Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 32 711 грн. 33 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що є власником транспортного засобу марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER]. 14.10.2015 року по вул. Антоновича, 176 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Хонда» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці маверу та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до висновку з визначення розміру матеріального збитку від 25.10.2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER], становить 32 711,33 грн. На підставі ст.ст. 1187, 1188, 1166 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 32 711,33 грн., а також сплачену суму судового збору у розмірі 640 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER] зареєстровано на праві власності за [PERSON], що стверджується копіє свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 10). 14.10.2015 року о 12 год. 00 хв. по вул. Антоновича, 176 в м. Києві (паркінг ТЦ «Океан Плаза») водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Хонда» д.н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом не переконався в безпеці маневру та допустив наїзд на транспортний засіб марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить позивачу, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 6-9). В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 14.10.2015 р., є доведеною, та не підлягає доказуванню. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано ст. 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, відповідно до яких при визначення розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо). Положеннями ст.ст. 1166, 1167 ЦК України передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Наведена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-280цс15 від 20.01.2016 року, а також у Постанові Верховного суду № 754/1114/15-ц від 14.02.2018 року. Відповідно до висновку №651-1/15 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 25.10.2017 року, вартість збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.10.2015 року, становить 32 711 грн. 33 коп. (а.с. 21-27). На спростування заявленого позивачем до відшкодування розміру матеріального збитку, відповідач в розпорядження суду жодних належних та допустимих доказів не подав. Враховуючи наведене, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України матеріальну шкоду у розмірі 32 711 грн. 33 коп. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved