Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09.02.2016 року заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області по справі №531/2012/15-ц задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №500971439 від 12.02.2015 року та стягнуто заборгованість у сумі 41971,87 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 33811,20 грн., заборгованості по відсотках - 2733,57 грн., комісії - 4227,10 грн., штрафу - 1200 грн. та стягнуто судовий збір - 1218 грн. Виконавче провадження №52040410, відкрите на виконання вказаного рішення, закрите 30.07.2019 року у зв`язку з повною сплатою та перерахуванням [PERSON] боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. 15.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. був вчинений виконавчий напис за №982, яким було звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», не сплачену за кредитним договором №500971439 від 12.05.2015 року заборгованість, стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. було відкрито виконавче провадження №63405284 на підставі вказаного виконавчого напису №982 від 15.09.2020 року. Зазначає, що не мав жодних правовідносин із відповідачем - ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки жодних угод не укладав. Вважає виконавчий напис нотаріуса №982 від 15.09.2020 року таким, що вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал», а позивач заперечує наявність такої заборгованості та виконавчий напис вчинено на угоді, яка вчинена у простій письмовій формі, а не на нотаріально посвідченому договорі, як це визначено чинним законодавством України. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 18.12.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.12.2020 року задоволено заяву [PERSON] та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №982 від 15.09.2020 року щодо проведення стягнень з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою суду від 05.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. письмові докази по справі. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, не повідомив про причину неявки. 12.01.2021 року до суду надійшов відзив відповідача ТОК «Вердикт капітал» у якому зазначено про те, що вони, як стягувач мали право звернутися до нотаріуса за захистом своїх прав та надали усі необхідні документи. Нотаріусом також були вчинені правомірні дії щодо вчинення виконавчого напису. У зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позову. Також відповідачем було надано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не додано до матеріалів справи належні підтвердження здійснення витрат на отримання професійної правничої допомоги. Приватний виконавець Гречин Н.В. у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду, не повідомила про причини неявки. Приватний нотаріус Секістова Т.І. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце його проведення, направила до суду пояснення щодо правомірності вчинення нею виконавчого напису та, на виконання ухвали суду від 05.03.2021 року надіслала копії документів, на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис. Просила справу розглядати без її участі. АТ «Альфа-Банк» у судове засідання свого представника не направили, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду, не повідомили про причину неявки. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис за №982 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Вказаний виконавчий напис відповідачем було пред`явлено для примусового виконання за яким було відкрито виконавче провадження № 63405284. Позивач, дізнавшись про існування вказаного виконавчого напису нотаріуса звернувся до суду за захистом свого права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно витребуваних у приватного нотаріуса документів, кредитний договір №500971439 від 12.02.2015 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», не є нотаріально посвідченим. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що наявна заборгованість в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, оскільки позивач заперечує факт безспірної заборгованості та надав до суду докази того, що згідно рішення суду за вказаним кредитним договором заборгованість з нього було стягнуто та виконавче провадження по виконанню вказаного рішення було закрито у зв`язку з повним погашенням заборгованості, а відповідачем до суду доказів на підтвердження наявності заборгованості надано не були, також судом встановлено порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а саме вчинення виконавчого напису на не нотаріально посвідченій угоді, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 840,80 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн., а всього - 1261,20 грн. Також підлягають стягненню витрати за надання позивачу професійної правничої допомоги у сумі 4000,00 грн., оскільки представником позивача до суду надано підтверджуючі документи щодо здійснення цих витрат, а саме: договір про надання правничої (правової) допомоги від 27.11.2021 року, копію акту виконаних робіт від 19.04.2021 року, копію квитанції від 19.04.2021 року на суму 4000,00 грн. та детальний опис робіт від 19.04.2021 року.

Outcome: approved