Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною бездіяльність ДП «Рітейл Іст» Оптово-роздрібного магазину «Фуршет» (його керівника або заступника керівника) щодо порушення терміну розгляду заяви №1, записаної до книги скарг та пропозицій відділу кулінарії Оптово-роздрібного магазину «Фуршет», що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Соборна, будинок 21; зобов'язати ДП «Рітейл Іст» Оптово-роздрібного магазину «Фуршет» (його керівника або заступника керівника) надати письмову відповідь на заяву №1, записану до книги скарг та пропозицій відділу кулінарії Оптово-роздрібного магазину «Фуршет», що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Соборна, будинок 21. Свої вимоги мотивував тим, що 03 липня 2018 року у Книзі відгуків і пропозицій відділу кулінарії Оптово-роздрібного магазину «Фуршет», що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Соборна, будинок 21, було записано заяву №1 щодо факту виявлення протермінованих товарів, а також прохання вжити відповідних заходів, однак станом на 09 серпня 2018 року письмової відповіді на заяву не надходило. За таких обставин позивач вважає, що у бездіяльності керівника (заступника керівника) Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» Оптово - роздрібного магазину «Фуршет» вбачається факт порушення його права як споживача на розгляд та отримання письмової відповіді на залишену заяву в книзі скарг та пропозицій. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду для захисту своїх, на його думку, порушених прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача ДП «Рітейл Іст» - Мотолиженко Л.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважала його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що посилання позивача на реалізацію товару, строк придатності якого минув, не відповідає дійсності, відповідних на те доказів позивач не надав. Також представник відповідача вважає відсутніми докази на підтвердження відвідування позивачем магазину 03 липня 2018 року. Окрім того, як зазначила представник відповідача, директором магазину на виконання вимог «Інструкції про Книгу відгуків і пропозицій на підприємствах роздрібної торгівлі та у закладах ресторанного господарства» на зворотному боці заяви [PERSON] своєчасно надано інформацію про заходи, яких було вжито. Представник відповідача ДП «Рітейл Іст» - Мотолиженко Л.А. в судовому засіданні зазначила, що керівником магазину було надано письмову відповідь на адресу позивача, одночасно не заперечувала факту направлення відповіді з порушенням визначених строків. Суд, вислухавши думку позивача [PERSON], представника відповідача ДП «Рітейл Іст» - Мотолиженко Л.А., дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно із положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2018 року у Книзі відгуків і пропозицій ДП «Рітейл - Іст», дата видачі 22 травня 2018 року, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Соборна, будинок 21, позивачем [PERSON] було залишено заяву №1 щодо виявлення протермінованого товару та вжиття заходів щодо притягнення винних осіб до відповідальності. Згідно змісту Книги відгуків і пропозицій ДП «Рітейл - Іст», 04 липня 2018 року у ній було зроблено запис щодо наміру прийняття заходів щодо усунення порушень. Порядок ведення Книги відгуків та пропозицій підприємствами роздрібної торгівлі та закладами ресторанного господарства визначений Інструкцією про Книгу відгуків і пропозицій на підприємствах роздрібної торгівлі та у закладах ресторанного господарства, затвердженого наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України №349 від 24 червня 1996 року. Відповідно до пункту 7 зазначеної вище Інструкції, керівник підприємства роздрібної торгівлі (закладу ресторанного господарства) або його заступник зобов'язаний в тижневий термін розглянути запис, що внесений до Книги відгуків і пропозицій, розібратися по суті питання та вжити необхідних заходів до усунення недоліків і порушень в роботі підприємства або до реалізації висловлених пропозицій. Зазначеним пунктом визначено, що керівник підприємства або його заступник за результатами розгляду заяви повинен подати у Книзі відгуків і пропозицій на зворотному боці заяви споживача інформацію про заходи, яких вжито, та у тижневий термін в обов'язковому порядку, надіслати письмову відповідь заявнику за вказаною ним адресою. Пунктом 9 Інструкції про Книгу відгуків і пропозицій на підприємствах роздрібної торгівлі та у закладах ресторанного господарства, затверджену наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України №349 від 24 червня 1996 року визначено, що якщо для здійснення заходів по усуненню зазначених споживачем недоліків або виконання його пропозицій необхідне більше семи днів, то керівник підприємства або його заступник визначає інший термін виконання, але не більше п'ятнадцяти днів, про що зазначається у Книзі відгуків та пропозицій. Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що на адресу позивача відповідь на його письмову скаргу, датовану 03 липня 2018 року у Книзі відгуків і пропозицій ДП «Рітейл - Іст», було направлено 02 листопада 2018 року засобами поштового зв'язку. Зазначене вище підтверджується особистими поясненнями представника відповідача ДП «Рітейл Іст» - Мотолиженко Л.А., наданими в судовому засіданні, яка не заперечувала факту направлення відповіді з порушенням визначених строків, а також змістом опису вкладення у цінний лист від 02 листопада 2018 року. За викладених обставин, враховуючи надані сторонами пояснення, а також досліджені письмові докази у вигляді: опису вкладення у цінний лист від 02 листопада 2018 року; повідомлення заступника директора департаменту розвитку мережі та клієнтської підтримки ПАТ «Укрпошта» [PERSON] за вих.№1853-П-31043 від 11 вересня 2018 року, суд приходить до висновку, що відповідачем ДП «Рітейл Іст» було порушено строк надання відповіді на скаргу, передбачений пунктами 7, 9 Інструкції про Книгу відгуків і пропозицій на підприємствах роздрібної торгівлі та у закладах ресторанного господарства, затвердженого наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України №349 від 24 червня 1996 року, у зв'язку із чим суд вважає позовну вимогу [PERSON] в частині визнання бездіяльності ДП «Рітейл Іст» в особі Оптово-роздрібного магазину «Фуршет» щодо порушення терміну розгляду заяви протиправною такою, що підлягає задоволенню. Одночасно, вирішуючи позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача надати письмову відповідь на заяву №1, суд вважає її такою, що задоволенню не підлягає у зв'язку із відсутністю предмету спору в цій частині, зважаючи на встановлену в судовому засіданні обставину фактичного надання відповідачем ДП «Рітейл Іст» на адресу позивача [PERSON] відповіді на його скаргу. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, до яких статтями 133, 138 та 140 цього Кодексу віднесено витрати, зокрема, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін, а також витрат, пов'язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно із положеннями частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно наданих позивачем [PERSON] до суду розрахунку понесених судових витрат в редакції від 04 вересня 2018 року, від 11 вересня 2018 року, від 11 жовтня 2018 року, від 07 листопада 2018 року, від 13 грудня 2018 року, вони складаються із вартості оплати транспортних послуг та компенсації за відрив від звичайних занять. При вирішенні питання щодо суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить із наданих [PERSON] доказів на підтвердження понесених ним витрат у вигляді: - проїзних документів, що підтверджують понесені позивачем витрати на оплату проїзду в судове засідання, призначене на 11 вересня 2018 року: проїзний документ серії АЄ №321098 вартістю 25 грн. 64 коп., проїзний документ серії АЄ № 321097 вартістю 30 грн. 90 коп., проїзний документ серії ЄІ № 607784 вартістю 13 грн. 65 коп., посадочний документ 000В3ЕВ3-9СFE-8051-0001 вартістю 18 грн. 69 коп., а всього на суму 88 грн. 88 коп.; - проїзних документів, що підтверджують понесені позивачем витрати на оплату проїзду в судове засідання, призначене на 11 жовтня 2018 року: проїзний документ серії АЄ № 643656 вартістю 28 грн. 40 коп., проїзний документ серії АЄ № 643655 вартістю 66 грн. 87 коп., а всього на суму 95 грн. 27 коп., при цьому суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на його користь вартості оплати проїзного документу, придбаного для проїзду з міста Кременчука до міста Києва, згідно змісту розрахунку понесених судових витрат від 11 жовтня 2018 року в сумі 81 грн. 39 коп., у зв'язку із відсутністю в матеріалах справи підтвердження понесення зазначених витрат; - проїзних документів, що підтверджують понесені позивачем витрати на оплату проїзду в судове засідання, призначене на 07 листопада 2018 року: посадочний документ 000В3ЕЕС-4ЕDF-80A7-0001 вартістю 49 грн. 09 коп., проїзний документ серії АГ № 966143 вартістю 65 грн. 99 коп., бланк-замовлення 89Ю-А1-4167864-0711 вартістю 15 грн. 48 коп., а всього на суму 130 грн. 86 коп.; - проїзного документу, що підтверджує понесені позивачем витрати на оплату проїзду в судове засідання, призначене на 13 листопада 2018 року, а саме проїзний документ АІ № 102658 вартістю 19 грн. 09 коп. та квиток 058165 вартістю 07 грн. 80 коп., а всього на суму 26 грн. 89 коп. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат в розмірі 18 грн. 00 коп., понесених останнім на оплату відправлення засобами поштового зв'язку на адресу ДР «Рітейл Іст» документів по справі, згідно фіскального чеку від 17 листопада 2018 року. Одночасно, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять задоволенню не підлягають, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного. Положеннями статті 138 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Заявляючи вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять, позивач посилається на його участь у позааудиторних заняттях, заняттях у спортивному комплексі, заняттях мовного клубу, однак вказані позивачем обставини містять загальну інформацію щодо можливого проведення часу позивача протягом учбового тижня, та одночасно не підтверджують факт, що ці заняття відбувалися в дні проведення судових засідань по справі.

Outcome: partial