Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить визначити, що на підставі договору дарування від 25 лютого 1953 року, посвідченого Державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори за реєстром № 981, та зареєстрованого в БТІ за реєстром № 826, його дружині [PERSON], яка померла 07 травня 2014 року, належало право на ? частину будинковолодіння, розташованого в м. Козятині по вулиці Щорса, 35, Вінницька область. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07 травня 2014 року померла його дружина [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), яка постійно проживала та була зареєстрована, в м. Козятин по вул. Щорса, 35. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема із частини житлового будинку, розташованого в м. Козятин по вул. Щорса, 35, Вінницька область. Спадщину на майно дружини він прийняв у передбачений законом строк та порядок, подавши відповідну заяву до приватної нотаріальної контори, але оформити свої спадкові права стосовно нерухомого майна не може, тому що в договорі Дарування на будинок не зазначені частки обдарованих, а саме [PERSON] (це його дружина) та сестри дружини [PERSON], яка на даний час носить прізвище [PERSON]. Оскільки в договорі дарування не має посилання на частки обдарованих, нотаріус скерував його для звернення до суду. Згідно договору дарування від 25 лютого 1953 року, до обдарованих [PERSON] та [PERSON] перейшло право на 50 відсотків будинковолодіння, розташованого в м. Козятин вул. Щорса № 29 (нинішній 35). Виходячи з рівності їх часток, як це передбачено законом, кожній із них належало по 25 відсотків, або по ? частині всього будинковолодіння за адресою вул. Щорса, 35 м. Козятин. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, та просить справу розглядати у його відсутність. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання не зявилися, але надіслали письмові заяви, в яких позовні вимоги визнають, та просять справу розглядати без їх участі. Суд, взявши до уваги заяви позивача, відповідачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачкою та представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів сторін. Судом встановлено, що 07.05.2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Як вбачається з договору дарування від 25 лютого 1953 року, посвідченого Державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори за реєстром № 981, та зареєстрованого в БТІ за реєстром № 826, то гр.. [PERSON] дарить гр..гр. [PERSON] і [PERSON] 50 відсотків будинковолодіння, розташованого в м. Козятині по вулиці Щорсапід номером 29. ( а.с.8). Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.16). Відповідно до ст..368 ч.1 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю, законом, або рішенням суду. Отже, на підставі договору дарування від 25 лютого 1953 року, посвідченого Державним нотаріусом Козятинської державної контори за реєстром № 981 та зареєстрованого в БТІ за реєстром № 826, [PERSON], яка померла 07 травня 2014 року, належало право на ? частину будинковолодіння, розташованого в м. Козятині по вулиці Щорса, 35., адже [PERSON] та [PERSON] обом було подаровано 50 відсотків, тобто ? частину будинковолодіння відповідно до даного договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved