Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хустського районного суду з позовом до [PERSON], Вишківської селищної ради, в якому просить визнати недійсним, скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] кадастровий № [NUMBER] та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.1984 року він успадкував житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] На вказаний будинок з надвірними спорудами Хустським БТІ 02.07.1984 року видано реєстраційне посвідчення. Успадковане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці колгоспу «Прикордонник», площа якої невідома. У 1996 році позивач звертається до Вишківської селищної ради із заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки, на якій розташовано будинковолодіння. Рішенням сьомої сесії двадцять другого скликання Вишківської селищної ради його заяву задоволено та передано йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га. 27 червня 2014 року він звертається до ліцензійної землевпорядної організації з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості для обслуговування житлового будинку в смт. Вишково по вул. Веленце, 85 Хустського району Закарпатської області. Після виготовлення технічної документації із землеустрою він звертається із заявою до державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Хустському районі про внесення відомостей до ДЗК та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці. Рішенням № РВ-2100065592015 від 29.10.2015 року йому було відмовлено у реєстрації. Державний кадастровий реєстратор управління Держземагенства у Хустському районі у своєму рішенні зазначає про невідповідність поданих позивачем документів вимогам установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: перетин земельної ділянки позивача з ділянкою [NUMBER] з площею співпадіння на 2,8854%, тобто в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати знаходиться частина іншої земельної ділянки. Зважаючи на цю обставину, яка стала відома лише з рішення державного реєстратора позивач вважає, що порушено його право власності на володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою, а також будинком, яким він володіє, поскільки належне йому нерухоме майно знаходиться частково на земельній ділянці відповідача [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, наведених у заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на подане письмове пояснення. Вважає, що звернення [PERSON] з даним позовом є передчасним, а тому йому спочатку потрібно звернутися до ТОВ «Хуст-Земля Карпат» для усунення тих недоліків, яких припустилася землевпорядна організація при складанні технічної документації. Представник відповідача Вишківської селищної ради - Хабло О.Ю. в судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти задоволення позовної заяви [PERSON] Ухвалою суду від 05 липня 2016 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та виключено управління Держгеокадастру у Хустському районі Закарпатської області з числа відповідачів. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] Дана обставина стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.03.1984 року та реєстраційним посвідченням, виданим Хустським бюро технічної інвентаризації 02 липня 1984 року. Згідно рішення 7-ї сесії 22 скликання Вишківської селищної ради від 13 травня 1996 року позивачу передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] Рішенням 37 сесії 6 скликання Вишківської селищної ради від 02 червня 2015 року № 236 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] без погодження із суміжними землевласниками. Як встановлено в ході судового розгляду та стверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.10.2010 року, відповідачка [PERSON], на підставі рішення 18 сесії 5 скликання Вишківської селищної ради від 08.10.2008 року, є власницею земельної ділянки площею 0, 1500 га, розташованої по [ADDRESS] цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є суміжними землекористувачами. Одночасно рішенням № РВ-2100065592015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 29.10.2015 року державним кадастровим реєстратором відмовлено [PERSON] у внесенні таких відомостей з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: перетин з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 2,8854% тобто знаходження у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власник та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням ( неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. А згідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначається з урахуванням цих обставин. У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України. Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки). У відповідності до ст. 125 ЗК України( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, якими є згідно до ст. 126 цього Кодексу державні акти. Згідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року, яка була чинною на момент видачі оспорюваного державного акту, ( п.п. 1.13-1.14) складання державного акту на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціями і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні право установчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного відділу земельних ресурсів Держкомзему України. Один примірник обов'язково видається разом із державним актом на землю власнику земельної ділянки. Згідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними актів органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти позову відповідач і його представник не спростували викладені в позовній заяві і підтверджені в судовому засіданні доводи позивача. Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Враховуючи наведене, суд вважає, що у спірних відносинах між сторонами наявне порушення недоторканості права власності позивача через накладення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] одна на одну. Судом констатована технічна помилка при виготовленні державного акту відповідачки [PERSON], що позбавляє позивача [PERSON] можливості реалізувати його право користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. З огляду на встановлене, порушене право позивача щодо володіння, користування та розпорядження його власністю підлягає захисту шляхом визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки. Судові витрати слід покласти на відповідачів.

Outcome: approved