Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру. Свої вимоги мотивує тим, що він разом із [PERSON] проживали у цивільному шлюбі з січня 2016 року, а із жовтня 2016 року почали спільно проживати у найманій квартирі за адресою [ADDRESS] . Він систематично виїжджав до Чеської Республіки на офіційне працевлаштування. З березня 2017 року вони переїхали проживати на іншу квартиру у [ADDRESS] . За три роки їхнього спільного сімейного проживання позивач відкладав кошти на придбання власного житла. В березні 2018 року вони разом знайшли квартиру по [ADDRESS] , яка була виставлена на продаж. Оскільки коштів у них бракувало на придбання нерухомості, позивач у квітні 2018 року поїхав до свого керівника за кордон з метою позичити в нього залишок суми, а після приїзду додому з рештою коштів, залишив їх дружині на зберігання та в черговий раз виїхав до Чеської Республіки на роботу. Таким чином, ним було залишено відповідачці на зберігання всі відкладені кошти для купівлі житла в сукупному розмірі 16000,00 доларів США. В червні 2018 року він приїхав додому та дізнався про те, що 13.04.2018 року його цивільна дружина, без його дозволу та відома, привласнила собі його заощаджені грошові кошти та одноосібно придбала на своє ім`я квартиру по вул.Черняховського (тепер Армійська) . Після цього вони посварилися і він переїхав жити до своїх батьків на квартиру. Просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між ним та [PERSON] з 01.01.2016 року по 01.05.2018 року та визнати за ним право особистої власності в цілому на однокімнатну квартиру у [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що вимоги позовної заяви не визнає, обставини, які викладені в позові не відповідають дійсності. Пояснює, що з [PERSON] вона мала стосунки інтимного характеру, періодично зустрічалися, однак відносини між ними не мали нічого спільного з тим, що він описує в позові. Жодних домовленостей щодо спільного придбання квартири між ними не було, грошей для придбання квартири він їй не надавав. Інколи позивач здійснював незначні грошові перекази на її ім`я. Фактично весь період з 2016 року і до кінця 2018 року вона мала тривалі стосунки зі своїм колишнім чоловіком, який продовжував надавати їй кошти на її утримання та утримання спільної доньки. Вказує, що квартиру нею було придбано за власні кошти та кошти, які надав колишній чоловік, частину коштів їй подарувала сестра. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому спростовує доводи позивача про проживання всього часу із колишнім чоловіком [PERSON] , посилаючись на рішення суду про розірвання шлюбу між ними від 02.08.2016 року. Вказує про недостатність заробітку ані у [PERSON] , ані у її сестри та її колишнього чоловіка [PERSON] для відкладення грошових коштів на спірну квартиру. 12.10.2018 року прокуратурою відомості щодо привласнення та розтрати коштів позивача були внесені до ЄРДР. Половина наданих відповідачем спільних фотографії із [PERSON] датовані після квітня 2018 року, тому такі юридичного значення по справі не мають. Зазначає, що відповідачкою у відзиві не спростовані обставини відвідування позивачем доньки позивачки у школі. Ухвалою суду від 18.02.2019 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено орган опіки та піклування Виноградівської РДА. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мелай Є.М., який діє на підставі ордеру серії ЗР №33876 від 18.09.2019 року, у судовому засіданні підтримав заявлені позивачем позовні вимоги та просив суд такі задовольнити. Виступаючи у судових дебатах просив позовні вимоги [PERSON] задоволити частково, а саме: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] у період з жовтня 2016 року по серпень 2018 року; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири. Пояснив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом у цивільному шлюбі у період із жовтня 2016 року до кінця квітня 2018 року. Вели спільне господарство та спільний побут у квартирі по вул.Корятовича та квартирі по вул.Промінь у м.Виноградів . Його довіритель часто виїздив на заробітки до Чеської Республіки, де офіційно працевлаштований. Працюючи за кордоном, позивач стабільно перераховував на ім`я позивачки грошові кошти. Будучи вдома, вони разом відпочивали, ходили в гості до його батьків. Позивач приймав участь у вихованні доньки [PERSON] - [PERSON] , приводив та забирав її зі школи, ходив на свята до школи разом із відповідачкою. Дитина відповідачки сприймала батьків позивача як діда і бабу. З метою створення сім`ї вони захотіли придбати квартиру. Оскільки коштів у них бракувало на придбання нерухомості, позивач у квітні 2018 року поїхав до свого керівника за кордон з метою позичити в нього залишок суми, а після приїзду додому з рештою коштів, залишив їх дружині на зберігання та в черговий раз у кінці квітня 2018 року виїхав до Чеської Республіки на роботу. На початку квітня 2018 року позивачу стало відомо по телефону, що відповідачка готує для нього сюрприз. Приїхавши додому у червні 2018 року він довідався, що [PERSON] придбала за його особисті кошти квартиру і оформила її на своє ім`я. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала повністю та просила суд у їх задоволенні відмовити. Пояснила, що у серпні 2016 року вона офіційно розірвала шлюб із колишнім чоловіком [PERSON] , однак вони продовжували і надалі проживати однією сім`єю. Вона переїхала із донькою проживати у найману квартиру, а [PERSON] виїхав на заробітки за кордон. Після повернення додому у грудні 2016 року вони вирішили проживати знову разом. Часто зустрічалися, проводили вільний час разом, вона відводила його хворого батька у лікарню та приходила до його батьків у с.Чорнотисів. Перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , вони разом накопичували грошові кошти, які перебували на зберіганні у її матері. Крім того, її матір продала квартиру у м.Свалява, а кошти передала їй. Повідомила, що із позивачем познайомилася у кафе, вона дійсно мала із ним інтимні стосунки, однак вони не проживали однією сім`єю. Вона часто бачила, що у [PERSON] розширені зіниці, що може бути наслідком вживання наркотичних засобів. Часто він казав, що покінчить життя самогубством, якщо вона не буде проживати із ним. У серпні 2017 року вони разом із позивачем відпочивали на морі за її кошти, які потім [PERSON] їй повернув. Оренду квартири у якій вона разом із донькою проживала, оплачувала самостійно. Позивач пропонував допомогу у пошуках більш зручної квартири для проживання, оскільки та знаходилася на першому поверсі. У квітні 2018 року нею за власні кошти було придбано квартиру по вул.Черняховського (тепер Армійська) у м.Виноградів , де її колишній чоловік проводив ремонтні роботи. Позивач [PERSON] знав про її наміри придбати квартиру і йому було відомо про небажання створювати з ним сім`ю. Вона працює у мережі аптек та отримує офіційний заробіток. Не заперечила ту обставину, що позивач [PERSON] один чи два рази приходив до її доньки у школу. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Стасюк Ю.П., який діє на підставі ордеру серії ЗР №42083 від 17.02.2019 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити повністю, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Пояснив, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно були стосунки, які мали інтимний характер, однак сім`ю вони не створювали, не вели спільного господарства, відсутній спільний побут та спільні витрати, купівлі майна для спільного користування та участь у витратах на утримання житла. У період з 2015 року і по даний час територія України для позивача є лише місцем перебування, оскільки останній офіційно працевлаштований у Чеській Республіці, що вже виключає факт спільного проживання з відповідачкою. Додав, що відсутні будь-які документальні підтвердження про передачу коштів відповідачці, а спільний відпочинок на морі не є підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Виноградівської РДА, у судове засідання не з`явився. Неодноразово подавав до суду письмові заяви про неможливість забезпечення явки уповноваженого представника на засідання суду із проханням проводити судовий розгляд справи без його участі. При цьому, у заяві представником зазначено про не підтримання позовних вимог у частині визнання права власності [PERSON] на квартиру у [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомила, що є матір`ю позивача, який проживав із відповідачкою [PERSON] близько двох років. Сторони проживали разом на орендованій квартирі, за час спільного проживання поміняли дві квартири. Вона доглядала за донькою відповідачки як за своєю онукою. Її син [PERSON] вже близько восьми років працевлаштований у Чехії і заощаджував на придбання власного житла, кошти зберігав у неї. Спочатку її син заощадив 9000,00 доларів США, а далі позичив кошти у свого начальника за кордоном, маючи таким чином 16500,00 доларів США для придбання квартири, які передав [PERSON] . Особисто вона не бачила як її син передав кошти [PERSON] . Крім цього, він систематично висилав кошти шляхом грошового переказу позивачці. Приїздив додому один раз на квартал перебуваючи вдома 2-3 тижні. Коли син перебував за кордоном [PERSON] запросила її оглянути квартиру по вул.Черняховського (тепер Армійська) , яка знаходилася на 5-му поверсі, вартістю 14500 доларів США. Без відома позивача [PERSON] придбала квартиру та зареєструвала її на своє ім`я. Її чоловік та син власноручно робили ремонт ванної кімнати у цій квартирі. Сином було придбано котел та холодильник. Меблі у квартиру перевозилися за її домовленістю із шофером вантажівки. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомив, що є батьком позивача [PERSON] . Сторони проживали разом близько двох років, із 2016 по 2018 рік. Його син [PERSON] працює у Чехії, а коли приїздив на Україну то проживав із [PERSON] та її донькою [PERSON]. Приїздив додому на 2-3 дні, іноді на тиждень. Він із своєю дружиною прийняли їх як рідних, допомагали у догляді за донькою. Крім цього, деякий час зберігали кошти, які були заощаджені сином на придбання квартири, однак надалі він передав їх [PERSON] . Остання скористалася його відсутністю та придбала без його відому квартиру на власне ім`я. Показав, що після того він разом із сином робив ремонт у придбаній квартирі, де бачив колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON]. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомила, що раніше працювала із відповідачкою у аптеці. Зустрівшись одного разу на вулиці, [PERSON] повідомила їй, що [PERSON] придбав квартиру і робить ремонт. Вона їх бачила не часто, бо позивач працював у Чехії. Однак часто бачила її колишнього чоловіка разом з нею, який приходив до неї на квартиру. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомила, що знайома із відповідачкою та її бувшим чоловіком. Їй відомо, що після їхнього розлучення [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати разом, оскільки вона навідувала їх на квартирі як гостя. [PERSON] працював із її чоловіком і вона неодноразово передавала відповідачці конверти із грошима, які заробляв [PERSON] . Про [PERSON] вона не чула, їй не відомо про його стосунки з [PERSON] . Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомила, що відповідачка є її донькою. Підтвердила той факт, що нею було продано квартиру у м.Свалява після смерті матері, а виручені кошти передані доньці [PERSON] для придбання квартири. Коли навідувала доньку у м.Виноградів, вона завжди була вдома сама або із онукою. Крім цього додала, що її донька навіть після розірвання шлюбу із [PERSON] , продовжує і надалі підтримувати із ним стосунки, останній підтримує її із донькою матеріально. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомив, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу вони і надалі проживають однією сім`єю. За весь час їхнього спільного проживання ними заощаджено грошові кошти. У жовтні 2016 року він перевіз дружину у м.Виноградів, винайняв квартиру та продовжував надсилати грошові кошти, перебуваючи на сезонних роботах. Будучи на Україні він частіше проживав у с.Чорнотисів, де проживали його хворий батько та бабуся. На вихідні приїздив у м.Виноградів до [PERSON] та доньки. Він бачив позивача у 2018 році декілька разів, однак вважав, що це просто розваги його дружини. Ним особисто оплачувалася поїздка на море [PERSON] із донькою у розмірі 600-700 доларів США. Повідомив, що за весь період їхнього знайомства він надав [PERSON] кошти у розмірі близько 7 тис. доларів США. Ним особисто проводилися ремонтні роботи у квартирі [PERSON] по вул.Черняховського (тепер Армійська ). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомив, що ним було розміщено оголошення про продаж квартири по вул.Черняховського (тепер Армійська) , після чого пані [PERSON] виявила бажання придбати квартиру. Всі переговори він вів лише із [PERSON] , і з ким вона буде проживати на квартирі не уточняв. Після підписання договору у нотаріуса він відвіз [PERSON] у с.Чорнотисів, де вона передала кошти за придбану нею квартиру. Під час ремонту у квартирі він не був присутній. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду повідомив, що позивач по справі є його товаришем. [PERSON] проживав із відповідачкою в орендованих квартирах, а надалі неодноразово розповідав йому про те, що хоче придбати квартиру. Стосунки сторін розпочалися у 2016 році. Позивач працевлаштований у Чехії, однак коли приїздив додому весь свій вільний час проводив із [PERSON] та її донькою. Систематично перераховував їй кошти для власних потреб. У Роберта було 10 тисяч доларів США, які він бачив особисто. Не був присутній при передачі коштів відповідачці [PERSON] . Йому достовірно відомо, що позивач проживав із відповідачкою на новій квартирі близько 2-3 місяців. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка позивач [PERSON] суду повідомив, що познайомився із [PERSON] ще у 2015 році. Коли вони почали зустрічатися, відповідачка була розлучена і мала доньку. Вони разом обговорювали питання про придбання квартири. Він вже тривалий час працює у Чехії, тому сторони вирішили, що він буде продовжувати накопичувати кошти за кордоном на квартиру. В той час відповідачка проживала разом із донькою на орендованій квартирі. Маючи 10000,00 доларів США, вони разом неодноразово ходили вибирати підходящу квартиру. Спочатку кошти були на зберіганні у його батьків, а потім [PERSON] наполягла на тому, аби грошові кошти зберігалися у неї на квартирі. Незабаром ними знайдено квартиру, однак у зв`язку з тим, що коштів бракувало, він позичив у свого начальника залишок необхідної суми. У червні 2018 р. йому зателефонувала [PERSON] і повідомила, що придбала квартиру на своє ім`я. Він був дуже сердитий у зв`язку з тим, що квартира була придбана за його особисті кошти без його відома. Додав, що на протязі двох років їхніх відносин він неодноразово здійснював грошові перекази на ім`я [PERSON] для її потреб. Він разом із відповідачкою та її донькою відвідували її батьків, батьки приходили до них на квартиру. Його батько неодноразово забирав доньку [PERSON] - Інну із школи. Він працює за кордоном вже близько 10 років, додому приїздив рідко, оскільки накопичував кошти для придбання квартири для себе та [PERSON] . Допитана у судовому засіданні у якості свідка відповідач [PERSON] повідомила, що не проживала із [PERSON] однією сім`єю, а лише час від часу зустрічалися для інтимних стосунків. Нею придбано квартиру за кошти, які накопила із колишнім чоловіком у шлюбі та за кошти, які їй передані сестрою та матір`ю. Пояснила, що підтримувала з ним відносини бо жаліла через тиск його батьків, оскільки він ні з ким більше не зустрічався. Речей позивача у її квартирі не було. Позивач зі своїм батьком приходили до неї та пропонували допомогу. Заслухавши сторони, їх представників, покази свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого народилася донька [PERSON] , 2010 р.н. Рішенням Виноградівського районного суду від 02.08.2016 року у справі №299/1700/16 шлюб між ними розірвано. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І., зареєстровано в реєстрі за № 631, [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] (а.с.14). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2018 року слідує, що власником однокімнатної квартири у [ADDRESS] зареєстровано право власності на вказану квартиру за відповідачем (а.с.15-16). Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно позивачу [PERSON] для підтвердження свого права на спірне майно. Вказані правовідносини регулюються положеннями глав 7,8 СК України, ст.372 ЦК України. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно із ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц провадження № 61-2080св18 згідно якого для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Можливість визнання проживання чоловіка та жінки однією сім`єю залежить від їх встановлення та доведеності. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що з січня 2016 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з жовтня 2016 року почали спільно проживати у найманій квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом несли витрати по утриманню квартири, вирішували питання щодо придбання власної квартири. З березня 2017 року переїхали на іншу квартиру, а він тим часом відкладав кошти на придбання власного житла працюючи у Чехії. Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що він офіційно працевлаштований у Чеській Республіці, що підтверджується поданим трудовим договором від 29.12.2017 року з перекладом (а.с.37-38). Позивач у трудовому договір від 29.12.2017 року зазначив постійне місце проживання [ADDRESS] , у платіжних відомостях про отримання заробітної плати та трудодні місце проживання позивача зазначено: [ADDRESS] . Письмовими доказами, а також самим позивачем підтверджено, що у період з 2016 року він у документах вказував своє місце реєстрації, а також постійного проживання по адресу: [ADDRESS] . За весь час спільного проживання позивач ніколи не був зареєстрований у квартирі щодо якої виник спір. Крім того, позивачем надано переклади розрахункових документів з англійської мови на українську про переказ грошових коштів на ім`я [PERSON] , які не засвідчено у встановленому законом порядку. У судовому засіданні відповідачка не заперечувала факт отримання грошових коштів шляхом грошового переказу від позивача [PERSON] , однак зазначала, що позивач повертав їй борг у зв`язку з поїздкою на море. Щодо посилання позивача на факт відпочинку на морі разом із відповідачкою та її донькою, то суд впевнений, що для такого відпочинку не обов`язково проживати однією сім`єю, так як спільний відпочинок, який відбувався між [PERSON] та [PERSON] , не доводить існування сімейних відносин після такого спільного проведення часу. З тих же підстав суд не приймає в якості доказу позовних вимог посилання [PERSON] на факти періодичного відведення доньки [PERSON] [PERSON] , 2010 р.н. до школи, присутності на новорічному шкільному святі (а.с.17), так як, на думку суду, це скоріше є свідченням високих моральних якостей [PERSON] як людини, але аж ніяк не є доказом того, що відповідачка була йому дружиною та планувала придбати з ним квартиру. Крім цього, суд критично оцінює дані, зазначені у додатках до позовної заяви [PERSON] , а саме копії товарних чеків (а.с.18, 19), на двох з яких не міститься інформації про особу, яка здійснювала ці покупки, та не підтверджують, що саме вказані товари та матеріали знаходяться у спірній квартирі, що, у свою чергу, виключає будь-який причинно-наслідковий зв`язок із тими фактами, які просить встановити. У судовому засіданні також не здобуто доказів того, що позивач передавав відповідачці грошові кошти, які були ним заощаджені для придбання житла та зберігалися у його батьків на квартирі. Жоден свідок не повідомив суду про факт здійснення такої передачі грошей. Наданий позивачем як доказ CD-диск із фотографіями засвідчує факт спільного проведення часу, наявність романтичних стосунків та спільного святкування свят, однак не підтверджує факт проживання однією сім`єю без шлюбу, оскільки самі вони по собі, без належних підтверджень інших ознак факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, не являються достатніми доказами, а можуть свідчити лише про наявність дружніх (романтичних) стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу. У своїх поясненнях відповідачка [PERSON] повідомила суд, що вона з [PERSON] не планували своє подальше життя, не обговорювали питання фінансового характеру, а мали лише стосунки інтимного характеру, жодних коштів на придбання квартири вона від нього не отримувала. Придбала спірну квартиру за особисті кошти, які заощадила під час перебування у шлюбі разом із [PERSON] , частину коштів отримала від сестри, а більшу частину від матері, яка продала квартиру у м.Свалява. Крім того, відповідачка за період з липня 2017 року по березень 2018 року отримала офіційний дохід, що становить 61617 гривень (а.с.102). Її життя та трудова діяльність розпочалися не в 2017 році, до того вона перебувала в шлюбі, як встановлено в судовому засідання їй матеріально допомагав чоловік, сестра та мати. В той же час дохід матері відповідачки [PERSON] , яка вказала, що допомагала коштами дочці, лише за 2018 рік склав 438129,9 гривень. Вказане підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року (а.с.262). Аналізуючи свідчення свідків, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що покази допитаних у судовому засіданні свідків є суперечливими в частині проживання позивача разом із [PERSON] однією сім`єю. Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] пояснив, що йому відомо про факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі слів самого позивача. Проте, у найманих квартирах, де, нібито проживали сторони спільним сімейним життям, він не перебував, як влаштовано їх побут, не бачив. Пояснення свідків щодо працевлаштування позивача у Чеській Республіці і отримання ним пристойної заробітної плати, відповідно до вимог передбачених ст.ст.77, 78 ЦПК України, не є належними та допустимими доказами на підтвердження фінансової спроможності останнього на придбання спірної квартири. Пояснення свідків на підтвердження спільних витрат, бюджету, побуту, ведення спільного господарства, здійснення придбання іншого майна в інтересах сім`ї, при відсутності інших доказів, в тому числі документальних щодо витрат, бюджету, придбання майна, враховуючи осіб свідків [PERSON] , [PERSON] , які є близькими родичами позивача, суд не бере до уваги, ставлячи під сумнів об`єктивність вказаних свідчень, враховуючи ступінь родинного зв`язку із стороною по справі та зацікавленість в його результаті. Крім того, позивачем на ствердження своїх позовних вимог подано до суду витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 12.10.2018 року прокуратурою до ЄРДР за №42018071060000076 були внесені відомості щодо привласнення та розтрати коштів позивача. Сам факт подачі заяви про вчинення відповідачкою злочину, а саме: привласнення переданих їй на зберігання коштів, суперечить суті позову. Не можуть одні й ті самі правовідносини (юридичні факти) регулюватися різними нормами з різних галузей права, що випливає із завдань цивільного судочинства ст.2 ЦПК України та завдань кримінального провадження ст.2 КПК України. Якщо позивач вважає, що відповідачка придбавши квартиру вчинила злочин, даний факт підлягаю доказуванню в рамках кримінального провадження. Якщо позивач вважає, що він створив сім`ю з відповідачкою і придбання квартири породило правовідносини передбачені ст.74 СК України, такий факт підлягає доказуванню в рамках цивільного судочинства. Але позивач подає і позов, і заяву про вчинення злочину, причому заява про злочин подана раніше, що також спростовує факти викладені в позові. У постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі №345/710/16-ц, Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України №5-рп/99 від 03 червня 1999 року). Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі 6-2253цс15, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Обов`язок доказування своєї трудової та/або фінансової участі у створенні спільної сумісної власності поза шлюбом належить позивачу. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Таким чином, з наданих стороною позивача доказів не можливо встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у період з 01 січня 2016 року по 01 травня 2018 року, оскільки у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач та відповідачка проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали між собою усталені стосунки, що притаманні сім`ї, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також взаємні права та обов`язки. Крім того, суд вважає, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів придбання квартири [ADDRESS] за власні особисті кошти та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірну квартиру. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені 74 СК України вважати майно (квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Що стосується нових позовних вимог, редакція яких викладена у письмових поясненнях до судових дебатів, то суд приходить до наступного. Відповідно п. 2 ч. 2 та ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Розгляд даної справи проводився у загальному порядку, а ухвалою суду від 02.0.2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її слухання до судового розгляду. Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, надавши правову оцінку всім представленим доказам, які встановлюють дійсні обставини справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість та недоведеність. Із огляду на те, що судом у задоволенні позову відмовляється, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed