Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, який згодом уточнив, змінивши предмет позову, в обґрунтування якого вказав, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 09.10.2014 р. було розірвано шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу з відповідачем мешкають окремо. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідач приховує своє місце проживання та місцезнаходження сина [PERSON], уникає його побаченням та спілкуванню з сином. Посилаючись на лист Служби у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації від 26.09.2016 р. № 374, зазначив, що у присутності начальника служби у справах дітей письмово укладено домовленість щодо рівного розподілу часу проживання дитини [PERSON] до моменту вирішення даної справи по суті спору. Однак, відповідач [PERSON] продовжує чинити перешкоди щодо його участі у вихованні сина, виїхала зі свого зареєстрованого місця проживання разом з дитиною та повідомляє недостовірну інформацію Службі у справах дітей щодо фактичного місця проживання дитини, вказуючи не вірну адресу в м. Києві. В ході спілкування з сином [PERSON] по мобільному телефону, син йому повідомив йому про своє бажання у спілкуванні з ним. Просить суд усунути перешкоди у вихованні сина [PERSON], [INFO], встановивши наступні способи його участі, як батька дитини, у вихованні та спілкуванні: побачення з сином з можливістю відвідувати його місце проживання за адресою: [ADDRESS] - у перший та третій тиждень місяця - з 09 год. 00 хв. понеділка до 18 год. 00 хв. неділі; у святкові дні та дні канікул просить встановити час спілкування батька та матері з дитиною рівною тривалості. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити та усунути перешкоди у його спілкуванні з сином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю та надав суду пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві обставинам. Просив суд не погоджуватися з висновком Служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 01-73/675 від 31.07.2017 р. щодо участі батька в побаченні та вихованні дитини, оскільки його складено без врахування прав батька дитини [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти участі позивача [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом визначення побачень раз на місяць у вихідні дні за місцем проживання матері, попередньо погодивши з матір'ю дитини тривалість, час та день побачень. Просив суд при прийнятті рішення урахувати висновок Служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 01-73/675 від 31.07.2017 р. Представник третьої особи Служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмовий висновок № 01-73/675 від 31.07.2017 р. щодо участі батька в побаченні та вихованні дитини. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO], його батьками відповідно до копії свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 143). Згідно рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 09.10.2014 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 142). Відповідно до листа Служби у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області № 418 від 12.10.2016 р., 16.06.2016 р. до служби у справах дітей зверталися [PERSON] та [PERSON] з питань вирішення спору щодо участі у вихованні сина [PERSON] або визначення місця його проживання. В присутності начальника Служби у справах дітей між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмову домовленість щодо поділення навпіл часу проживання дитини [PERSON] Крім того, Службою у справах дітей з'ясовано, що [PERSON] в пояснювальній записці від 16.06.2016 р., яку надавала в службу, вказала не свою фактичну адресу проживання, а з її слів адресу офісу її співмешканця. В телефонній розмові вона відмовилася надавати точну адресу її проживання з сином. (а.с. 50). Із довідок Новопсковського районного територіально-медичного об'єднання від 04.08.2016 р. вбачається, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. (а.с. 25). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 30.06.2004 р. [PERSON] станом на 23.04.2009 р. працював трактористом в СФГ «Альтаїр» (а.с. 16-22). Згідно довідки про доходи від 08.08.2016 р., наданої позивачем, заробітна плата [PERSON] за 2016 рік в СФГ «Альтаїр» склала 1600 грн. на місяць. (а.с. 23). Як вбачається з побутової характеристики № 1001 від 30.06.2017 р., позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в с. Писарівка Новопсковського району Луганської області, тимчасово не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. За час проживання характеризується з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає. (а.с. 234). Відповідно до довідки Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 229/16/15/28-32 від 30.06.2017 р., станом на 30.06.2017 р. виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], на виконання до відділу не надходив. (а.с. 237). Із актів обстеження умов проживання від 09.08.2016 р., 15.06.2017 р. та фотокарток вбачається, що комісією Риб'янцівської сільської ради було обстежено умови проживання позивача за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що в будинку створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини. Для дитини в наявності власна кімната, двоповерхове ліжко, в кімнаті наявні необхідні меблі, іграшки, книги, одяг. (а.с. 15, 201, 224-229). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 27.04.2017 р. а також доданих до нього фотокарток, комісією Служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області було перевірено умови проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Перевіркою встановлено, що в квартирі зроблений капітальний ремонт, є автономне газове опалення та необхідна побутова техніка. Для дитини виділена окрема кімната для відпочинку, ігор та навчання. Окрім неповнолітнього [PERSON] в зазначеній квартирі проживає його мати [PERSON] та її співмешканець [PERSON]. (а.с. 166, 159-164). Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 01-73/675 від 31.07.2017 р. щодо участі батька в побаченні та вихованні дитини, служба у справах дітей рекомендує дозволити батькові [PERSON] брати участь у вихованні та побаченні зі своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері [PERSON] раз на місяць у вихідні дні, попередньо погодивши з матір'ю дитини час, день та тривалість побачень, а також враховувати стан здоров'я дитини та режим дня. (а.с. 213-214). Суд частково погоджується з зазначеним висновком Служби у справах дітей щодо участі батька в побаченні та вихованні дитини з огляду на наступне. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Крім цього, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан (ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо. Спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку та інше), місце та час їхнього спілкування. Так, встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Єдиною обставиною, яку законодавець визначив як перепону для спілкування батьків зі своїми неповнолітніми дітьми, є таке спілкування, що перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У пункті 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78. Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «Мак Майкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу участі у спілкуванні та вихованні з дитиною, а саме відсутність спілкування з боку батька дитини. Суд розглядом справи дійшов висновку, що позивач, як батько малолітнього [PERSON], прагне до спілкування із сином, до участі у його вихованні та проводження з ним часу. Суд вважає, що для відновлення стосунків батька та дитини має бути встановлено спосіб участі з можливістю періодичних побачень. При встановленні порядку участі батька у вихованні дитини, суд виходить з того, що дитина тривалий час проживає з матір'ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, а також те, що інтересам дитини приділяється першочергова увага, а саме, дитина повинна мати певний час для відпочинку та сталий режим дня за місцем свого постійного проживання. Суд також враховує малолітній вік [PERSON], [INFO], вікові особливості його психоемоційного розвитку та пристосування до материнського піклування, необхідність майбутньої підготовки до навчального процесу, значну відстань між місцем проживання дитини та батька, бажання батька до спілкування з дитиною, а тому вважає за можливе встановити наступний порядок спілкування [PERSON] із його сином: кожної І та ІІІ суботи та неділі місяця з 11 - 00 год. до 18 - 00 год.; у святкові дні - за домовленістю між [PERSON] та [PERSON]. Натомість суд вважає, що вимоги позивача про встановлення порядку спілкування з сином з можливістю відвідувати його місце проживання у перший та третій тиждень місяця з 09 год. 00 хв. понеділка до 18 год. 00 хв. неділі, порушуватимуть права малолітнього [PERSON], оскільки запропонований позивачем спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною може порушити нормальний режим життєдіяльності дитини. Враховуючи те, що сторони мають право самостійно визначати місце зустрічей батька із дитиною, доцільним буде в такому випадку визначити місце для зустрічей позивача із малолітнім [PERSON] на узгодженій між сторонами території, а вразі відсутності спільної згоди, зважаючи на конфліктність стосунків сторін - на нейтральній території з можливістю відвідування громадських місць. Крім того, місце зустрічей батька з сином потрібно узгоджувати спільно з урахуванням режиму дня, харчування, стану здоров'я та інтересів дитини, завчасно попереджувати один одного про свої дії, що призведе до стабілізації відносин в інтересах дитини. Позовна вимога щодо участі позивача [PERSON] у спілкуванні з малолітнім [PERSON] у дні канікул є передчасною, оскільки [PERSON], [INFO], є дитиною дошкільного віку. Визначений спосіб та порядок спілкування з дитиною, на думку суду, є обґрунтованим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дитини. Крім того, такий спосіб є найбільш доцільним та справедливим, в якому повністю враховані в першу чергу інтереси дитини, всі докази по справі, вимоги законодавства. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьком служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. На думку суду відносини, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дитиною, які є фактично негативними, не повинні впливати на спілкування батька з дитиною, розвиток та виховання дитини, яка потребує уваги як матері, так і батька. При цьому, суд також враховує, що із збільшенням віку дитини та з врахуванням її волевиявлення, зміною фактичних обставин, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні сина та спілкуванні з ним. Дане рішення не є перешкодою для розширення батьками у позасудовому порядку часу спілкування або визначенні інших днів для цього, можливості спілкування з дитиною поза визначений час. Сторонам слід взяти до уваги, що згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, при цьому найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у визначеному судом способі участі у вихованні та спілкуванні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial