Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.10.2013 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Дружби (колишня назва - Кірова), 65а та земельна ділянка площею 0,1275 га, що розташована на території смт. Новоайдар [PERSON] селищної ради, кадастровий номер земельної ділянки 4423155100:26:012:0051, яке померлий заповідав позивачу [PERSON] 12.02.2014 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але оскільки спадкодавець 18.03.2008 року укладав договір дарування з іншою особою, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON], то всі документи на право власності на спадкове майно, знаходяться в державному обласному нотаріальному архіві, і не можуть бути видані [PERSON] з тих підстав, що вона не була стороною в іншій нотаріальній справі, і тому вона не має можливості надати їх ні до нотаріальної контори, ні до суду. Вищезазначений договір дарування домоволодіння №65а по вул. Дружби (колишня назва - Кірова), смт. Новоайдар, визнано недійсним рішенням апеляційного суду Луганської області від 21.01.2016 р. Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно, за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 17.10.2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Дружби (колишня назва - Кірова), 65а, що підтверджується копією довідки [PERSON] РКПТІ № 113 від 11.09.2013 року (а.с. 7) та земельна ділянка площею 0,1275 га, що розташована на території смт. Новоайдар [PERSON] селищної ради, кадастровий номер земельної ділянки 4423155100:26:012:0051, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER] (а.с. 11) та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4400402642013 від 09.10.2013 р. (а.с. 14), яка належала померлому на підставі свідоцтва про справо на спадщину за законом від 25.01.2001 р. (а.с. 12). Спадкове майно померлий [PERSON] заповідав позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту (а.с. 19). 12.02.2014 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 21), але оскільки спадкодавець 18.03.2008 року укладав з іншою особою договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON], то всі документи на право власності на спадкове майно, знаходяться в державному обласному нотаріальному архіві, та не можуть бути видані [PERSON] з тих підстав, що вона не була стороною в іншій нотаріальній справі, і тому вона не має можливості надати їх ні до нотаріальної контори, ні до суду. Вищезазначений договір дарування домоволодіння №65а по вул. Дружби (колишня назва - Кірова), смт. Новоайдар, визнано недійсним рішенням апеляційного суду Луганської області від 21.01.2016 р. (а.с. 17-18). Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1233, 1235, 1268, 1297 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України,

Outcome: approved