Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» (далі ПАТ «ФК «Металіст»), в якому просить стягнути з відповідача суму боргу по заробітній платі, що виникла за період з листопада 2014 року по вересень 2016 року, середній заробіток за весь час затримки за шість місяців на загальну суму в розмірі 38200,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, що виникла починаючи із жовтня 2014 року по вересень 2016 року, середній заробіток за весь час затримки по квітень 2017 року включно, на загальну суму в розмірі 41 825,28 грн., та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. В частині стягнення моральної шкоди позивач відмовився від даної вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він був прийнятий до ПАТ «ФК «Металіст» на посаду охоронця-вихователя з 01.02.2012 року на підставі наказу № 33 від 01.02.2012 року. За час трудових відносин, з жовтня 2014 року, виплати заробітної плати позивачу здійснювалися нерегулярно, не в повному обсязі, а з травня 2016 року і зовсім припинилися. Він неодноразово звертався до керівництва ПАТ «ФК «Металіст» з проханням про виплату заборгованості по заробітній платі, на що регулярно отримував обіцянку про виплату, але заборгованість так ніхто і не виплачував. 02.09.2016 року позивач звільнився з ПАТ «ФК «Металіст» за власним бажанням у зв'язку з невиплатою заробітної плати згідно наказу про звільнення № 198 від 31.08.2016 р. На дату звільнення ПАТ «ФК «Металіст» не виплатив всіх сум, що належать позивачу у звязку із звільненням та заборгованістю по заробітній платі, що виникла за попередній період. Станом на 02.09.2016 року за ПАТ «ФК «Металіст» утворилася заборгованість, у виплаті якої позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю грошових коштів на рахунку ПАТ «ФК «Металіст». Вже після звільнення позивачу стало відомо, що в зв'язку з кризою в країні, відсутністю коштів у підприємства для виплати заробітної плати в розмірі, який був встановлений раніше, при більш сприятливих економічних умовах, ПАТ «ФК «Металіст» був введений режим неповного робочого часу з 01.08.2014 року і, бухгалтерією, здійснювалося нарахування та виплата заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу відповідно до наказів генерального директора ПАТ «ФК «Металіст» про введення режиму неповного робочого часу. Нібито він був повідомлений про встановлені умови праці і йому також відомо про відсутність фінансування підприємства і відсутність коштів для виплати йому та іншим працівникам підприємства заробітної плати. У зв'язку з цим з жовтня 2014 по грудень 2015 року йому виплачувалася зарплата в розмірі від 700 до 800 грн., замість належних 2000 грн., та більше, за даний період часу, мені ніхто ні чого не винен. Він вважає це незаконним та стверджує, що до теперішнього часу про будь-які накази про зміну тривалості робочого часу його не повідомляли, ні в усній, ні в письмовій формі. З моменту початку роботи до звільнення його трудовий розпорядок не змінювався, він як працював в режимі «доба-три», так і продовжував працювати. Таким чином, на думку позивача дії ПАТ «ФК «Металіст» є незаконними, такими що порушують його права, та не відповідають діючим нормативним актам. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, позивачем надано суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням поданих заперечень, згідно яких позов визнала частково, а саме в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 8332,03 грн. за період травень 2016 року - вересень 2016 року. З приводу інших позовних вимог зазначено, що у звязку з фінансовим становищем підприємства та скороченням робіт ПАТ «ФК «Металіст» було введено режим неповного робочого часу з жовтня 2014 р. по березень 2016 р., та бухгалтерією підприємства здійснювалося нарахування та виплата заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу відповідно до наказів генерального директора ПАТ «ФК «Металіст» про введення режиму неповного робочого часу. Одночасно вона не може довести, що позивач був повідомлений про існування цих наказів. За даними бухгалтерського обліку підприємства за ПАТ «ФК «Металіст» рахується заборгованість перед [PERSON] за період травень 2016 р. - вересень 2016 року у загальному розмірі 8332,03 грн. Заборгованість по виплаті позивачу нарахованої заробітної плати за період з жовтня 2014 р. по квітень 2016 р. за даними бухгалтерського обліку відсутня. Зважаючи на вищевикладене, відповідач заперечує щодо решти позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON] та наказу від 01.02.2012 року № 33, [PERSON] працював в ПАТ «ФК «Металіст». 02.09.2016 року [PERSON] звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 198 від 31.08.2016 року. Згідно штатного розкладу оклад позивача на посаді охоронця-вихователя станом на жовтень 2014 р. складав 2480,00 грн. щомісячно, а з січня 2016 р. 2484,48 грн. Відповідно із порядком розрахунку відрахувань із сум заробітної плати, згідно із Податковим кодексом, сума заробітної плати, що підлягає виплаті працівнику, розраховується шляхом віднімання із суми нарахованої заробітної плати наступних податків: Єдиного соціального внеску (ЄСВ) в розмірі 3,6 %; податку на доходи фізичних осіб (прибутковий податок) (ПДФО) в розмірі 15%, 20%; Військового збору - 1,5%. Таким чином, виходячи із окладу позивача в розмірі 2480,00 грн., заробітна плата, що повинна була виплачуватися позивачу з жовтня 2014 р. по грудень 2015 р. складається з: ЄСВ = 2480,00 : 100 х 3,6% = 89,28 грн., сума ПДФО (2480,00 - 89,28) : 100 х 15% = 358,61 грн., сума воєнного збору 2480,00 : 100 х 1.50% = 37,2 грн. Тобто всього утримано за рахунок працівника 485,09 грн., до виплати належить сума в розмірі 1994,91 грн. (2480,00 - 485,09 = 1994,9 грн.). Вказана сума заробітної плати належить до виплати позивачу щомісячно, виходячи із окладу у 2480,00 гривень, починаючи із жовтня 2014 р. по грудень 2015 р. загальна сума за цей період повинна була скласти 29923,65 грн. Відповідно до довідки про заборгованість по заробітної плати співробітника [PERSON] за період жовтень 2014 р. вересень 2016 р., ПАТ «ФК «Металіст» з жовтня 2014 р. по грудень 2015 р. виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 12889,15 грн. Таким чином, сума боргу по заробітної платі [PERSON] за період з жовтня 2014 р. по грудень 2015 р. склала 17034,50 грн. (29923,65 - 12889,15 = 17034,50 грн.). Враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яким було змінено порядок розрахунку сум податків що нараховуються та відраховуються із заробітної плати починаючи із січня 2016 року, заробітна плата, що повинна виплачуватися [PERSON] розраховується наступним чином: розрахована сума ПДФО: 2484,48 : 100 х 18% = 447,21 грн., розрахована сума воєнного збору: 2484,48 : 100 х 1.50% = 37,27 грн., та всього утримано за рахунок працівника: 484,48 грн. До виплати належить сума 2000,00 грн. (2484,48 - 484,48 = 2000,00 грн.). Однак позивач та відповідач визнали та погодились із сумою заборгованості 8332,03 грн. за період травень 2016 р. - вересень 2016 р. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен громадянин має право на працю що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підстав укладеного трудового договору. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику, регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох раз на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Суд не може прийняти до уваги докази відповідача стосовно встановлення в ПАТ «ФК «Металіст» скороченого робочого часу, виходячи з наступного. Відповідно абзацу 3 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Згідно абзацу 4 ст. 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом б статті З6 КЗпП України. Надані суду відповідачем накази ПАТ «ФК «Металіст» про встановлення скороченого робочого часу не відповідають абзацу 3 ст. 32 КЗпП України, так як вони не містять підпису позивача [PERSON] про ознайомлення з ними, та відповідно - погодження із змінами істотних умов праці на ПАТ «ФК «Металіст» . Таким чином, надані в якості доказів по справі накази ПАТ «ФК «Металіст» про встановлення режиму неповного робочого часу не відповідають нормам трудового законодавства, та не є допустимими та належними доказами, що мають свідчити про встановлення режиму неповного робочого часу для позивача та його ознайомлення з ними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заробітної плати обґрунтовані та підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати за період з жовтня 2014 р. по грудень 2015 р. в розмірі 17034,50 грн. та за період з травня 2016 р. по вересень 2016 р. в розмірі 8332,03 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи те, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку в день звільнення, а заборгованість по заробітній платі, виплатам, необхідним при звільненні становить у загальній сумі 25366,53 грн., ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» повинний виплатити [PERSON] його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що був затверджений Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Термін розрахунку останні два повних робочих місяці (ч. 2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто липень та серпень 2016 року. Середньоденна заробітна плата складає: 1598,10 грн. (липень 2016 р.) + 2691,31 грн. (серпень 2016 р.) : 43 робочі дні за два місяці (21 робочих днів у липні 2016 р. та 22 робочі дні у серпні 2016 р.) = 99 грн. 75 коп. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100). Період невиплати належної заробітної плати з 05.09.2016 р. по 30.04.2017 р. Кількість робочих днів за цей час становить: вересень 2016 року 20 робочих днів; жовтень 2016 року 20 робочих днів; листопад 2016 року 22 робочих дня; грудень 2016 року 22 робочих дня; січень 2017 року 20 робочих днів; лютий 2017 року 20 робочих днів; березень 2017 року 22 робочих дня; квітень 2017 року 19 робочих днів. Разом: 165 робочих дня. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 16458,75 грн. (99,75 х 165 робочих днів = 16458,75 грн.) з урахуванням податків. Таким чином, нарахований середній заробіток за час затримки з 05.09.2016 р. по 30.04.2017 р. складає 16458,75 грн. з урахуванням податків. Суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 16458,75 гривень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, що виникла починаючи із жовтня 2014 р. по вересень 2016 року та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку на загальну суму в розмірі 41 825,28 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.\~\~ Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved