Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло за №27528, виданого 9.12.1994 року Держпідприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», право власності на квартиру [ADDRESS] визнане за матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], з якою він проживав у вказаній квартирі до її смерті. У встановлений строк він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки відсутня державна реєстрація права власності на квартиру. Просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті [PERSON] у вигляді зазначеної квартири. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду письмову заяву про підтримку позовних вимог на підставах зазначених в позовній заяві та про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Маріупольської міської Ради до суду не з'явився надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не з'явилися до суду, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази та враховуючи визнання позову відповідачем, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, що відповідає вимогам ст.174 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на успадкування за законом має один з подружжя та діти спадкодавця. За ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом мають право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України). Згідно свідоцтва про народження серії VІ-УР № 230100 матір'ю позивача є [PERSON]. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 9.12.1994 року №27528, виданого Державним підприємством по ремонту та експлуатації жилого фонду «Житловик» м.Маріуполя, право власності на квартиру [ADDRESS] визнане за [PERSON] [INFO] мати позивачка [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від 30.03.2015 року серія [NUMBER]. За наведеними обставинами, судом встановлено, що за законом спадкоємцем першої черги спадщини [PERSON], що померла [INFO], є її син [PERSON], відповідно позивач по справі. Позивач [PERSON], починаючи з 8.07.1973 року по 29.11.1994 року та з 5.11.1996 року по теперішній час зареєстрований та проживає у квартирі [INFO], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] та особистим розрахунком на квартиру за [NUMBER]. На час смерті спадкодавця [PERSON] позивач постійно проживав разом з нею. Позивач вважає, що спадщина - у вигляді квартири [INFO], що відкрилася після смерті матері [PERSON] вже ним прийнята та є його власністю. Вказане твердження позивача, підтверджене наданими документами, ніким не спростоване, тому суд погоджується з ним. 7 травня 2015 року, для оформлення права власності на спадкове майно, що відкрилася після смерті матері [PERSON] позивач звернувся до Другої маріупольської державної нотаріальної контори м.Маріуполя, але постановою нотаріуса від 1.12.2015 року №1809/02-14 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на квартиру. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщин. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У даному випадку таким правом скористався позивач, звернувшись до суду з позовною заявою. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня її відкриття, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] постійно проживав разом з матір'ю [PERSON] на час відкриття спадщини, не відмовився від спадщини, суд вважає, що він прийняв спадщину, яка залишилась від матері, а за ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить йому з часу відкриття спадщини, у тому числі квартира [ADDRESS].

Outcome: approved