Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснянської сільської ради Гусятинського району і просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Позивач вказав, що вищезазначений будинок належав на праві власності, як колишній колгоспний двір, в рівних частинах членам її батькам [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. Його мати на день смерті батька з ним проживала і своїм проживанням прийняла його частку в домоволодінні, але не оформляла її в нотаріуса. А тому після смерті обох батьків відкрилася спадщина на належну їм частину будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS], яку позивач прийняв у встановленому законом порядку, як спадкоємець першої черги по закону. Посилаючись на те, що нотаріальною конторою її відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, позивач просить задовольнити його вимоги. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте попередньо надіслали надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник відповідача Красненської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Гусятинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у відсутності їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року належав до типу «колгоспного» двору, членами якого на той час були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Красненської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 368 від 08.09.2014 року. Як видно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29 червня 1971 року Бюро ЗАГС виконкому Гусятинської районної Ради депутатів трудящих Тернопільської області батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ст.120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належав на праві приватної власності в рівних частинах вищевказаним особам. Даний факт відображений в технічному паспорті на житловий будинок садибного типу, виданому Гусятинським РК БТІ від 08 листопада 2013 року. [INFO] помер [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 лютого 2003 року Красненською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за № 05. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину спірного будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. На час його смерті у вищезазначеному будинку проживала та була зареєстрована [PERSON], що стверджується довідкою Красненської сільської ради Гусятинського району № 369 та № 243 від 08.09.2014 року, що свідчить про те, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому вважається такою, що прийняла спадщину фактично вступивши у володіння спадковим майном. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] була прийнята спадкоємцем [PERSON], застосуванню підлягають правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України 1963 року спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого. Згідно із вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління майном або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадщину мають особи визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. [INFO] померла [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19 січня 2007 року Красненською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за № 03. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй, та її чоловіку частини спірного будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS], спадкоємцем першої черги за законом їх є син спадкодавців [PERSON] Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. Спадкоємців за заповітом та інших спадкоємців за законом на спірне домоволодіння не встановлено. Таким чином позивач набув право на спадкування після смерті матері [PERSON] на спірний будинок. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Отже, єдиним спадкоємцем спірного будинковолодіння померлої [PERSON] є позивач [PERSON], який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину вказаної частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті спадкодавців за законом не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. На підставі наведеного, ст. 392, 1223, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 548, 549, 553 ЦК УРСР від 1963 року та

Outcome: approved