Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок №118 по вул.Центральній в с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області з належними до нього надвірними господарськими будовами та спорудами в порядку спадкування після смерті його сестри [PERSON], яка померла 29 серпня 2015 року та брата [PERSON], який помер 05 листопада 2015 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 серпня 2015 року померла його сестра [PERSON] та 05 листопада 2015 року помер його брат [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будовами та спорудами у с.Дубриничі, вул.Центральна, №118 Перечинського району Закарпатської області. Оскільки, померла сестра [PERSON] та брат [PERSON] за життя не зареєстрували право власності на будівлю, яка є спадковим майном, а позивач має намір оформити таке, однак нотаріус у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно не може видати свідоцтво про право на спадщину, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявилася, подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення таких не заперечила. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2015 року померла сестра позивача - [PERSON], що стверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №206713 від 07 червня 2016 року, виданий Перечинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а 05 листопада 2015 року помер його брат [PERSON], що стверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №206714 від 07 червня 2016 року, виданий Перечинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Також встановлено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будовами та спорудами, що знаходиться по вул.Центральній, №118 у с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Крім цього встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач [PERSON] прийняв спадщину, однак у нього існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved