Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що 11.11.2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Чопської міської ради, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 49. Спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося в силу різних причин. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, просить суд розірвати шлюб та не надавати строк для примирення. В судове засідання позивач [PERSON] зявився разом зі своїм представником, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.11.2010 року між [PERSON] та Вайдою (дошлюбне прізвище Навала) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Чопської міської ради, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 49, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ФМ №073878 від 11.11.2010 року. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка Вайда, дружини Вайда. Судом також встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинилися з січня 2013 року. Спільних дітей у подружжя не має. Спільне життя між подружжям не склалося в силу різних причин, на переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження шлюбу є неможливим, шлюб існує тільки формально. У звязку з наведеним, позивач просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved