Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, [PERSON], 27 червня 2008 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №210; залишити відповідачу прізвище [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 27 червня 2008 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON] за актовим записом №210. Після укладення шлюбу відповідач прийняла прізвище [PERSON]. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем. Позивач зазначає, що шлюбно-сімейні стосунки між ним та відповідачем припинені з жовтня 2016 року, причиною чого були сварки та непорозуміння, які привели до втрати почуттів любові та поваги. Позивач вважає, що примирення між сторонами не можливе, шлюб необхідно розірвати. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові; просив визначити проживання дитини з ним, та судові витрати залишити за ним. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі; просила визначити місце проживання дитини з батьком, а також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. На підставі пояснень сторін, досліджених та оцінених письмових доказів, суд встановив наступне. 27 червня 2008 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб за актовим записом №210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 045129, виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, а також відміткою у паспорті позивача серії КН №316478. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №074573, виданого 12 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя шлюбних відносин не підтримує з жовтня 2016 року. В судовому засіданні встановлено, що наміру та бажання поновлювати сімейні стосунки сторони не мають, примирення між ними неможливе. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вислухавши пояснення сторін, оскільки подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, приймаючи до уваги фактичні взаємини подружжя, той факт, що збереження сімї неможливе, а також враховуючи бажання обох сторін до розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Спір про розподіл спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~ Частиною 2 статті 161 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В судовому засіданні між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] із батьком. Таким чином, приймаючи до уваги згоду обох батьків на визначення проживання дитини із батьком, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] із батьком, [PERSON]

Outcome: approved