Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання частки майна, належної померлому у спільній сумісній власності та визнання права власності на неї в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 12.09.2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої серед іншого майна, входить частка нежитлової будівлі та земельної ділянки бази відпочинку, розташованої за адресою: вул. Придніпровська, буд. 28, с. Кедина Гора Золотоніського району Черкаської області. Зазначене спадкове майно належить на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON] та відповідачам по справі за первісним позовом [PERSON] і [PERSON]. Позивач за первісним позовом спадщину після смерті свого батька прийняв та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак [PERSON] у оформленні спадкового майна було відмовлено, оскільки його померлий батько володів спадковим майном на праві спільної сумісної власності і в цій власності не визначена його частка. Позивач за первісним позовом наполягає, що його померлий батько та відповідачі по справі в рівних частках користувалися і володіли сумісним майном, а тому вважає, що частка його померлого батька та відповідачів за первісним позовом в праві спільної сумісної власності на нежитлову будівлю та земельну ділянку складала по 1/3 частці кожному. Так як спадкодавець помер то встановити саме його ідеальну частку в праві спільної сумісної власності нотаріус не має можливості, а тому не може видати відповідного свідоцтва про право на спадщину на частку майна померлого, за таких обставин [PERSON], з метою захисту своїх спадкових прав, звернувся до суду із вказаним позовом. Відповідачі за первісним позовом, позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом про визначення часток майна, належних у спільній сумісній власності та визнання права власності на них, який мотивований тим, що вони та померлий [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу на праві спільної сумісної власності набули земельну ділянку та нежитлові будівлі бази відпочинку розташованої за адресою: вул. Придніпровська, буд. 28, с. Кедина Гора Золотоніського району Черкаської області. Позивачі мають намір визначити частки співвласників вказаного майна, а оскільки [PERSON], як співвласник вищезазначеного майна помер, іншим шляхом, окрім як звернення до суду із вказаним позовом, встановити їх частки не представляється можливим. Окрім того, [PERSON] та [PERSON], що в разі задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом, будуть порушені їхні майнові права, оскільки вони не будуть мати відповідного підтвердження визначення їхніх часток у спільній сумісній власності та права власності на них. За таких обставин відповідачі за зустрічним позовом звернулися до суду. У судове засідання позивач по справі за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, однак звернулись до суду із заявою, згідно з якою розгляд справи просили проводити за їх відсутності, на задоволенні своїх позовних вимог наполягали у повному обсязі, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечували. У судове засідання відповідачі за первісним та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] не зявились, представник останніх звернувся до суду із заявою, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за їх відсутності на задоволенні своїх позовних вимог наполягав у повному обсязі, проти задоволення первісного позову не заперечували. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов та зустрічна позовна заява підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-БК № 350812 від 13.09.2015 року) [PERSON] помер 12 вересня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис №13789. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про народження (серії І-БК № 524073 від 28.09.2016 року) вбачається, що позивач за первісним позовом [PERSON] народився 27.09.1969 року, а його батьком зазначений [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що позивач за первісним позовом є сином померлого [PERSON], а тому в силу вимог ст. 1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2801, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили та прийняли у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,5495 га, яка знаходиться в с. Кедина гора Золотоніського району Черкаської області, кадастровий №7121586202 03\~002 0020. Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, бази відпочинку, укладеного 22.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2796, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили і прийняли у спільну сумісну власність нерухоме майно, яким є нежитлова будівля, база відпочинку, розташована за адресою Черкаська область, Золотоніський район, с. Кедина Гора, вул. Придніпровська, 28. Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці, площею 0,5495 га, кадастровий номер [NUMBER] 03\~002 0020. Таким чином судом вбачається, що померлий [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] в рівних частках користувалися і володіли сумісним майном, а їх частки виділеними не були. Враховуючи вимоги ст. 1218 ЦК України суд обґрунтовано приходить до висновку, що позивач за первісним позовом [PERSON] має право на спадкування майна, як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину, в тому числі тієї частки майна, в тому обсязі і на тих же підставах яка належала померлому [PERSON]. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.10.2017 року №01-16/863, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №8/2016. Спадкоємцем за законом, по справі щодо майна померлого [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину, згідно встановленого чинним законодавством строку для прийняття спадщини. Станом на 04.10.2017 року за оформленням спадкових справ, крім [PERSON], ніхто не звертався. Прийняття спадщини [PERSON] стверджується також Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 43922686 від 20.05.2016 року та матеріалами спадкової справи, копія якої додана до матеріалів справи. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності зі ст. 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Як вбачається із постанов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, від 31.03.2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину нежитлової будівлі, бази відпочинку, розташовану за адресою вул. Придніпровська, 28, с. Кедина Гора, Золотоніського району Черкаської області та на земельну ділянку, площею 0,5495 га, кадастровий номер 71215862025:03:002:0020, що знаходиться в с. Кедина Гора Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] відмовлено у звязку із тим, що розмір частки спадкового майна не визначений, а тому відсутні відповідні підстави для видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Як встановлено судом вище, померлий [PERSON] та позивачі за зустрічним позовом користувалися вказаним майном на праві спільної сумісної власності і в цій власності не були визначені частки співвласників. Враховуючи, що померлий [PERSON] а також [PERSON] та [PERSON] користувалися і володіли сумісним майном в рівній мірі, то суд вважає, що їх частки в праві спільної сумісної власності на нежитлові будівлі та земельну ділянку складають рівні частки, тобто по 1/3 частки кожному з них. Відповідно до роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (абзаци 5,6 ,7 пункту 3.4. листа) у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно з приписами статті 372 ЦК України майно у спільній сумісні власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, на підставі договору про поділ нерухомого майна, який має бути укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Однак [PERSON], як співвласник майна помер, а тому встановити його та інші частки співвласників в праві спільної сумісної власності іншим чином, крім судового, неможливо. При вирішенні вказаної справи суд враховує, що сторони по справі визнали позови один одного та проти задоволення позовних вимог не заперечували. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України\~співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.,п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно із ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом належним чином прийняв спадщину після смерті свого батька, є єдиним спадкоємцем, а тому йому належить відповідна частка спільного сумісного майна, окрім того право виділення належних співвласникам майна часток закріплено нормами чинного законодавства України, а оскільки один із співвласників помер, вбачається обмеження прав інших співвласників вказаного майна у питанні виділення відповідної частки майна, яка належить їм, а також обмеження прав спадкоємця щодо можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, з метою захисту прав вказаних осіб, позови підлягають до задоволення. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі зазначеного та

Outcome: approved