Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Докучаєва, б. 12, з якого 3/4 частини належали померлій 23.07.2014 року [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що позивач подав свідоцтво про право на спадщину за законом на обєкт незавершеного будівництва і свідоцтво про право власності, а саме на 3/4 частини незавершеного будівництвом житлового будинку № 12 по провулку Докучаєва в м. Ізмаїлі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 22.02.1999 року зареєстрованого в реєстрі за № 2/1133, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] належить право власності на половину в сумісному майні набутому [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, право власності на яке в зазначеній частині складається з незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Докучаєва, 12. Крім цього, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.1999 року, зареєстрованого за № 2-1131, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках кожному половина (тобто по 1/4 частині) незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Докучаєва, 12. Згідно довідки наданої фізичною особою підприємцем [PERSON] від 11.04.2016 року, згідно інвентаризаційної справи власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Докучаєва, 12, є [PERSON] та [PERSON] на підстав свідоцтва про прав на спадщину за законом від 22.02.1999 року та свідоцтва про право власності від 22.02.1999 року. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1963 році та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92-VIII та наказу Мінрегіону № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт» не підлягає прийняттю в експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 378990 від 23.07.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 23.07.2014 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/4 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Докучаєва, 12, з яких 1/2 частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.1999 року зареєстрованого в реєстрі за № 2/1133, а 1/4 частина належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.1999 року, зареєстрованого за № 2-1131. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно заповіту від 16.03.1999 року за № 4/1288, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те на що на день смерті вона матиме право заповіла [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було зясовано судом позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] в спадковому житловому будинку, розташованому за адресою: м. Ізмаїл, провулок Докучаєва, 12, що підтверджено будинковою книгою на вказаний житловий будинок, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, нормами діючого Цивільного кодексу України так і нормами ЦК УРСР (1963 року) не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної та спільної часткової власності на один обєкт нерухомості. Окрім цього, за умов існування одночасно права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на будинок позбавить позивача [PERSON] можливості реєстрації права власності на спадковий будинок. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] не можливо суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 23.07.2014 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Докучаєва, 12. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved