Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживача та зобов'язання здійснити перерахунок за послуги водопостачання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з серпня 2014 року на ім'я позивача надходять рахунки на оплату послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води, у яких зазначені тарифи, встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 756 від 18.06.2014 р. Виконавцем послуг є відповідач - ПАТ «АК «Київводоканал». 12.08.2015р. позивач звернувся до відповідача з актом - претензією про здійснення перерахунку нарахувань за послуги холодного водопостачання за період з 01.07.2014р. по 30.04.2015р. відповідно до останніх чинних тарифів для споживачів цих послуг, встановлених розпорядженням КМДА № 1245 від 20.06.2002 року. Зазначив, що застосовані відповідачем з 01.07.2014р. тарифи на послуги холодного водопостачання та водовідведення є такими, що не підлягають застосуванню до споживачів житлово-комунальних послуг, оскільки встановлені актами, які не є нормативно-правовими, мають персонифікований характер і стосуються лише відповідача. Враховуючи, що вартість послуг визначена відповідачем неналежним чином, просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води по квартирі [ADDRESS] з 01.07.2014р. по 30.04.2015р. відповідно до останніх чинних тарифів для споживачів, встановлених розпорядженням КМДА № 1245 від 20.06.2002р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення». Під час розгляду справи 02 листопада 2015 року позивач змінив позовні вимоги і просив зобов'язати відповідача здійснити нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води по квартирі [ADDRESS] за період з 01.07.2014р. по 30.04.2015р. відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням КМДА № 1245 від 20.06.2002р. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивач самостійно визначає розмір плати за надані послуги з водопостачання та водовідведення згідно з встановленими у його квартирі водолічильниками, предмет спору взагалі відсутній, а заявлені позовні вимоги не передбачені чинним законодавством в якості способу захисту порушених прав, оскільки застосування тих чи інших тарифів на послуги не породжує для позивача жодних зобов'язань. Також зазначила про те, що у період дії розпорядження КМДА, на яке посилається позивач, відповідач не надавав позивачу послуг з водопостачання та водовідведення, і набув статус виконавця цих послуг лише з 01.07.2014 р. на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.014.2015р. № 1198. На підставі цього на відповідача розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 р. не поширюється. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є споживачем комунальних послуг квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що в квартирі позивача [ADDRESS] встановлено засоби обліку холодної води - лічильник на холодну воду (а.с. 8, 9). Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) є ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року № 1198-VII. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено, [PERSON], як споживач житлово-комунальних послуг, від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є відповідач, не відмовлявся. 12 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача з актом-претензією про перерахунок платежів протягом періоду застосування ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» тарифів на оплату послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення, визначених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 756 від 18.06.2014 року, а саме з 01.07.2014 року (а.с. 7). Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, в тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін. Тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» встановлено Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання ринку комунальних послуг № 970 від 31.03.2015 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», яка набрала чинності з 01.05.2015 року. До цього під час розрахунків за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення застосовувалися тарифи, встановлені Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання ринку комунальних послуг № 756 від 18.06.2014 року «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ПАТ «АК «Київводоканал». У зв'язку з неотриманням згоди від ПАТ «АК «Київводоканал» щодо здійснення перерахунку позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на неналежне визначення відповідачем вартості послуг та вимогою про зобов'язання відповідача здійснити нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води за період з 01.07.2014р. по 30.04.2015р. у відповідності до тарифів, встановлених розпорядженням КМДА № 1245 від 20.06.2002р. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Тобто, за змістом зазначеної норми обрання способу захисту свого порушеного права та права визначення предмету та правових підстав позову законом передбачено виключно позивачеві і суд без його згоди не може їх змінити. Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом або договором матеріальні правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. У зв'язку із цим особа може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Поряд з цим, законодавчі обмеження матеріально - правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, тому порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тобто, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є безпосередньо порушення, невизнання або оспорення її суб'єктивного права та інтересу. Разом з тим, позивачем не зазначено яким чином і які саме права позивача, як споживача житлово-комунальних послуг, порушені, не визнаються або оспорюються безпосередньо відповідачем, як виконавцем цих послуг. Не встановлено таких обставин і під час розгляду справи. Крім того, обставин, які б свідчили про те, що відповідач у який-небудь спосіб перешкоджає позивачу здійснювати оплату за фактично спожиті послуги з водопостачання та водовідведення згідно з показниками лічильників обліку води, встановлених у квартирі, також не встановлено. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді пред'явлення ним вимоги до ПАТ «АК «Київводоканал» про зобов'язання здійснити нарахування за іншими тарифами не ґрунтується на вимогах закону, а відтак, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed