Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики, процентів за користування коштами по день ухвалення рішення та судові витрати на розгляд справи, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 12 січня 2013 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 2000,0 грн. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 19 січня 2013 року, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 10% від загальної суми за кожен день користування коштами в розмірі 200,0 грн., починаючи з 20 січня 2013 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 2000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позикою від 12 січня 2013 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 19 січня 2013 року відповідач не повернув суми позики, посилаючись на скрутне становище. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 19 січня 2013 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це тимчасовою відсутністю грошей та не можливістю повернути суму позики. У зв'язку з відмовою відповідача повернути суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачем надано до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв'язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 12 січня 2013 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 2000,0 грн. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 19 січня 2013 року, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 10% від загальної суми за кожен день користування коштами в розмірі 200,0 грн., починаючи з 20 січня 2013 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 2000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позикою від 12 січня 2013 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 19 січня 2013 року відповідач не повернув суми позики, посилаючись на скрутне становище. У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 19 січня 2013 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це тимчасовою відсутністю грошей та не можливістю повернути суму позики. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом пред'явлення суду позивачем оригіналу договору позики від 12 січня 2013 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, проценти за користування коштами в сумі 2000,0 грн. із відсотковою ставкою 10% від загальної суми за кожен день користування коштами в розмірі 200,0 грн., починаючи з 20 січня 2013 року, тобто проценти за користування коштами складається в сумі 81400,0 грн. = (200 грн. х 407 днів). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 2000,0 грн., проценти за користування коштами в сумі 81400,0 грн., судові витрати на суму 229,40 грн. загальну суму, що разом складає 83629,40 грн., а також стягнути з відповідача на користь держави 584,60 грн. судового збору. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved