Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні нею та виділенні окремого особового рахунку. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що на підставі договору дарування частини квартири подарувала відповідачам (сестрі та племіннику) у рівних частках кожному 40/100 частин квартири [ADDRESS], що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.10.1998 р. відділом приватизації Подільської районної в м. Києві державної адміністрації. Відповідно до Технічного паспорта від 18.05.2010 р. загальна площа квартири становить 44,5 кв.м, складається з двох ізольованих кімнат загальною площею 25,2 кв. м (перша кімната - 10,1 кв. м, друга - 15,1 кв. м), кухні площею 7,3 кв. м, ванної - 2,7 кв. м, вбиральні - 1,1 кв. м, коридору - 7,3 кв.м, балкону - 0,9 кв. м. Відповідно до договору дарування 40/100 частин квартири мають загальну площу 17,8 кв. м, складаються з однієї кімнати житловою площею 10, 1 кв. м. В спірній квартирі відповідачі почали постійно проживати з 2007 р., з того часу між ними склалися некращі відносини з приводу утримання квартири, вони не брали участь у спільних витратах на утримання житла, житлово-комунальних послуги не оплачують. Намагання дійти згоди у вирішенні цього питання в досудовому порядку до позитивного результату не приводили, лише ускладнювали взаємовідносини, супроводжувались сварками. Відповідачі всіляко намагаються створювати для неї нестерпні умови спільного проживання та ведення господарства, без дозволу, самоправно, користуються її меблями, предметами домашнього вжитку. Відповідач, [PERSON], постійно перебуває на кухні і спить там на її дивані. На даний час склалася вкрай неприємна ситуація, за якої весь час вимушена зазнавати душевних страждань, та моральних знущань, що призводять до погіршення стану здоров'я. Вважає, що кожен із співвласників повинен самостійно оплачувати рахунки за житлово-комунальні послуги. Позивач просила визначити порядок користування загальними приміщеннями відповідно до часток кожного із співвласників, розділити особові рахунки для сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, зобов»язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні місцями загального користування. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі з позовом ознайомлені, заперечень не надали, у судове засідання повторно не з»явилися, судові повістки - повідомлення, надіслані за адресою їх місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, повернуті з відміткою пошти за закінченням строку зберігання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтвердженні та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Суд установив, що спірним жилим приміщення є двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 44, 5 кв. м, що належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.10.1998 р. відділом приватизації Подільської районної в м. Києві державної адміністрації ( а. с. 8). Відповідно до Технічного паспорта від 18.05.2010 р. загальна площа квартири становить 44,5 кв. м, складається з двох ізольованих кімнат, загальною площею 25,2 кв. м ( перша кімната - 10,1 кв. м, друга - 15,1 кв. м, балкону, що прилягає до другої кімнати, площею в 0,9 кв. м ), кухні, площею 7,3 кв. м, ванної кімнати - 2,7 кв. м, вбиральні - 1,1 кв. м та коридору - 7,3 кв.м, Відповідно до договору дарування частини квартири від 03.03.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 374, позивач подарувала відповідачам у рівних частках 40/100 частин спірної квартири [ADDRESS], що складається з загальної площі 17,8 кв. м та жилої площі 10, 1 кв. м, що відповідає розміру першої жилої кімнати (а. с. 9 ). Таким чином, відповідно до часток кожного із співвласників, позивачу належить 60/100 частин квартири, що складається з жилої кімнати, розміром 15,1 кв. м, і загальної площі 11,6 кв. м, а відповідачам - 40/100 частин квартири у рівних частках кожному, тобто по 20/100 кв. м, у тому числі жила кімната, розміром 10, 1 кв. м, та загальної площі - 7,7 кв. м, тобто, що стосується користування жилою площею, то сторони обумовили цей порядок у договорі дарування від 03.03.1999 р.. Відповідно до довідки Ф. - № 3 за №518 від 15.05. 2014 р. у зазначеній квартирі проживають три особи: позивач, [PERSON] - власник особового рахунку, співвласник, та відповідачі: [PERSON] - власник особового рахунку, співвласник, та [PERSON] - власник особового рахунку співвласник (а. с. 6). Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників. Відповідно до роз»яснень в п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Сторони не можуть дійти згоди щодо оплати житлово- комунальних послуг та користування підсобними приміщеннями, відповідачі чинять позивачеві перешкоди у користуванні ними. При вирішенні спору шляхом визначення порядку користування загальними приміщеннями відповідно до часток кожного із співвласників, суд вважає необхідним виділити у користування позивачу балкон, площею 0,9 кв. м, що прилягає до кімнати розміром 15,1 кв. м, якою вона користується, а кухню, площею 7,3 кв. м, ванну кімнату - 2,7 кв. м, вбиральню - 1,1 кв. м та коридор - 7,3 кв. м залишити у загальному користуванні сторін. Суд вважає, що саме такий порядок користування загальними приміщеннями не порушує права у користування спірної квартирою інших співвласників. Водночас, суд вважає необхідним зобов»язати відповідачів не чинити перешкод позивачеві у користуванні місцями загального користування, а саме: кухнею, ванною кімнатою, вбиральнею та коридором шляхом використання цих приміщень за цільовим призначенням. Що стосується поділу особових рахунків між співвласниками, то це питання вирішується обслуговуючою організацією, зокрема: КП «Введенське Подільського району м. Києва» відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 ( з наступними змінами). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., по 121 грн. 80 коп. з кожного. На підставі наведеного, ст. 92 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 356, 358, 386 ЦК України,

Outcome: partial