Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому просить здійснити поділ квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2018 року розірвано. За час перебування у шлюбі вони набули спільне нерухоме майно квартиру загальною площею 61,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте, угоди про поділ спільного майна між сторонами не досягнуто. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач та представник відповідача у судове засідання повторно не з`явились подавши заяву про відкладення судового засідання, проте, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому, суд вважає за можливе проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року, який було розірвано\~ рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2018 року. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Під час спільного подружнього життя [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м., згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.08.2015 року індексний номер: 42700340. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~положень ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~ що належить їм на праві спільної сумісної власності,\~ незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності\~ подружжя,\~ частки\~ майна дружини та чоловіка є рівними, якщо\~ інше\~ не\~ визначено\~ домовленістю\~ між\~ ними\~\~ або\~\~ шлюбним договором. Частиною 3 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою подружжя дане майно розділено не було, позивач звернулась з вимогою до відповідача про поділ даного майна, дізнавшись про порушення її права. Відповідачем не було подано доказів, що вказане майно було придбане за кошти, що належать йому особисто. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Частинами 4 ст. 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Враховуючи, що відповідач згоди на присудження йому грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на квартиру не надав, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі наведеного, суд вважає, що право власності позивача порушено відповідачем, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом поділу набутого під час шлюбу між сторонами майна та визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м., в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] 2000 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved