Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача та третіх осіб. В обґрунтування позову зазначає, що 15.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис № 170662 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дебт Колекшн» не сплачену заборгованість у сумі 4726, 20 грн. 30.09.2021 року за заявою відповідача приватний виконавець міста Одеса Журид С.М. відкрив виконавче провадження № 66990201 по виконанню даного виконавчого напису. Про наявність боргу позивач дізнався від працівників «Приватбанку», які повідомили, що на особистий рахунок позивача накладено арешт приватним виконавцем. З інформації в інтернеті позивач дізнався і про стягувача, до цього часу він нічого про ТОВ ФК «Дебт Колекшн» не знав і ніяких цивільно-правових відносин з даною юридичною особою не мав. Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис нотаріусом є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням вимог закону, так як для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору. Але позивач ніяких договорів з ТОВ «ФК «Дебт Колекшн» не підписував, а тим більше нотаріально їх не посвідчував. З цього випливає, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги закону. Тому позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 15.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дебт Колекшн». Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 20 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання на 16 листопада 2021 року. Відповідачу запропоновано у 15 денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву та всі докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити справу за наявними матеріалами. Третім особам для надання суду пояснень щодо позову або відзиву чи доказів встановлено строк до 15 листопада 2021 року та попереджено, що у разі їх ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Судове засідання 16 листопада 2021 року було відкладене на 30 листопада 2021 року у звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників справи про час і місце судового розгляду, та поміщено оголошення на сайті Судової влади України про розгляд справи в суді. У судове засідання у призначений час учасники справи не з`явились. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Оскільки у відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому розгляд справи проводиться без участі позивача. Що стосується інших учасників справи, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились. В ухвалі про відкриття провадження у справі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. Уповноваженою особою сторони відповідача копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками отримані 21.10.2021 року, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано. Положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення на сайті Судової влади України, що у відповідності до ч.11 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про дату час і місце судового розгляду. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без участі представників третіх осіб до суду не надходило, тому розгляд справи було проведено без участі належно повідомлених відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 червня 2021 року на підставі виконавчого напису № 170662, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. приватним виконавцем Журид С.М. відкрито виконавче провадженя на суму 5598, 82 грн (а.с.7). Стягувач - ТОВ « ФК Дебт Колекшн», номер в АСВП - 66990201. Сума до стягнення - 4726, 20 грн, виконавчий збір - 472, 62 грн, сума виконавчих витрат - 400 грн. Боржник - [PERSON] . Дата відкриття - 30.09.2021 р. Виконавчий документ видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (а.с.8-9). Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 20.10.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 15 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 170662, до розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили. (а.с.18-20). При вирішення зазначеної справи судом застосовуються наступні норми права. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього Закону (у редакції, чинній на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. У 2014 році дійсно до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 15 червня 2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис стороною відповідача на не надано. Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису. Тому суд приходить до висновку, що як стороною відповідача, так і третіми особами на стороні відповідача, жодним чином не спростовані посилання позивача щодо неправомірності винесеного виконавчого напису та правомірності відкриття виконавчого провадження на підставі даного виконавчого напису. Таким чином в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного на момент вчинення виконавчого напису законодавства. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Оскільки стороною відповідача не виконано свого процесуального обов`язку щодо доведення своїх заперечень проти позову, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства на користь ТОВ «ФК «Дебт Колекшн» за вчиненим 15.06.2021 року виконавчим написом на суму 5682, 81 грн З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає задоволенню, а виконавчий напис визнанню таким, що не підлягає виконанню. Частиною 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами, передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову, на відповідача. Поскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору 908 грн, яка документально підтверджена квитанцією від 19.10.2021 року. що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн, то дані ви трати не відносять до витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні ст. 133 ЦПК України і не підлягають відшкодуванню згідно ст 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved