Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі - [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 22 лютого 2017 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №148. Сімейні стосунки налагодити не вбачається можливим, сім'я розпалася остаточно, в збереженні сім'ї позивач не зацікавлений. Фактично проживають сторони окремо. Позивач свою позовну заяву мотивує тим, що їхнє подальше подружнє життя з відповідачем неможливе, так, як вони утратили почуття любові один до одного, сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, тому просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 22 лютого 2017 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №148. Від спільного проживання дітей не мають. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що у сторін абсолютно несумісні характери та зовсім різні погляди на життя. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час сторони проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на положення ч.2 ст.112 СК України враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку про те, що сім'я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, так, і інтересам неповнолітніх дітей. Суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, та,

Outcome: approved