Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 16 липня 2010 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2012 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів в звязку зі збільшенням потреб в навчанні, розвитку. Крім того, дитина перебуває на обліку в Луцькій міській дитячій лікарні та потребує додаткового догляду. Також вказує, що вона з 26 грудня 2002 по 29 листопада 2017 року працювала комплектувальником деталей та виробів з паперу ПАТ «ВГП», однак змушена була звільнитись за власним бажання в звязку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення 14-річного віку та з метою здійснення належного виховання сина. Внаслідок зазначеного вони з сином перебувають складних життєвих обставинах, оскільки вона не має фінансовї змоги самостійно утримувати дитину. Натомість, відповідач повністю самоусунувся від виховання сина і не надає належної матеріальної допомоги, необхідної для всестороннього розвитку дитини. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів, які визначені заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області, в твердій грошовій сумі [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 500 гривень щомісячно до 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, заявою від 30 березня 2018 року просила справу розглядати без її участі, а в разі неявки в судове засідання відповідача проводити заочний розгляд справи. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому рекомендованої кореспонденції. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], 19 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії І-ЕГ №147921, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області 22 листопада 2011 року (а.с.5). Також встановлено, що дитина проживає разом з матірю, яка здійснює його виховання та догляд. Встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2012 року ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Як вбачається з копії наказу №145-2к від 29 листопада 2017 року [PERSON], комплектувальника деталей та виробів з паперу третього розряду цеху з виробництва санітарно-гігієнічної продукції ПАТ «ВГП», звільнено з роботи з 29 листопада 2017 року згідно ст. 38 КЗпП України, власним бажанням у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку (а.с.11). Згідно довідки Волинського обласного центру зайнятості від 25 січня 2018 року №196 [PERSON] з 14 грудня 2017 року перебуває на обліку як безробітна в Луцькій районній філії Волинського обласного центру зайнятості (а.с.12). Таким чином, суд дійшов висновку, що з моменту ухвалення рішення в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені розміру аліментів, оскільки змінилось матеріальне становище позивача, погіршився стан здоровя дитини, що підтверджується висновком ЛКК №45 від 31 січня 2018 року, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку педіатра та отоларинголога, оскільки часто хворіє респіраторними захворюваннями. Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік». А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, а саме: стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved