Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 16 жовтня 2003 року між ним та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них з відповідачем народилися двоє синів-близнюків [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сім`я розпалась внаслідок сварок на побутовому рівні, припинення шлюбних відносин більше 6 місяців та різних непорозумінь. За останні кілька місяців у сторін часто виникають конфлікти і суперечки з приводу виховання дітей, оскільки відповідачка часто залишає дітей вдома самих. Крім цього, вказує, що відповідачка викликала працівників поліції під приводом того, що він нібито вчинив відносно неї фізичне насильство, однак це все неправда. Вважає, що збереження та продовження сім`ї з відповідачем є неможливим. Просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 липня 2019 року за клопотанням відповідача, сторонам надано строк для примирення терміном один місяць. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 липня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, спрямував до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу. Пояснила, що її чоловік має відносини з іншою жінкою, однак за ради дітей вона бажає зберегти сім`ю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №1789, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилися діти: двоє синів-близнюків [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом, відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України, було вжито заходів щодо примирення подружжя та надано сторонам строк для примирення терміном один місяць, що не дало позитивних наслідків. Після наданого строку на примирення позивач в поданій заяві наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Крім цього, суд враховує, що відповідач в судовому засіданні підтвердила, що у позивача є відносини з іншою жінкою. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалось, причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сім`ї є неможливим. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 768,40 грн. Оскільки, позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved