Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Укршахтгідрозахист» (далі за текстом ДП «Укршахтгідрозахист») про стягнення про стягнення заборгованості із заробітної плати, моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що він з 01.11.2012 року працював у підприємстві відповідача, з якого 16.02.2015 року був звільнений за власним бажанням, за ст.38 КЗпП України. За період його роботи заборгованість відповідача по заробітній платі з січня 2015 року по лютий 2015 року склала 5599 грн. 13 коп. До теперішнього часу розрахунок відповідачем з ним не проведений. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 5599 грн. 13 коп., а також моральну шкоду в сумі 200 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «Укршахтгідрозахист» також до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність, надавши письмові заперечення, відповідно до яких підприємство визнає позовні вимоги частково, не заперечуючи проти факту існування у позивача заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку у вказаному розмірі. Решту позовних вимог не визнає через відсутність вини підприємства у несвоєчасні виплаті заробітної плати. ДП «Укршахтгідрозахист» є неприбутковою організацією відповідно до п.п.2.1 Статуту. Фінансування підприємства здійснюється Міністерством енергетики та вугільної промисловості України виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, які повинні перераховуватися на відповідні рахунки Державного казначейства України. Заборгованість із заробітної плати виникла за незалежних від відповідача обставин, а саме у зв'язку із неперерахуванням коштів Міненерговугілля. Також за постановою Правління Національного банку України № 466 від 06.08.2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», починаючи з 24.07.2014 року зупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не підконтрольна українській владі. З 14.05.2003 року по 05.12.2014 року ДП «Укршахтгідрозахист» знаходилося у м.Макіївка, яка є територією проведення антитерористичної операції, тому, у період з 24.07.2014 року по 05.12.2014 року відповідач не мав можливості перерахувати заборгованість через зупинення роботи платіжних систем. Згідно за ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 року заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, має бути погашена до 31.12.2015 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 01.11.2012 року по 16.02.2015 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працюючи електрослюсарем черговим по ремонту обладнання 4 розряду водовідливного комплексу шахти № 4 «Олександрівська», і був звільнений за власним бажанням, що встановлено на підставі записів з трудової книжки позивача, довідки відповідача (а.с.5, 7-8). Згідно за довідкою ДП «Укршахтгідрозахист» заборгованість по заробітній платі позивача за період з січня 2015 року по лютий 2015 року складає 5599 грн. 13 коп., а саме: за січень 2015 року - 3457 грн. 28 коп., за лютий 2015 року - 2141 грн. 85 коп., яка позивачем не оспорюється. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі позивача, вона підлягає стягненню з відповідача. Згідно за ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що вимоги позивача у частині відшкодування моральної шкоди належать задоволенню, оскільки позивач через порушення відповідачем його конституційного права на своєчасне отримання винагороди за працю, захищеного трудовим законодавством, морально страждає, не отримуючи належну йому суму, на яку він розраховував. Тому, суд вважає, що на користь позивача належить стягнути з підприємства 200 грн. Суд не приймає до уваги позицію відповідача щодо відсутності вини підприємства у затримці виплати позивачу розрахункових сум у зв'язку із її звільненням. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Підприємство з грудня 2014 року здійснює свою господарську діяльність на території, підконтрольній українській владі, і на день звільнення позивача форс-мажорні обставини перестали існувати для відповідача та ніяким чином не торкалися питань заробітної плати, зокрема. виниклої поза межами активної фази АТО заборгованості позивача. Незадовільне фінансове становище не виключає відповідальності підприємства. У порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги майнового характеру та у сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру пропорційно до розміру задоволеної суми, а всього 487 грн. 20 коп. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.115, 116, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про відпустки»,

Outcome: approved