Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив: -визнати недійсним Рішення від 23 березня 2011 року 4 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яким [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ; - визнати недійсним Рішення від 14 вересня 2011 року 7 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га. гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га. гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] та земельна ділянка із зазначенням даної адреси була передана [PERSON] у власність. В обґрунтування позову зазначив, що в 1993 році йому рішенням Житомирської міської ради виділена земельна ділянка та видано державний акт на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] , якою користується 20 років. 30 травня 2013 року позивач прибувши на земельну ділянку побачив незнайомих людей, які провадили будівельні роботи та на його запитання пред`явили документи із яких вбачалося, що на підставі рішення 7 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 14.09.2011 року його земельна ділянка передана у власність [PERSON] , який у подальшому відчужив її громадянці [PERSON] . При цьому земельна ділянка у позивача не вилучалася, від земельної ділянки він не відмовлявся, а його документи на земельну ділянку не визнавалися незаконними у судовому порядку, тому оспорюванні рішення порушують його права на земельну ділянку. Крім того позивач зазначає, що земельна ділянка не перебуває у межах с. Іванівка, так як розташована на колишніх землях Житомирського відгодівельного радгоспу, які були передані у відання виконкому Житомирської міськради та ділянка знаходиться на значній відстані від с. Іванівка. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому. У судовому засідання представник відповідача Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області позов [PERSON] не визнала, посилалися на те, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, тому на їх думку вони правомірно передали земельну ділянку у власність [PERSON] , без вилучення її у останнього. Не заперечували, що рішенням виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 22.08.1991 року, земельна ділянка у складі інших земель на « [INFO] » була вилучена із земель Житомирського відгодівельного радгоспу та передана Житомирському міськвиконкому для надання в довічне володіння під будівництво мешканцям м.Житомира. Дане питання було також погоджено із Житомирською міською радою, яка прийняла землі у відання, Житомирською районною радою, Житомирським відгодівельним радгоспом. На підтвердження вказаних обставин представники відповідача надали відповідні рішення, як додаток до позовної заяви. Представник відповідача - землевпорядник сільської ради вказував, що сама земельна ділянка безпосередньо у межах с.Іванівка, як населеного пункту не знаходиться, але знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Тому, оскільки Житомирська міська рада не довела до кінця процедуру переоформлення земель, то землями розпоряджається сільська рада незалежно чи знаходиться ділянка у межах населеного пункту чи поза його межами. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] позов не визнали повністю та надали пояснення з яких вбачається, що рішеннями Житомирського районного суду від 11 листопада 2015 року (справа №278/5834/13ц) задоволено зустрічний позов [PERSON] та визнано недійсним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №590 від 14 листопада 1195 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та визнано недійсним державний акт серії 1-ЖТ №044780 від 15 жовтня 1996 року на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] , яке залишенно без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України, а тому права [PERSON] ніяким чином не порушено, оскільки останній не являється власником земельної ділянки. Також зазначили, що рішення Корольовського районного суду м. Житомира на які посилається [PERSON] в своєму позові є скасованими. Ухвалою від 16 березня 2021 року замінено неналежного відповідача Іванівську сільську раду Житомирського району Житомирської області на Березівську сільську раду Житомисрького району Житомирської області. Заслухавши позицію\~позивача та\~його представника,\~представника відповідача,\~третіх осіб,\~дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи, докази, суд приходить до наступного висновку. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1ст.321 ЦК). Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч.2 ст.373 ЦК України). За загальним правилом до суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас право особи на звернення до суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Постановою Корольовського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~19\~січня 2015\~року позов\~ [PERSON] \~ до\~Іванівської сільської\~ради Житомирського\~району Житомирської\~області про\~визнання неправомірним\~та скасування\~рішення Іванівської сільської\~ради Житомирського\~району Житомирської\~області від\~14\~вересня 2011\~року,\~7\~сесії 6\~скликання про\~передачу у\~приватну власність\~ [PERSON] \~земельної ділянки\~пл.\~0,06\~га для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд,\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~задоволено та\~визнано протиправним\~ і\~скасовано рішення Іванівської сільської\~ради Житомирського\~району Житомирської\~області від\~14\~вересня 2011\~року,\~7\~сесії 6\~скликання про\~передачу у\~приватну власність\~ [PERSON] \~земельної ділянки\~пл.\~0,06\~га для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд.\~ \~ \~ \~Ухвалою Житомирського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~01\~квітня 2015\~року вищезазначене рішення залишеною без змін (а.с.8-9, 4-7 т. 1) Ухвалою Вищого адміністративного суду України (по справі 296/8802/13-а) від 14 липня 2016 року постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19 січня 2015 року та Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року скасовано. Провадження у справі за позовом [PERSON] до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, треті особи: Житомирська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішень закрито (а.с. 14-15 т.1). \~ \~ \~ \~Отже рішення Корольовьского районного суду, на які посилається [PERSON] в позові є скасованими. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2015 року (справа №278/5834/13ц) визнано недійсним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №590 від 14 листопада 1195 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та визнано недійсним державний акт серії 1-ЖТ №044780 від 15 жовтня 1996 року на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] , яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26.01.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 26.09.2916 у допуску справи за позовом [PERSON] до [PERSON] . [PERSON] , треті особи: Житомирська міська рада, Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування реєстрації права власності, відновлення попереднього стану земельної ділянки шляхом знесення фундаменту та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Житомирської міської ради, треті особи: Іванівська сільська рада Житомирського району, Житомирської області, [PERSON] , про визнання недійсним рішення та державного акта до провадження Верховного Суду У країни відмовлено (а.с. 49-60 т.1). Таким чином, рішення Житомирського районного суду від 11 листопада 2015 року набрало законної сили. За змістом частини третьої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Позивач оспорює рішення Іванівської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту із землеустрою. При цьому позивач посилається на те, що дана земельна ділянка знаходиться у його власності. Проте, відповідно до рішення Житомирського районного суду від 11 листопада 2015 року, яке є чинним, рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №590 від 14 листопада 1995 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та державний акт серії 1-ЖТ №044780 від 15 жовтня 1996 року на право приватної власності [PERSON] не земельну ділянку по [ADDRESS] , визнані недійсними. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів про те, що позивач в належний спосіб набув право власності на земельну ділянку та позбавлений права використовувати її в повному обсязі. Судом не може бути взятий до уваги доказ, який складено на підставі правовстановлюючого документа, який скасовано, за таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed