Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відпові\- дача [PERSON] про стягнення заборгованості по договору займу. Із позову вбачається, що 11.10.2012 році позивач згідно розписки передав відповідачу 7000 доларів США. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суми боргу 15.11.2012 року. Розписку відповідач написав власноручно. 15.11.2012 року відповідач повернув гроші в сумі 500 доларів США, а решту пообіцяв повернути пізніше. На теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав та сума боргу на теперішній час по курсу НБУ становить 97 500 грн. Просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 97 500 грн., 3% річних від простроченої суми за два рики в розмірі 5 850,00 грн.. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача по справі у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на загальну суму 7000 доларів США, позивач зобов'язався повернути у термін до 15.11.2012 року суму, що підтверджується розпискою (а.с. 12). 15.11.2012 року відповідач повернув грошові кошти в сумі 500 доларів США, та спір між сторонами з даного приводу відсутній. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється. Така форма надана договору за бажанням сторін. Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Таким чином, факт підписання відповідачем договору позики є доказом отримання ним від позивача позики в сумі 7000 доларів США. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач повернув позивачу 500 доларів США, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача сума позики у розмірі 6 500 доларів США, що по курсу НБУ становить 97 500 грн. підлягають задоволенню. Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 850 грн. за два роки. Згідно ст. 1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач у позові просить стягнути 3% річних на суму займу у розмірі 97 500 грн. за період часу за два роки у розмірі 5 850 грн. Три відсотки річних складають - 5 850 грн. (97 500 грн. х 3% = 2 925 грн. : 12 місяців = 243,75 грн.). Оскільки період, за який необхідно стягнути три відсотки річних складає 24 місяці, то три відсотки річних за вказаний період складатимуть 243,75 грн. х 24 = 5 850 грн. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума 3% річних у розмірі 5 850 гривен. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення умов договору позики відповідачі до теперішнього часу не повернули позивачу грошові кошти, як передбачено договором, вони порушили зобов'язання. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума позики у розмірі 6 500 доларів США, що по курсу НБУ становить 97 500 грн., а також за два роки 3% річних від простроченої суми у розмірі 5 850 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 033 грн. 00 коп.

Outcome: approved