Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Шахта №4-21» про стягнення одноразової грошової допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з 11.02.2005 року по 08.07.2014 року він працював на ДП «Шахта №4-21». Був звільнений за ст.38 КЗпП за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, згідно з наказом №43к від 08.07.2014 р. В липні 2014 року він був змушений прийняти рішення про звільнення у зв'язку з виникненням загрози його життю та життю його родини, оскільки в м.Донецьк виникали озброєні конфлікти в рамках проведення антитерористичної операції. Останні місяці роботи були особливо складними у зв'язку зі спробами незаконних формувань захопити ДП «Шахта №4-21» та з відсутністю фінансування. Крім того, в трудову книжку було зроблено запис про те, що йому було виплачено три середньомісячні заробітні плати. Але на теперішній час жодних розрахунків з ним так і не було проведено. З 2014 року для зарахування заробітної плати ним було відкрито картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк». Останній платіж було здійснено у жовтні 2014 року з метою погашення заборгованості по заробітній платі за липень та червень 2014 року. На виконання Указу Президента України від 14.11.2014 №875 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», з метою поліпшення суспільно-політичної та соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася анти терористична операція, що є додатком до розпорядження Кабінету міністрів України від 30.10.2014 №1053-р, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України своїм наказом №841 від 25.11.2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», вирішило з 28 листопада 2014 року припинити виробничу та фінансово-господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерго вугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерго вугілля здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення анти терористичної операції. Крім того, керівникам зазначених підприємств, до 28 листопада 2014 року наказали надати пропозиції щодо переміщення підприємств з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, евакуації працівників (за їх згодою), евакуації майна та документів у разі можливості. Покинувши небезпечну територію АТО та влаштувавши свою родину на підконтрольній українській владі території 16.06.2015 року він звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості з заявою, в якій просив здійснити з ним відповідні розрахунки, пов'язані з його звільненням. 22.06.2015 року він отримав відповідь на своє звернення, в якій його повідомили, що у міненерго вугілля відсутні важелі впливу на врегулювання проблеми погашення боргів із заробітної плати та забезпечення соціальних пільг та гарантій працівникам підприємств, що фактично знаходяться на території, яка не контролюється українською владою. 22.02.2016 року в інтересах ВПО до Міністерства енергетики та вугільної промисловості звернулась ГО «Вінницька правозахисна група», на звернення якої було надано перелік державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, які перебувають в процедурі ліквідації та банкрутства і розташовані в зоні проведення АТО. Проте, ДП «Шахта №4-21» в зазначених переліках не значиться. Таким чином, вважає, що його право було порушено і вважає, що воно підлягає захисту з наступних підстав. Ст.1 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата працівникам, у тому числі працівникам бюджетної сфери, зареєстрованим у зоні проведення анти терористичної операції, виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов'язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (тижневої) роботи та за умови провадження підприємством (установою, організацією) господарської діяльності. Оскільки ДП «Шахта 4-21» здійснювала свою господарську діяльність до 28 листопада 2014 року як вимагав наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а він був звільнений з підприємства 08.07.2014 року, тобто майже за чотири з половиною місяці до визначеної в наказі дати, розрахунок при звільненні мав бути проведений в повному обсязі. Телефонний зв'язок з відповідачем на даний момент відсутній. Тому позивач намагався звернутись до «Шахта 4-21» письмово з заявою про проведення відповідного розрахунку та надання йому довідки про суму нарахованої але не виплаченої заробітної плати. Проте, звернувшись у відділення зв'язку УДППЗ «Укрпошта» дізнався, що у зв'язку з загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні АТО, підвищення ризику виникнення загрози життю та здоров'ю працівників поштового зв'язку, відповідно до листа Генеральної дирекції УДППЗ «Укрпошта» з 22.07.2014 р., призупиняється приймання до пересилання поштових відправлень до м.Донецьк, яке контролюється терористами. У зв'язку з зазначеними вище обставинами, розрахунок позовних вимог проводиться згідно довідки-персоніфікації та довідки-виписки з карткового рахунку. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, передують події, з якою пов'язана виплата. Таким чином, розмір середньомісячної заробітної плати становить 5479 грн. 57 коп. Враховуючи, що відповідачу не було виплачено три середніх заробітних плати, сума, що підлягає стягненню на його користь становить 16438 грн. 71 коп. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Таким чином, час затримки розрахунку при звільненні станом на 01.05.2016 р. - 436 днів. Отже сума, що підлягає стягненню на користь позивача становить 119459 грн. 64 коп. Те, що відповідач в день звільнення позивача і до теперішнього часу не провів повний розрахунок, заподіяло позивачу моральні страждання, тому вважає, що згідно ст.237-1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральний збиток у розмірі 10000 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути з Державного підприємства «Шахта 4-21» на користь позивача суму невиплаченої одноразової допомоги в розмірі трьох середніх заробітних плат в сумі 16438,71 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 09.07.2014 р. по 01.05.2016 р. в розмірі 119459,64 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача «Шахта №4-21» в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день та час слухання справи, рекомендованими листами, що повернулися до суду не отриманими. Суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи в результаті їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із копії трудової книжки [PERSON] ( [NUMBER]) та матеріалів справи вбачається, що позивач працював на підприємства «Шахта №4-21» з 11.02.2005 року, про що здійснено відповідний запис у трудовій книжці. 09.07.2014 року на підставі ст.38 КЗпП України звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Ст. 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На виконання Указу Президента України від 14.11.2014 №875 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», з метою поліпшення суспільно-політичної та соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася анти терористична операція, що є додатком до розпорядження Кабінету міністрів України від 30.10.2014 №1053-р, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України своїм наказом №841 від 25.11.2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», вирішило з 28 листопада 2014 року припинити виробничу та фінансово-господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерго вугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерго вугілля здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення анти терористичної операції. Крім того, керівникам зазначених підприємств, до 28 листопада 2014 року наказали надати пропозиції щодо переміщення підприємств з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, евакуації працівників (за їх згодою), евакуації майна та документів у разі можливості. Оскільки ДП «Шахта 4-21» здійснювала свою господарську діяльність до 28 листопада 2014 року як вимагав наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а він був звільнений з підприємства 08.07.2014 року, тобто майже за чотири з половиною місяці до визначеної в наказі дати, розрахунок при звільненні мав бути проведений в повному обсязі. Суд погоджується з розрахунками позивача, оскільки позивачу не було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, що становить три розміри середніх заробітних плат, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 16438 грн. 71 коп. Оскільки середній заробіток [PERSON] за весь час затримки заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 119459,64 грн. не виплачено, суд вважає, що дана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 10000 грн. суд вважає, що дана сума є завищеною, тому, на підставі ст. 2371 КЗпП України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3000 грн. моральної шкоди. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1% від суми позову в сумі 1388 грн. 98 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial