Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 25 серпня 2011року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Крім цього, зазначила, що відповідач сплачує аліменти нерегулярно, одиничними платежами, постійно допускаючи заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виконаного державним виконавцем відділу ДВС Тарутинського РУЮ від 29.02.2016 року станом на 31.03.2016 року заборгованість відповідача по аліментам складає 21250,30 гривень. Крім того, як зазначала позивач за її розрахунками за період з 02.08.2011 року до 31.03.2016 року включно сума неустойки, яку відповідач має сплатити на її користь складає 6918 гривень. У зв'язку з чим позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 6918 гривень. Також позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень, оскільки 600 гривень, які були за рішенням суду стягнуто з відповідача у 2011 році в порівнянні з ринковими цінами на сьогоднішній день то розмір суттєво замалий, їй одній важко утримувати сина. Позивач в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, викликався належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання. В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2009 року. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 25 серпня 2011 року шлюб між ними розірваний (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно виконавчого листа № 2-419/2011 року виданого 29 серпня 2011 року Тарутинським районним судом Одеської області, відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2011 року і до повноліття дитини. Відповідач аліменти на утримання сина сплачував нерегулярно, за весь час ним було виплачено 15200 гривень. В зв'язку з чим станом на 31 березня 2016 року в нього утворилася заборгованість в сумі 21250,30 гривень. Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, який був наданий відділом ДВС Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, що зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно наданого позивачкою розрахунку, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 02 серпня 2011 року до 02 березня 2016 становить 6918,00 гривень. Згідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. З огляду на це, суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментах відділу ДВС Тарутинського РУЮ (а.с. 11, 12 відповідно) та погоджується з методикою нарахування позивачем неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за правилами ст. 196 СК України, з урахуванням загальної кількості днів з 02 серпня 2011 року до 02 березня 2016 року. Загальний розмір неустойки (пені) складає 6918 гривень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пені) у зв'язку з несплатою аліментів в сумі 6918,00 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи, що на даний час значно збільшився розмір прожиткового мінімуму доходів громадян, зокрема і дітей віком до 18 років, збільшились ціни на продукти харчування, товари та інші послуги, що потребує від позивача значно більших витрат на утримання син, суд задовольняє позовну вимогу позивача щодо збільшення розміру аліментів та збільшує розмір аліментів які підлягають стягненню на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1500 гривень на місяць. Позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із сторін пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, за вимогою про збільшення аліментів судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. та за вимогою про стягнення заборгованості по пені в розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved