Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду та просить просить розділити майно подружжя, визнавши право часткової власності на ? частину йому та на ? частину відповідачу на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.1995 року уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Конотопського виконкому Сумської області, актовий запис № 745. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] . З листопада 2016 року сумісно з відповідачем не проживають, шлюб між ними розірваний рішенням Конотопського міськрайонного Сумської області від 10.11.2016 року. На даний час виникло питання про розподіл спільного сумісного майна, основним об`єктом права спільної сумісної власності, яке набуте в період шлюбу та за сумісні кошти є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , даний будинок набутий шляхом укладення договору купівлі- продажу від 19.04.2001 року, де набувачем є його колишня дружина [PERSON] , Конотопським МБТІ виготовлений технічний паспорт на вказаний будинок, ринкова вартість якого складає 239643 грн. Він не ставить питання про реальний розподіл будинку в натурі, а просить виділити йому ? частину та визнати за ним право власності на цю частину. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.11.1995 року. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 10.11.2016 року шлюб розірвано (а.с.11, 12). Згідно довідки-характеристики від 04.06.2019 року № 544 та технічного паспорту на будинок, виготовленого КП «Конотопське МБТІ» 05.04.2019 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з: А1-житловий будинок, загальною площею 69,4 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, Б1 - сарай, В1 - вбиральня, Г1 - гараж, Д1 - сарай, №1-3 - огорожа. Власником спірного будинку є [PERSON] на підставі купівлі-продажу від 19.04.2001 року (а.с. 14-18). Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Така правова позиція сформована Верховним Судом та викладена в постановах від 24 травня 2019 року у справі № 360/303/17-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 648/2988/16-ц, від 14 листопада 2019 року у справі №570/4823/15-ц. Враховуючи вищевикладе, суд приходить до висновку, що спірний будинок є об`єктом права права спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні підлягають задоволенню

Outcome: approved