Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із:земельної ділянка кадастровий номер [NUMBER], площею 3,064 га., яка розташована в межах Трушківської сільської ради Білоцерківської сільської ради Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що він фактично прийняв спадщину згідно з нормами ЦК УРСР, вступивши у володіння та управління спадковим майном після смерті батька та маючи намір оформити свої права на спадкове майно звернувся до Білоцерківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, 26.02.2019 року позивач отримав відмову в оформленні спадкового майна, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, розміром 3,064 га., яка розташована на території Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що належала його батькові, [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі її представника, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] у віці 71 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянка кадастровий номер [NUMBER], площею 3,064 га., яка розташована в межах Трушківської сільської ради Білоцерківської сільської ради Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з довідки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 18.01.2019 року №02-27-45, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв його син [PERSON], який після смерті батька вступив у володіння та управління спадковим майном. Встановлено також, що позивач звернувся до Білоцерківської районної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було постановлено відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка розташована на території Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка належала померлому [PERSON], що підтверджується постановою 223/02-31 від 06.02.2019 року. З вказаної постанови вбачається, що відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру №55025740 від 06 лютого 2019 року спадкова справа щодо майна померлого - не відкривалась. Інших спадкоємців не встановлено. Згідно з листом міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області №424/121-18 від 18.12.2018 року, за померлим [PERSON] в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Раставиця» рахується сертифікат серії [NUMBER], зареєстрований за № 678. Розмір земельної частки (паю) становить 3,51 умовних кадастрових гектарів. На підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 296 від 15.09.2005 року виготовлений, але не зареєстрований Державний акт на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], оскільки виготовлений після смерті власника, а його реєстрація суперечила б нормам земельного законодавства. Оскільки через органи нотаріату позивач не має можливості реалізувати спадкові права він звернувся до суду. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO], на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця першої черги, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, догляд за його збереженням, проведення ремонту та ін.). Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Враховуючи, що в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказану вище земельну ділянку, оформити через органи нотаріату право на спадкове майно не вбачається можливим, суд вважає, що право позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту, і тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved