Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, в позовній заяві вказавши, що він є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Житловий будинок ним придбано згідно договору купівлі-продажу від 29 серпня 2001 року. Земельна ділянка знаходиться в його приватній власності та видана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд та будівель. Він як власник в зв'язку з виниклою необхідністю провів реконструкцію та добудував нежитлову будівлю гараж. Так як він є користувачем земельної ділянки, що підтверджується довідкою виданою Покровською селищною радою Дніпропетровської області, та власником будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку згаданого вище та він не порушив даною добудовою будь-яких прав інших осіб. З метою реалізації своїх прав він звернувся до Покровської селищної ради з заявою про оформлення права власності на нежитлову добудову та отримав відмову, в зв'язку з чим, просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача [PERSON], представника відповідача - Покровської селищної ради та представника третьої особи Реєстраційної служби Покровського РУЮ Дніпропетровської області, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивача позов підтримав та просить його задовольнити. Представник відповідача позов визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи рішення просить винести на розсуду суду. Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2001 року відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). З копії довідки Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 09.10.2013 року видно, що присадибна земельна ділянка, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] становить площу - 0,10 га і знаходиться в користуванні [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2012 року на замовлення [PERSON] КП «Синельниківське МБТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України способом захисту свого особистого немайнового або майнового права є визнання права, зокрема права власності. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Таким чином, судом встановлено, що фактично [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючої документації він не має можливості в повному обсязі здійснювати права власника, в зв'язку з чим, суд вважає дану позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved