overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її корить аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі 25 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 лютого 2003 році шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], яка на даний час навчається на першому курсі денного відділення Національного університету «Львівська політехніка» інститут ІНЕМ, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріально не допомагає, хоча має грошові доходи, а вона не може забезпечити дочку всім необхідним, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покладаючись на викладені в заяві обставини просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 02 червня 2002 року, серії ІСГ № 016330, виданого Довголуцькою сільською радою, Стрийського району, Львівської області. Повнолітня [PERSON] є студенткою першого курсу денного відділення Національного університету «Львівська політехніка» інститут ІНЕМ, що підтверджується довідкою № 542 від 04 червня 2015 року. Закінчує навчання у червні 2018 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже, суд виходить з того, що повнолітня дочка [PERSON] [INFO], продовжуючи навчання потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] в змозі її надавати, а тому позовні вимоги позивача [PERSON]. підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що розмір аліментів запропонований позивачем відповідає інтересам обох сторін. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення 21 серпня 2015 року і до закінчення нею навчання, тобто до червня 2018 року, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення часток в квартирі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2000 року, виданого на підставі розпорядження Заборольської сільської ради Луцького району, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] без визначення часток кожного. Тобто, кожному з них належить по 1/5 частки в даній квартирі. В добровільному порядку відповідачі не погоджуються визначити частки. Просить суд, визначити що їй в квартирі [ADDRESS] належить 1/5 частки на праві власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки. Враховуючи відсутність заперечення позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2000 року, виданого на підставі розпорядження Заборольської сільської ради Луцького району, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 7 ). Вищезазначена обставина також підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи № 9016 кад. № 8995 на об'єкт нерухомого майна № [ADDRESS] Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст. 357 ЦК України). Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визначити, що [PERSON] належить 1/5 частка в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В обгрунтування позову вказала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] Після його смерті відкрилася спадщина, на належну покійному чоловіку 1/5 частину вищевказаної квартири. Крім неї спадкоємцями першої черги є їхній син - [PERSON] та батьки її покійного чоловіка - [PERSON] та [PERSON] Вона спадщину прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, не може оформити свої спадкові права, оскільки не були визначенні частки співвласників у правовстановлюючому документі на спадкову квартиру. В судове засідання позивач - [PERSON] не з'явилась, однак, подала на адресу суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність та підтримання позову. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в підготовче судове засідання, також, не з'явились, однак, подали на адресу суду письмові заяви про слухання справи без їхньої участі та визнання позову. Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачами, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю - житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце даної цивільної справи сповіщений належним чином через опублікування оголошення у пресі. Третя особа Криворізьке міське управління Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, позовні вимоги [PERSON] визнають. Суд, у відповідності з ст.224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у відсутність відповідача та третіх осіб. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 26 жовтня 2004 року за договором купівлі - продажу, засвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] Позивач [PERSON] розпоряджатися і користуватися вищевказаною квартирою не може, тому що там значиться зареєстрованим відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], що не мають права на зазначене житло, оскільки не є власниками квартири. З моменту оформлення договору купівлі - продажу позивач придбав право власності на зазначену квартиру. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] самостійного права на квартиру [ADDRESS] не має, оскільки не є власниками вищевказаної квартири, з моменту реєстрації договору купівлі продажу в БТІ, отже, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], втратили право володіння і користування зазначеною квартирою і позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності на квартиру. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.07.2007 року № 227-р2, виданого Відділом реєстру житлового фонду Департаменту житлово комунального господарства і будівництва Луцької міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] є співвласниками квартири №134, яка знаходиться по вул. Бенделіані, 1 в м. Луцьку Волинської області без визначення часток кожного. Позивач не в змозі розпоряджатися своєю часткою в квартирі на власний розсуд, оскільки відповідач [PERSON] в добровільному порядку визначити частки сторін відмовляється, правовстановлюючі документи на квартиру не надає. Просить суд, визначити їй 1/4 частку у праві власності на квартиру по вул. Бенделіані, 1/134 в м. Луцьку, 3/4 частки спірної квартири залишити у спільній власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, проте подали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи. Просили суд, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась проте, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась проте, належним чином була повідомлена про розгляд справи. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.2007 року № 227-р2, виданого Відділом реєстру житлового фонду Департаменту житлово комунального господарства і будівництва Луцької міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] є співвласниками квартири №134, яка знаходиться по вул. Бенделіані, 1 в м. Луцьку Волинської області (а.с. 6 ). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст. 357 ЦК України). Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визначити, що [PERSON] належить 1/4 частка в квартирі [ADDRESS]. Решта 3/4 частин вищезазначеної квартири залишити у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом, у вигляді ? частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що в [ADDRESS] яке належало її батькові - [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтовує їх доводами викладеними у позовній заяві та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали повністю та просять його задовольнити, при цьому додали, що вони не бажають спадкувати ту частку спадкового майна, що залишилась після смерті відповідно їх чоловіка та батька. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] належала ? частка житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що в [ADDRESS] що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області №96 від 26 січня 2016 року. 19 квітня 2005 року позивач одружилась із [PERSON], у зв'язку з чим змінила прізвище із дошлюбного [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 квітня 2005 року виданим Вербівською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області. [INFO] року батько позивачки - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31 липня 2015 року виданим виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. Позивач [PERSON] вступила в управління спадковим майном, прийняла спадщину після смерті свого батька, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28 січня 2016 року та відмовою в.о. державного нотаріуса Підгаєцької державної нотаріальної контори від 01 лютого 2016 року за №64/01-16. Встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] відмовились від належної їм частки спадщини, що залишилася після смерті відповідно їх чоловіка та батька - [PERSON], що вбачається із нотаріально посвідчених заяв від 25 січня 2016 року. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2011 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві приватної власності майно , а саме на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами , що знаходяться в селі Зимне , по вулиці Молодіжній,1 Володимир Волинського району, на земельну ділянку , площею 0,2500 га яка розташована в с. Зимне на території Зимнівської сільської ради Володимир - Волинського району , для будівництва , обслуговування житлового будинку та господарських будівель споруд, на земельну ділянку , площею 0,2080 га. яка розташована в с. Зимне на території Зимнівської сільської ради Володимир - Волинського району , для ведення особистого селянського господарства, на земельну ділянку , площею 0,0520 га. яка розташована в с. Зимне на території Зимнівської сільської ради Володимир - Волинського району. Після його смерті спадщину прийняла позивач [PERSON] Однак, оформити нотаріально прийняття спадщини позивач не може , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно . Крім неї спадкоємцями майна після смерті [PERSON] являються їхні діти відповідачі [PERSON], [PERSON] Однак вони в установленому порядку від оформлення спадщини відмовляються . На цій підставі позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, після смерті чоловіка [PERSON], який помер 10 серпня 2011 року . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала покликаючись на наведені обставини та обставини наведені в позовній заяві . Просить позов задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] . не зявилися . До суду надіслали заяву про те , щоб справу слухати у їх відсутність. Не заперечують щодо задоволення позову. Позовні вимоги [PERSON] визнають безумовно . Заслухавши пояснення позивача , перевіривши матеріали справи , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності. Згідно ст.1268 ч.1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Із пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що вона має намір прийняти спадщину на майно після смерті чоловіка [PERSON] Від спадщини не відмовляється. Свідоцтвом про смерть стверджується, що [PERSON]О . помер 10.08.2011 року . Позивач як дружина померлого має право на спадкування майна , яке належало її чоловіку [PERSON] , який помер 10.08.2011 року. З огляду на вищенаведене , суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає до задоволення. Судові витрати по справі суд відносить на рахунок позивача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи Територіальна громада в особі Лубенської міської ради Полтавської області, Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. У позові вказала, що, на підставі Свідоцтва про право власності на житло №136 від 15.06.1995 року, виданого Органом приватизації виконавчого комітету Лубенської міської ради на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , однак, частки кожного із співвласників квартири у Свідоцтві не зазначені. Визначення часток їй необхідне для проведення реєстрації у Відділі державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради з можливістю подальшого вчинення нотаріальних дій, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивач прохає суд визнати, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/3 частині кожному квартира [ADDRESS] . При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Відповідачам надано строк для подачі відзиву, однак останні своїм правом не скористались, відзиву до суду не надали. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 15.06.1995 року за №136 (а.с.11), виданого Органом приватизації виконкому м. Лубни Полтавської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , ставши співвласниками вищевказаної квартири. Разом з тим, окремі частки кожного із співвласників у Свідоцтві про право власності на житло не були визначені. Відповідно до Свідоцтва про переміну прізвища серії [NUMBER] , виданого 17 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лубенського міського управління юстиції в Полтавській області, один з вищевказаних співвласників квартири - [PERSON] змінив своє прізвище на [PERSON] (а.с.7). Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Як встановлено, домовленості між співвласниками про розмір часток квартири не було, тож вищевказана квартира належить по 1/3 частині кожному. Позивач [PERSON] має намір розпорядитись належною їй частиною квартири, однак, по причині не визначення її розміру, не має можливості цього зробити. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати взяла на себе позивач і не прохає їх стягнути з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22 вересня 2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3190; після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Кучабська»; стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, також просить стягнути з відповідача на її користь розмір витрат на оплату судового збору та витрати на правову допомогу. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Однак судом залишилось не вирішеним питання щодо стягнення судового збору, за позовну вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, у випадках коли стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Таким чином, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у справі у розмірі, встановленому законом України „Про судовий збір, а саме 243,60 грн., від сплати якого позивач звільнена. На підставі ст. 88 ЦПК України та

Outcome: approved