] матеріальної шкоди відмовлено. Так, згідно вироку суду [PERSON] звинувачувалась у скоєні в період з 02.03.2015р. по 24.12.2015р. крадіжки товарно-матеріальних цінностей ТОВ фірми «Хазар ЛТД», за попередньою змовою групою осіб, на загальну суму 1120399,46 грн. Про вчинення злочину представник ТОВ фірми «Хазар ЛТД» звернувся до прокуратури 18.03.2016р., а виявлена недостача товару на фірмі, згідно акту ревізії - 05.02.2016р. Ревізією здійснено висновок, що недостача сталася із вини [PERSON] та [PERSON] . Також до суду надані копії договорів позики, за яким [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] грошові кошти у позику та є поручителями між собою. Вказане на думку позивача підтверджує укладання нею договору під психічним тиском. Разом з тим, оспорюваний договір укладений 04.02.2016р., тобто після виявленої за актом недостачі та після звернення ТОВ фірми «Хазар ЛТД» до прокуратури про вчинений злочин. Крім того, згідно вироку , [PERSON] звинувачували у крадіжці товару на суму 1120399,46 грн., тоді як за оспорюваним договором сума позики складає 268350 грн. Навіть при поділі вартості недостачі товару в сумі 1120399,46 грн. на чотирьох (як зазначає позивач ), вона не збігається із сумою позики. Покази допитаних у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , судом оцінюються критично, оскільки за поданими документами, вони також укладали договори позики із [PERSON] . Більш того, свідчення свідків були суперечливі - [PERSON] казав, що їх викликали у трьох до [PERSON] , і в кабінеті погрожували. [PERSON] повідомляв, що до кабінету [PERSON] викликалися по одному і що погрожували [PERSON] знає з її слів, до нотаріуса ходили окремо. Крім того, [PERSON] є чоловіком [PERSON] та під час допиту повідомив, що у нього неприязні відносини з [PERSON] Оспорюваний договір укладений у лютому 2016р. [PERSON] до правоохоронних органів про вчинення на неї психічного тиску не зверталась. До звернення [PERSON] у суд із позовом про стягнення боргу за договором позики, його не оспорювала. За поясненнями не зацікавленого у результатах розгляду справи нотаріуса [PERSON] , [PERSON] підписала договір позики добровільно, при роз`ясненні їй нотаріусом наслідків укладання договору. Тобто, суперечливі покази свідків, які зацікавлені у результатах розгляду справи, не підтверджені іншими доказами, не є достатніми доказами, в розуміння ст. 89 ЦПК України, для визнання договору позики недійсним. Крім того, суд зазначає, що погроза звернення до правоохоронних органів про вчинення злочину, не є тією обставиною, яка порушує права особи, яка такий злочин не вчиняла. Оскільки [PERSON] не довела, що грошові кошти в сумі 268350\~грн.\~ не були їй надані, а договір позики було укладено внаслідок застосування психічного впливу, підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог про визнання недійсним договору позики, підстави для застосування строку позовної давності- відсутні. Наявність у позивача оригіналу договору позики від 04.02.2016р., свідчить, що [PERSON] не повернула [PERSON] пози ку в сумі 268350 грн., внаслідок чого вона підлягає стягненню.. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наявність заборгованості за договором від 04.02.2016р., [PERSON] має право на стягнення 3% відсотків річних та інфляційних втрат, за період прострочення сплати суми позики. За договором, позика повертається частинами, щомісяця до 29.12.2016р., внаслідок чого розрахунок здійснюється по кожній щомісячні сумі, станом на 28.01.2019р. та складає 20176 грн. 14 коп. 3%, 92590 грн. 27 коп. інфляційні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved