Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що він володіє транспортним засобом автомобілем ЗАЗ-11020616, 1995 РОКУ виготовлення, двигун №0325708, ШАСІ №ХТЕ11020650309536, червоного кольору, державний номерний знак -30425 ММ. Власником зазначеного транспортного засобу була його матір [PERSON], яка померла 06 листопада 2009 року. Спадщину після матері він у встановленому законом порядку не прийняв. Він безперервно та відкрито володіє та користується автомобілем з 2005 року, та посилаючись на норми\~ст. 344 ЦК України, просив суд визнати за ним право власності на автомобіль ЗАЗ-11020616, 1995 РОКУ виготовлення, двигун №0325708, ШАСІ №ХТЕ11020650309536, червоного кольору, державний номерний знак -30425 ММ. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що міська рада є тільки формальним відповідачем, та при вирішенні даного питтання поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~\~ власником транспортногоавтомобіля ЗАЗ-11020616, 1995 року виготовлення, двигун №0325708, ШАСІ №ХТЕ11020650309536, червоного кольору, державний номерний знак -30425 ММ, \~ є [PERSON], яка померла 06 листопада 2009 року. (а.с.3,5) Відповідно до\~ст. 344 ЦК України, на яку як на підставу позову посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1\~ст. 83 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~(особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Як встановлено дослідженими в справі доказами, позивачу [PERSON] з достовірністю було відомо, що власником спірного транспортного засобу є його матір [PERSON], яка померла 06 листопада 2009 року. Зокрема, позивачу від власника надавалась довіреність серії ЗСВ №481462 від 27 травня 2005 року зокрема, уповноважувала позивача керувати належним їй автомобілем, представляти її інтереси в органах ДАІ, експлуатувати та користуватися належним їй на праві власності транспортним засобом (без право розпорядження ним). Із змісту наданої до суду довіреності вбачається, що позивача було наділено правомочностями на користування належним відповідачеві автомобілем, що, з огляду на положення ст.237, ч. 3 ст.238 ЦК України, не допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано. Тобто, позивач [PERSON] користувався належним відповідачу майном (транспортним засобом) з дозволу власника (відповідача), знав, що користується чужим майном на відповідній правовій підставі. Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми\~ст. 344 ЦК України. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абз. 1 п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Пунктом 8 вищевказаних Правил визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Як встановлено дослідженими в справі доказами, встановлений у законодавстві України спеціальний порядок набуття у власність спірного транспортного засобу, сторонами у справі не було дотримано. Отже, у позивача [PERSON]\~\~право власності на спірний автомобіль не виникло. З цих підставі суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed