Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 03 травня 2013 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у вигляді 4065,00 грн. Гроші були передані через [PERSON], Відповідач зобов'язалася повернути грошові кошти у строк до липня 2013 року, про що написала відповідну розписку. По закінченні цього строку, [PERSON] не виконала свої зобов'язання щодо повернення зазначеної суми, на вимоги позивача щодо повернення суми боргу не реагує та відмовляється повернути гроші, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду і в судовому порядку вимагати їх повернення. Просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 4000,00 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання станом на час звернення до суду у розмірі 66,99 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,40 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та дав пояснення, аналогічні тим, які вказані у заяві. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін і тому можливо ухвалити заочне рішення згідно із частиною 1 статті 224 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, пояснення свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт укладення між сторонами договору позики підтверджується письмовою розпискою, згідно якої [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] - 4065,00 грн. у строк до липня 2013 року (а.с. 8). Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт отримання [PERSON] грошових коштів, належних позивачу [PERSON] у розмірі 4065,00 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 599 цього ж Кодексу, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 545 ЦК України визначено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Борговий документ, тобто оригінал розписки [PERSON] від 03.05.2013 року, до суду представлена позивачем, на розписці напис про повернення боргу відсутній. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 625 цього ж Кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити грошову суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних з 31.07.2012 року по 21.11.2013 року - день звернення з позовом до суду та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики, виходячи з наступного: три відсотки річних від простроченої суми 4065,00 грн. : 100% х 3% = 122,00 грн.; 122,00 грн. : 365 дн. = 0,33 грн. Таким чином, сума боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, становить 66,99 грн. (203 дн. х 0,33грн.), яка і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви позивач сплатив 229,41 грн. судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1), який і підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved