Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Завадинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про скасування рішень Завадинецької сільської ради. В позові позивач послався на те, що Рішенням № 3 від 09.01.2013 року Завадинецької сільської ради Ізяславського району йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для приватизації земельної ділянки під будинком та для ведення селянського господарства. Рішенням Завадинецької сільської ради від І3.05.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» сесія скасувала своє рішення № 3 від 09.01.2013 року в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою Цим рішенням повторно було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на загальну площу земель 0,4587 га. Іншим Рішенням позачергової ХХХУ сесії УІ скликання від 22 жовтня 2014 року Про внесення змін до рішення № 2 XXX сесії УІ скликання від 13.05.2014 року у внесенні змін до меж земельної ділянки в натурі на приватизацію земельної ділянки в розмірах 11,52 на 11.00 та 11.52 на 12.50 м, йому було відмовлено. Він вважає, що рішення Завадинецької сільської ради від 22 жовтня 2014 року та рішення ради від 13 травня 2014 року є незаконними і підлягають до скасування, оскільки рішення ради є остаточними і не підлягають скасуванню самою ж радою. Крім того, останнім рішенням ради надано дозвіл на розробку техдокументації із землеустрою на встановлення зовнішніх меж земельної ділянки для ведення селянського господарства у меншому розмірі, ніж передбачену чинним законодавством, чим було порушено його право. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та суду дали пояснення щодо тих обставин, вказаних вище в даному рішенні. Крім того, вказали на те, що в березні 2014 року за рішенням сесії від 09.01.2013 року було виготовлено одну технічну документацію на встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), відповідно якої частина земельної ділянки виходить на звалище перед будинком до дороги, а після того, коли голова сільської ради не погодився з цим проектом, то його було перероблено на інший, з яким позивач не згоден. В зв'язку з тим, що суттєво порушуються права і інтереси позивача, просять суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що на сесії сільської ради в січня 2013 році за заявою позивача, йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації на встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для обслуговування будинку і ведення особистого селянського господарства з подальшою приватизацією цих земельних ділянок. Коли було виготовлено технічну документацію, він не погодив межі земельної ділянки, так як частина виходить на землі комунальної власності загального користування, де проходить лінія електропередач, проходить худоба жителів села, водопровід. А тому, після внесення даного питання на сесію, останньою було прийнято рішення в травні 2014 про втрату чинності рішення від січня 2013 року, і фактично надано новий дозвіл на виготовлення техдокументації на земельні ділянки на місцевості. А рішенням сесії від 22.10.2014 року, яким внесено зміни до рішення сесії від 13.05.2014 року, а саме в зміні меж земельних ділянок, яким відмовлено надання дозволу на виготовлену документацію щодо частини земельної ділянки, яка виходить на землі загального користування. Вважає, що позов в цій частині є безпідставним і не підлягає до задоволення. В частині того, що дано дозвіл на виготовлення техдокументації на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірах менших, ніж передбачено законом, він погоджується, та не заперечує права позивача на отримання земельної ділянки в тому розмірі, що передбачений законом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що в селі люди занепокоєні тим, що представник позивача [PERSON], яка є донькою позивача [PERSON], виготовила технічну документацію, якою хоче приватизувати частину земель загального користування, а тому вони, жителі с. Завадинці, подали до сесії сільської ради заяву про заперечення щодо надання частини ділянки для приватизації, так як там проходить водогін, ходить худоба. Суд, вислухавши сторони, свідків судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Згідно вимог п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України Цивільного кодексу України судам (підсудні) справи за заявами, зокрема - про визнання недійсною відмови у розгляді заяв громадян про безоплатну передачу у власність (приватизацію) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського й особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, дачного будинку та індивідуального гаража. Позивач саме оскаржує рішення № 2 XXX сесії У1 скликання від 13.05.2014 року с. Завадинці «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення ) меж земельних ділянок в натурі та позачергової ХХХУ сесії УІ скликання від 22 жовтня 2014 року «Про внесення змін до рішення № 2 XXX сесії УІ скликання від 13.05.2014 року» яким йому відмовлено в наданні права на виготовлення техдокументації на частину земельної ділянки, яка відноситься до земель загального користування. Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції постанови від 19 березня 2010 р.), згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Як встановлено в судовому засіданні, оскаржувані акти органу місцевого самоврядування - є проміжними, а не такими, якими виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а саме про право власності чи користування земельною ділянкою. Крім того, у відповідності до п. 4. Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать : а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). За таких обставин, в цій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Як одною з підстав звернення до суду позивача про скасування рішення № 2 ХХХ сесії У1 скликання від 13.05.2014 року, представники позивача послалися на те, що для ведення особистого селянського господарства дано дозвіл на виготовлення та розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, у розмірі меншому, ніж передбачено Законом. Так, у відповідності до п. б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більшому, ніж 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Як видно із рішення сесії, для таких цілей позивачу виділено 0.2087 га, що значно менше і не узгоджується з вимогами вищеназваної норми закону, а тому в цій частині рішення № 2 ХХХ сесії У1 скликання від 13.05.2014 року є незаконним і підлягає до скасування. В іншій частині позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: partial