Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок правопорушення, який згодом неодноразово уточнювала (а.с. 6, 21). В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21 червня 2016 року вона звернулась до Вільнянського відділення поліції із заявою про скоєння [PERSON] правопорушення у приміщенні належного їй магазину, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Уральське, вул. Гагаріна, 43, а саме останній у приміщенні магазину схопив стілець, кинув його, внаслідок чого розбив вітрину та пошкодив стілець. За вказаним фактом відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), який направлений до суду для розгляду по суті. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вчиненим [PERSON] адміністративним правопорушенням їй завдано матеріальну шкоду у розмірі 3175,00 грн., яка виражається у вартості відновлювального ремонту вітрини та заміні стільця. Крім матеріальної, позивачу також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із пошкодженням свого майна та усуненням наслідків правопорушення. Моральну шкоду позивач оцінює у 5000,00 грн. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у сумі 3175,00 грн. і моральну шкоду у сумі 5000,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити позов на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 11, 15, 24), про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень проти позову чи клопотань на адресу суду не надав. У звязку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Крім того, за клопотанням позивача суд допитав у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює продавцем в магазині, розташованому в с. Уральське по вул. Гагаріна, 43, що належить ПП Тарасенко. 18 червня 2016 року приблизно о 21 годині 40 хвилин вона знаходилась на робочому місці в приміщенні магазину. В цей час поряд з магазином стояла компанія, серед якої був [PERSON] Останній зайшов в магазин, у звязку з тим, що він знаходився в стані алкогольного спяніння, вона попросила його вийти з магазину, на що [PERSON] схопив стілець і кинув в її сторону, стілець влучив у дзеркальну вітрину, внаслідок чого два дзеркала було розбито, а сам стілець пошкоджено. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 18 червня 2016 року ввечері вона зайшла в магазин, розташований в с. Уральське, відвідати [PERSON] В цей час поблизу магазину стояла компанія, серед якої був [PERSON], який перебував у стані алкогольного спяніння. Після того, як останній зайшов в магазин та не відреагував на прохання [PERSON] вийти з приміщенні, [PERSON] схопив стілець, кинув його і влучив у дзеркальну вітрину, внаслідок чого два дзеркала було розбито, а сам стілець пошкоджено. Заслухавши пояснення позивача, її представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 березня 2009 року приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 262, належить нежитлова будівля, розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Уральське, вул. Гагаріна, 43 (а.с. 29-30). Право власності за позивачем [PERSON] на вказану будівлю зареєстровано ТОВ ЗМБТІ, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14063338 (а.с. 30 оборот). 18 червня 2016 року о 21 годині 30 хвилин [PERSON], знаходячись у магазині, розташованому за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Уральське, вул. Гагаріна, 43, будучи у стані алкогольного спяніння, порушуючи громадський порядок, кинув стілець у бік колони, в результаті чого розбив дзеркало вітрини та пошкодив стілець. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 51 грн. (а.с. 33). Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено у судовому засідання, в результаті дій [PERSON], які виразилися у порушенні громадського порядку, [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка виражається у вартості відновлювального ремонту вітрини та заміні стільця та становить, згідно з наданими суду документами (копії товарного та фіскального чеків а.с. 18), 3175,00 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода, спричинена власнику магазину, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Уральське, вул. Гагаріна, 43, в результаті вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, у сумі 3175,00 грн. підлягає стягненню з винної особи, а саме відповідача у справі [PERSON] Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого. Підставою для стягнення моральної шкоди з [PERSON] є ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно з п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди послалась на пошкодження її майна, необхідність усувати наслідки правопорушення, що викликає душевні переживання та страждання. При вирішенні питання про стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд вважає доводи позивача законними, обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами. Дійсно [PERSON] завдані моральні переживання та страждання. Однак, сума позову у цій частині (5000,00 грн.), на думку суду, сума позову є завищеною. З урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з чим, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial