Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], просить визнати право власності за [PERSON], [INFO], на автомобіль Chevrolet Tacuma SX 1,6, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був придбаний під час шлюбу між сторонами. Позов мотивує тим, що з 05 вересня 1998 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2015 року шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя за спільні кошти ними було придбано автомобіль Honda Civic 1.3, 1987 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на імя відповідача 10.10.2000 року, ринковою вартістю 46000 грн., автомобіль Chevrolet Tacuma SX 1,6, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на імя відповідача 03.05.2007 року, ринковою вартістю 90000 грн.; торгові автомати МК-02 (кавомат), придбані на імя відповідача 17.03.2010 року згідно договору № 17/03-10-1 від 17.03.2010 року, ринковою вартістю 13000 грн. за шт., а всього на загальну суму 26000 грн.; торговий автомат МК-02 (кавомат), придбаний на імя відповідача 25.11.2010 року за товарно-транспортною накладною серія СА № 678 від 25.11.2010 року, ринковою вартістю 18000 грн.. Вказує, що автомобіль Chevrolet Tacuma SX 1,6, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, так як придбаний за час їх спільного проживання в шлюбі та за спільні кошти. Тому просить позов задоволити. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, в письмовій заяві позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутність, позов визнав повністю. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. З доказів, що є в матеріалах справи встановлено, що сторони у справі уклали шлюб 05 вересня 1998 року, який розірваний 12.02.2015 року, що підтверджується копією рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.02.2015 року справа № 591/9422/14-ц (а.с.7-8). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поняття спільної сумісної власності наведено в ч. 1 ст. 368 ЦК України, згідно з якою це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВМС012904 (а.с.10),за відповідачем [PERSON], 03.05.2007 року на праві власності зареєстровано автомобіль Chevrolet Tacuma SX 1,6, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]., даний автомобіль набуто відповідачем у власність під час перебування сторін у шлюбі. Як зазначено в ч. 1ст. 61 СК України, обєктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки спірний автомобіль придбано за час перебування сторін у шлюбі, враховуючи відсутність доказів про придбання вказаного автомобіля за особисті кошти відповідача, позовну вимогу про визнання автомобіля обєктом спільної сумісної власності подружжя належить визнати обґрунтованою та задовольнити. Враховуючи, що предмет поділу вважається неподільною річчю, і відповідач згоден на визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем, отже, визнання позову не суперечить інтересам сторін у справі, отже, позов про поділ майна подружжя підлягає до задоволення у спосіб визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль.

Outcome: approved