Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Перлина Донбасу» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ЛГ № 060593 від 14 квітня 1999 року, він є власником земельної ділянки загальною площею 8,78 га, яка розташована на території Калмиківської сільської ради Старобільського району Луганської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка була передана в оренду 01 червня 2010 року СФГ «Перлина Донбасу». Пунктом 8 договору оренди передбачено, що договір укладено на 10 років, але при підписанні договору вони домовлялися укласти даний договір на 3 роки. Пізніше, після підписання договору, йому стало відомо, що договір укладений строком на 10 років, а не на 3 роки як було домовлено. Фактично відповідач СФГ «Перлина Донбасу» ввів його в оману щодо даної істотної умови договору оренди (строку дії договору оренди) та інших істотних умов, передбачених п. 14 договору оренди, що передбачає пеню за невнесення орендної плати, п.п. 33, 34, 35 договору, ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Отже, відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та інших істотних умов договору викладених у даному позові, є підставою для визнання недійсним такого договору оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренди землі». Просить суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 01 червня 2010 року між ним та СФГ «Перлина Донбасу». Зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку загальною площею 8,78 га та стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив суд його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилався на те, що спірний договір був укладений, зареєстрований та виконувався сторонами з 01 червня 2010 року, тоді як [PERSON] звернувся до суду у лютому 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Крім того, підстави на які посилається [PERSON] для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, а саме істотні умови договору оренди землі такі як передача земельної ділянки в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок були внесені в ст. 15 Закону України «Про оренду землі» 16.09.2008 року законом № 509-VI, таким чином [PERSON] повинен був знати про існування цих істотних умов. Крім того, з часу підписання тексту договору [PERSON] був ознайомлений з його умовами та мав примірник договору. Також є розписка про отримання орендної плати за весь період дії договору, тобто умови договору оренди були відомі та влаштовували позивача. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 060593 належить земельна ділянка площею 8,78 га, яка розташована на території Калмиківської сільської ради Старобільського району Луганської області (а.с. 6). 01 червня 2010 року між [PERSON] та СФГ «Перлина Донбасу» в особі Птаховського І.Г. був укладений договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку строком на десять років із зазначенням орендної плати та інших істотних умов (а.с. 7-8). Факт передачі земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі об'єкта оренди (а.с. 9). До вимог про визнання договору оренди землі недійсним застосовується загальна позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки. Відповідно до п.1,2,3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. Згідно із п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача наполягав на застосуванні спливу позовної давності. Суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Спірній договір оренди землі укладено 01 червня 2010 року, зареєстрований 01 червня 2010 року, та виконуються сторонами з 2010 року, тоді як позивач звернувся до суду 14 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, крім того, з часу підписання тексту договору позивач був ознайомлений з його умовами, та мав примірник договору. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи вищенаведене, зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову за необґрунтованістю, оскільки сплинув строк позовної давності. На підставі ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed