Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго», за участю третіх осіб, які не заявляють вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити дії. Позов обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . У кожного із сторін є по 1/2 частині вказаної квартири. За останні роки позивачем та її сім`єю здійснено ремонт та постійно використовуються дві із чотирьох кімнат, відповідачем використовуються відповідно інші дві кімнати. Незважаючи на наявність рівних часток у кожної із них, всі витрати за житлово-комунальні послуги здійснює [PERSON] особисто. Особиста оплата за квартиру повністю, негативно впливає на неї, значно обмежує її в матеріальному плані, оскільки вона несе подвійне фінансове навантаження. Окрім того, позивач є інвалідом III групи, що перешкоджає [PERSON] в повній мірі заробляти на своє утримання та оплату коштів за комунальні послуги іншого співвласника. 12 червня 2018 року на заяву позивача щодо поділу особового рахунку надійшла відповідь, якою їй в задоволенні заяви відмовлено. Таким чином, нею вживалися заходи досудового врегулювання спору, котрі не дали результатів. З врахуванням наведеного просить суд встановити наступний порядок користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] : виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 11,7 м2 із лоджією площею 2,9 кв.м та ізольовану кімнату площею 9,4 кв.м з тамбуром 4,4 кв.м.; залишити у користуванні [PERSON] ізольовану кімнату житловою площею 16,2 кв.м із лоджією 0,9 кв.м і ізольовану кімнату житловою площею 10 кв.м.; коридор площею 10,6 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, туалет площею 1,0 кв.м, кухню площею 8,0 кв.м та кладовку при ній площею 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні сторін. Крім того, просить зобов`язати підприємство «Тернопільміськтеплокомуненерго» розподілити оплат за послуги централізованого опалення квартири [ADDRESS] з відкриттям окремих особових рахунків [PERSON] та [PERSON] відповідно до займаної площі визначеної порядком користування. Ухвалою судді від 15 липня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Представник відповідача Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» до судового засідання подав відзив на позов, згідно якого не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Також, вказує на те, що в квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Нарахування здійснюється за централізоване опалення згідно площі квартири, за постачання гарячої води згідно показів лічильника гарячої води. 30.05.2018 року в КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» надійшла заява позивача про розподіл особових рахунків за послуги з централізованого опалення по квартирі за вказаною вище адресою, з огляду на те, що заява була подана одноособово [PERSON]., є підставою вважати, що між нею та [PERSON] існує спір щодо розподілу витрат за централізоване опалення та постачання гарячої води та зі змісту заяви не було чітко визначено, яким чином буде розподілятися оплата, за таких обставин КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» невправі було поділити особовий рахунок по квартирі позивача на підставі одного із співвласників. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві підтвердила, що вона та позивач [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . У кожного із сторін є по 1/2 частини вказаної квартири. Крім того, вказала на те, що за даною адресою вона фактично не проживає, а тому вважає, що сплачувати за те, чим не користується не зобов`язана. В даній квартирі відповідач займає одну кімнату площею 10 кв.м., де знаходяться її особисті речі і інколи, коли перебуває у м. Тернополі користується туалетом, ванною, коридором, а позивач з сім`єю постійно мешкають у даній квартирі і користуються комунальними послугами. Кухнею відповідач не користується. З врахуванням наведеного, [PERSON] просить встановити порядок користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , виділивши їй у користування ізольовану кімнату житловою площею 10 кв.м. Коридор площею 10,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 1 кв.м., кухню площею 8 кв.м. залишити у спільному користуванні. Оплату послуг централізованого опалення проводити пропорційно розміру займаних приміщень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Крім того, просив не стягувати судові витрати з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності з участю її представника, у якій вказала, що згідна на порядок користування квартирою, запропонований позивачем та визнає позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дяків О.Я. в судовому засіданні підтримала подану відповідачем заяву про визнання позовних вимог. Представник відповідача Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» - Мельник І.М. в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились із невідомих суду на те причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 29269643 від 11.03.2011 року позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 16.02.2011 року на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на підставі договору міни квартир, посвідченого приватним нотаріусом м. Тернополя від 19.08.1996 року за реєстром № 5076, належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Міського бюро технічної інвентаризації № 815/07-2 від 19.07.2017 року. За даними технічного паспорту від 22.02.2011 року спірна квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] і [PERSON] (по 1/2 частини) та складається з чотирьох ізольованих кімнат: 16,2 кв.м., 10,0 кв.м., 11,7 кв.м. та 9,4 кв.м., загальною площею 78,5 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., а також місць загального користування: кухні - 8,0 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., вбиральні - 10,0 кв.м., коридору - 10,6+4,4 кв.м., вбудована шафа - 0,8 кв.м., балкон - 0,9 кв.м., лоджія - 2,9 кв.м. Як вбачається із відповіді від 12.06.2018 року КП «ТМТКЕ», [PERSON] відмовлено щодо розподілення оплати за послуги централізованого опалення. Позивач [PERSON] повністю оплачує комунальні послуги, як це вбачається із долучених до матеріалів справи квитанцій про оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 526/2101/15-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Дана правова норма кореспондується із положенням статті 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз`яснено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, вказуючи на те, що між сторонами спірних правовідносин, які є співвласниками квартири, не досягнуто згоди з приводу порядку користування житловим приміщенням, тому порушене право підлягає до відновлення у судовому порядку. Разом з тим, щодо вирішення питання про поділ особових рахунків як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, то суд може задовольнити такі вимоги лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та заяву про визнання позову відповідачем суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] згідно фактичного користування сторонами житловими приміщеннями та домовленості щодо порядку володіння та користування квартирою, що є їх спільною частковою власністю та розподілу оплати за послуги з централізованого опалення відповідно встановленого порядку користування квартирою.

Outcome: approved