Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20 вересня 2008 року перебуває в шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося. За час перебування в шлюбі вони втратили любов та повагу одне до одного, зникло порозуміння. Вони мають протилежні погляди на життя та ведення господарства. З часом відносини в їх сім`ї значно погіршились. Відповідач став зловживати спиртними напоями, з його ініціативи в їх сім`ї часто виникають сварки, під час яких він застосовує до неї фізичне насильство. Така поведінка чоловіка негативно впливає на її психічний стан та психічний стан їх дітей та призвела до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Вони проживають в одному будинку, однак кожен живе своїм життям і не переймається проблемами іншого, у їх відносинах не залишилось нічого спільного: інтересів, планів на майбутнє тощо. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, а тому бажає розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Вважає недоцільно надавати їм строк для примирення. Відповідач надає кошти на утримання їх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак в недостатньому розмірі. Він має добрий стан здоров`я, працює водієм в ТОВ Десна, має стабільний дохід, інших дітей він не має, аліменти нікому не сплачує, і повинен організувати своє життя так, щоб забезпечувати\~ дітей до досягнення ними повноліття. З метою уникнення конфліктних ситуацій щодо подальшої участі відповідача в матеріальному забезпеченні синів вона бажає, щоб він стабільно сплачував аліменти за рішенням суду. Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Учасники справи у підготовче засідання не з`явились, будучи повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач просить проводити підготовче засідання без її участі, про що зазначила у позовній заяві (а.с. 4). Відповідач надав заяву про проводення підготовчого засідання без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 22). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 200, 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб з 20 вересня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Кролевецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 119. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). За час шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.12, 14). Місце проживання позивача [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта позивача та довідками виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області про реєстрацію місця проживання особи\~ (а.с.5-6, 13, 15). Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: Черкаська [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта (а.с.8-9). Однак, за змістом позову подружжя [PERSON] та їх діти проживають разом по [ADDRESS] . На даний час позивач бажає розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, причинами чого зазначає відсутність почуття любові та поваги одне до одного. Подружжя має протилежні погляди на життя та ведення господарства. Відповідач зловживає спиртними напоями, з його ініціативи в сім`ї часто виникають сварки, під час яких він застосовує до позивача фізичне насильство. Така поведінка чоловіка негативно впливає на психічний стан дружини та психічний стан їх дітей та призвела до фактичного припинення між стороними шлюбних стосунків. Вони проживають разом, однак кожен живе своїм життям і не переймається проблемами іншого, у їх відносинах не залишилось нічого спільного: інтересів, планів на майбутнє тощо. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Сторони не мають наміру поновлювати шлюбні стосунки. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуться стягуватись на дітей, суд враховує стан здоров`я дітей, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дітей, яке на сьогодні залежить від доходів матері.\~ Також суд враховує, що відповідач, за змістом позову, працює та стабільно отримує звробітну плату, про незадовільний стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дітей, в тому числі утримувати їх, і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, зокрема ст.ст. 112, 180-183 СК України, а також те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом розірвання шлюбу між сторонами та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. За клопотанням позивача суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України\~\~\~ залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~ на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та на користь позивача судові витрати, понесені нею на сплату судового збору, у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.2). Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved