Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, просить суд стягнути з відповідача на його користь загальну суму боргу за договором позики від 21.01.2017 року у розмірі 500 000 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.01.2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу 300 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві суму грошових коштів в строк до 01 березня 2018 року. Від неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо повернення суми боргу, однак вказані звернення результату не дали, від сплати боргу в повному обсязі, в добровільному порядку, відповідач відмовляється, тому він і вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, справу розглядати за його відсутність, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач надав заяву про визнання позову, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, про результатам розгляду справи на його адресу направити належним чином завірену копію судового рішення. Суд розглядає справу за відсутність позивача, відповідача відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані позивачем докази по справі, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 21.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу 300 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві суму грошових коштів в строк до 01 березня 2018 року, що підтверджується письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи /л.с.8/. До теперішнього часу борг відповідачем не повернутий, від сплати ухиляється. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача доведеними, обґрунтованими, однак підлягаючими задоволенню частково у розмірі 300 000 грн., оскільки позивач не довів чому саме потрібно стягнути з відповідача борг у розмірі 500 000 грн., як зазначено ним у прохальний частині позовних вимог, якими доказами вказана сума обґрунтовується, чим не виконав вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв'язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 3000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial