Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої позивачу матеріальної шкоди 7000,00 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок спричиненої їй моральної шкоди 5000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1-кімнатна ізольована квартира № 82 житловою площею 32,50 кв.м. у будинку № 81 по вул. Гвардійців Широнинців в м. Харкові. Відповідач [PERSON] проживає [INFO], якій на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яка знаходиться вище поверхом. 08.04.2018 року о 21-40 год. позивач відчула запах диму та подзвонила сусідці по тамбуру. Вони з нею піднялись на 4-й поверх, сусіди з квартир, що проживають на 4-му поверсі вже стояли на площадці. Дим просочувався з тамбура квартири, яка знаходиться над квартирою позивача. Виявилось, що з вини [PERSON], батька відповідачки, який проживав в квартирі № 86, відбулась пожежа. Одразу ж було викликано швидку допомогу та МНС. Згідно акту обстеження від 10.04.2018 року, складеного начальником дільниці № 40 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], інженером дільниці № 4 [PERSON], інженером дільниці [PERSON], які провели обстеження квартири № 82 житлового будинку № 81 по вул. Гв. Широнинців, встановлено наступне: житловий будинок № 81, 9-ти поверховий, панельний, 3-х підїзний, 1974 року побудови. Квартира № 82 однокімнатна, приватизована, розташована на 3-му поверсі підїзду № 3. На момент обстеження квартири № 82 в житловій кімнаті мають місце сухі сліди залиття у вигляді плям на пофарбованій стелі загальною площею 1,0 кв.м., а також у вигляді плям на шпалерах стін загальною площею 5 кв.м. з частковим відслоюванням шпалер від стіни. Залиття квартири № 82 відбулось в результаті гасіння пожежі в квартирі № 86. Попередня оцінка спричиненої шкоди позивачу становить 7000,00 грн. В результаті гасіння пожежі було залито квартиру позивача. Коли пожежні з шлангу вилили півтонни води на кв. № 86 і ця вода полилась донизу на кв. № 82, мешканці підїзду в тамбурі у позивача вимкнули позивачу світло з метою уникнення короткого замикання. Квартира позивача була знеструмлена в період з 08.04.2018 року по 14.04.2018 року, в результаті чого в цей період не працювали всі технічні прилади. У звязку з тим, що 08.04.2018 року був святковий день Пасхи, позивач хотіла відсвяткувати цей день, а у звязку з залиттям квартири, свято було зіпсовано, та позивачу було спричинено цим моральну шкоду. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням відшкодувати їй матеріальну шкоду, проте остання її ігнорувала. Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, окрім пенсії не має інших джерел для існування. 08.06.2018 року, коли позивач подзвонила та нагадала відповідачу, що пройшло вже два місяці, остання відповіла, що відшкодовувати позивачу матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири, не буде. Зазначені дії відповідача принижують людську гідність позивача, у звязку з чим спричиняють позивачу моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною позовною заявою. 25.09.2018 року відповідачем [PERSON] на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували той факт, що особою, яка спричинила шкоду позивачу є саме відповідач. Та, дійсно, відповідач є власником квартири [ADDRESS], яка належить останній на підставі договору дарування, проте у вказаній квартирі проживав батько відповідача [PERSON]. В результаті пожежі він отримав численні опіки та через місяць помер у лікарні. Як зазначає сама позивач у позовній заяві, відповідач проживає за іншою адресою. Під час пожежі за адресою квартири [ADDRESS], відповідач знаходилась за місцем свого проживання ([ADDRESS]) зі своєю дочкою та як дізналась про пожежу, одразу приїхала на Квартиру до свого батька. Таким чином, вона не є особою, яка спричинила шкоду позивачу та її вимоги про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди є безпідставними та незаконними. Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог та факту залиття житлової кімнати в її квартирі позивач надала суду акт обстеження своєї квартири. Даний акт складено з грубими порушеннями вимог Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій. Факт залиття квартири та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири, форма якого встановлена Додатком № 4 до правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, за участю представників організації (підприємства), яке у відповідності з укладеним договором є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Присутність заінтересованих осіб як від потерпілої сторони, так і від винної сторони є обовязковим. В акті повинен бути відображений характер залиття та його причини. У висновку комісії повинно було вказано, хто спричинив шкоду, тощо. Відповідач не була повідомлена про запланований вихід комісії для обстеження квартири № 82 ні позивачем, ні представниками ЖЕО, а тому не була присутня під час обстеження. В акті не вказані необхідні дані щодо квартири відповідача, не зазначено обсяг необхідного проведення ремонту, не зроблено висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка здійснила залиття. Таким чином, акт обстеження, наданий позивачем, не може бути визнано судом як належний доказ по справі. Залиття стелі та стін квартири позивача відбулось в результаті гасіння пожежі з використанням води. Обовязок відшкодування матеріальної шкоди могла бути покладена на батька відповідача, якщо б він був живий та було встановлено його вину у виникненні пожежі. Проте в кримінальному провадженні вина батька не була встановлена. Провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Позивач обґрунтовує нанесення їй моральної шкоди відсутністю можливості подивитись по телевізору Всенічну службу в ніч після пожежі, проте дане твердження є неправдивим, оскільки служба пройшла в ніч з 07.04.2018 року на 08.04.2018 року, а не в ніч з 08.04.2018 року на 09.04.2018 року. Крім того, жодних пошкоджень телевізору позивача залиття не спричинило. В акті обстеження зазначено, що від залиття постраждала тільки житлова кімната квартири позивача. Ні пожежні, ні представники РЕС електропостачання нікому з мешканців підїзду, де відбулась пожежа, не відключали. Крім того, позивач зазначає в позові, що відповідач у грубій формі їй відповідала на дзвінки останньої, чим спричинила їй моральну шкоду. Так, дзвінки позивача переслідували відповідача протягом всього місяця, який відповідач провела в реанімації з батьком, який був при смерті. Дзвінки позивача не припинялись навіть під час похорон батька. Після чергових переговорів, позивач зазначила відповідачу, що їй необхідно виплатити позивачу 2500,00 грн., яку відповідач погодилась виплатити, як тільки отримає кошти на поховання батька. Отримавши гроші, відповідач подзвонила позивачу з метою віддати зазначену суму коштів, проте позивач відмовилась отримати ці гроші та повідомила про свої нові вимоги у розмірі 7000,00 грн. Зазначена сума була значною та необґрунтованою, а тому відповідач відмовилась її виплатити. 23.10.2018 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] подано доповнення до відзиву на позовну заяву, в якій відповідач зазначила, що кошторис на поточний ремонт, а також акт від 17.09.2018 року, надані позивачем у судовому засіданні є неналежними доказами по справі, з огляду на наступне. Так, кошторис, складений ФО-П [PERSON] не є правочином, не встановлює будь яких прав та обовязків для сторін, які його підписали, а тому не можна зробити висновок, що позивач зробив або мусить здійснити витрати згідно з цим кошторисом. Також, ФО-П [PERSON] на момент складання кошторису мала кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт, повязаних зі створенням обєктів архітектури та свідоцтво інженера проектувальника, а не кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Крім того, позивач користувався правом на призначення будівельно технічної експертизи щодо визначення розміру матеріальної шкоди, але експертиза проведена не була через відмову самого позивача. Крім того, у акті від 17.09.2018 року на поточний ремонт приміщення у житловому будинку позивача зазначено, що поточний ремонт здійснюється після неодноразового затоплення, тому є незрозумілим після якого затоплення приміщення були зіпсовані стеля і стіни та з чиєї вини це сталося. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Ухвалою суду від 05.12.2018року, занесеної до протоколу судового засідання було прийнято відмову позивача на призначення будівельно-технічної екпертизи щодо визначення розміру матеріальної шкоди та від допиту свідка [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Cтаттею 77 ч.2 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею ст. 78 ч.2 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.11-12). Відповідно до [PERSON] обстеження від 10.04.2018 року, складеного комісією у складі: начальника дільниці № 40 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], інженера дільниці № 40 [PERSON], інженера дільниці № 40 [PERSON], комісія провела обстеження квартири № 82 житлового будинку № 81 по вул. Гвардійців Широнинців та встановила наступне: житловий будинок № 81 9-ти поверховий, панельний, 3-х підїзний, 1974 року побудови. Квартира № 82 1-нокімнатна, приватизована, розташована на 3-му поверсі підїзду № 3. На момент обстеження квартири № 82, житлові кімнаті мають місце сухі сліди залиття у вигляді плям на пофарбованій стелі загальною площею 1,0 кв.м., а також у вигляді плям на шпалерах стіни загальною площею 5,0 кв.м. з частковим відслоюванням шпалер від стіни. Залиття квартири № 82 відбулось в результаті гасіння пожежі в квартирі № 86. Висновки комісії: залиття квартири № 82 відбулось в результаті гасіння пожежі в квартирі № 86 /а.с. 13/. Згідно наданого позивачем [PERSON] акту на поточний ремонт приміщення в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], а також кошторису, складених 17.09.2018 року інженером проектувальником ФО-П [PERSON], Умови виконання робіт: Поточний ремонт здійснюється після неодноразового затоплення житлового приміщення (ремонт стелі і стін). Зведений кошорисний розрахунок у сумі 8,97941,00грн. /а.с. 27-47/. Відповідно до Договору дарування квартири від 08.09.2009 року, [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру № 86, що в будинку за № 81, розташовану по вул. Гв. Широнинців в м. Харкові /а.с. 51/. Вищевказане також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23957607 від 25.09.2009 року /а.с. 53/. Згідно даних Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 21.09.2018 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. [ADDRESS] /а.с. 52/. Згідно довідки № 10-05523-2018 від 06.06.2018 року, наданої головним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання по м. Харкову Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації ХМР [PERSON], за відомостями Департаменту реєстрації ХМР за адресою: [ADDRESS] проживав [PERSON], якого було знято з реєстрації 06.06.2018 року у звязку зі смертю /а.с. 56/. [PERSON] помер 05.05.2018 року у віці 76 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 638013, виданим 10.05.2018 року /а.с. 55/. 08.04.2018 року комісією у складі Інспектора 18-ДПРЧ Головного Управління ДСНС України у Харківській області капітана служби цивільного захисту [PERSON] та мешканців будинку № 81 по вул. Гв. Широнинців в м. Харкові та відповідача [PERSON] складено [PERSON] про пожежу, згідно якого 08.04.2018 року о 21-55 год. (орієнтовний час) відбулась пожежа за адресою: [ADDRESS]. Місце виникнення пожежі диван в житловій кімнаті. Травмовано в результаті пожежі [PERSON] Ймовірна причина пожежі необережне поводження під час паління /а.с. 58/. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/164А/18 від 10.05.2018 року, причиною смерті [PERSON] 05.05.2018 року стали опіки тіла полумям /а.с. 85/. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частинами 1-3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода- наслідком. Позивач вказує, що шкоду заподіяно відповідачем, тому відсутність вини у заподіянні шкоди повинен доводити саме відповідач. Дійсно, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Акт про пожежу, не підтверджує наявність вини відповідача у спричиненні шкоди, оскільки містить лише інформацію щодо факту пожежі, обсягу пошкоджень, а також щодо ймовірної її причини. Акт обстеження від 10.04.2018 року, а також документи, складені ФО-П [PERSON], на які посилається позивач не підтверджують наявність вини відповідача у спричиненні шкоди, оскільки містять лише інформацію щодо факту залиття, та ймовірних причин залиття. За таких обставин, відсутні підстави вважати відповідача заподіювачем шкоди. В наданому позивачеві акті обстеження відсутній висновок про те, що виявлені в неї пошкодження внутрішнього оздоблення квартири сталися з вини [PERSON] Вирішуючи питання щодо належності та достатності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд враховує наступне. Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених\~Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири. Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. В акті повинен міститись висновок про те хто заподіяв шкоду. При цьому з актом ознайомлюються мешканці залитої квартири та квартири, з якої відбулося залиття. Надані позивачем в підтвердження залиття її квартири акти не відповідають вимогам вищезазначеного нормативного акту, а саме в ньому не зазначено конкретну причину залиття, відсутній висновок про те хто заподіяв позивачці шкоду, і з актом не ознайомлені мешканці квартири [ADDRESS], власника якої позивач звинувачує в заподіянні їй шкоди. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз'яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина особи. Аналіз викладених вище доказів надає підстави для висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вину відповідача в залитті та причину залиття квартири позивачки. Оскільки позивачкою не доведено вину відповідача в залитті квартири, то як наслідок підстав для задоволення позову щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди немає. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(із відповідними змінами), в яких зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй відповідачем моральних страждань та втрат немайнового характеру. Таким чином, вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири є необгрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed