Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно якого просить скасувати усиновлення ним дитини - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №1024 від 09.12.2003 року, здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, виключити з актового запису про народження відомості про батька дитини, та повернути дитині прізвище, ім`я та по - батькові, які він мав до усиновлення. В обґрунтування позову вказав, що з [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007 року по 21.10.2014 рік. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2014 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області позивачем був усиновлений неповнолітній син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який на даний час постійно проживає з матір`ю в м. Покров Дніпропетровської області. Суд ухвалив зареєструвати позивача батьком дитини, змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по - батькові вказати « [PERSON] », ім`я, місце народження, дуту народження дитини залишено без змін. Шлюб між позивачем та відповідачем виявився невдалим та нетривалим. Ще в 2011 році вони припинили усі колишні сімейні та шлюбні стосунки і проживають окремо. Вказана обставина встановлена рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2014 року про розірвання шлюбу. Відповідач протягом вказаного часу постійно проживає в м. Покров Дніпропетровської області. За минулий час у колишньої дружини позивача склалася інра родина, в якій народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між позивачем та сином - [PERSON] припинені. Вони не бачаться взагалі, не спілкуються засобами телефонного зв`язку, стали зовсім чужими людьми один для одного, оскільки між позивачем та дитиною відсутня духовна спільність, відсутність інтересів до проблем одне одного, небажання підтримувати будь - які стосунки. Внаслідок чого, позивач з відповідачем дійшли до висновку про доцільність скасування усиновлення. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, де вказала, що позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти скасування усиновлення та внесення змін в актовий запис про народження дитини, просила справу розглянути без її участі. Представники третіх осіб в підготовче судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши надану позивачем позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, який має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується ч.1 ст.142 ЦПК України, а саме: у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Щодо інших 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов, суд керується ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved