Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПАТ «ШУ «Покровське») про відшкодування моральної шкоди внаслідок отриманого професійного захворювання, в обгрунтування якого вказав, що з 20.12.2010 по 22.03.2017 він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи електрослюсарем підземним, та був звільнений 22.03.2017 за ст.40 ч.2 КЗпП України за станом здоровя. Під час трудової діяльності він підлягав впливу надмірного фізичного навантаження, пилу та шуму, концентрація та рівень яких перевищували гранічно допустимі норми. За наслідками чого він отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ ступеню, прикореневий та базальний пневмофіброз, легенева недостатність І-ІІ ступеню, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ступеню, хронічна радікулопатія L5 S1 ліворуч у стадії затихаючого загострення з помірним статикою-динамічним порушенням та больовим синдромом, про що підприємством був складений акт за формою П-4 від 19.05.2017. З 2013 року він лікувався амбулаторно та стаціонарно, методами самолікування та народної медицини. 27.06.2017 за висновком МСЕК йому було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності. Йому протипоказано праця із фізичним навантаженням, підземні умови, тривала робота на ногах, в умовах шуму. Він скаржиться на задишку, постійний кашель з виділенням мокротиння, іноді перебої в роботі серця, періодичний головний біль при підвищенні артеріального тиску, шум у вухах, зниження слуху на обидва вуха, біль у поперековому відділу хребта з іррадіацією в ліву ногу, оніміння в лівій нозі, загальна слабкість. Виникла необхідність у динамічних медичних оглядах та спостереженнях у профпатолога, гастроентеролога, ортопеда, невролога, отоларинголога. Рекомендовано санаторно-курортне лікування у профільних санаторіях, курси загально зміцнювальної, відновлювальної та протиневричної терапії. Що завдає йому додаткові незручності та втрату життєвих звязків. Думки про те, що він непрацездатний та є неповноцінним членом суспільства, пригнічують його. Вважає, що за наслідками професійного захворювання йому спричинено моральну шкоду, яку повинен відшкодувати відповідач через незабезпечення безпечних умов праці на підприємстві, оскільки перебуваючи на лікуванні, він не міг та не може вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, психологічний дискомфорт та значне порушення душевного спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. Після втрати працездатності в нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне знедужання та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. За станом здоровя він втратив роботу та не має можливості працювати в шахті і вести звичайний для нього образ життя. Наслідки профзахворювання дезорганізують життя та вимагають додаткових зусиль для його організації. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 45000 грн, які він просить суд стягнути на свою користь з відповідача. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, надавши письмове заперечення, згідно якого вона вважає вимоги позивача завищеними. Вказана шкода повинна бути розрахована із розрахунку 300 грн за 1% втрати працездатності, що дорівнює 19500 грн, саме ця сума на думку представника відповідача повинна бути стягнута на користь позивача. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 20.12.2010 знаходився у трудових відносинах з ПАТ «ШУ «Покровське», працюючи електрослюсарем підземним пятого розряду з повним робочим днем у шахті, звідки 22.03.2017 був звільнений за ч.2 ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, після звільнення з підприємства відповідача відомості про роботу відсутні, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.10-11). Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці Головного управління держпраці у Донецькій області № 66 від 27.02.2017 стаж роботи позивача [PERSON] у шкідливих умовах, за професією електрослюсаря підземного склав 28 років 10 місяців 23 дні. При виконанні [PERSON]Я трудових обовязків були завищені показники важкості та напруженості праці, статичне навантаження, нормативні значення робочої пози, монотонністі, з чого зроблено висновок про умови праці електрослюсаря підземного дільниці РГО ПАТ «ШУ «Покровське» [PERSON] згідно з «Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкістю та напруженості трудового процесу», затвердженої наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014: -по пилу 3 клас 2 ступень; -по шуму 3 клас 1 ступень; -по важкості праці 3 клас 1-2 ступень; -по мікроклімату 2 (допустимий) клас. Робоче місце слід вважати з шкідливими та важкими умовами праці (а.с.12-13). Згідно з висновками Медичного діагностичного центру від 24.10.2016 у [PERSON] виявлено: КТ-ознаки дегенеративних змін хребта (остеохондроз, спондилоартроз), протрузіі дисків, грижи L3-4 диску з компресією дуального мішка. Дегенеративний антелизтез L4 хребта І стадії (а.с.14). Згідно з випискою з амбулаторної карти [PERSON] останній з 28.02.2017 по 17.03.2017 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці академії медичних наук України», де за висновком центральної лікарсько-експертної комісії від 16.03.2017 № 9/194 йому вперше були встановлені професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневий базальний пневмофіброз, легенева недостатність І-ІІ ступеню, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ступеню, хронічна радікулопатія L5 S1 ліворуч у стадії затихаючого загострення з помірним статикою-динамічним порушенням та больовим синдромом. Підгрунттям для визначення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, дінамика захворювань, інформація про умови праці, згідно яких хворий під час роботи підлягав впливу пилу, концентрації якого у три рази перевищувала допустимі норми, шуму, рівень якого також перевищував ГДК, фізичні навантаження, фіксована робоча поза, нахили корпусу перевищували допустимі рівні. Стаж позивача в умовах пилу та шуму - біля 29 років 1 місяць. [PERSON] протипоказана робота в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища, фізичних навантажень, нахилів корпусу, фіксованої робочої пози. Йому рекомендовано динамічне спостереження профпатолога, гастроентеролога, ортопеда, невролога, отоларинголога, санаторно-курортне лікування у профільних санаторіях (а.с.15-17). Згідно з випискою з амбулаторної карти [PERSON] останній з приводу вказаних хвороб з 10.02.2014 по 20.02.2014 перебував на стаціонарному лікуванні, з 10.08.2014 по 22.08.2014 на амбулаторному лікуванні, з 11.04.2015 по 21.04.2015, з 10.02.2016 по 19.02.2016 та з 09.02.2017 по 20.02.2017 на денному стаціонарі, з 21.02.2017 по дату надання виписки (06.04.2017) в Мирноградській міській центральній лікарні (а.с.29, 30). 17.03.2017 Клінікою професійних захворювань на адресу ПАТ «ШУ «Покровське» було спрямоване повідомлення про професійне захворювання [PERSON] (а.с.27). За результатами розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань, що вперше виникли у позивача [PERSON], а саме: хронічного бронхіту ІІ стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневого базального пневмофіброзу, легеневої недостатності І-ІІ ступеню, хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості ІІ ступеню, хронічної радікулопатії L5 S1 ліворуч у стадії затихаючого загострення з помірним статикою-динамічним порушенням та больовим синдромом, 18.05.2017 на підприємстві відповідача складено акт за формою П-4, затверджений начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області. У п.п.16, 17 даного акту зазначено, що причиною професійних захворювань позивача є тривалий період роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора пил переважно фіброгенної дії, фізичне перевантаження, шум, що перевищує ГДК та нормативні значення (а.с.21-24). Згідно за довідкою до акту огляду МСЕК від 27.06.2017 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 27.06.2017 позивачу у зв'язку з професійним захворюванням вперше безстроково встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності: 10 % за приглухуватість, 25 % за хронічний бронхіт, 30% за хронічну радікулопатію, та третю групуа інвалідності безстроково, з рекомендаціями медикаментозного, санаторно-курортного лікування, спострегіння та лікування у невролога та пульмонолога (а.с.25-26). Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику у наслідок ушкодження його здоровя, здійснюється Фондом у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001 року. Обовязок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. За отриманим професійним захворюванням позивачу вперше була встановлена втрата професійної працездатності 27.06.2017, тому суд керується законодавством, діючим у зазначений період часу, тобто на час виникнення спірних правовідносин, бо це регламентовано ст.5 ЦК України, згідно якої акти цивільного законодавства, до яких відноситься Закон № 1105-ХIV, регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки Фонд на час виникнення спірних правовідносин не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.2371 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обовязок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обовязку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоровя працівника. Наявність небезпечних і шкідливих умов праці позивача встановлена актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого ним професійного захворювання, а висновок МСЭК від 27.06.2017 підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоровю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного звязку між ушкодженням здоровя та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт. Як зазначено вище, [PERSON] неодноразово звертався за допомогою до медичних установ через захворювання, які визначено професійними. В історіях його хвороб зафіксовано скарги на постійний кашель з виділеннм мокротіння, задишку при незначному фізичному навантаженні, шум у вухах, зниження слуху на обидва вуха, біль у поперековому відділі хребта з градацією в ліву ногу, оніміння в лівій нозі, загальну слабкість. Отримане позивачем захворювання вимагає від нього продовження лікування, спостереження у багатьох лікарів, обмежило виконувати фізичну роботу, роботу в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища, в решту-решт призвело до втрати професії, якій позивач присвятив все своє трудове життя, і яка була джерелом його доходу. Наведене свідчать про те, що позивач тривалий час зазнавав і по теперішній час зазнає фізичну біль і психічні страждання, внаслідок чого порушилися його нормальні життєві звязки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд приймає до уваги час роботи на підприємстві відповідача при тривалій праці у шкідливих умовах, які призвели до захворювань, на інших гірничих підприємствах, характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоровя, розмір і безстроковий характер стійкої втрати професійної працездатності, істотність вимушеності змін у життєвих стосунках потерпілого, який у віці 50 років втратив 65% своєї працездатності у звязку з професійними захворюваннями, те, що отримане ним ушкодження здоровя заважає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, потребує продовжувати лікування, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає можливим визначити позивачу розмір моральної шкоди у 26500 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн 00 коп. На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, законів України «Про охорону праці», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»,

Outcome: partial