Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, змінивши позовні вимоги, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком [PERSON], яка померла [INFO], визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належного до суспільного групи - колгоспний двір. Вказану спадщину прийняла дружина [PERSON] - [PERSON], оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем. [INFO] померла його мати - [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дану спадщину прийняв позивач, оскільки проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню. Крім того, у органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян відсутні відомості щодо актового запису про шлюб батьків позивача - [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим необхідно встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON], представник позивача - [PERSON] у поданому позові просить розглянути справу без його участі, позов підтримав повністю. Відповідач Устя-Зеленська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, щодо позовних вимог не заперечили. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.2018 року батьками позивача [PERSON], [INFO], вказано: [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2002 року [PERSON] помер [INFO], актовий запис №2, що також підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, виданого 31.10.2018 року. Відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності, тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Зі змісту роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухвалені рішення. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується даними довідки №201, виданої 21.05.2018 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, та по господарської книги №13 за 1991 - 1995 роки. Встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком [PERSON], яка померла [INFO], необхідне позивачу для реалізації спадкових прав, який має намір визнати за собою право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення даного факту відповідатиме інтересам позивача та забезпечить реалізацію його законних прав з наступних підстав. Зі змісту довідки №201, виданої 21.05.2018 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що на час смерті [INFO] [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №125 від 03.05.2018 року, виданої [PERSON], за адресою: [ADDRESS] розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 104,4 кв.м, житловою - 43,0 кв.м під літерою «А», стайня «Б», літня кухня «В», комора «Г», курник «Д», комора «Е», №1 ворота, хвіртка, №2 огорожа, №3 відмостка. На даний житловий будинок 25.04.2018 року комунальне підприємство «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи). Як вбачається з даних будинкової книги №13 за 1991 - 1995 роки вказаний вище житловий будинок належав до суспільної групи - колгоспний двір, у якому проживали: [PERSON], [INFO], - голова, [PERSON], [INFO], - дружина, що також підтверджується випискою із будинкової книги, наданої Устя-Зеленською сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] рокувідкрилась спадщина на ? житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається зі змісту довідки №201, виданої 21.05.2018 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області на час смерті [INFO] [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS], разом з ним була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] Судом встановлено, що спадщину, яка залишилась після смерті [INFO] року[PERSON] прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON], фактично вступивши в управління спадковим майном, нотаріально не оформивши при цьому своїх спадкових прав. Згідно інформаційної відповіді приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Садівського М.А. №239/01-12 від 17.09.2018 року після смерті [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №122/2018 від 21.05.2018 року. По заведеній спадковій справі №122/2018 від 21.05.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельну частку (пай). Окрім [PERSON] з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (копія спадкової справи додана до матеріалів справи). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2017 року [PERSON] померла [INFO], актовий запис №24. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача [PERSON] (серія [NUMBER] від 07.06.2018 року) погосподарській книзі його мати зазначена як «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2017 року - як «[PERSON]». Згідно інформаційної відповіді приватного нотаріуса Монастириського нотаріального округу Садівського М.А. №240/01-12 від 17.09.2018 року після смерті [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] заведено спадкову справу №2/2018 від 04.01.2018 року, свідоцтва про право на спадщину не видавались, окрім [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався (ксерокопія спадкової справи додана до матеріалів справи). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 10.11.2003 року секретарем Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №330, [PERSON] належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Лука Монастириського району Тернопільської області і все своє майно заповіла своїм дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. У силу ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємці за заповітом [PERSON], [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON] на користь позивача [PERSON], що підтверджується письмовими заявами, посвідченими 08.02.2018 року приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстрованими в реєстрі за №84, №85. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки №532, виданої 04.07.2018 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті своєї матері [PERSON] позивач [PERSON] проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Довідка видана на підставі опитування свідків [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, та в межах шестимісячного строку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини (лист приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Садівського М.А. №161/01-12 від 02.07.2018 року). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на житловий будинок з надвірними будівлями, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON]

Outcome: approved