Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Після смерті батька залишилось спадкове майно житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Будинок належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 09.04.1962, реєстровий № 2244, зареєстрованого в Красноармійському БТІ 11.04.1962, реєстр № 208. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька, інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. В передбачений законом шестимісячний строк 16.06.2007 позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Димитровської (нині Мирноградської) державної нотаріальної контори, де нотаріусом згідно його заяви була заведена спадкова справа № 165, номер у Спадковому реєстрі № 42629541, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 10066360 від 16.06.2007. 04.02.2019 позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Мирноградської державної нотаріальної контори, йому постановою № 130/02-31 від 04.02.2019 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Причиною відмови послужила розбіжність в документі, який підтверджує право власності, та в технічному паспорті. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 09.04.1962 реєстровий № 2244, померлому батькові позивача належить 1/2 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради станом на 22.03.2018, [PERSON] належить весь житловий будинок за вказаною адресою. Це стало можливим внаслідок того, що домоволодіння за вказаною адресою фактично складалось з двох житлових будинків. Власник іншої 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зруйнував належний йому житловий будинок (1/2 частина домоволодіння) і в 1978 році збудував новий будинок, якому була присвоєна вже нова адреса [ADDRESS] . Згідно із роз`ясненнями, наданими КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради в листі № 1091/543 від 18.12.2018, за реєстраційними даними БТІ домоволодіння (два житлових будинку) [ADDRESS] ) міста Мирнограда (колишнє місто [ADDRESS] ) Донецької області належало [PERSON] на підставі договору на востановлення права забудови, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 23 грудня 1948 року, реєстр № 6720. Загальна площа земельної ділянки складала 1492,6м2. 1/2 частину домоволодіння (один житловий будинок) [PERSON] продав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державною нотаріальною конторою 29 грудня 1950 року, реєстр № 1022. [PERSON] продала дану частину домоволодіння [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини домоволодіння, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 2 травня 1966 року, реєстр № 4211. За даними БТІ до 01.01.2013, вищевказана 1/2 частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 9 квітня 1962 року, реєстр № 2244, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 1/2 частину домоволодіння, яка складається з одного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями. Договір купівлі-продажу зареєстровано в Красноармійському БТІ 11 квітня 1962 року, реєстр № 208. Інша 1/2 частина домоволодіння (другий житловий будинок) залишався у власності [PERSON] , який згодом зруйнував належний йому житловий будинок (1/2 частину домоволодіння), і в 1978 році на цій же земельній ділянці збудував новий житловий будинок, якому було присвоєно вже новий номер не № 39, а № 41. Згідно рішень виконавчого комітету Димитровської міської Ради № 448 від 15.11.2000 «Про розгляд громадян щодо питань індивідуального будівництва» та № 450 від 15.11.2000 «Про затвердження актів закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуальних домобудов громадян» [PERSON] 22 листопада 2000 року видано свідоцтво про право власності на жилий будинок за адресою [ADDRESS] . За даною адресою згідно вищевказаного рішення № 451 закріплена земельна ділянка площею 761м2. За даними БТІ до 01.01.2013, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Богатовим С.Г., приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області 24 грудня 2004 року, реєстр № 7400. Право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складалось з двох житлових будинків, фактично припинено. Натомість кожний житловий будинок, який складав 1/2 частину цього домоволодіння, має окремий номер: № 39 та № 41, та є самостійним об`єктом нерухомого майна. За цих обставин позивач позбавлений можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті батька у нотаріальній конторі і вимушений звернутись з цим позовом до суду. Враховуючи відсутність у померлого інших спадкоємців, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] . Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Мирноградської міської ради до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Третя особа до судового засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради [PERSON] був зареєстрований з 16.05.1962 та проживав по день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). На підставі\~договору купівлі-продажу,\~посвідченого Красноармійською\~державною нотаріальною\~конторою 09.04.1962,\~реєстровий №\~2244,\~зареєстрованого Красноармійським\~Бюро технічної\~інвентаризації 11.04.1962\~року за\~реєстровим №\~208,\~ [PERSON] належала\~1/2\~частина житлового\~будинку,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ) (а.с. 11-12). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради станом на 22.03.2018, [PERSON] належав увесь житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-15). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02 2019, державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через розбіжність в документі, який підтверджує право власності, та в технічному паспорті. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 09.04.1962 реєстровий № 2244, померлому [PERSON] належала 1/2 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради станом на 22.03.2018, [PERSON] належав весь житловий будинок за вказаною адресою (а.с.25). Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації Мирноградської міської ради» від 18.12.2018 домоволодіння (два житлових будинку) [ADDRESS] ) міста Мирнограда (колишнє місто Димитров) Донецької області належало [PERSON] на підставі договору на востановлення права забудови, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 23 грудня 1948 року, реєстр № 6720. Загальна площа земельної ділянки складала 1492,6м2. 1/2 частину домоволодіння (один житловий будинок) [PERSON] продав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державною нотаріальною конторою 29 грудня 1950 року, реєстр № 1022. [PERSON] продала дану частину домоволодіння [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 2 травня 1966 року, реєстр № 4211. За даними БТІ до 01.01.2013, вищевказана 1/2 частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 9 квітня 1962 року, реєстр № 2244, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 1/2 частину домоволодіння, яка складається з одного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями. Договір купівлі-продажу зареєстровано в Красноармійському БТІ 11 квітня 1962 року, реєстр № 208. Інша 1/2 частина домоволодіння (другий житловий будинок) залишався у власності [PERSON] , який згодом зруйнував належний йому житловий будинок (1/2 частину домоволодіння) і в 1978 році на цій же земельній ділянці збудував новий житловий будинок, якому було присвоєно вже новий номер не № 39, а № 41. Згідно рішень виконавчого комітету Димитровської міської Ради № 448 від 15.11.2000 «Про розгляд громадян щодо питань індивідуального будівництва» та № 450 від 15.11.2000 «Про затвердження актів закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуальних домобудов громадян» [PERSON] 22 листопада 2000 року видано свідоцтво про право власності на жилий будинок за адресою [ADDRESS] . За даною адресою згідно вищевказаного рішення № 451 закріплена земельна ділянка площею 761м2. За даними БТІ до 01.01.2013, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Богатовим С.Г., приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області 24 грудня 2004 року, реєстр № 7400 (а.с.16). Згідно рішень виконавчого комітету Димитровської міської Ради № 448 від 15.11.2000 «Про розгляд громадян щодо питань індивідуального будівництва» та № 450 від 15.11.2000 «Про затвердження актів закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуальних домобудов громадян» [PERSON] 22 листопада 2000 року видано свідоцтво про право власності на жилий будинок за адресою [ADDRESS] . За даною адресою згідно вищевказаного рішення № 451 закріплена земельна ділянка площею 761м2 (а.с.17-18). Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Богатовим С.Г., приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області 24 грудня 2004 року, реєстр № 7400 (а.с.20-22). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [INFO] після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки у встановлений строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що на даний час наявні розбіжності у правовстановлюючому документі та технічному паспорті на нерухоме спадкове майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину у нотаріуса, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню і за [PERSON] необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . На\~підставі ст.ст.1223,\~1261,\~1268-1270\~ЦК України,

Outcome: approved