Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовом до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання правочинів недійсними, розірвання договору купівлі-продажу, про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що після смерті його матері [PERSON] та батька [PERSON] залишилося спадкове майно у виді квартири [ADDRESS] , яке він фактично прийняв шляхом фактичного володіння та розпорядження, проживаючи на той час разом із спадкодавцем. У березні 2007 року він дізнався, що [PERSON] на підставі довіреності 19.05.2005 року звернувся до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на вказану квартиру в порядку спадкування, отримав рішення суду та 10.06.2005 року здійснив продаж квартири [PERSON] . Однак, позивач довіреностей на оформлення позовної заяви до суду та продаж своєї квартири не давав, суму продажу не визначав, гроші не отримував. [PERSON] під час розгляду справи за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України визнав, що він 28 квітня 2005 року шляхом внесення неправдивих відомостей підробив рукописні записи в довіреності [NUMBER] №611749 від 28 квітня 2005 року від імені позивача на представлення його інтересів, посвідченим нотаріусом Фастовець І.В. Крім того, згідно висновку експерта від 7 листопада 2005 року № 389 рукописний запис «доверенность мной прочитана» в довіреності [NUMBER] № [NUMBER] від 28 квітня 2005 року виконаний [PERSON] . Згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 7 березня 2007 року встановлено, що квартира позивача продана за фальшивою довіреністю, яку підробив шахрайським шляхом [PERSON] на ім`я свого знайомого [PERSON] , який з метою збагачення використавши довіреність, незаконно продав квартиру позивача тещі [PERSON] - [PERSON] . Позивач просив визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Сикирченко Т.П., реєстровий номер 245, 10 червня 2005 року, між [PERSON] та [PERSON] та зняти з реєстрації в Полтавському бюро технічної інвентаризації; стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень солідарно, судові витрати; повернути сторони в первісний стан, визнавши за ним право власності на спадкову квартиру [ADDRESS] . 05.01.2017 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та про виселення [PERSON] та [PERSON] з неповнолітніми дітьми із вказаної квартири. В обґрунтування своєї позовної заяви [PERSON] посилалась на те, що 10.06.2005 року вона придбала квартиру за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, який зареєстрований в БТІ. Однак на даний час у квартирі зареєстрований колишній власник вказаної квартири [PERSON] та тимчасові мешканці: [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітня дитина, які звільняти приміщення не бажають. [PERSON] просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітніх дітей виселити з вказаного приміщення. 06.09.2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позивачі посилались на те, що вироком Київського\~районного суду\~м.\~Полтави від\~25.05.2012\~року [PERSON] \~був визнаний\~винний у\~вчиненні злочинів,\~передбачених ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~358,\~ч.\~3\~ст.\~357,\~ч.\~2\~ст.\~190,\~ч.\~4\~ст.\~190\~КК України\~та йому\~було призначене\~покарання у\~вигляді позбавлення\~волі.\~Одним з\~епізодів у\~вказаній кримінальній\~справі був\~і епізод\~незаконного заволодіння\~квартирою [ADDRESS] [PERSON] \~завдяки шахрайським\~діям [PERSON] \~та [PERSON] \~шляхом її\~незаконного продажу\~останнім по\~договору купівлі\~-\~продажу від\~10.06.2005\~року.Вироком суду\~доведено,\~що [PERSON] \~довіреності на\~продаж належної\~йому квартири\~ [ADDRESS] [PERSON] \~не надавав,\~наміру на\~продаж квартири\~не мав\~та грошей\~від незаконного\~продажу не\~отримував.[PERSON] за життя склав заповіт, яким заповідав спірну квартиру позивачам. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав позивачам було відмовлено через те, право власності на вказане житлове приміщення зареєстроване на [PERSON] , незважаючи на вирок суду, яким придбання останньої житла визнане незаконним та протиправним. Вказані обставини є перешкодою для отримання спадкового майна та стали підставою для звернення до суду. Позивачі просили визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] вчинений від імені [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 10.06.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П.; припинити право власності на вказану квартиру за [PERSON] ; визнати за ними право власності в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру у рівних частках по Ѕ частині кожного. 19.04.2018 року позивачі надали суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просили: визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] вчинений від імені [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 10.06.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т. П. за реєстром № 245; припинити право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , яка складається з: 1- коридор пл. 6,8 м2, 2 шафа пл. 0,4 м2, 3- шафа пл. 0,4 м2. 4- кімната пл. 12.6 м2. 5-кімната пл. 15,5 м2. 6 - кухня пл. 7,3 м2, 7 - туалет пл. 1,3 м2, 8- ванна пл. 2,7 м2, 9, лоджія І пл. 2,8 м2, балкон пл.. 0,8 м2, загальна площа квартири 50,6 м2, житлова - 28,1 м2; визнати право власності в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яка складається з : коридор пл. 6,8 м2, 2 шафа пл. 0,4 м2, 3- шафа пл. 0,4 м2. 4- кімната пл. 12.6 м2. 5- кімната пл. 15,5 м2. 6 - кухня пл. 7,3 м2, 7 - туалет пл. 1,3 м2, 8- ванна пл. 2,7 м2, 9, лоджія І пл. 2,8 м2, балкон пл. 0,8 м2. Загальна площа квартири - 50,6 м2, житлова - 28,1 м2 за ними у рівних частках по Ѕ частині кожного; стягнути на їх користь моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до наданих відповідачами заперечень просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на пропуск ними строку позовної давності, оскільки вони звернулися з позовом про визнання недійсним договору від 10.06.2005 року через 12 років після його укладання і через 6 років після смерті [PERSON] . Про наявність вказаного договору позивачам було відомо, оскільки вони допитувались з цього питання в якості свідків у кримінальному провадженні. Крім того, у своїх запереченнях представник [PERSON] - адвокат Прохур Н.І. посилалась на те, що [PERSON] не мав права власності на спірну квартиру, оскільки відсутні докази на підтвердження фактичного прийняття ним спадщину після померлих батьків. Ухвалою суду від 12 березня 2018 року цивільні справи об`єднані в одне провадження. Ухвалою суду\~від 12\~березня 2018\~року до\~участі у\~справі залучені\~правонаступники [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з його смертю [INFO] . У судовому засіданні позивачі та їй представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у їх позовних заявах, просила їх задовольнити. Представники відповідачів позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнали, просили у їх задоволенні відмовити, з підстав викладених у запереченнях, позов [PERSON] підтримали. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 1993 року за № 4922, виданого відділом приватизації житла м. Полтави Агафонникову [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Зазначене житлове\~приміщення складається\~з:1- коридор пл. 6,8 м2, 2 шафа пл. 0,4 м2, 3- шафа пл. 0,4 м2. 4- кімната пл. 12.6 м2. 5-кімната пл. 15,5 м2. 6 - кухня пл. 7,3 м2, 7 - туалет пл. 1,3 м2, 8- ванна пл. 2,7 м2, 9, лоджія І пл. 2,8 м2, балкон пл. 0,8 м2. Загальна площа квартири - 50,6 м2, житлова - 28,1 м2. [PERSON] 10.04.2002 року склала заповіт на усе належне їй майно (квартиру [ADDRESS] ) на користь свого сина [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до витягу з домової книги та довідкою № 13991 на час смерті [PERSON] [PERSON] був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS] , а отже згідно з вимогами ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. 10.06.2005 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] , який діяв за довіреністю від 28.04.2005 р., реєстр № 164, від імені [PERSON] , та [PERSON] . На підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Фастовець Іриною Вікторівною 28.04.2005 року, зареєстрованої в реєстрі за № 155, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] , [INFO] року [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом про продовження [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті батьків та визнання права власності за ним на квартиру [ADDRESS] . Рішенням суду від 25.05.2005 року вказаний позов задоволений: продовжено строк для прийняття спадщини та визнано права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.11.2007 року вказане рішення судом скасоване у результаті перегляду його у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстав того, що рукописний запис у довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Фастовець Іриною Вікторівною 28.04.2005 року, зареєстрованої в реєстрі за № 155, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] , «доверенность мной прочина» виконаний [PERSON] . На підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Фастовець Іриною Вікторівною 28.04.2005 року, зареєстрованої в реєстрі за № 164, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] , [INFO] [PERSON] здійснив продаж квартири [ADDRESS] [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. На підставці заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. 11 грудня 2007 року за реєстровим № 2833 [PERSON] заповідав [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.05.2012 року у кримінальній справі № 05210534 по обвинувачення [PERSON] за ч. 4 ст. 190, ч. 3 с. 357 ч. ч. 2,3 ст. 358 КК України, [PERSON] за ч. 4 ст. 190, ч. ч . 2,3 ст. 358 КК України, [PERSON] за ч. 4 ст. 190, ч. ч. 2,3 с. 358 КК України, [PERSON] за ч. 4 ст. ст. 190 , ч. 3 ст. 357, ч. ч. 2,3 ст. 358 КК України, [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів, зокрема у заволодінні шахрайським шляхом квартирою [ADDRESS] . Відносно [PERSON] справа стосовно шахрайських дій у заволодінні квартирою [ADDRESS] була закрита за його клопотанням на підставі ст. 49 КК України. Згідно висновку експерта від 07.11.2005 року №388, який містить у матеріалах вказаної кримінальної справи, підпис в довіреності ВСВ № 611748 від 28.04.2005 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис в довіреності [NUMBER] від 28.04.2005 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис на сторінці 27 під номером нотаріальної дії 155 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис на сторінці 29 під номером нотаріальної дії 164 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Фастовець І. В. виконаний не [PERSON] , а іншою особою за умов відсутності іншого варіанту підпису (т. 3 а. с. 346 -349. кримінальної справи № 1/1609/55/2012 по обвинуваченню [PERSON] та інших у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3358, ч. 2 т. 358, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України). За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст.\~80\~ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За вимогами 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у праві про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком суду доведено, що [PERSON] довіреності на продаж належної йому квартири [ADDRESS] [PERSON] не надавав, наміру на продаж квартири не мав та грошей від незаконного продажу не отримував. Вказані обставини дають нам підстави стверджувати, що право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до [PERSON] незаконно шляхом обману. За вимогами ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З урахуванням фактичних обставин справи, що підтверджені матеріалами кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] , [PERSON] не мав вільного волевиявлення на продаж квартири [PERSON] та не мав наміру на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором купівлі - продажу. За вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Обставини застосування до [PERSON] психічного насильства з боку [PERSON] та інших осіб встановлені матеріалами кримінальної справи і знайшли своє підтвердження при слуханні справи у Київському районному суді м. Полтави та відображені у вироку суду від 25.05.2012 року. Отже, договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , вчинений від імені [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 10.06.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т. П. за реєстром № 245 повинен бути визнаний недійсним. Що стосується заперечень відповідачів про пропуск позивачами строку позовної давності суд зазначає наступне. За вимогами ст. 256 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Пунктом 26 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що особами, які участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Встановленим є те, що [PERSON] помер [INFO] і до дня своєї смерті саме він міг бути і був стороною у справі про визнання договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] . У якості правонаступників померлого [INFO] [PERSON] у справу вступили позивачі. За вказаних обставин відсутні правові підстави для застосування строків позовної давності у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання правочинів недійсними, припинення права власності на житлове приміщення, визнання права власності на об`єкт нерухомості в порядку спадкування, стягнення моральної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд зазначає наступне. За ч. 1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно п.п.2 п.5 Постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Стороною позивачів не надано суду доказів на підтвердження факту заподіяння їм моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також вони не є потерпілими від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] . Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. На підставі ст.141\~ЦПК з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачів понесені судові витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial