Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом: право власності на 1/61 частину земельної ділянки площею 150.1803 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 22 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №274519, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року); право власності на 1/110 частину земельної ділянки площею 21.9790 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 62 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №274523, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року); право приватної власності на житловий будинок №162 по вулиці Першотравнева в селі Зоря Саратського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що 18 січня 2017 року його батько [PERSON] помер. З моменту його смерті відкрилася спадщина, яка прийнята ним. До складу прийнятої ним спадщини входять: земельна ділянка площею 0,520 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 5 ділянка 74 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі №2753), надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103850855; житловий будинок № 162 по вулиці Першотравнева в с.Зоря Саратського району Одеської області з господарськими спорудами. У видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок № 162 по вулиці Першотравнева в с.Зоря Саратського району Одеської області, приватний нотаріус відмовив. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок нотаріус зазначив не надання правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на це спадкове майно; 1/61 частина земельної ділянки площею 150.1803 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 22 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/61 частину земельної ділянки площею 150.1803 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 22 приватний нотаріус відмовив. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку зазначив не надання правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на це спадкове майно; 1/110 частина земельної ділянки площею 21.9790 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 62 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/110 частину земельної ділянки площею 21.9790 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 62 приватний нотаріус відмовив. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку зазначив не надання правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на це спадкове майно. За таких обставин він вимушений звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області\~ в судове\~засідання не\~з'явився,\~надавсуду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Частина 1 статті \~ст.\~206\~ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. 06 жовтня 2010 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №195, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право заповідав [PERSON], [INFO] (а.с.31) . 18\~січня 2017\~року помер\~[PERSON],\~що підтверджуєтьсясвідоцтвом про смерть серії І-ЖД №477959, виданим 24 січня 2017 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 0,520 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 5 ділянка 74 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житлового будинку № 162 по вулиці Першотравнева в с.Зоря Саратського району Одеської області з господарськими спорудами; 1/61 частини земельної ділянки площею 150.1803 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 22 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/110 частини земельної ділянки площею 21.9790 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 62 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] Федорвич, 30 березня 1966 року є сином померлого 18 січня 2017 року [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про народження серії VII-УР №0966907, виданим 18 квітня 1966 року [PERSON] сільською радою Саратського рай бюро РАЦС Одеської області (а.с.6). 15 листопада 2017 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 0.520 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 5 ділянка 74 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №014770, виданого 14 травня 2004 року Саратською районною державною адміністрацією Одеської області [PERSON], померлому 18 січня 2017 року (а.с.11). Однак, постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області від 30 листопада 2018 року (а.с.23) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що належало [PERSON], яке було вище перелічено, у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлого на зазначене нерухоме майно. Проте, 14 лютого 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22 грудня 2003 року №850/А 2003 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274519 на земельну ділянку площею 150.1803 га, яка розташована на масиві №22 на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 19 зазначений [PERSON],\~частка якого у спільній власності складає 1/61. 14\~лютого 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 року №570/А-04 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274523 на земельну ділянку площею 21.9790 га, яка розташована на масиві №62 на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 37 зазначений [PERSON], частка якого у спільній власності складає 1/110 (а.с.10). З наведеного вбачається, що [PERSON], померлому 18 січня 2017 року, дійсно належали зазначені вище земельні ділянки у відповідних частках. Крім того, відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. \~\~\~ Тобто, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена\~\~ наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. \~Згідно технічного паспорту, спірний будинок №162 по вулиці Першотравнева в селі Зоря Саратського району Одеської області з господарськими будівлями був збудований у 1940-1990 роках (а.с. 15-20). Відповідно довідки [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області №130 від 28 січня 2019 року, головою домогосподарства, а саме будинку №162 по вулиці Першотравнева в селі Зоря Саратського району Одеської області, згідно погосподарської книги особовий рахунок № 1043-1, рахувався [PERSON]. Тож, спірний житловий будинок був збудований у 1940-1990 роках, тобто до введення в дію діючого ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем [PERSON] в порядку, який існував на час його будівництва та вважається встановленим судом.\~ \~\~\~ Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом\~ чи\~ за законом\~ має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який\~ бажає прийняти\~ спадщину, але\~ на час відкриття\~\~ спадщини не проживав постійно із\~ спадкодавцем, має\~ подати\~ нотаріусу\~ заяву\~ про прийняття\~ спадщини. \~\~Так, враховуючи, що після смерті [PERSON], частина його спадщини успадкована спадкоємцем [PERSON], ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно за законом. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання\~\~ позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №89 від 06 грудня 2018 року вбачається, що позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1327 гривень 35 копійок ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, представнику позивача необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved