Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду із вказаною позовною заявою, якою просив суд стягнути із відповідача, [PERSON] на його користь декілька сум заборгованостей, а саме: 252 400, 00 грн. основної заборгованості; 663,85 грн. 3% річних; 7966,16 грн. сума пені; 6650,00 Євро основної заборгованості (213 981,70 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 3217.7763 на 16.01.2019р.), 17,49 Євро 3% річних (562,78 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 3217.7763 на 16.01.2019р.), 209,88 Євро сума пені; (6753,45 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 3217.7763 на 16.01.2019р.). 23100,00 Доларів США основної заборгованості (650 653,08 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 2816.6809 на 16.01.2019р.) 60,76 Доларів США 3% річних (1711,41 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 2816.6809 на 16.01.2019р.) 729,07 Доларів США сума пені; (20535,56 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 2816.6809 на 16.01.2019р.) Стягнути з Відповідача [PERSON] судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 14 листопада 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої відповідач взяв у борг у Позивача грошову суму у розмірі 252 400,00 грн., 6 650,00 Євро, 23 100,00 Доларів США. Кінцева дата повернення 15 грудня 2018 року. У зв`язку з неповерненням [PERSON] грошових коштів у строк до 15 грудня 2018 року, станом на 16.01.2019 р утворилась заборгованість у розмірі 252 400,00 грн., 6 650,00 Євро, 23 100,00 Доларів США. В порядку ст. 549, 625 ЦК України позивачем нараховано три відсотки річних на суму простроченої заборгованості та пеню: 252 400, 00 грн. основної заборгованості; 663,85 грн. 3% річних; 7966,16 грн. сума пені; 6650,00 Євро основної заборгованості (213 981,70 грн. за курс НБУ 3217.7763 на 16.01.2019р. ) 17,49 Євро 3% річних (562,78 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 3217.7763 на 16.01.2019р.) 209,88 Євро сума пені; (6753,45 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 3217.7763 на 16.01.2019р.) 23100,00 Доларів США основної заборгованості (650 653,08 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 2816.6809 на 16.01.2019р. ) 60,76 Доларів США 3% річних (1711,41грн. за курс НБУ 2816.6809 на 16.01.2019р. ) 729,07 Доларів США сума пені; (20535,56 грн. що еквівалентно за курсом НБУ 2816.6809 на 16.01.2019р.) У судове засідання Позивач не з`явилась, представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не надавався. За таких обставин, суд розглядає справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вказані позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Судом встановлено, що [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 22.02.2006р. останнє місце реєстрації [ADDRESS] ) отримав від [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) грошові кошти у розмірі 252 400,00 грн., 6 650,00 Євро, 23 100,00 Доларів США, у строк до 15 грудня 2018 року, але грошові кошти не повернув. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). За ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. З оглянутої судом розписки від 14.11.2018, яка написана [PERSON] вбачається, що відповідач зобов`язується повернути позивачу кошти в розмірі 252 400,00 грн., 6 650,00 Євро, 23 100,00 Доларів США., у строк до 15 грудня 2018 року. Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст. 1048 ЦК України). За ч.1 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних та пені на суму заборгованості ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Для захисту своїх порушених законних прав та інтересів та повернення боргу Позивач був вимушений звернутись за наданням правової допомогою до адвоката, у зв`язку з чим сплатив 10 800 (десять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. Розрахунки і акт виконаних робіт додавалися окремою заявою. Оскільки, саме протиправна поведінка Відповідача, порушення ним прав свобод та законних інтересів Позивача, призвели до понесення витрат на правову допомогу, адвокат просив стягнути сплачені грошові кошти з [PERSON] . Відповідно до п.47 і п.48 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Статтею 133 ЦПК України вказано, що до судових витрат належать витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються, в тому числі й з витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та задоволення його у повному обсязі.

Outcome: approved