Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Він з 02 січня 2018 року займає посаду начальника відділу роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 502 від 08 серпня 2018 року, з яким його було ознайомлено 10 серпня 2018 року, йому було оголошено догану за порушення ним трудової дисципліни, яке виявилося у тому, що він не надав [PERSON] передбачених чинним законодавством розяснень з приводу отримання нею соціальних виплат, повязаних з народженням нею дитини, а у червні 2018 року не прийняв заяву-розрахунок, яку приносив працівник КП «Лиманська служба єдиного замовника». В той же час, позивач зазначає, що особисто [PERSON] до нього жодного разу не зверталася, а на телефонні дзвінки її чоловіка з приводу отримання відповідної консультації йому була розяснена необхідність особистого звернення саме [PERSON] для вирішення питання щодо виплати їй такої соціальної допомоги. Що стосується неприйняття ним у червні 2018 року документів, які приносив працівник КП «Лиманська служба єдиного замовника», [PERSON] вказує, що оскільки принесені документи були адресовані іншому співробітнику відділу роботи з потерпілими, то їх зміст він вивчати не став і повернув відвідувачу з порадою дочекатися коли відповідний співробітник відділу роботи з потерпілими вийде на роботу з відпустки. Крім того, позивач зазначає, що заява-розрахунок це документ встановленого зразка, який надається до робочого органу Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності саме через службу реєстрації вхідної кореспонденції, а не особисто будь-якій особі, яка працює у такому робочому органі, а тому й приймати заяви-розрахунки до повноважень позивача не входить. За таких обставин [PERSON] вважає, що він свої службові обовязки не порушував, які, зокрема, йому й не відомі, оскільки його з ними не ознайомлювали, а догана йому була оголошена безпідставно та всупереч діючому законодавству, в звязку з чим наказ про її оголошення підлягає скасуванню. До того ж, позивач вказує, що оголошенням вказаної догани його честь та гідність, а також ділова репутація була принижена, чим було завдано йому моральну шкоду. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд його позовні вимоги задовольнити та скасувати наказ «Про накладання стягнення» № 502 від 08 серпня 2018 року, а також стягнути на його корить з відповідача моральну шкоду у сумі 7\~000 грн., витрати, понесені ним на правову допомогу, у сумі 3\~000 грн. і судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серії АА № 110539 від 03 вересня 2018 року, у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того, позивач пояснив, що у відділі роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, начальником якого він є, не встановлений чіткий порядок прийому документів. Прийом документів здійснюється як безпосередньо спеціалістами відділу, одним з яких він є, так і через канцелярію, шляхом проставлення на другому екземплярі заяви відмітки про її прийняття. Разом з тим, жоден з працівників відділу, які мають відповідні електронні ключі, не має виключної компетенції на прийняття документів, оскільки всі спеціалісти відділу наділені правом прийому документів і при кожному відповідному зверненні питання щодо співробітника, який здійснюватиме прийом документів, вирішується або залежно від обєму навантаження працівників на час такого звернення, або позивачем, як начальником відділу. Представник відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 07-28/23 від 02 січня 2019 року в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та пояснила наступне. Позивача перед допуском до роботи на виконання вимог ст. 29 КЗпП України було проінформовано про його функціональні обовязки та визначено йому робоче місце, ознайомлено з загальними положеннями діяльності відділу з роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, його основними завданнями, функціями та правами спеціалістів відділу, статусом керівника відділу, його завданнями й обовязками. Натомість 19 червня 2018 року до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернувся [PERSON], який поскаржився на некоректну поведінку позивача та його відмову у наданні консультації, а у липні 2018 року на адресу [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надійшов лист від КП «Лиманська служба єдиного замовника» про те, що [PERSON] не прийняв у роботу заявку-розрахунок цього підприємства для надання матеріального забезпечення з тимчасової непрацездатності. [PERSON] зазначає, що оскільки під час службового розслідування обставини, викладені у цих заявах підтвердилися, начальником управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області було прийняло рішення застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді догани, яке 02 жовтня 2018 року було достроково знято. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди, то [PERSON] зазначила, що позивач жодним чином не довів факт спричинення йому відповідачем вказаною доганою моральної шкоди, що підтверджується, зокрема, його прийняттям на військову службу за контрактом, задля чого необхідно мати відповідний стан як фізичного, так і психологічного здоровя. Крім того, представник відповідача вказала на завищений розрахунок вартості послуг, наданих позивачу його представником, а також відсутність підтверджень оплати саме позивачем таких послуг. На підставі викладеного [PERSON] просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З приписів ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України слідує, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Так, згідно наказу начальника управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області № 1585-к від 29 грудня 2017 року та записів у трудовій книжці [PERSON] серії БТ-ІІ № 5118466, позивача, який займав посаду заступника начальника [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з 02 січня 2018 року переведено на посаду начальника відділу роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яку він і займає на час судового розгляду даної справи. Статтею 29 КЗпП України визначено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Аналогічні положення з приводу порядку ознайомлення працівника з умовами праці містить і ч. 2 ст. 5 та ч. 6 ст. 18 Закону України «Про охорону праці». Отже саме під розписку роботодавець зобовязаний знайомити працівника лише з інформацією, що стосується наявності на робочому місці працівника небезпечних і шкідливих виробничих факторів, можливих наслідків їх впливу на його здоров'я, а також про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах. Що стосується роз'яснення працівникові його службових прав і обов'язків, ознайомлення його з правилами внутрішнього трудового розпорядку, то підтвердження цього факту розпискою працівника не вимагається. Тобто сам по собі факт відсутності підпису працівника про ознайомлення його з його службовими правами та обовязками, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку не свідчить про не ознайомлення працівника з ними. Крім того, з Наказу начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 1585-к від 29 грудня 2017 року слідує, що переведення [PERSON] з займаної ним посади на посаду начальника відділу роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області відбулось у звязку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та на підставі заяви [PERSON] від 29 грудня 2017 року. В той\~же час,\~за приписами\~частини третьої\~статті 32\~КЗпП України\~у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Частиною четвертою статті 32 КЗпП України визначено, що якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. За таких обставин суд критично сприймає доводи позивача про те, що відсутність розписки про ознайомлення його з Положенням про відділ з роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області свідчить про його необізнаність про свої посадові обовязки, адже переведення працівника з однієї посади на іншу можливо лише за умови його попередження про це за два місяці до переведення і лише з його згоди. Отже суд приходить до переконання, що [PERSON] не тільки був ознайомлений з колом функцій, прав та обовязків, які входить до повноважень начальника відділу роботи з потерпілими [PERSON] міського\~відділення управління\~виконавчої дирекції\~Фонду соціального\~страхування України\~в Донецькій\~області,\~а й\~погодився на\~їх виконання.\~У звязку з цим суд не приймає доводи позивача про те, що акт щодо його відмови підписувати ознайомлення з відповідним Положенням про відділ роботи з потерпілими від 03 липня 2018 року, та зауваження до цього Положення від 19 липня 2018 року свідчать про його ознайомлення з вищевказаним Положенням про відділ роботи з потерпілими лише у липні 2018 року. З наказу начальника управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області «Про накладання стягнення» № 502 від 08 серпня 2018 року слідує, що [PERSON] було оголошено догану за порушення ним трудової дисципліни, яке виявилося у тому, що позивач не надав розяснення щодо отримання [PERSON], яка разом зі своїм чоловіком неодноразово до нього зверталася, декретних коштів, та не прийняв заяву-розрахунок у працівника Комунального підприємства «Лиманська служба єдиного замовника», що потягло за собою несплату лікарняних листів у встановлений строк. Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 147 КЗпП України догана може бути застосована до працівника за порушення ним трудової дисципліни. Пунктом 5.3 Положення про відділ з роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області визначено, що основним завданням начальника відділу є виконання покладених на нього завдань і функцій, дотримання регламенту роботи, трудової дисципліни. Пунктом 5.8 цього Положення встановлено, що начальник відділу несе відповідальність, зокрема, за невиконання або неналежне виконання посадових завдань та обовязків; порушення норм ділової етики; порушення регламенту роботи відділення. А у пункті 2.21 даного Положення закріплено, що до компетенції відділу входить здійснення консультативної та розяснювальної роботи. Натомість з матеріалів справи вбачається, а стороною позивача не спростовано, що [PERSON] дійсно не надав [PERSON] консультації щодо отримання нею державної грошової допомоги, передбаченої законодавством при народженні дитини. Крім того, пунктом 3.5 вищенаведеного Положення однією з основних функцій відділу визначено прийом та аналіз заяв-розрахунків від страхувальників на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше пяти днів після винесення відповідного рішення. Поряд з цим, у заяві КП «Лиманська служба єдиного замовника» № 510 від 19 липня 2018 року, якою підприємство просить Лиманське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області провести службове розслідування у відношенні [PERSON], зазначено, що 13 червня 2018 року позивач отримав від працівника даного підприємства заяву-розрахунок на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за травень № 432 від 13 червня 2018 року, проте не зареєстрував її та не опрацював її у встановлений законодавством строк. Ті ж самі обставини зазначають у своїх поясненнях, наданих під час службового розслідування з цього приводу, головний бухгалтер та бухгалтер КП «Лиманська служба єдиного замовника» (а.с. 65, 66). Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснив, що він є працівником КП «Лиманська служба єдиного замовника» та неодноразово сдавав відповідні документи від цього підприємства до відділу роботи з потерпілими [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Так, у червні 2018 року він в черговий раз приніс до відділу роботи з потерпілими документи на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та звернувся задля їх сдачі до [PERSON], який, у свою чергу, хоча й не зробив жодної відмітки про прийняття принесених ним документів, однак назад їх не повернув, а залишив у себе на столі. Крім того, заява-розрахунок, датована 10 липня 2018 року, яка направлена КП «Лиманська служба єдиного замовника» [PERSON] міському відділенню управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, у тому числі, тому працівнику, з приводу виплати відповідних грошових коштів якому 13 червня 2018 року приносив документи працівник КП «Лиманська служба єдиного замовника» (а.с. 27, 28), та роздруківки з журналу вихідної кореспонденції КП «Лиманська служба єдиного замовника» (а.с. 86, 87) у своїй сукупності підтверджують, що 13 червня 2018 року позивач [PERSON] не прийняв у передбаченому законом порядку заяву-розрахунок КП «Лиманська служба єдиного замовника» на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам. Таким чином, приймаючи до уваги, що, як пояснив у судовому засіданні сам позивач, прийом документів від страхувальників та їх подальша реєстрація здійснюється, у тому числі, безпосередньо працівниками відділу, одним з яких є і він, а також враховуючи, що відповідно до п. 5.4 вищевказаного Положення про відділ з роботи з потерпілими начальник відділу здійснює керівництво та організацію діяльності відділу роботи з потерпілими, спрямовує на виконання основних завдань соціального страхування, розподіляє обовязки між працівниками відділу, суд приходить до переконання, що 13 червня 2018 року [PERSON] залишив у себе на робочому місці заяву-розрахунок КП «Лиманська служба єдиного замовника» на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, однак, в порушення своїх посадових обовязків, не прийняв її у роботу. Що стосується показань свідка [PERSON], яка у судовому засіданні пояснила, що бачила, як свідок [PERSON] у червні 2018 року виходив з будівлі [PERSON] міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з документами в руках, то суд сприймає їх критично, оскільки свідок не вказала, які саме документи вона бачила та за якими конкретними ознаками вона дійшла висновку, що документи, які вона бачила у свідка [PERSON] у червні 2018 року були, по-перше, документами КП «Лиманська служба єдиного замовника», а по-друге, документами на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що [PERSON] було допущено порушення трудової дисципліни, а тому оскаржуваний ним наказ «Про накладення стягнення» є правомірним й підстави для його скасування відсутні. Отже у цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. При вирішенні\~позовних вимог\~[PERSON]\~в частині\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої йому відповідачем шляхом приниження його честі та гідності, а також ділової репутації, суд виходить з вимог ст. 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Тобто вказаною нормою закону моральні страждання визначені як наслідок порушення прав працівника. Так, приймаючи до уваги, що вищезазначеним наказом про догану не порушено жодного права позивача, оскільки його було винесено законно, суд приходить до висновку, що і в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу, на підставі ч. 1 ст. 141 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, суд приходить до висновку, що і в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed