Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що у 22.09.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, на теперішній час з відповідачем проживають окремо. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.09.2008 року Серія [NUMBER]. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], знаходиться на її повному утриманні. Її вихованням та опікуванням позивач займається самостійно. Фактичне місце проживання відповідача на теперішній час позивачу не відомо. Відповідач у вихованні дитини та догляді за дитиною участі не бере, фізичним та духовним її розвитком не цікавиться. Також позивач зазначила, що на теперішній час, відповідач ухиляється від надання нотаріальної згоди на перетин малолітньою дитиною державного кордону України та лінії зіткнення без його супроводу, де було встановлено особливий порядок в'їзду громадян України на тимчасово окуповану територію та перетину лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Свою відмову Відповідач жодним чином не обґрунтовує. На території проведення антитерористичної операції залишились проживати батько позивача [PERSON] та її бабуся [PERSON]. Вказані особи є відповідно дідусем та прабабцею її малолітньої дитини. Батько та бабуся позивача через похилий вік та часті розлади здоров'я не мають змоги відвідувати [PERSON] за місцем його фактичного проживання у Києві. Крім цього, позивач зазначила, що її син [PERSON], потребує оздоровлення, для чого вона має бажання разом з дитиною відвідувати Єгипет, Туреччину, Грецію, Кіпр, Болгарію, Чорногорію, Хорватію, Італію, Іспанію, Францію, Російську Федерацію, в яких знаходяться дитячі оздоровчі центри та санаторії. Просить суд постановити рішення, яким надати [PERSON] до досягнення ним шістнадцятирічного віку, дозвіл на багаторазові в'їзди та виїзди на тимчасово окуповану територію України та через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області у супроводі його матері [PERSON], надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі території України, в тому числі до Єгипту, Туреччини, Греції, Кіпру, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Італії, Іспанії, Франції, Російської Федерації та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини для тимчасового виїзду за кордон або супроводу малолітнього [PERSON] за межі України до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку роки без посвідченої згоди (дозволу) батька дитини [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі (а.с.48, 50). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», заяв про розгляд справи без його участі до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 22 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Самсонівською сільською радою Краснодонського району Луганської області (а.с.11). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого 05.09.2008 року виконкомом Самсонівської сільської ради Краснодонського (а.с.11). 10 лютого 2015 року позивач разом зі своїм неповнолітнім сином була взята на облік внутрішнього переміщеної особи та фактично мешкає у м. Києві, про що суду надано відповідну довідку (а.с.20). Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду. Як зазначила позивач у своєму позові, відповідач ухиляється від надання нотаріальної згоди на перетин їхньою спільною дитиною державного кордону та лінії зіткнення без його супроводу. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до ст. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом , поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територію України до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved