Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що на підставі рішення суду від 04 серпня 2006 року вона є власником будинку [ADDRESS]. Вказаний будинок зареєстрований за нею в Лубенському МБТІ в реєстровій книзі №13 під № 4050 від 22.08.2006. У даному будинку також зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], який з лютого 2016 року в ньому не проживає. Вона має бажання продати будинок, однак у зв'язку з реєстрацією відповідача в ньому з цим виникають труднощі. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком за [ADDRESS] Пирятинського району та зняти його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити, справу розглянути без його та позивача участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що засвідчує його підпис в довідковому листі до справи. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом установлено, що відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2006 року власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування є [PERSON] (а.с.6). Вказаний будинок зареєстрований за позивачем в Лубенському МБТІ в реєстровій книзі №13 під № 4050, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11625803 від 22 серпня 2006 року (а.с.7). У даному будинку зареєстрована [PERSON], що підтверджується копією паспорту позивача (а.с.5). Окрім цього, у вказаному будинку зареєстрований, але не проживає з 01 лютого 2016 року [PERSON], про що свідчать довідка виконавчого комітету Пирятинської міської ради №26 від 04 травня 2016 року, а також довідки старости села Калиновий Міст №15 від 14 вересня 2016 року, №51 від 26 жовтня 2016 року та № 32 від 14 лютого 2017 року (а.с.12-15). Отже з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не являється власником будинку за адресою: [ADDRESS] Крім того членом сім'ї власника будинку відповідач також не являється, оскільки сторони 29 квітня 2016 року шлюб розірвали, на сьогоднішній день однією сім'єю не проживають. Також установлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року, його речей в будинку немає. У відповідності зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом з тим, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Подібні обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у будинку за адресою: [ADDRESS], що є власністю [PERSON], та в якій відповідач проживав в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за [PERSON] права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали. Відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, як того вимагають приписи ст.10, 60 ЦПК України, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. За зазначених обставин суд уважає, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial