Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 7 355, 55 грн. В позовній заяві, яка в подальшому була уточнена, позивач [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем має доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем розірвано, донька проживає разом із нею. За рішенням суду, відповідач на її користь сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 1 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону. Наголошувала, що займається вихованням дитини самостійно, відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, а грошових коштів, які відповідач сплачує у якості аліментів, на лікування дитини не вистачає. [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що з моменту припинення шлюбних відносин він доньку не бачив, оскільки позивач чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною. Наголошував, що за період з квітня 2018 року по листопад 2019 року ним сплачено більш ніж 20 000 грн. аліментів. Зазначав, що витрати понесені позивачем не є додатковими витратами на дитину. Представник [PERSON] надала відповідь на відзив в якій зазначила, що розмір аліментів які сплачує відповідач є недостатнім для утримання дитини. Наголошувала, що лікування, яке проходить донька у лікаря ортодонта та ортопеда-травматолога є необхідністю і зумовлене станом здоров`я дитини, а зазначені витрати не було можливості спрогнозувати заздалегідь, щоб включити їх у розмір аліментів. Представник [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.09.2012 року, виданим повторно Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 04.04.2012 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 грн. щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 20 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Тобто, якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно товарного чеку від 06.08.2018 року позивач понесла витрати на лікування [PERSON] у лікаря ортодонта, а саме витрати на пластику вуздечки, анестезію, аплікаційну анестезію, накладання швів та забезпечення інструментами при оперативному втручанні на суму 930 грн. Проведене лікування також підтверджується довідкою лікаря [PERSON] від 07.10.2020 року згідно якої [PERSON] було здійснено пластику вуздечки верхньої губи. Відповідно до медичної картки [PERSON] , останній було постановлено діагноз сколіоз та рекомендовано лікувально-фізіологічний комплекс. Згідно рекомендацій лікаря протягом вересня 2020 року [PERSON] понесені витрати на дитячий масаж у сумі 1 600 грн., що підтверджується товарними чеками фізичної особи підприємця [PERSON] . Чеки надані позивачем про придбання рюкзака, одягу, шкільного приладдя, засобів гігієни, іграшок та інші незначні витрати не можуть вважатися додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки не викликані особливими обставинами. Таким чином, позивачем було понесені додаткові витрати у загальному розмірі 2 530 грн. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, позивач може просити суд стягнути з відповідача лише частину понесених нею додаткових витрат, в даному випадку 1 265 грн. Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягненню додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1 265 грн.

Outcome: partial