Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути із АТ «Банк «Фінанси та Кредит», зареєстрованого за адресою: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, код ЄДРПОУ 09807856, к/р в Головному управлінні НБУ по м. Києві і області: № 32001170801, МФО 321024, суму коштів в розмірі 5 208 доларів США 83 цента та 2 000 гривень моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила про те, що 06.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Класік» № 300937/68485/6-14, у відділенні № 42 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», за умовами якого позивач передав, а банк прийняв грошову суму вкладу у розмірі 3 000 доларів США, строком з 06 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року, у порядку та на умовах, визначених у договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та розміщенні для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua. Згідно умов договору процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 11,5% процентів річних. Нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов, капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку №2638.0.211672.001. Виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2., 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Вклад не повернуто банком, вкладнику відсотки виплачено не було. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність проти винесення рішення не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання відповідач був повідомлений судом належним чином, про о свідчать повідомлення про вручення рекомендованих поштових направлень, заперечення по суті позовних вимог до суду не надав. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що 06.11.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк Фінанси та Кредит», укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Класик» № 300937/68485/6-14, за умовами якого позивач передав, а банк прийняв грошову суму вкладу у розмірі 3 000 доларів США, на строк з 06 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року, у порядку та на умовах, визначених у договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладів рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які затвердженні згідно внутрішніми процедурами Банку та розміщенні для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua. Згідно умов договору процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 11,5% процентів річних. Нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов, капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, , відкритий у банку №2638.0.211672.001. Відповідно до п. 3 виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2., 4.3.1 Основних умов, одночасно з повернення суми вкладу. Згідно до п. 5.2. Основних умов вкладник зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу. 06.05.2015 року позивач звернулася до банку із письмовою заявою про повернення вкладу (депозиту). 06.05.2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримав дану заяву, що підтверджується відміткою працівника Банку (а.с. 19). Однак, станом на дату звернення з позовною заявою до суду депозит позивачу не виплачено. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Враховуючи ту обставину, що банк порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належним йому грошовими коштами, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення суми по вкладу (депозиту), процентів за вкладом та пені за весь період прострочення виконання зобов'язання, підлягають задоволенню як обґрунтовані, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму пені за прострочене виконання зобов'язання. Згідно із ч. 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», «у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуг». Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5» пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні». Прострочення виконання зобов'язання з 06 травня 2015 року по 29 травня 2015 року складає 23 дні. Одноденний розмір пені: 63 150 гривень* 3/100=1 894 гривень 50 копійок Сума пені за весь період прострочення виконання зобов'язання: 1 894 гривень 50 копійок*23 дні =43 573 гривень 50 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошових еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Станом на 29.05.2015 року за офіційної інформацією Національного Банку України, курс гривні по відношенню до долара США встановлений 1 долар США - 21 гривень 05 копійок. Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5 208,83 доларів США * 21,05 грн. = 109 645 гривень 87 копійок. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особі, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Позивачем не надано суду доказів, які б доводили наявність обставин завдання моральної шкоди позивачу саме діями/бездіяльністю відповідача, а тому не дають суду законних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди. Враховуючи викладене,

Outcome: partial