Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду з позовною завою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем з 11.05.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час подружнього життя у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21.05.2013 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.02.2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти в її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 14.01.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Поряд з тим, зазначила, що внаслідок зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги вона не спроможна самостійно забезпечити належний рівень життя дітям. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача є мізерним і їх не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дітей. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді від 30.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 21.02.2018 року. 15.02.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач позов не визнав. У своєму відзиві покликається на те, що він на даний час не працевлаштований і жодного заробітку не отримує. В нього на утриманні перебуває дружина [PERSON], яка не працює оскільки знаходиться в декретній відпустці, та малолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Посилання позивача на те, що він займається фермерством та використовує сільськогосподарську техніку, не відповідає дійсності оскільки остання знищена і знаходиться в неробочу стані. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, не з'явився в судове засідання подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21.05.2013 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що стверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER]. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.02.2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 14.01.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Підставою звернення з позовом про зміну розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дітей. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 18.02.2014 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті їх дітей на користь яких стягнуто аліменти. Так, з дня стягнення аліментів - 18.02.2014 року, пройшло чотири роки. За цей час діти підросли, на даний час двоє відвідують школу в зв'язку з чим закономірно, збільшилися витрати на їх утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років), Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дітей. Покликання відповідача на необхідність відмови судом у збільшенні розміру аліментів на утримання дітей не беруться судом до уваги, оскільки розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку постійно змінюється у бік збільшення. Відповідач є працездатною особою, він не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися. Щодо доводів відповідача стосовно того, що у зв'язку із одруженням та народженням дитини у нього змінилось матеріальне становище та збільшилась кількість утриманців суд зазначає, що одруження та народження дитини не є обставинами, які призводять до погіршення майнового стану платника аліментів і не можуть погіршувати становище дітей, які проживають окремо від батька. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обов'язок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох. При цьому суд враховує наявність у відповідача також дитини, яка проживає разом з ним. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає за можливе визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 950 грн. на кожну дитину щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Outcome: partial