Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі листа директора департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 29.10.2012 року за вих.№20-00-006-44151 на адресу начальника ТОВ «Бокуд» позивачу було надано в користування нежитлове приміщення щитової в будинку [ADDRESS]. Позивачем було здійснено перепланування вказаного приміщення в житлову квартиру, в якій на даний час проживає позивач. Переплановане приміщення в житлову квартиру було прийнято в експлуатацію згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.03.2015 року №645, яким було затверджено акт міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію перепланованого приміщення в квартиру б/н в будинку [ADDRESS] (житлова площа після перепланування 14,0 кв.м., загальна площа після перепланування 16,2 кв.м.). В подальшому згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.05.2015 року №1087 займаному позивачем приміщенню - квартирі, розташованій в ІІ під'їзді на І поверсі по [ADDRESS] було присвоєно номер - №114. Однак, позивач позбавлений можливості оформити право власності на займане ним житло, оскільки не зареєстрований у ньому, а у відповідних органів відсутні правові підстави провести реєстрацію місця проживання позивача, оскільки в останнього відсутній ордер на вселення в спірне приміщення та договір найму житла. Іншого житла, окрім спірної квартири позивач не має. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив визнати за позивачем право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю Гордійчук А.М. не заперечував проти задоволення позову, однак поклався на розсуд суду при вирішенні даного спору. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на підставі листа директора департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 29.10.2012 року за вих.№20-00-006-44151 на адресу начальника ТОВ «Бокуд» позивачу було надано в користування нежитлове приміщення щитової в будинку [ADDRESS] (а.с.11). Позивачем було здійснено перепланування вказаного приміщення в житлову квартиру, в якій на даний час проживає позивач. Переплановане приміщення в житлову квартиру було прийнято в експлуатацію згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.03.2015 року №645, яким було затверджено акт міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію перепланованого приміщення в квартиру б/н в будинку [ADDRESS] (житлова площа після перепланування 14,0 кв.м., загальна площа після перепланування 16,2 кв.м.) (а.с.31). В подальшому згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.05.2015 року №1087 займаному позивачем приміщенню - квартирі, розташованій в ІІ під'їзді на І поверсі по [ADDRESS] було присвоєно номер - №114 (а.с.34). Таким чином, на даний час квартира [ADDRESS] є ізольованим помешканням в житловому будинку, призначеним для постійного проживання у ньому, тобто повноцінною житловою квартирою, а відтак, у розумінні ст.382 ЦК України може бути об'єктом права власності. Більше того, житлово-експлуатаційною організацією ПП «Бокуд» відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім'я позивача як квартиронаймача квартири [ADDRESS], про що свідчить копія особового рахунку [NUMBER] (а.с.8), відповідно до якого позивачу нараховуються платежі за користування квартирою та споживання послуг. Згідно довідки ПП «Бокуд» №2806 від 10.09.2015 року позивач проживає за вищезазначеною адресою без реєстрації місця проживання з 2013 року, заборгованість за особовим рахунком відсутня (а.с.9). За час проживання у спірній квартирі [ADDRESS] позивачем виготовлено технічну документацію на житлову квартиру, що підтверджується копією технічного паспорта на квартиру, виготовленого КП «ВМБТІ» 22.10.2014 року (а.с.28-30), здійснено ремонт, що підтверджується фотокартками наявними у матеріалах справи (а.с.12-17), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (а.с.18), актом приймання виконаних робіт будівельних робіт (а.с.19-27). Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення (ч.1 ст.61 ЖК України). Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (ч.2 ст.61 ЖК України). Зі змісту статті 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми житлової площі, тоді як статтею 47 ЖК УРСР визначено, що норма житлової площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми житлової площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі (ч.4 ст.48 ЖК УРСР). Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач є таким, що набув права користування квартирою №114 у будинку [ADDRESS]. Займаним ним квартира має житлову площу 14 кв.м., що не є меншою за норму, визначену чинним житловим законодавством. Тому, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved