Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи її наступними обставинами. [PERSON] померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , на час смерті з нею ніхто не був зареєстрований. За життя 11.04.2001 року [PERSON] склала заповіт на ім`я позивача, яким заповіла земельну частку (пай), яка розташована на території Іванівського району Херсонської області. У зв`язку з тим, що він не знав про існування заповіту, пропустив строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Про існування заповіту він дізнався наприкінці лютого 2020 року та 05.03.2020 року звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Єпур Н.В. 11.03.2020 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій цьому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подачу такої заяви. Станом на 05.03.2020 року ніхто зі спадкоємців першої черги померлої [PERSON] до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертався. Просив визначити йому додатковий строк, який буде достатнім, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Марущенко А.М. позов підтримав, просив його задовольнити. При цьому представник позивача пояснив, що [PERSON] не є родичем [PERSON] , не проживав разом з нею на момент її смерті, не проживав в одному селищі, тому не міг знати про існування заповіту складеного на його ім`я. Представник відповідача Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області до судового засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав письмові пояснення щодо позову, в яких просив відмовити в задоволенні позову, з підстав того, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05.08.2020 року по справі 662/722/20 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказання позивача про те, що з [PERSON] на момент смерті ніхто не проживав, спростовується інформацією Сиваської селищної ради, з якої вбачається, що на момент смерті з [PERSON] проживав її син [PERSON] , який вже тривалий час перебуває у місцях позбавлення волі. Зазначив, що він, як спадкоємець першої черги, так як являється сином померлої [PERSON] , на даний час пред`явив свої права на отримання спадщини після смерті його матері. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився, перебуває у місцях позбавлення волі, відзиву та пояснень до позову не надав, повідомлений належним чином про розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсягу з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями,строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з положень ч.1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. При розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Згідно Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи №6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на таку причину пропущення ним строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як необізнаність про існування заповіту на його ім`я, який складено [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , а із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріуса 05.03.2020 року, тобто за сплином восьми років після її смерті. Доводи позивача про те, що він не був обізнаний про наявність заповіту складеного на його ім`я [PERSON] 11.04.2001 року, що стало перешкодою для своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд, в даному випадку, не приймає до уваги, оскільки позивачем не доведено достатніми та належними доказами, що про існування заповіту він дізнався саме в кінці лютого 2020 року, судом не встановлено, а позивачем не надано пояснень за яких саме обставин позивач дізнався про заповіт саме у вказаний період. Також спростовані твердження позивача щодо відсутності у спадкодавця інших спадкоємців на момент звернення до нотаріуса 05.03.2020 року, так як відповідно до інформації Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області від 04.01.2021 року №618-2118, на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] і проживала до дня смерті за адресою [ADDRESS] , разом з нею фактично проживав син [PERSON] , [INFO] , без реєстрації місця проживання, з 2017 року він знаходиться в місцях позбавлення волі. Є ще один син [PERSON] , [INFO] , який з 12.02.2019 року зареєстрований за місцем проживання за адресою [ADDRESS] . Окрім цього позивачем не надано суду сертифікату серії ХС №0162440 виданого на підставі рішення Іванівської районної державної адміністрації від 24.06.1997 року за № 170, який є предметом заповіту складеного [PERSON] 11.04.2001 року. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.03.2020 року нотаріуса Єпур Н.В. /а.п. 12/ встановлено дві причини для відмови у видачі позивачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме пропуск шестимісчного строку та відсутність зазаначеного в заповіті майна. Нотаіусом зазаначено, що померла заповідала позивачу земельну частку (пай), яка перебуває в землях колективної власності СВК ім. Щорса Іванівського району Херсонської області, але на момент смерті [PERSON] їй належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогоподарського виробництва, розташована на території Воскресенської сільської ради Іванівського району Херсонської області, площею 6,10 га. Таким чином, фактично має місце відсутність майна зазначеного в заповіті. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем поважності пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, починаючи з дня її відкриття - з 13.08.2012 року. Звертаючись із дійсним позовом, [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини більше ніж на 8 років, при цьому суду не доведено на не надано достатніх доказів, того, що позивачу було відомо про смерть спадкодавця та наявність інших спадкоємців. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за заповітом. Враховуючи наведене, суд не находить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed