Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] про визнання договору поруки № 06-09/274 від 19.02.2008 року, який укладений між [PERSON]та ПАТ «Укрсоцбанк» припиненим з 06.11.2008 року, про зобов'язання [PERSON] виконати зобов'язання за Договором кредиту №08-693/027-301 від 19.02.2008 року одноособово. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 19.02.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», (наразі - ПАТ «Укрсоцбанк»), був укладений договір поруки № 06-09/274. Договір укладався в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № №08-693/027-301 від 19.02.2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк», (наразі - ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту №08-693/027-301 від 19.02.2008 року, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливої неустойки (пені,штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Відповідно до п. 2.1.2. спірного Договору сплата процентів за користуванням кредитом, у розмірі 13,5 процентів річних та комісій, визначених Договором кредиту. Позивач [PERSON] випадково в листопаді 2015 року, дізнався від працівників ПАТ «Укрсоцбанк», що без його відома було укладено додаткові угоди до кредитного договору та договору поруки, про існування яких, позивачу не було відомо та які він не підписував. Позивач [PERSON] вказує про те, що він зміг отримати копії додаткової угоди №1 від 06.11.2008 року, що укладена між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] до Договору кредиту №08-693/027-301 від 19.02.2008 року, якою п. 3 кредитного договору був змінений, а саме: діюча процентна ставка 13.5% була змінена на нову процентну ставку - 14.5%. Якщо ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали зміни до кредитного договору, що збільшують відповідальність позичальника, а як наслідок і поручителя, між кредитором, позичальником та поручителем мала б бути підписана додаткова угода, якою б вносилися зміни до договору поруки, тією ж датою (тобто 06.11.2008 року), що і додаткова угода до кредитного договору оскільки поручитель має дати згоду на збільшення відповідальності за зобовязанням, що забезпечується його порукою. Однак, [PERSON] отримав копію Договору про внесення змін №1 до Договору поруки №06-09/274 від 19.02.2008 року, яка, нібито, була ним підписана 26.08.2009 року, тобто, майже через рік, після підписання додаткової угоди між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] до кредитного договору. Вищезазначена додаткова угода до спірного договору поруки містить умови: зміни процентної ставки з 13,5 % на 14,5 % та збільшення кінцевого терміну погашення заборгованості на 2 роки, замість 18.02.2018 року, на 18,02.2020 року. Позивач [PERSON] не підписував жодних додаткових угод та не знав про існування будь-яких змін до кредитного договору та договору поруки. Підпис, що міститься на додатковій угоді до спірного договору поруки є явно підробленим. Просить суд задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що в 19.02.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладений договір поруки № 06-09/274, в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №08-693/027-301 від 19.02.2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» та [PERSON] (а.с.7-8); 26.08.2009 року, між [PERSON], [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін №1 до Договору поруки №06-09/274 від 19.02.2008 року. Відповідно до вказаного договору внесено зміни до процентної ставки з 13,5 % на 14,5 % та збільшення кінцевого терміну погашення заборгованості на 2 роки, замість 18.02.2018 року, на 18,02.2020 року (а.с.9); Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року по справі призначено судову-почеркознавчу експертизу (а.с.37); Відповідно до висновку №3022 судово-почеркознавчої експертизи, яка проведена Одеським науково-дослідницьким інститутом судових експертиз від 24.05.2017 року, підпис від імені [PERSON] у наданому на експертизу договорі про внесення змін №1 від 06.08.2009 до Договору поруки №06-09/274 від 19.02.2008, укладеному між АКБСР «Укрсоцбанк», з однієї сторони, [PERSON]В, з другої сторони [PERSON], з третьої сторони, розміщений в розділі «Реквізити та підписи сторін» в графі «О.Є. Заводовський» виконаний не самим [PERSON], а іншою особою (а.с.88-90); Згідно\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України\~встановлені загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, однією з яких є наявність вільного волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі (частина 3\~статті 203 ЦК України). Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено , що оспорювана Додаткова угода № 1\~\~ Про внесення змін до договору поруки не була підписана однією зі сторін правочину, а саме [PERSON], що підтверджується висновком експертизи за результатами проведених по справі судової-почеркознавчої експертизи , суд приходить до висновку, що наявні підстави встановлені ст. ст.\~203,\~215 ЦК України\~для визнання вказаної додаткової угоди до договору поруки недійсною, однак позивачем не предявлялися вказані позовні вимоги . Відповідно до ч.1\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як визначено у п. 22 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» , відповідно до частини першої\~статті 559 ЦК\~припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої\~статті 559 ЦК\~порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, про те, що позивач [PERSON] не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог до ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] про визнання договору поруки № 06-09/274 від 19.02.2008 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» припиненим з 06.11.2008 року, про зобов'язання [PERSON] виконати зобов'язання за Договором кредиту №08-693/027-301 від 19.02.2008 року одноособово. Також, суд вважає, що позивач [PERSON] не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. При таких обставинах, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed