Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 21.09.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №31. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння у відносинах, що призвело до втрати почуття любові, подружжя мешкає окремо один від одного, а тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] до залу суду не з`явився, надіславши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника [PERSON] , позов підтримав. Відповідач [PERSON] також надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.09.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.09.2006 відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Середино-Будського\~районного управління\~юстиції Сумської\~області/а.с.21/. Під час шлюбу у сторін народилися двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідотцва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.10.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції Сумської області /а.с.11/, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.01.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції Сумської області /а.с.12/. Шлюб між сторонами на даний час носить формальний характер, сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини з вересня 2018 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає, між сторонами досягнуто згоди про місце проживання дітей. Примирення між ними стало неможливим, про що позивач зазначив в своїй заяві. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дана сім`я розпалась остаточно, у сторін відсутні почуття взаємної любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу, подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також визначено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 420,40 грн. За ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 420,40 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved