Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09листопада 2013 року. Шлюб реєструвався Виконкомом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської областіза актовим записом №11. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги. Спільне життя не склалося, постійно відбувалися сварки на побутовому ґрунті, не змогли як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечалися. Домовленості щодо розірвання шлюбу в позасудовому порядку з Відповідачем не досягнуто, у зв`язку з чим Позивач змушений звернутись до суду. Просить шлюб з відповідачем розірвати. До початку судового засіданні від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт реєстрації шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.11.2013 р. серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що існують законні підстави для прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 420,40 грн., та у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину витрат по сплаті судового збору в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved