Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1999 року по січень 2015 року вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у них народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про встановлення батьківства. Після припинення спільного проживання відповідач перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач, [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому позивач завчасно надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. На підставі досліджених та оцінених письмових доказів, суд встановив наступне. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27.12.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER], виданого 27.12.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, батьком дитини [PERSON], [INFO], визнаний [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні, дитина, [PERSON], проживає з позивачем, допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, [PERSON] за власною ініціативою аліменти виплачувати не згоден. Згідно з частиною 2 статті 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статей 78, 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Згідно вимог статті 184 Сімейного кодексу України, у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частку доходу одержує в натурі чи за наявності інших обставин, у зв'язку з якими складно чи неможливо визначити фактичний дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги той факт, що неповнолітня донька проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, враховуючи інтереси дитини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved