Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум, що належать працівнику при звільненні до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 14 січня 2015 року до 31 липня 2016 року він працював на ВП «Шахта Стаханова» в Державному підприємстві «Красноармійськвугілля», на посаді майстра вибухівника 4-го розряду з повним робочим днем в шахті, після чого наказом по підприємству від 31 липня 2016 року № 02/1045-к був звільнений на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю за станом здоровя з виплатою одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію за віком. В день його звільнення відповідач своєчасно не виплатив належні йому кошти, а саме: частину заробітної плати за час праці на шахті; одноразову допомогу при звільненні за станом здоровя у сумі середньомісячного заробітку; одноразову допомогу по виходу на пенсію у розмірі трьох середньомісячних заробітків. Зазначив, що згідно трудової книжки позивача та довідки УПФУ м. Димитров, на момент звільнення з роботи позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах, його стаж роботи у вугільній галузі склав більше 20 років. Додатково пояснив, що з часу звільнення з підприємства позивача, 31.07.2016 року до дня фактичного розрахунку, тобто станом на 23.09.2016 року, минуло 39 робочих днів (22 робочих дні серпня 2016 року та 17 робочих дні вересня 2016 року). Відповідно до довідки з шахти №900 від 07.10.2016 року, середній заробіток позивача на день звільнення склав 5688,76 грн., а його середньоденний заробіток 216,30 грн., тому відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку, тобто, за 39 робочих днів у сумі 8435,70 грн. Просив суд стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» цю суму середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні та сплачені ним судові витрати у розмірі 551,20 гривень. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Його позиція була підтримана його представником. Представник відповідача вимоги позивача визнав повністю, зазначивши, що підприємство дійсно несвоєчасно розрахувалось з позивачем, виплачувало позивачеві розрахункові суми частинами протягом півтора місяці. Вислухавши сторони по справі, дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні обставини. Позивач [PERSON] працював у ВП «Шахта Стаханова» в Державному підприємстві «Красноармійськвугілля» у період з 2 січня 1979 року до 31 липня 2016 року у якості вантажника, гірничого робітника підземного, електрослюсаря підземного, майстра вибухівника, після чого був звільнений на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю за станом здоровя з виплатою одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію за віком (а.с. 11-14). Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області як отримувач з 3 березня 2004 року пенсії, призначеної за віком, має підземний стаж 35 років 03 місяці 20 днів, загальний страховий стаж становить 38 років 8 місяців 22 дні, виконував видобувні, шахтобудівні роботи з повним робочим днем під землею (а.с. 9-10). Згідно довідки ВП «Шахта «Стаханова» ВП «Красноармійськвугілля» від 07.10.2016 року вих. № 900 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 216,30 грн., середньомісячна заробітна плата складає 5688,76 грн. (а.с.15). З довідки ВП «Шахта «Стаханова» ВП «Красноармійськвугілля» від 07.10.2016 року вих. № 901 про розшифровку видів виплат та утримань по заробітній платі [PERSON], таб. №1602, дільниця ВР від 25.08.2016 року та виписки по картковому рахунку [PERSON], йому з нарахованих на час звільнення сум виплачено 4536,96 грн. та 1012,44 грн. - 25.08.2016 року, 26.08.2016 року 7919,79 грн., 09.09.2016 року 15018,02 грн., 23.09.2016 року 2771,63 грн. Всього 31258,84 грн. Станом на 07.10.2016 року заборгованості по заробітній платі немає (а.с. 16, 17). За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача до часу здійснення повного розрахунку з ним. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов*язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов*язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 216,30 гривень. Кількість робочих днів з дати звільнення позивача 31 липня 2016 року до повного розрахунку 23 вересня 2016 року становить 39 днів, у тому числі у серпні 2016 року 22 дні, у вересні 2016 року 17 днів. Підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток у сумі 8435 гривень 70 копійок з розрахунку: (39дн.х216,30)=8435,70 грн. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, на підставі положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 551 гривня 20 копійок. На пiдставi статей 3, 11, 116, 117 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved