Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що 09.02.2008 року помер [PERSON], який приходився йому дідусем. Після його смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру в житловому будинку ЖБК «Машинобудівельник-8», правонаступником якого є відповідач. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, адже його сестра [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на його користь. Однак, оформити право спадщини в установленому законом порядку він не може, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не оформив свідоцтва про власність на спірну квартиру, хоча повністю сплатив пай, тому він просить суд визнати за ним право власності на вищезазначену квартиру. Позивач і його представник, будучи належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, від позивача до канцелярії суду надійшла заява щодо розгляду справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Компас», у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України неявка позивача, його представника, представника відповідача, третіх осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, його представника, представника відповідача, третіх осіб. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії 1-ЖС № 101734, виданого 10.02.2008 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер 09.02.2008 року, про що в книзі реєстрації смертей 10.02.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 1412 (а.с. 11). Позивач [PERSON] є внуком померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 321432 від 17.11.2016 року (а.с. 9) і свідоцтвом про народження, серії І-УЮ № 166376 від 04.04.1963 року (а.с. 7). 10.07.1967 року [PERSON] видано ордер № 54 на підставі рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу № 8 на право заняття квартири [ADDRESS]. Склад сімї: дружина [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до довідки № 21 від 08.11.2016 року, виданої головою та бухгалтером Житлово-будівельного кооперативу-8 «Машинобудівельник» (а.с. 15), вартість квартири № 54, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд.124-а, в сумі 4 041 карбованців, сплачена [PERSON] повністю в 1982 році. На підставі витягу з ЄДРПОУ встановлено, що Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Компас» є правонаступником Житлово-будівельного кооперативу «Машинобудівельник-8» (а.с. 17-22). Згідно зі спадковою справою № 532, заведеної 01.06.2002 року після смерті [PERSON], 01.06.2002 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], а 13.05.2017 року [PERSON] У матеріалах спадкової справи інші заяви, а також інформація про можливих інших спадкоємців, відсутня. Відповідно до інформації, наданої Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, спадкова справа після [PERSON], [PERSON] не заводилася. Відповідно до підпункту «б» пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. На підставі ч. 3 ст. 384 Цивільного кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 Цивільного кодексу України «Здійснення права на спадкування») і оформлення спадщини (глава 89 Цивільного кодексу України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 Цивільного кодексу України), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Оцінивши докази в їх сукупності та відповідно до ст. ст. 15, 48 Закону України «Про власність», що діяв на час виплати паю за квартиру, ст. 384 Цивільного кодексу України, суд вважає, що оскільки [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за спірну квартиру, то набув право власності на неї, а позивач має право її успадкувати. Таким чином, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. У звязку із тим, що позивач не просив стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved