Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. 27.01.2016 року позивач подала зміни до позовної заяви, в яких просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,33 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Окрім цього позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з 01.01.2004 року по [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із: - земельну ділянку площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,33 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Позивач вважає що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем як спадкоємець за законом четвертої черги, оскільки проживала з спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном. Причиною звернення [PERSON] до суду з вказаним позовом є встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем без реєстрації шлюбу та відсутність правовстановлючих документів, а саме, оригіналів державних актів без яких нотаріус не може видати їй свідоцтво про прийняття спадщини за законом на вказані вище земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду представником позивача [PERSON] подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач - представник Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи в відсутності їхнього представника, проти позову з врахуванням змін до позовної заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Ще за життя померлому належали: - земельна ділянка площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №92/86-15 від 16.12.2015 року (а.с.8); - земельна ділянка площею 0,33 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №92/86-15 від 16.12.2015 року (а.с.9). Разом з тим, як убачається з позовної заяви, позивач [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з спадкодавцем [PERSON] не менше п'яти років до дня його смерті. Враховуючи те, що позивач просить встановити факт проживання з спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення такого факту необхідно заявникові для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Таким чином, факт, який потрібно встановити заявнику має юридичне значення. Судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право так як позивач окрім цього просить визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а тому даний спір підлягає розгляду в позовному провадженні. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю підтверджується довідкою №208 від 14.12.2015 року, виданою виконкомом Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області (а.с.6), з якої вбачається, що [PERSON] протягом 22 років проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON], 1930 року народження до дня його смерті [INFO] та вели спільне господарство в с.Велеснів Монастириського району. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази в сукупності, суд вважає, що [PERSON] проживала однією сім'єю з спадкодавцем [PERSON] без шлюбу та вела з ним спільне господарство. Отже, факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача [PERSON] та померлим спадкодавцем [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу більше п'яти років, то заявлена вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, підлягає до задоволення. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], згідно ст. 1264 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] який помер [INFO], як спадкоємець за законом четвертої черги. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №1107/01-16 від 15.12.2015 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» №48 (7130) від 11.12.2015 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Велеснівською сільською радою 14.03.2003 року [PERSON], загублений. На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку може лише її власник. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживала з померлим спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю без шлюбу не менше п'яти років. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені в позовній заяві, а отже, [PERSON], як спадкоємець за законом має право на земельні ділянки. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved