Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В обґрунтування вимог посилається на те, що 27.11.2012 він позичив [PERSON] для його власних потреб 15000 грн., підтвердженням зазначеного являється власноручно підписана розписка. Відповідно до п.3 договору позики позичальник зобов»язався повернути отриману суму в строк до 01.07.2013. Крім того позивач посилається на те, що протягом 2013 року він також укладав із [PERSON] договори позики, а саме: 20.02.2013 позичив [PERSON] 45000 грн. для власних потреб, про що свідчить власноручно написана розписка. Відповідно до п.3 договору позики позичальник зобов»язався повернути отриману суму в строк до 01.10.2013; 31.07.2013 він позичив [PERSON] 40000 грн. для власних потреб, про що свідчить власноручно написана розписка. Відповідно до п.3 договору позики позичальник зобов»язався повернути отриману суму в строк до 01.11.2013. 10.06.2013 він позичив [PERSON] 20000 грн. для власних потреб, про що свідчить власноручно написана розписка, у відповідності до якої останній зобов»язався повернути отриману суму в строк до 15.07.2014. Взяті на себе зобов»язання відповідач [PERSON] у вказані строки та на даний час не виконав, у зв»язку із чим він змушений звернутись до суду із позовом про стягнення боргу 512295,03 грн. та судових витрат по сплаті судового збору. У зв»язку із смертю позивача [PERSON], який помер 03.09.2016, ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.09.2017 по даній справі залучено правонаступників позивача- Гонцу І.А. та [PERSON] Під час розгляду справи представник позивачів [PERSON] надав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках заборгованість за договорами позики в сумі 120000 грн., а також штрафу в розмірі 185000 грн., процентів в розмірі 67547,86 грн., 3% річних в розмірі 10809,85 грн. та інфляційні в розмірі 111144 грн.; витрати, пов'язані із сплатою судового збору в сумі 5122,95 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, надали суду письмові заперечення проти позову. Визнали, що [PERSON] позичив у [PERSON] 10.06.2013 грошові кошти в сумі 20000 грн., які зобов»язався повернути до 15.07.2014. В іншій частині позовні вимоги не визнали, посилаються на те, що [PERSON] жодних договорів позики та розписок не підписував, окрім складеної ним власноручно письмової розписки від 10.06.2013, згідно якої сума боргу становить 20000 грн. Суд заслухавши пояснення представника позивачів, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27.11.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав позичальнику 15000 грн., що підтверджується копією договору позики (а.с. 8). Згідно копії розписки (а.с.9) [PERSON] отримав від [PERSON] 27.11.2012 гроші в сумі 15000 грн. Згідно п.3 вказаного договору та розписки позичальник зобов»язався повернути зазначену суму в строк до 01.07.2013. 20.02.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав позичальнику 45000 грн. що підтверджується копією договору позики (а.с. 13). Згідно копії розписки (а.с.14) [PERSON] отримав від [PERSON] 20.02.2013 гроші в сумі 45000 грн. Згідно п.3 вказаного договору та розписки позичальник зобов»язався повернути зазначену суму в строк до 01.10.2013. 31.07.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав позичальнику 40000 грн., що підтверджується копією договору позики (а.с. 18). Згідно розписки (а.с.19) [PERSON] отримав від [PERSON] 31.07.2013 гроші в сумі 40000 грн. Згідно п.3 вказаного договору та розписки позичальник зобов»язався повернути зазначену суму в строк до 01.11.2013. 10.06.2013 [PERSON] позичив у [PERSON] 20000 грн., які зобов»язався повернути до 15.07.2014, що вбачається із копії розписки від 10.06.2013 (а.с.23). До сьогоднішнього часу відповідач узятих на себе зобов»язань не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таку правову позицію Верховний Суд України висловив в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Згідно із\~ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов»язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні досліджено оригінали договорів, які були укладені між [PERSON] та [PERSON] та є дійсними на час розгляду справи. Сума основного боргу згідно згаданих договорів становить: за договором від: 27.11.2012 - 15000 грн., 20.02.2013 - 45000 грн., 31.07.2013 - 40000 грн., 10.06.2013 становить 20000 грн., а загальний борг становить 120000 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що загальний розмір штрафу за договорами позики становить 185000 грн., оскільки згідно п. 3 договору позики від 27.11.2012 сума позики становить 15000 грн., а відповідно до п.10 даного договору сторонами визначено, що у випадку прострочення терміну повернення суми позики, зазначеного в п.3 позичальник сплачує штраф у сумі позики, що становить 15000 грн.(а.с.8); Згідно п.3 договору позики від 20.02.2013 сума позики становить 45000 грн., а відповідно до п.10 даного договору сторонами визначено, що у випадку прострочення терміну повернення суми позики зазначеного в п.3 позичальник сплачує штраф у подвійному розмірі позики, що становить 90000 грн. (а.с.13); Згідно п.3 договору позики від 31.07..2013 сума позики становить 40000 грн., а відповідно до п.10 даного договору сторонами визначено, що у випадку прострочення терміну повернення суми позики зазначеного в п.3 позичальник сплачує штраф у подвійному розмірі позики, що становить 80000 грн. (а.с.13). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що за договорами позики від: - 27.11.2012 на суму 15000 грн. сума інфляційних витрат з вересня 2014 по липень 2017 становить 13893 грн. та три проценти річних від простроченої суми з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 1351,23 грн.(а.с. 114); - 20.02.2013 на суму 45000 грн. сума інфляційних витрат з вересня 2014 по липень 2017 становить 41679 грн. та три проценти річних від простроченої суми з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 4053,70 грн.(а.с. 114 зворот); - 31.07.2013 на суму 40000 грн. сума інфляційних витрат з вересня 2014 по липень 2017 становить 37048 грн. та три проценти річних від простроченої суми з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 3609,29 грн. (а.с.115); - 10.06.2013 на суму 20000 грн. сума інфляційних витрат з вересня 2014 по липень 2017 становить 18524 грн. та три проценти річних від простроченої суми з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 1801,64 грн.(а.с. 115 зворот). Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Сума процентів за користування грошовими коштами за договорами позики від: 27.11.2012 на суму 15000 грн. з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 8443,48 грн.; 20.02.2013 на суму 45000 грн. з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 25330,45 грн.; 31.07.2013 на суму 40000 грн. з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 22515,95 грн.; 10.06.2013 на суму 20000 грн. з 06.09.2014 по 06.09.2017 становить 11257,98 грн. Згідно із ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. В підтвердження своїх позовних вимог позивачем по справі надано суду розрахунок основної заборгованості та інших, передбачених законом виплат, розмір яких відповідачем не спростовано . За наведених обставин, враховуючи факт наявності оригіналів договорів позики та розписок, які містяться в матеріалах цивільної справи №716/1749/14-ц і досліджені в судовому засіданні, позовні вимоги про стягнення основної суми боргу в розмірі 120000 грн., а також штрафу в розмірі 185000 грн., процентів в розмірі 67547,86 грн., 3% річних в розмірі 10809,85 грн. та інфляційних в розмірі 111144 грн. підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] помер 03.09.2016, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ № 165487 від 05.09.2016 (а.с.73). Ухвалою Заставнівського районного суду від 17.10.2016 провадження по справі зупинялося до залучення до участі у справі правонаступників позивача [PERSON] Як вбачається із копії довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 22.02.2017 за №10/2017 заведено спадково справу щодо майна померлого 03.09.2016 [PERSON] Відповідно до матеріалів зазначеної спадкової справи спадкоємцями, що прийняли спадщину є: дружина- Гонца [PERSON], 28,03.1973 року народження та син- Подря [PERSON], [INFO]. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.09.2017 по даній справі залучено правонаступників позивача- Гонцу І.А., яка являється дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-МИ №002541 від 17.08.1996 (а.с.80) та [PERSON], який являється сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ № 069201 від 29.09.1998 (а.с.81). Згідно з нормами ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці (правонаступники) прав та обов»язків спадкодавця [PERSON] мають право на захист у судовому порядку порушених своїх прав в рівному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договорами позики на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задволених позовних вимог. Згідно наданої суду квитанції позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено 5122,95 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволено в розмірі 100%, отже стягненню з відповідача на користь правонаступників позивача підлягає 5122,95 грн. судового збору (по 2561,71 грн. на кожного [PERSON] та [PERSON]Р.)

Outcome: approved