Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який згодом уточнив, до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштівза договором про надання консультаційних послуг в сумі 3655,63 доларів США, з яких : 3000 доларів США сума основного боргу, 615,44 доларів США розмір неустойки, 40,19 доларів США сума 3 % річних за прострочення виконання зобов»язання. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього умовами Договору №2904/2 про надання консультаційних послуг від 29.04.2014р. обов»язків, за умовами якого позивач на договірній основі здійснює консультування відповідача [PERSON]з приводу отримання імміграційної візи від Посольства США, а відповідач [PERSON] зобовязувався оплатити зазначені послуги, розмір яких становить 7000доларів США. Однак, відповідачем [PERSON] послуги оплачено частково в розмірі 4000доларів США. На неодноразові звернення до відповідача [PERSON] про сплату решти суми за договором, кошти відповідачем не сплачено, чим порушено зобов»язання за договором. Окрім договору на надання консультаційних послуг, між позивачем та [PERSON], [PERSON] 29.04.2014р. укладено договір поруки, відповідно до якого останні поручились за виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань за договором про надання консультаційних послуг від 29.04.2014року. Відповідач [PERSON] не виконав умови договору, в звязку з чим виникла заборгованість і є правові підстави для звернення до суду про стягнення коштів. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.04.2016р. позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] коштів залишені без розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву з проханням слухати справу без його участі, позов підтримує, відносно ухвалення заочного рішення судом не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявились і про причини неявки в суд не повідомили, хоча судом приймалися необхідні міри для належного їх повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За даних обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідачів з постановленням заочного рішення, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права, обов'язки та фактичні взаємовідносини сторін, представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. При розгляді справи судом встановлено наступне. 29.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір №2904/2 про надання консультаційних послуг. Згідно п.1.1. договору [PERSON] отримує, а СПД-фізична особа [PERSON] на договірній основі зобов»язується сприяти отриманню клієнтом імміграційної візи від Посольства США. Пунктом 6.2 договору встановлено, що клієнт зобов»язується сплатити повну вартість Договору в сумі 7000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати поетапно наступним чином: 6.2.1. Оплатити суму у розмірі 100 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше двох тижнів після підписання даного договору; 6.2.2. Оплатити суму у розмірі 900 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше двох тижнів після проходження співбесіди та підписання акту про виконання робіт; 6.2.3. Оплатити суму у розмірі 3 000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше шести місяців з моменту проходження співбесіди та підписання акту про виконання робіт; 6.2.4. Оплатити суму у розмірі 3 000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше одного року з моменту проходження співбесіди та підписання акту про виконання робіт. 19.08.2014року СПД - фізичною особою [PERSON] складено акт про виконання робіт за договором про надання консультаційних послуг, який підписаний [PERSON]. Згідно п.2, 3, 4 даного акту [PERSON] отримав послуги від СПД фізичної особи [PERSON] в повному обсязі на виконання договору від 29.04.2014року. Таким чином, строк виконання зобов»язань [PERSON] щодо оплати послуг за договором наступив 19.08.2015р. Пунктом 6.2.5 договору передбачено, що у випадку відмови Консульством у видачі візи «Клієнту», «Клієнт» звільняється від сплати коштів по Основному Договору, окрім коштів у вигляді 100 доларів США по курсу НБУ сплачених попередньо, за обов'язкового пред'явлення «Консультанту» офіційної відмови у видачі візи консульством США протягом 30 календарних днів з моменту такої відмови. В разі ненадання «Клієнтом» відмови Консульства у видачі візи у строки визначені у п.п. 6.2.5. п. 6 даного Договору, то послуги вважаються виконані «Консультантом» повністю та «Клієнт» зобов'язаний оплатити такі у порядку визначеному даним Договором. Пунктом 6.3 договору передбачена відповідальність за невиконання зобов»язань за договором, зокрема, за несвоєчасну оплату за надані консультаційні послуги, згідно з даним Договором, «Клієнт» сплачує «Консультанту» штрафні санкції у вигляді пені в розмірі один відсоток від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позов. При цьому, суд виходив із наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Із статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до вимог ст.599 Цивільного кодексу України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, станом на 29.01.2016року становить 3655,63 доларів США, з яких : 3000 доларів США сума основного боргу, 615,44 доларів США розмір неустойки, 40,19 доларів США сума 3 % річних за прострочення виконання зобов»язання. В забезпечення виконання умов кредитного договору № 2904/2 від 29.04.2014р. між СПД - фізичною особою [PERSON] та [PERSON] 29.04.2014р. укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання поручилась за виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань за договором №2904/2 про надання консультаційних послуг від 29.04.2014року. П.3.1 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником свого зобов»язання за основним договором. За нормами ч.1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором борж\-ника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання борж\-ником. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів погашення заборгованості. Згідно офіційного курсу валют, станом на 28.04.2016р. (день винесення судом рішення) курс долара США в еквіваленті до української гривні становить : 100 доларів США = 2521,5094грн. За таких обставин, суд вважає, що відповідачами було порушено зобовязання за Договором №2904/2 про надання консультаційних послуг від 29.04.2014р., у звязку із чим позовні вимоги про солідарне стягнення із відповідачів грошових коштів за договором в сумі 3655,63 доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 92177,06грн., підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачами. Згідно ст. 88 ЦПК України в користь позивача із відповідачів слід стягнути понесені судові витрати по справі, зокрема 950,47 грн. сплаченого судового збору, по 475,23грн. з кожного.

Outcome: approved