Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства « Українська транспортна страхова компанія», просив стягнути на його користь з [PERSON] матеріальну шкоду на відновлюваний ремонт автомобіля в розмірі 52326 грн. 08 коп. , судові витрати в розмірі 2057 грн. 60 коп., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25000 грн. 00 коп., а також просив стягнути невиплачену йому суму страхової виплати у розмірі 47010 грн. 00 коп. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, зазначив, що отримав від страхової компанії в рахунок відшкодування страхової компенсації ще 2000 грн., проти заочного рішення не заперечував. Також, в своїй заяві вказав, що автомобіль «Шкода» належить йому на праві власності, але на момент ДТП керував автомобілем його батько [PERSON] Відповідачі [PERSON] та Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» до суду не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не сповістили. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що 31.03.2016 року по вул. Мелешкіна в м. Кривий Ріг , [PERSON], керуючи мікроавтобусом «БАЗ 22154СПГ» , держ. реєстр номер АЕ 3843АА не вибрав безпечну швидкість, не витримував безпечного інтервалу , допустив зіткнення з автомобілем марки « Шкода Рапід» , реєстр.номер АЕ2276ВН, який рухався попереду та здійснював маневр розвороту на регульованому перехресті вул. Одеська та Мелешкіна , при дозволеному сигналі світлофора, під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.04.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної ДТП. ( а.с.76-77 ). За висновком експертного авто товарознавчого дослідження № Д4/04/16 щодо розрахунку завдано [PERSON] матеріальної шкоди на суму 99336,08 грн.( а.с.16 ) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Шкода Рапід» реєстр.номер АЕ 2276ВН, на праві приватної власності належить [PERSON]С.( ас.9.) Відповідно до страхового полісу № АЕ/5340021 від 02.09.2015 року страховий ліміт відповідальності власника автомобіля «БАЗ 22154СПГ» за заподіяну майнову шкоду становить 50000,00 гривень, розмір франшизи 1000 грн. ( а.с.10) 10.10.2016 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 1990 грн. 00 коп., ( а.с. 14). 2000 грн. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія » виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування про, що він зазначив в заяві (а.с. 85). За загальним правилом згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В той же час норми Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (п.22.1 ст.22 межами ліміту відповідальності; ст.29 вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пункту 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування\~завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту). Враховуючи вищевказане, різницю між реальними збитками і\~відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (який відшкодовує\~страховик згідно з Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує безпосередньо особа, яка завдала збитків. Отже, Відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст.29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснює відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України має відшкодовувати безпосередньо особа, яка завдала збитків. Даний висновок підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.12.2015р. у справі №6-691цс12. Відповідно до полісу АЕ № 5340021 від 02.09.2015 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50 000 грн., франшиза складає 1000 грн., тобто, сума у розмірі 45010 грн. 00 коп. (50 000 (ліміт) - 3990 грн. (сплачене страхове відшкодування (1990 грн. +2000 грн.) - 1000 грн. франшиза) до виплати страховиком. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. При цьому не передбачено стягнення матеріальної шкоди в солідарному порядку, оскільки позивачем пред'явлено позов шляхом звернення до страховика та до заподіювача шкоди. Оскільки страхове відшкодування, яке підлягає стягненню з страховика не покриває заподіяну майнову шкоду позивачу, то у відповідності з вимогами закону, решта суми підлягає відшкодуванню винною особою, а саме з [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода заподіяна позивачу в сумі 51 336,08 грн. (99336,08матеріальної шкоди - 49000 грн. страхового відшкодування + 1000 франшизи). Крім заподіяння матеріальної шкоди, позивачу по справі була заподіяна і моральна шкода, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження автомобіля та неможливості користування ним. Позивач вважає, що відповідач спричинив йому моральну шкоду, яку оцінює у 25 000 гривень., суд вважає таку необхідним компенсацію моральної шкоди зменшити до 1000 грн., що буде належною. та такою, що відповідає принципу розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, за подання позовної заяви позивачем [PERSON] сплачено 1521,00 грн. (а.с. 1) та 551 грн. 20 коп.(а.с.2). Позовні вимоги задоволено частково, оскільки на момент, а на момент звернення мінімальною сумою сплати судового збору було 551, 20 грн., суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 1102, 40 грн. по 551.20 з кожного. Щодо витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 2000 грн., то позивачем не надано документального підтвердження понесення цих витрат, а отже задоволенню вони не підлягають Щодо витрат на поштові відправлення в розмірі 57,60 грн., то вони підтвердженні документально (а.с. 13) в розмірі в межах заявлених вимог, а отже підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial