overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом , мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована відповідач, які декілька тому років назад виїхала з нього та більше не проживає в ньому. Позивач не звертався до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку проживання, оскільки йому невідомо її теперішнє місце проживання. Тому позивач був вимушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом оголошення на веб-сайті судової влади. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні обставини по справі. Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно з копією карти реєстрації особи, виданої Виконавчим комітетом Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована - [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в належному будинку позивача, але в ньому фактично не проживає. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] понад шести років без поважної причини не проживає у житловому будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 71 ЖК України- Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду достатньо доказів для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач, який з 2003 року в ньому не проживає. Позивач декілька разів звертався до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку проживання, але дане питання так і залишилось невирішеним. Оскільки позивачу невідомо теперішнє місце проживання відповідача, а також, той факт, що [PERSON] добровільно зніматися з реєстраційного обліку не бажає, тому [PERSON] був вимушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення на веб-сайті судової влади. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що проживає з позивачем по сусідству біля 9 років та вказав, що відповідач не проживає в належному житловому будинку [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою та вказала, що разом із позивачем проживає його мати, а відповідач не проживає в даному будинку 15 років. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні обставини по справі. Відповідно до копії договору дарування серії ВАЕ №955638 від 22.04.2003 року, копії Витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно№24697745 від 07.12.2009 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Генічеської міської ради Херсонської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в належному будинку позивача, але в ньому фактично не проживає. Крім того, пояснення в судовому засіданні свідків додатково підтверджують факт того, що відповідач протягом довгого часу не проживає в належному будинку позивача. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] біля 15 років без поважної причини не проживає у житловому будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 71 ЖК України- Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду достатньо доказів для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровані відповідачі, які з 2010 року в ньому не проживають, не сплачують кошти за житлово-комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей не мають, не ведуть спільне господарство. Так, оскільки підстав для продовження терміну зберігання за відповідачами права користування житловим будинком немає, позивач був вимушений звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляд справи повідомлялись належним чином, шляхом поштового повідомлення. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що відповідачі вже більше 5 років не проживають в належному будинку позивача. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні обставини по справі. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку серії АВА №029906 від 03.07.1999 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до копії Акту обстеження житлово-побутових умов заявника від 09.12.2019 року, складеного депутатом Генічеської міської ради, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , але фактично в ньому не проживають. Крім того, пояснення в судовому засіданні свідків додатково підтверджують факт того, що відповідачі протягом тривалого часу не проживають в належному будинку позивача. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більш одного року без поважної причини не проживають у житловому будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 71 ЖК України- Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду достатньо доказів для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком по [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач, який з 2009 року в ньому не проживає. Позивач декілька разів звертався до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку проживання, але дане питання так і залишилось невирішеним, тому [PERSON] був вимушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом поштового повідомлення. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] біля 10 років не проживає в будинку позивача. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні обставини по справі. Відповідно до копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку серії [NUMBER] від 06.11.1997 року, частиною житлового будинку, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до довідки №1834 від 12.06.2019 року, виданої Виконкомом Генічеської міської ради Херсонської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. Крім того, пояснення в судовому засіданні свідків додатково підтверджують факт того, що відповідач протягом довгого часу не проживає в належному будинку позивача. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] біля 10 років без поважної причини не проживає у житловому будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 71 ЖК України- Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду достатньо доказів для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 1995 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON]. На праві приватної власності відповідачці належить 1/2 житлового будинку по вул. Паркова буд. 58, с. Новоалександрівка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а також квартира [ADDRESS]. Вважав дане майно об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та просив визнати за ним та дітьми право власності на будинок. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про визнання позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що з 23 вересня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому виконком Новоолександрівської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 9). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2011 року шлюб зареєстрований 23 вересня 1996 року виконкомом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 50, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Відповідно до договору довічного утримання від 31 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], відповідачка, після смерті [PERSON], отримала квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). 14 жовтня 2005 року Дніпропетровським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» зареєстровано права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою вул. Паркова буд. 58, с. Новоалександрівка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області та внесено відповідні зміні до технічного паспарту на житловий будинок (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 ст.60 СК України діє презумпція права спільної сумісної власності подружжя на речі, придбані ним за час шлюбу. Таким чином, вищевказана квартира та будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь-яких домовленостей між сторонами судом встановлено не було. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON], яка на випадок своєї смерті згідно заповіту від 22 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №185, заповіла все своє майно та житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], своїй дочці [PERSON] та своєму онуку, тобто позивачу, в рівних долях по 1/2 частки кожному. Однак, після смерті спадкодавця у шестимісячний строк він належно не прийняв спадщину через те, що проживав та працював за межами України, а саме у м. Москва Російської Федерації, а про існування заповіту дізнався нещодавно зі слів своєї тітки [PERSON] Оскільки вважає, що строк для прийняття спадщини за [PERSON] ним був пропущений з поважних причин, тому просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, подав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 22 червня 2013 року виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 4). Також встановлено, що [PERSON] заповіла все своє майно та належний їй житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по 1/2 частині, про що свідчить заповіт від 22 грудня 2005 року, посвідчений секретарем виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Павлич Л.В., зареєстрований в реєстрі за №185 (а. с. 7). Крім цього встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] в межах строків, передбачених ст. 1270 ч. 1 ЦК України, не прийняв спадщину, оскільки проживав та працював за межами України та не знав про існування заповіту (а.с. 23). Згідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач [PERSON] вчасно не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки проживав та працював за межами України та не знав про існування заповіту, а отже пропустив даний строк з поважних причин, тому суд вважає, що йому необхідно визначити додатковий чотирьохмісячний строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 09 серпня 2021 року в Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №13. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання стало неможливим, оскільки вони не знаходять взаєморозуміння, вони не підтримують жодних сімейних зв`язків. Збереження сім`ї неможливе і суперечить його інтересам. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними порозуміння та довіри. Просить розірвати даний шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, примиритися з позивачем не бажає. Також, просила відновити її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2021 року в Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим 09 серпня 2021 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області. Від шлюбу в сторін по справі дітей немає. Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини сторони не підтримують, тому подальше збереження шлюбу неможливе. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 серпня 2021 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №13, слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка просить відновити їй дошлюбне прізвище, то суд вважає за доцільне відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 10 червня 2017 року в Гусятинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №46. Позивач вказує, що від даного шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне проживання стало неможливим, оскільки фактично з 01.10.2020 року вони не проживають разом, також на побутовому рівні постійно виникають конфлікти та різні непорозуміння. У зв`язку із цим між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просить розірвати даний шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2017 року в Гусятинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №46, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим 10 червня 2017 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від шлюбу в сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Васильковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 05 грудня 2017 року. Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини не підтримують, тому подальше збереження шлюбу неможливе. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 червня 2017 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №46, слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved