Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, шляхом вселення в квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначає, що є співвласником 1/6 трикімнатної квартири [ADDRESS] , однак через спір, який виник в жовтні 2018року між ним, його дружиною, дочками та зятем, без його згоди та повідомлення були змінені замки у дверях, його не допускають до квартири, через що він змушений проживати в автомобілі, у знайомих, або знімати квартиру, що порушує його права як власника майна та як особистості та людини в цілому, тому просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, наведених у ньому. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, відзиву не подано, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/6 частина трикімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.02.2019року. Як вбачається із запису в паспорті громадянина України [PERSON] Серії [NUMBER] , зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] . Як вбачається яз листів Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області адресованих [PERSON] , останній неодноразово звертався в поліцію з приводу конфліктів із родичами з якими спільно проживає за адресою [ADDRESS] , йому роз`яснено, що спір потрібно вирішувати в судовому порядку. Як вбачається із ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 06.11.2019року до [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло за адресою: [ADDRESS] . 25.11.2019року адвокатом Рукавцем О.В. було подано заяву про злочин, у зв`язку із не виконанням вище зазначеної ухвали суду, через те, що родичі [PERSON] , донька [PERSON] та дружина [PERSON] відмовляються впускати [PERSON] в квартиру [ADDRESS] , де він є співвласником. У відповідності до ч.ч.1,3 ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 150 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.155 Житлового Кодексу УРСР, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків встановленим законодавством. Судом встановлено, що позивач [PERSON] позбавлений можливості користуватись належною йому часткою у квартирі [ADDRESS] , у зв`язку з чим порушуються його права. Відповідно до ст.47,48 Конституції України кожному гарантоване право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла, згідно ч.4 ст.9 Житлового Кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку передбачених законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що права позивача [PERSON] порушені відповідачами, тому позов слід задовольнити, вселити позивача в квартиру [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved