Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що ФГ «Сокіл» є власником автомобіля ЗІЛ ММЗ 554, державний номерний знак [NUMBER], який позивач у вказаного господарства придбав 29.07.2007 року. В грудні місяці 2017 року при спробі зняти транспортний засіб з реєстрації для його переоформлення позивачу стало відомо, що на нього накладено арешт по виконавчому провадженню. Арешт на вищезазначене майно порушує права позивача як власника, тому у звязку з цим, останній просить зняти арешт, накладений на підставі виконавчого провадження. Сторони в судове засідання не зявилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належними чином, відзиву на позовну заяву, клопотань від сторін до суду не надходило. На підставі ч.5, ч.8 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено наступне. Судом встановлено, що відповідно до протоколу №7 , наказу №72 та накладної №63 від 29.07.2007 ФГ «Сокіл» продано транспортний засіб ЗІЛ ММЗ 554, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 840510, Фермерське господарство «Сокіл» є власником транспортного засобу ЗІЛ ММЗ 554, 1990 р. в., самоскид, номер шасі Y8S001FN2LE000783, державний номерний знак [NUMBER], синій (а. с. 5). На підставі виконавчого провадження (ВП №39069705, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції [PERSON] від 28.10.2013) на вищевказаний транспортний засіб накладено арешт. У відповідності з ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що виконавче провадження про арешт майна боржника та заборона на його відчуження, винесені після того, як позивач придбав майно, тому наявність арешту на майно, яке є власністю позивача, створює порушення його прав. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володінням майном. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. З огляду на вищенаведені обставини справи, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, позов таким що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved