Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Святошинського району м. Києва» на її користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 34039,80 грн, додаткові витрати, пов'язаних із захистом її прав в розмірі 2350,00 грн, а також, просила покласти на відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] на підставі ордера на жиле приміщення [NUMBER] від 13 грудня 1986 року. 27 січня 2016 року сталося залиття її квартири, внаслідок чого було пошкоджено внутрішнє оздоблення квартири.Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати витрачені на ремонт кошти, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач, її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Повідомили суду, що такі залиття мають систематичних характер, більше того, зазначила, що за час розгляду справи в суді в її квартирі сталось ще одне залиття, що свідчить про необхідність термінового вжиття заходів реагування з боку відповідача. Представник відповідача подав письмові заперечення на позовні вимоги (а.с.101-103), в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти висновку про розмір матеріального збитку від 22.04.2016 року, наданого позивачем, оскільки залиття сталось 28.01.2016, ремонтні роботи були проведені до 01.04.2016, а оцінка була проведена на підставі договору, укладеного 20.04.2016 року. Вартість матеріалів та робіт, здійснені позивачем не дорівнюють розміру фактичних збитків позивача, оскільки не включають амортизацію пошкоджених матеріалів, але в свою чергу покращують стан квартири за рахунок додаткових робіт та більш дорогих матеріалів. Крім того, в судових засіданнях представник зазначив про те, що взагалі вважає, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Святошинського району м. Києва» не є належним відповідачем у цій справі, оскільки не має повноважень з усунення поломок через які сталось залиття квартири позивача. В задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Свідок [PERSON], який є сусідом позивача та уповноваженою особою мешканців будинку, де проживає позивач, в судовому засіданні повідомив про систематичність подібних заливів, які відбувались у 1994, 2001, 2014 роках. Також свідок підтвердив факт залиття квартири позивача та пошкоджень, зазначених в позовній заяві, повідомив про те, що неодноразово мешканцям обіцяли зробити ремонт, проте, це зобов'язання так і не були виконані. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, свідка, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав. Судовим розглядом встановлено, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] на підставі ордера на жиле приміщення [NUMBER] від 13 грудня 1986 року разом з донькою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с. 12,13). 27 січня 2016 року сталося залиття вказаної квартири, внаслідок чого було пошкоджено внутрішнє оздоблення квартири. Після виявлення затікання позивач звернулась до диспетчерської. 28 січня 2016 року позивач звернулась із заявою до Житлово-експлуатаційної дільниці №8 з вимогою створити комісію з метою обстеження квартири, виявлення причин затікання, складення акту залиття, дефектного акту та кошторису для компенсації матеріальних збитків, а також до Голови Святошинської РДА в місті Києві (а.с.14, 15). 01 лютого 2016 року комісією ЖЕД №8 у складі: Головного інженера [PERSON], майстра тех. дільниці [PERSON], майстра рем. групи [PERSON] та монтажника СТС [PERSON] було оглянуто квартиру та складено Акт про залиття квартири, затверджений підписом Начальника ЖЕД №8 та печаткою підприємства. Актом про залиття квартири від 01 лютого 2016 року зафіксовано, що 27 січня 2016 року в квартирі [ADDRESS], сталося залиття холодною водою в результаті танення снігової маси, причиною залиття був порив труби зливостоку на технічному поверсі будинку (на горищі) (а.с.16). За висновками комісії, квартирі [ADDRESS], внаслідок залиття потрібно провести ремонтно-будівельні роботи, оскільки в квартирі виявленні наступні ушкодження: у великій кімнаті, що має площу 17м 2: мокрі плями на стелі у 7-и місцях, вологі стіни в 4-х місцях, мокра стяжка, в кількох місцях здуття ламінату, через загрозу короткого замикання вимкнене електропостачання; у спальній кімнаті що має площу 12 м2: мокрі плями на стелі у З-х місцях, вологі стіни у З-х місцях, в 2-х місцях здуття ламінату; в коридорі мокрий один кут. В подальшому, 09 лютого 2016 року позивач звернулась з письмовою заявою до балансоутримувача будинку, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Святошинського району м. Києва» з вимогою скласти кошторис та компенсувати завданні збитки (а.с.17). В подальшому позивачем була отримана відповідь від Святошинської РДА №107- 07/ОП/4-123-Ю77 від 26 лютого 2016 року на звернення від 28 січня 2016 року. В даній відповіді Святошинська РДА надає локальний кошторис №2-1-1 від 19 лютого 2016 року для проведення ремонтних робіт після залиття квартири за адресою: [ADDRESS] через розмерзання зливосточної труби на технічному поверсі жилого будинку [ADDRESS] (а.с.30). Локальним кошторисом №2-1-1 від 19 лютого 2016 року, наданим Відповідачем, було затверджено суму компенсації в межах 13 342,00 грн. При цьому, як зазначено в самому кошторисі, йог обуло складено в цінах станом на 19.02.2016 року (а.с.31). В середині березня позивач отримала відповідь від КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Святошинського району м. Києва» № 107/56/4-172-224 від 09 березня 2016 року на заяву від 09 лютого 2016 року. В даній відповіді відповідач не заперечує, щодо підстав звернення, та надає локальний кошторис №2-1-1 від 19 лютого 2016 року підготовлений та затверджений відповідачем, а також зазначає порядок та перелік документів необхідних для компенсації завданої шкоди (а.с.32). За твердженням позивача, оскільки, на момент отримання відповіді № 107/56/4-172-224 від 09 березня 2016 р. сума фактично витрачених коштів на відновлення квартири значно перевищувала зазначену в локальному кошторисі, вона змушена була звернутися до відповідальних осіб для усунення розбіжностей, щодо сум компенсації. Отримавши Висновок №26/14-56 про розмір матеріального збитку завданого в результаті майнової шкоди та Звіт про оцінку від сертифікованого оцінювача, позивач звернулась до Відповідача із вимогою від 04 травня 2016 року про відшкодування завданої матеріальної шкоди, надавши останньому оригінали документів відповідно до порядку зазначеному у відповіді №107/56/Ч-172-224 від 09 березня 2016 року (а.с.79). Відповідно до відповіді від КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Святошинського району м. Києва» № 107/56/4-172/1-653 від 02 червня 2016 року зазначено, що оскільки судом не встановлено винну особу, дії чи бездіяльність якої призвели до затоплення приміщення, підстав для відшкодування збитків не вбачається (а.с.80). Представник відповідача зазначив про те, що заперечує проти позову в цілому, підтвердив, що відшкодування за вказаним кошторисом відповідачці не відбулось. Відповідно до договору побутового підряду від 25.02.2016 року, укладеного між ПП «СКОРБУТ» та [PERSON], підрядник зобов'язався виконати на завдання замовника роботи з ремонту квартири [ADDRESS], а замовник - прийняти та оплатити вказані роботи (а.с. 18-20). Загальна ціна вказаних робіт складала 18273,50 грн (а.с.20). Відповідно до акті приймання передачі матеріалів до договору від 01.03.2016 року та від 18.03.2016 року замовником було передано матеріали підряднику, необхідні для виконання робіт (а.с.21, 22). Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт від 25.02.2016 року, засвідчено факт прийому замовником роботи, виконаної підрядником (а.с.23). Також, на підтвердження витрат, позивачем надано товарні чеки, які містять найменування товарів та сплачену за них ціну (а.с.24-28). Окрім того, позивачем надано договір купівлі продажу ламінату №23 від 27.02.2015 року (а.с.29). Відповідно до висновку №26/14-56 про розмір матеріального збитку, завданого в результаті майнової шкоди, розмір матеріального збитку становить 34039,80 грн з врахуванням ПДВ (а.с.36-78). Відповідно до договору про надання експертної послуги від 20.04.2016 року, акту здачі-прийняття робіт, на підставі рахунку-фактури, позивачем було сплачено 950 грн за надання послуг з визначення розміру матеріального збитку (а.с.33-35). Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до листа Святошинської РДА №107- 07/ОП/4-123-Ю77 від 26.02.2016 р. (а.с.30), згідно з протоколом виїзної наради (а.с.116), листа Святошинської РДА №107-107/Г-1671-5023 від 15.10.2015 р. (а.с.117), листа Святошинської РДА Святошинської РДА №107-107/Г-273/3-1849 від 05.04.2016 р. (а.с.118), п.1.2, 2.1, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.4, 2.2.17, 2.2.18 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Святошинського району м. Києва» (а.с.120-127), особою, відповідальною за утримання та обслуговування зливоприймальної мережі будинку [ADDRESS], є Відповідач. Згідно абзацу одинадцятого частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до абзацу сімнадцятого частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до постанови Кабінету міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», однією із складових частин послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Абзацом восьмим статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору (абзац п'ятий статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктами 1, 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктами 1, 2, 5, 7, 10 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Враховуючи наведені вище положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд приходить до висновку, що відповідач у відносинах із позивачем, як споживачем житлово-комунальних послуг, є виконавцем комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, які включають в себе, серед іншого, послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту зливоприймальної мережі будинку [ADDRESS]. За таких обставин, суд вважає, що саме відповідач зобов'язаний був утримувати та обслуговувати зливоприймальну мережу будинку [ADDRESS], а також провести підготовку житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період, та проводити переодичні обстеження з метою визначення технічного стану вказаного будинку. Разом з тим, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували виконання ним робіт з утримання та обслуговування зливоприймальної мережі будинку №30, проведення своєчасної підготовки жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинку тощо. У відповідності з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1209 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару (результатів робіт, послуг). Згідно частини другої статті 1210 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ході судового розгляду справи відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що завдання шкоди майну позивачеві сталося внаслідок непереборної сили або порушення позивачем правил користування або зберігання результатами послуг. За змістом частин 1, пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідач, як особа, відповідальна за утримання та обслуговування зливоприймальної мережі, яка проходить по технічному поверху, який не належить позивачеві, зобов'язаний був вжити заходів до підтримання в належному стані вказаної системи, в тому числі вчинити необхідні дії з недопущення розгерметизації та розмерзання труб, у тому числі й у зимовий період. Разом з тим, покладені на нього вказані обов'язки, як виконавця послуг, останній належним чином не виконував, внаслідок чого позивачеві завдано збитків. Суд приймає до уваги як належний та обґрунтований визначений експертом розмір матеріального збитку, завданого в результаті майнової шкоди за оцінкою, проведеною станом на 01.02.2016 року (а.с.36-78) що складає 34039,80 грн. З рахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача 34039, 80 грн. матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в цій частині. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат за проведення оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 950, 00 грн, слід зазначити, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У даному випадку проведення вказаної оцінки не було обов'язковим відповідно до вимог чинного законодавства, вказана оцінка є доказом розміру матеріального збитку, наданим позивачем, у зв'язку з чим, вказана сума не підлягає відшкодуванню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витратна правову допомогу в розмірі 1400 грн, на підставі договору про надання правової допомоги №01-06/04 від 06.04.2016 року між позивачем та ФОП [PERSON], слід зазначити про таке. За змістом ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Частиною 2 цієї статті визначено, що особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Порядок стягнення компенсації витрат на правову допомогу визначено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-УІ від 20 грудня 2011 року. Проте, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] приймала участь в судових засідання в суді в якості представника сторони у відповідності до ст.38 ЦПК України, а заяв позивачів про допуск [PERSON] як особи, що надає правову допомогу, матеріали справи не містять та ухвала про допуск як особи, що надає правову допомогу, судом не постановлялись. Відтак, витрати у сумі 1 400 грн. не є доведеними в розумінні ст. 56 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-УІ від 20 грудня 2011 року, а тому відшкодуванню не підлягають. Разом з цим, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 21 копійка. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15 16, 22, 23, 526, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 151, 179 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями,

Outcome: partial