Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON]\~ звернулась до Володимир-Волинського міського суду з позовною завою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 04.09. 2014 року було розірвано. За час спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.12.2014 року стягнуто з [PERSON], аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 01.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Поряд з тим, зазначила, що внаслідок зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги вона не спроможна самостійно забезпечити належний рівень життя дитини. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача є недостатнім і їх не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дитини. Окрім того, незважаючи на обов'язки покладені на відповідача законом, останній не виконує рішення суду, а тому станом на 01.10.2017 року за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 14802, 75 грн. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини\~ у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення нею повноліття.\~\~ Ухвалою судді від 01.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.02.2018 року. 21.02.2018 року у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи відкладено на 06.03.2018 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]\~ позовні вимоги підтримала, вказувала, що визначений рішенням суду розмір аліментів у сумі 500 грн. наразі є замалим, оскільки неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він не взмозі сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки на даний час не працює. Окрім того зазначив, що його позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON], а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду 04.09.2014 р. було розірвано. Із свідоцтва про народження серія 1-ЕГ № 123532 вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] 17.09.2003 року. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.12.2014 року стягнуто з [PERSON], аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 01.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Як стверджується актом обстеження умов проживання від 09.10.2017 року, неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю (позивачем по справі) за адресою: [ADDRESS].\~ Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного відділу ДВС від 24.10.2017 року № 823 станом на 01.10.2017 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 14802, 75 грн. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.12.2017 року відповідач [PERSON], позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Підставою звернення з позовом про\~зміну розміру аліментів\~став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини, забезпечення їй належного рівня життя, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших\~дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2\~ст. 182 СК України). При цьому за змістом\~ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для\~дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При вирішенні справи суд враховує, що\~після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 25.12.2014 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті її дитини на користь якої стягнуто аліменти. Так, з дня стягнення аліментів 25.12.2014 року, минуло понад три роки. За цей час дочка підросла, в звязку з чим закономірно, збільшилися витрати на її утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років), Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе позивачка на утримання дочки значно перевищують розмір визначених за рішенням суду аліментів, в зв'язку з чим дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Відповідач є працездатною особою, він не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися, інших утриманців не має. Відповідачем будь-яких належних доказів погіршення свого матеріального стану, чи зменшення доходів або погіршення стану здоров'я\~ суду не надано. Щодо доводів відповідача стосовно відсутності підстав стягнення з нього аліментів у зв'язку із позбавленням його батьківських прав суд зазначає, що згідно ч. 2\~ст. 166 Сімейного Кодексу України\~особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що визначений судовим рішенням розмір аліментів необхідно збільшити і вважає за можливе визначити його у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю.\~\~ Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Outcome: approved