Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що він є інвалідом 2-ї групи, спільне життя у нього із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю, вже не проживають разом з 2013 року. В даний час сім»я розпалась остаточно, не бачив сина від їх шлюбу тривалий час. Просив суд також зобов»язати відповідача надати йому можливість спілкуватись із сином та просив розглядати справу у його відсутність, оскільки за станом здоров»я прибути всудове засідання не може. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав, зазначивши про відсутність необхідності надання часу на примирення та просила суд зобов»язати відповідача надати можливість позивачу бачитись із сином, що проживає із відповідачем. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, але в матеріалах позовної заяви міститься заява від її імені про необхідність розірванню шлюбу із позивачем. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.11.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1371 від 19.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Підстав вважати про можливість примирення між сторонами у суду немає. Між тим, вимоги позивача про зобов»язання відповідача [PERSON] надати позивачу можливість спілкуватись із сином [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 59-60 ЦПК України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засідання стороною позивача не було надано жодних доказів і не доведено щодо вчинення перешкод з боку відповідача позивачу у спілкуванні останнього з його сином, а тому правових підстав для задоволення таких вимог у суду не має. На підставі викладеного,

Outcome: partial