Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Таращанської міської громади, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, загальною площею 0,2438 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 0,2438 га, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, розташованої за адресою: [ADDRESS] , належне йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 875925. Після його смерті спадщину прийняла мати позивача - [PERSON] , яка не оформила спадкових прав на вищевказане майно та [INFO] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається, зокрема, із земельної ділянки з кадастровим номером: 3224482601:01:001:0009, загальною площею 0,2438 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Оскільки за життя [PERSON] заповіт не склала, спадкоємцями першої черги за законом є позивач та його сестра - відповідачка [PERSON] 02.07.2020 між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого до позивача переходить право на спадкування вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером: 3224482601:01:001:0009. Звернувшись до державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом піля смерті його матері [PERSON] , позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вказана постанова обґрунтована відсутністю у позивача оригіналу документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Через неможливість вирішення даного питання у позасудовому порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до провадження; постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 25-26). Ухвалою суду від 18 травня 2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду; залучено до участі у справі в якості співвідповідача спадкоємця першої черги [PERSON] ; витребувано з Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належно засвідчені копії спадкових справ після смерті [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] (а.с.44-47). 26.05.2021 судом отримано з Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належно засвідчені копії спадкових справ до майна померлого [INFO] [PERSON] та до померлої [INFO] [PERSON] (а.с.58-195). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства; 02.06.2021 подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 199). Представник відповідача Таращанської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства. 27.05.2021 до суду надійшла письмова заява від Таращанської міської ради за підписом міського голови з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради; проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 197). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства. 26.05.2021 до суду надійшла письмова заява від [PERSON] з проханням розглянути справу без її участі; позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 53). За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст. 206 ЦПК). Враховуючи наведене положення закону, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1390 від 18.08.2008 (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, із земельної ділянки площею 0,2438 га, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 875925 (а.с.16). Оскільки син померлого - позивач [PERSON] відмовився від прийняття належної йому частини майна, шляхом подачі заяви 07.02.2009 під № 91 до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори (а.с. 60), спадкове майно після померлого [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] та отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.71-74 - матеріали спадкової справи). Отже, [PERSON] прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,2438 га, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , проте, не отримала відповідного свідоцтва про право на спадщину та не здійснила державної реєстрації цього права. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 344 від 22.02.2018 (а.с.17). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 0,2438 га, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку спадкодавця за життя не оформила. Протягом визначеного законом шестимісячного строку після смерті [PERSON] - [INFO] її син - позивач [PERSON] та відповідачка - її дочка [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а.с. 82 - матеріали спадкової справи). 02 липня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого вони поділили між собою спадкове майно, належне їм згідно ст. 1261 ЦК України як спадкоємцям першої черги спадкування, в рамках спадкової справи № 219/2018, відкритої державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті їх матері [PERSON] .. Згідно даного договору до позивача переходить право на спадкування земельної ділянки площею 0,2438 га, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Дане підтверджується копією договору про поділ спадкового майна від 02.07.2019 за реєстровим №1-1733, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. (а.с.11-12). 02.07.2019 позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 3224482601:01:001:0009. Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2019 державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2438 га, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що підтверджує право власності на дану земельну ділянку (а.с.4). Згідно матеріалів спадкових справ № 47 та № 219/2018 інших спадкоємців за законом чи за заповітом після померлої [PERSON] немає. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. За положенням ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. За результатом аналізу зібраних у справі доказів судом встановлено, що за життя спадкодавиця [PERSON] прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,2438 га, кадастровий номер: 3224482601:01:001:0009, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , однак, не оформила цього права та не одержала свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно і не здійснила державної реєстрації свого права. З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] .. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивач не просить стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати, суд,

Outcome: approved