Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру [ADDRESS] (Кочубея) в смт.Макарів Київської області шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням зі зняттям їх з реєстрації. В обґрунтування позову [PERSON], посилався на те, що згідно договору дарування від 11.07.2015 року йому на праві власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] (Кочубея) в смт. Макарів. Незважаючи на те, що з липня 2015 року відповідач [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON], у вказаній квартирі не проживають, залишаються зареєстрованими за даною адресою, що позбавляє позивача можливості оформити субсидію по відшкодуванню витрат з оплати житлово-комунальних послуг придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива відповідно до Постанови КМУ від 21.10.1995 року №848. Добровільно відповідач виписатись з квартири не бажає. Ухвалою суду від 28.03.2018 року позовну заяву [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву та розяснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4\~ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.\~У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8\~ст. 178 ЦПК України). Оскільки, відповідач [PERSON], як вказує позивач у позові, є неповнолітнім, згаданою вище ухвалою суду від 28.03.2018 року також залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації, який зобовязано відповідно до вимог ст.19 СК України надати суду письмовий висновок щодо розв'язання вказаного спору. Копію ухвали суду від 28.03.2018 року та позовну заяву з додатками відповідачі отримали 04.04.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800100737449. Проте, належним чином повідомлені про розгляд справи відповідачі, у строк, встановлений судом відзив на позов не подали. Третя особа отримала копію ухвали суду від 28.03.2018 року та позовну заяву з додатками отримала 02.04.2018 року, письмового висновку щодо розв'язання вказаного спору суду не надала. [PERSON] ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] договору дарування, посвідченого 11.07.2015 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №852, [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] належні йому 2/3 (дві третіх) частки у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). 11.07.2015 року [PERSON], зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого: обєкт нерухомого майна квартира; адреса - [ADDRESS]; опис обєкта нерухомого майна квартира 2 (двох) кімнатна, розміщена на 1 (першому) поверсі 2 поверхового будинку; форма власності приватна; вид спільної власності спільна часткова; розмір частки 2/3; власник [PERSON] (а.с.10). [PERSON] від 26.12.2017 року комісії в складі депутата [PERSON], та сусідів [PERSON], [PERSON], за адресою: [ADDRESS], [PERSON], та його син [PERSON], фактично не проживають з липня 2015 року по даний час, хоча і зареєстровані за даною адресою (а.с.12). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР. Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. До членів сім'ї власника будинку (квартири) згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме його дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ст. 64 ЖК УРСР). [PERSON] ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. [PERSON] ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] ч.1 ст.13 ЦПК України, \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS], поряд з тим позивач не зазначає власника іншої 1/3 частини квартири, оскільки рішення в даній справі може вплинути на права та обовязки такої особи як власника, так як вказана квартира перебуває у спільній частковій власності. Позивачем також не надано суду доказів реєстрації за вказаною адресою відповідачів, якими зокрема є довідка про склад сімї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Окрім того, згідно відповіді адресно-довідкової служби відповідач [PERSON] зареєстрованим за вказаною адресою не значиться. Поряд з тим позивач просить усунути перешкоди у користуванні квартирою по вулиці Довбуша (Кочубея), проте на підтвердження зміни найменування вулиці доказів суду не надав. Таким чином позивач не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, клопотань про витребування чи забезпечення таких доказів суду не подавав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають. [PERSON] ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed