Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про припинення податкової застави, мотивуючи свої вимоги тим, що у результаті проведення електронних торгів №551361 від 25.08.2021 з реалізації лоту №489676 він став переможцем торгів, набувши право власності на транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Captiva», 2007 року випуску, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 14.09.2021 йому передано автомобіль приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відповідно до акту видачі майна переможцю електронних торгів. До його відчуження на електронних торгах у межах виконавчого провадження №65788687 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/23051/20 від 25.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» заборгованості, це майно належало [PERSON] . Згідно з відомостями Державного реєстру обтяжень рухомого майна на цей транспортний засіб накладено обтяження - податкова застава рухомого майна з 26.10.2020 за №28227334, тобто до його реалізації на електронних торгах. Позивач звернувся до відповідача у позасудовому порядку із заявою про скасування податкової застави у частині його накладення на вказаний вище транспортний засіб. У відповідь Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області повідомило про відсутність підстав для припинення податкової застави. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом, в якому [PERSON] просить суд припинити податкову заставу рухомого майна від 26.10.2020 за №28227334 щодо автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Captiva», 2007 року випуску, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . У судовому засіданні представник позивача адвокат Дударенко А.М. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.1-9) та відповіді на відзив. Представник відповідача Чайка А.О. у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім цього, ним подано до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх необґрунтованістю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 25 серпня 2021 року з 09 год 00 хв по 18 год 00 хв на платформі ДП «Сетам» Міністерства юстиції України відбулися електронні торги з реалізації лоту №489676 - транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Captiva», 2007 року випуску, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (а.с.13). Переможцем електронних торгів визначено позивача у справі [PERSON] . Електронні торги оголошено у межах виконавчого провадження №65788687 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/23051/20 від 25.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» заборгованості, після накладення приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. арешту на це майно (а.с.25-41). Відповідно до акту про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна боржника від 01.09.2021 переможцем торгів є [PERSON] . Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (а.с.11-12). У подальшому згідно з актом видачі майна переможцю електронних торгів від 14.09.2021 це майно передано у володіння позивача (а.с.18). Відповідно до відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (податкові застави) на все рухоме майно боржника [PERSON] , у тому числі і на реалізоване на електронних торгах майно, ще до звернення стягнення на нього, а саме 26 жовтня 2020 року накладено обтяження - податкова застава, про що внесено відповідний запис до реєстру за №28227334 (а.с.19). Рішення суб`єкта владних повноважень про передання всього рухомого майна [PERSON] у податкову заставу не оскаржувалось, є чинним, податковий борг [PERSON] не погашений, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. У відповідь на звернення до відповідача у позасудовому порядку про врегулювання спору, позивач отримав від 29.09.2021 лист-відмову внести відомості про виключення майна з державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зазначена відмова позивачем та його представником не оскаржувалась. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.ст. 88.1, 88.2 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Відповідно до ст. 89.3 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих. Згідно з ст. 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження. Тобто, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті. Згідно з ст. 93.4 ПК України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу. Згідно з п. 7 розд. 125 Порядку застосування податкової застави контролюючими органами право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 глави 9 розділу II цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань. Відповідно до п. 9 розд. 1 Порядку право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Згідно п. 1, 3 розд. 5 Порядку застосування податкової застави контролюючими органами платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом. Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з дня отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді про надання (ненадання) згоди. У разі здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу платник податків несе відповідальність відповідно до закону. Розд. 6 Порядку передбачає, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення (додаток 7). Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу. У випадках, передбачених пунктом 100.11 статті 100 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави за умови отримання контролюючим органом підтвердження надходження коштів до бюджету в рахунок погашення розстрочених (відстрочених) сум та плати за користування таким розстроченням (відстроченням) в повному обсязі. У разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 глави 9 розділу II Кодексу таке майно звільняється з-під податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження надходження коштів до бюджету від такого продажу. Тобто, порядок припинення податкової застави чітко врегульований нормами права. Здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди податкового органу тягне за собою передбачену законом відповідальність. Під час дії податкової застави ні власник, ні особи, які вважать себе власниками майна, що перебуває у податковій заставі, без дозволу податкового органу не можуть вчиняти дії щодо цього майна. Чинним законодавством передбачено виключні підстави припинення податкової застави, а саме визначених підпунктами 93.1.1-93.1.4 пункту 93.1 статті 93 розділу ІІ ПК України та у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 розділу ІІ Кодексу з дня отримання податковим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу. Окрім того, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У даному випадку ще до накладення арешту на майно приватним виконавцем 16.07.2021, його було передано у податкову заставу 26.10.2020. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позивачем не наведено достатніх правових підстав для зняття обтяжень, що були накладені на рухоме майно. Крім цього, суд також звертає увагу позивача на те, що він звернувся до суду із позовом не до юридичної особи - Державної податкової служби України, а до його відокремленого підрозділу - Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, яке не має цивільної процесуальної правоздатності та у розумінні ч.1 ст. 48 ЦПК України не може бути відповідачем у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Тому, суд оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed