Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу від 21.12.1994, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області. Відповідач [PERSON] є дружиною його сина, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] її діти. Всі відповідачі з 10.09.2010 зареєстровані в будинку [PERSON] 26.08.2014 син позивача [PERSON] разом із дружиною та її дітьми виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Нині позивач має намір продати належний йому будинок, перешкодою в цьому є реєстрація в ньому [PERSON] та її дітей. У зв`язку з цим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просив задовольнити їх. Позивач [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Від відповідача [PERSON] у судове засідання 4 листопада 2019 року електронною поштою подана заява про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Скрипник Г.С. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову щодо визнання відповідачів таким, що втратили право користування житлом. Зазначила, що на вимогу служби у справах дітей виконавчого комітету Мирноградської міської ради Гребенюк Р.Р. надала копію паспорта громадянки Російської Федерації та копію свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання малолітньої [PERSON] №2196 від 19.02.2019. В документах зазначено, що мати разом з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вислухавши пояснення представників позивача і третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права власності є договір купівлі-продажу від 21.12.1994, посвідчений приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області Бахуринською О.О. (а.с.14), та зареєстрований у БТІ м. Димитрова у реєстровій книзі за №9 за реєстровим №1722 стр.176 від 10.10.1995 (а.с.15) Згідно довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №11214 від 02.09.2019, в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично не мешкають за місцем своєї реєстрації. Згідно з актом №366-6 від 17.09.2019, складеним координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирнограда, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з 2014 року і по теперішній час не проживають за вказаною адресою (а.с. 20). Цей факт в судовому засіданні підтвердили також свідки [PERSON] і [PERSON] , які багато років живуть поруч з позивачем, та будинком, належним позивачеві у якому до 2014 року проживав його син [PERSON] з сім`єю: дружиною Регіною та двома дочками Діаною і [PERSON] . У 2014 році вся сім`я виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації і з того часу не повертались. В Росії вони придбали будинок і проживають там постійно. Відповідно ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. За положеннями ст.41\~Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України. Судом встановлено, що з 2014 року будинок [ADDRESS] за своїм цільовим призначенням відповідачами [PERSON] і [PERSON] не використовується, їх відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідачі не проживають там, чи домовленостей між ними та власником житла [PERSON] щодо порядку його використання судом не встановлено. Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку не проживають без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймають, це є підставою для визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням. Що стосується вирішення позовних вимог відносно малолітньої [PERSON] , суд враховуючи висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, яким встановлено, що мати [PERSON] разом з дитиною [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним будинком, констатуючи при цьому відсутність порушення прав дитини, оскільки вона зареєстрована за адресою мешкання своєї матері. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved