Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 вересня 2015 року звернувся із завою до Першої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 43/100 частини житлового будинку із відповідною частиною будівель та споруд, що знаходиться у [ADDRESS], у відповідності до матеріалів спадкової справи №1512/2013, яка була заведена 23.12.2013 року щодо майна померлої [INFO] року [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. від 16.09.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва з посиланням на те, що право власності на вказану частину житлового будинку у померлої не виникло. Позивач вважає, що його право в якості спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 43/100 частини домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; виділити в натурі частину будинку домоволодіння по [ADDRESS] під літ. «А», а саме квартиру №2 загальною площею 83.9 кв.м., що складається з передпокою №2-5 площею 7-7 кв.м., житлову кімнату 2-6 площею 16 кв.м.; визнати право власності в домоволодінні по [ADDRESS] під літ. «А» на прибудови «а», «а-5», «а-6», загальною площею що складається з приміщень: коридору №2-1 площею 1,2 кв.м., кухні №2-2 площею 9,2 кв.м, котельні №2-3 площею 1,4 кв.м., санвузлу №2-4 площею 3,8 кв.м., коридору №2-7 площею 8,1 кв.м., житлової кімнати №2-8 площею 18,1 кв.м., житлової кімнати №2-9 площею 15,8 кв.м.; визнати за ним право власності на будинок в домоволодінні по [ADDRESS] під літ. «Б» загальною площею 31,9 кв.м., що складається з коридору №1-1 площею 4,4 кв.м, кухні №1-2 площею 10,6 кв.м., житлової кімнати №1-3 площею 16, 9 кв.м.; визначити порядок користування земельною ділянкою у домоволодінні по вулиці Товарній 30/2, що у м. Києві, виділивши йому у користування земельну ділянку площею 338, 4 кв.м. або 0,03384 га. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених в позові підстав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] визнала позов в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, до суду надали клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Третя особа в судове засідання не з'явилася, до суду надала клопотання про розгляд справи у відсутність третьої особи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син - [PERSON]. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Народного суду Печерського району м. Києва, від 22.11.1976 року між [PERSON] та [PERSON] розірваний шлюб і проведено розподіл їх частки будинку, а саме виділено у власність [PERSON] 1/3 частину, і у власність [PERSON] виділено також 1/3 частину спірного будинку, інша 1/3 частка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого від 22.05.2006 року, яку зареєстровано в БТІ від 24.11.2006 року за № 20781. У відповідності до такого розподілу [PERSON] користувався кв. №3, [PERSON] кв. №2, а [PERSON] кв. №1. Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2008 року, справа №2-33/08 виділено в натурі [PERSON] частину будинку під літ. «А», а саме кв. №2 загальною площею 83.9 кв.м. що складається з передпокою №2-5 площею 7-7 кв.м., житлову кімнату 32-6 площею 16 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності в будинку під літ. «А» на самовільні прибудови «а», «а-5», «а-6», загальною площею що скадається з приміщень: коридору №2-1 площею 1,2 кв.м., кухні №2-2 площею 9,2 кв.м, котельні №2-3 площею 1,4 кв.м., санвузлу №2-4 площею 3,8 кв.м., коридору №2-7 площею 8,1 кв.м., житлової кімнати №2-8 площею 18,1 кв.м., житлової кімнати №2-9 площею 15,8 кв.м. Визнано за [PERSON] право власності на самовільно побудований будинок під літ. «Б» загальною площею 31,9 кв.м. що складається з коридору №1-1 площею 4,4 кв.м, кухні №1-2 площею 10,6 кв.м., житлової кімнати №1- 3 площею 16, 9 кв.м. Визнано, що частка [PERSON] у спільній частковій власності становить 43/100 частин даного домоволодіння. Також, було виділено в натурі [PERSON] квартиру №3 загальною площею 28, 5 кв.м. по [ADDRESS] (частка якого у спільній частковій власності становить 5/100 частин даного домоволодіння). Виділено в натурі та визнано право власності за [PERSON] на квартиру №1 загальною площею 49,4 кв.м. по [ADDRESS] разом із самовільно збудованими приміщеннями в будинку під літ. «А» на квартиру №4 загальною площею 87,2 кв.м., прибудов до неї і другого поверху «мансарди» та інших допоміжних приміщень. Частка [PERSON] у спільній частковій власності становить 52/100 частин даного домоволодіння. Крім того, вище вказаним рішенням суду було встановлено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS], згідно варіанту поділу №2, що міститься у висновку додаткової судової будівельно-технічної еспертизи №105/86 від 06.10.2008 року визначивши, що земельна ділянка [PERSON] площею 338, 4 кв.м знаходиться між позначеним лініями з одного боку під №38-48 та з іншого боку №25-32. Співвласникам даного домоволодіння [PERSON] та [PERSON], також було встановлено порядок користування земельною ділянкою, а саме площею 326,0 кв.м. та 274,0 кв.м. відповідно. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Однак, як встановлено судом, [PERSON] за життя не зареєструвала своє право на спадщину у визначений законом спосіб. Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Відповідно до п. 3.1 роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України). Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 Цивільного Кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Враховуючи викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню, оскільки у інший спосіб позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадкове майно.

Outcome: approved