Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача приватного підприємства «Санітарія» про відшкодування юридичною особою майнової шкоди, завданої її працівником, посилаючись на те, що 09.07.2019 року приблизно о 12.30 годині він рухався на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , по вулиці Південно-Кільцева, 29 м. Чернівці, де проводилися роботи з косіння трави механізмами на бензиновому приводі працівниками ПП «Санітарія». Працівник ПП «Санітарія», у зв`язку з нехтуванням технікою безпеки при косінні трави бензокосаркою, допустив влучення твердого матеріалу (каменя) у заднє бічне скло його автомобіля, що призвело до пошкодження та неможливості подальшої експлуатації автомобіля. Працівник, який допустив влучення каменя в скло, був з явними ознаками алкогольного сп`яніння та не заперечував, що саме він вчинив дане правопорушення. Він придбав нове заднє бічне скло, вартість якого 650 грн., вартість тонування 390 грн. та вартість робіт по демонтажу старого скла і монтажу нового скла 260 грн. А тому просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 1300 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 серпня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] допитаний в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що він їхав на своєму автомобілі по вулиці Південно-Кільцева, 29 м. Чернівці. Працівники ПП «Санітарії» проводили роботи з косіння трави. Він почув як в його автомобілі розбилось скло. Підійшовши до працівників, вони погодились з тим, що можливо саме їх дії призвели до розбиття скла в автомобілі. Працівники ПП «Санітарії» відмовились називати свої прізвища. Директор ПП «Санітарії», який прибув на місце, сказав, що це його працівники. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, у відповіді на відзив та в письмових поясненнях. В подальшому позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ПП «Санітарія» Поляк М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача правничу допомогу в сумі 1600 грн. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 09.07.2019 року приблизно о 12.30 годині позивач [PERSON] рухався на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , по вулиці Південно-Кільцева, 29 м. Чернівці, де проводилися роботи з косіння трави механізмами на бензиновому приводі. В цей час відбулося влучення твердого матеріалу (каменя) у заднє бічне скло автомобіля позивача, що призвело до пошкодження скла. Як вбачається з копії накладної №005 від 02.08.2019 року (а.с.2), вартість скла бокового становить 650 грн., вартість тонування скла становить 390 грн. та вартість робіт по демонтажу старого скла і монтажу нового скла становить 260 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він працює інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області. 09.07.2019 року він побачив автомобіль, в якому було розбите заднє ліве скло. Позивач розповів, що двоє працівників косили траву косарками і пошкодили скло. Директор ПП «Санітарія» прийшов і погодився з тим, що це його працівники і він відшкодує шкоду. Коли він приїхав, то були позивач і два працівники, потім був ще й директор. Працівники сказали, що вони працюють в ПП «Санітарія». Пояснення у зазначених двох працівників не відбирались, вони сказали, що це можливо вони. Суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON] оскільки відсутні письмові докази в підтвердження його слів. Крім того, ним не встановлено осіб, які косили траву та не відібрано у них пояснення. Також вказані покази свідка спростовуються письмовими поясненнями, які відібрані ним у позивача [PERSON] 09.07.2019 року (а.с.7), який повідомив, що ним було виявлено двох невідомих громадян, які косили траву бензокосою та які не заперечували, що вони пошкодили скло в автомобілі. У вказаних поясненнях відсутні будь-які обставини, що зазначені невідомі особи, являються працівниками ПП «Санітарія». Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є директором ПП «Санітарія». Його 09.07.2019 року викликали за адресою вулиця Південно-Кільцева, 29 м. Чернівці. В ПП «Санітарія» відсутні в штаті працівники, які косять траву. Вказані роботи проводять інші особи по договорам. В будинках №29 і №31 по вулиці Південно-Кільцева м. Чернівці перебувають орендарі, оскільки там розташовані магазини, бари, нова пошта. Вказані орендарі несуть відповідальність за свою територію. Під час інциденту, він не говорив, що його працівники косили траву і пошкодили автомобіль. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з ч.1 ст.15, п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів того, що особи, які завдали шкоди позивачу, перебували чи перебуває в трудових відносинах з ПП «Санітарія», а тому, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги[PERSON] до приватного підприємства «Санітарія» про відшкодування юридичною особою майнової шкоди, завданої її працівником, є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і понесені судові витрати по сплаті судового збору. 05.09.2019 року між Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» та відповідачем приватним підприємством «Санітарія» укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги №178/19, відповідно до якого винагорода за послуги становить 1600 грн. за годину роботи особи, яка надала правничу допомогу. Відповідно до звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи (а.с.17), ПП «Санітарія» сплатила адвокату грошові кошти в розмірі 1600 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується платіжним дорученням №518 від 06.09.2019 року. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем та його представником не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Таким чином, суд вважає, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1600 грн., оскільки згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved