Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд зняти арешт з усього належного йому майна, що накладений на підставі постанови ДВС у м.Прилуки та Прилуцькому районі від 27.01.2006 р. та зобов»язати відповідача виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна запис про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна з реєстраційним номером 2837535. В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що йому на підставі договору купівлі-продажу № 4810 від 29.08.2001 року засвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. належить житловий будинок ,що розташований за адресою [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки № 152149898 від 09.01.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта нерухомого майна було з»ясовано, що постановою про відкриття виконавчого провадження за № 01-29/200 від 27.01.2006 року Державною виконавчою службою у м.Прилуки та Прилуцькому районі був накладений арешт на все належне позивачу нерухоме майно. З яких причин дана інформація внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна позивачу невідомо. 09.01.2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до Прилуцького міськрайнного відділу ДВС з проханням про надання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень, а також про накладені арешти на майно, на повідомлено, що на виконанні у відділі ДВС жодних виконавчих документів про здійнення з позивача стягнень не перебуває, виконавче провадження в межах якого накладався арешт до автоматизованої системи виконавчого провадження не вносилось. На даний час виконавче провадження знищене за закінченням терміну зберігання, а тому виконавча служба не має можливості самостійно зняти вказаний арешт. Посилаючись на те, що позивач не має можливості розпоряджатись власним нерухомим майном, у зв'язку із накладеним арештом, просить суд зняти арешт з усього належного йому майна . Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заявлені вимоги та не заперечивши проти розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно відповіді від 09.01.2019 року за № 18-43/7-28/14.15 Прилуцького міськрайонного відділу ДВС вбачається, що за результатами моніторингу Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відповідно до даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, арешт нерухомого майна ( реєстраційний номер обтяження: 2837535) [PERSON] зареєстровано 01.02.2006 на підставі постанови Прилуцького міськрайонного відділу ДВС, 01-29/200, 27.01.2006 ( а.с.5) Згідно відповіді від 09.01.2019 року за № 18-43/7-28/14.15 Прилуцького міськрайонного відділу ДВС адресованої на ім»я позивача, вбачається, що рішень судів та інших органів про стягнення з [PERSON] [INFO] на користь фізичних та юридичних осіб на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Чернігівській області станом на 09.01.2019 року не перебуває ( а.с.6) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерхоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта нерухомого майна вбачається, що постановою про відкриття виконавчого провадження за № 01-29/200 від 27.01.2006 року Державної виконавчої служби у м.Прилуки та Прилуцькому районі був накладений арешт на все належне позивачу нерухоме майно ( а.с.7) Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316,317,319ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, враховуючи те, що рішень судів та інших органів про стягнення з [PERSON] [INFO] на користь фізичних та юридичних осіб на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Чернігівській області станом на 09.01.2019 року не перебуває, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved