Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який згодом уточнив, до [PERSON], третя особа - публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 листопада 2015 року, близько 10 год. 00 хв., на ділянці нерегульованого перехрестя, нерівнозначних доріг неподалік с. Гаї Гречинські, обхід міста Тернополя відбулась дорожньо - транспортна пригода під час якої відповідачем заподіяно матеріальну шкоду, а саме пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «Шкода Октавія» та заподіяно тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров'я. Він витратив значні кошти та час на відновлення свого здоров'я. Але, на сьогоднішній час ще даються взнаки наслідки травм отриманих в результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди і час від часу він вимушений звертатись до лікарів для отримання медичної допомоги. Він не має можливості користуватись автомобілем і тому вимушений користуватись іншими видами транспорту для добирання на роботу та вирішення інших власних питань. Це змусило його змінити звичний спосіб життя. Таким чином, йому заподіяно також і моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн. Оскільки, відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдану йому шкоду, просить, з врахуванням уточнених позовних вимог стягнути з [PERSON] грн. - матеріальної шкоди, 1991,13грн. - витрати понесені на лікування одразу після ДТП, 1968,11грн. - витрати понесені на лікування для відновлення здоров»я, 1600грн. - вартість проведення експертного дослідження, а також моральну шкоду в розмірі 50000 грн., що в сумі складає 214 559,24грн. та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву з проханням слухати справу без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав суду заяву про визнання ним позову в сумі 214559,24грн.. просив справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2016 року у справі №607/4778/16-п, встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «Renault 37», д.н.з. C1493ТІ, на перехресті автодороги Р-39 «Броди - Тернопіль» та Р-41 «Обхід м. Тернопіль», був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Skoda Осtaviа Тоuг», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення. Внаслідок допущених водієм [PERSON] порушень Правил дорожнього руху автомобіль марки «Skoda Осtaviа Тоuг», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] допустив зіткнення з автобусом марки «ПАЗ - 32054», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який здійснив зупинку перед перехрестям на другорядній дорозі із сторони м. Броди, для надання переваги у русі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.3. «б», «д», 16.11 Правил дорожнього руху України. Згідно вказаної постанови [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340грн. Суб»єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] 21.12.2016року складено висновок за №14/16 про те, що вартість матеріального збитку, станом на момент ДТП завданого власнику автомобіля марки «Skoda Осtaviа Тоuг», д.н.з. [NUMBER] становить 209000грн. ПАТ НАСК «Оранта» відшкодовано [PERSON] 000 грн., що підтверджено заявою на видачу готівки №0VNH41197 від 16.06.2016року. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Постановою Тернопільського міськрайонного Тернопільської області від 23.05.2016р. по справі №607/4778/16-п встановлено вину у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди саме відповідача - [PERSON], отже, матеріальна шкода в розмірі 159000грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» з 26.11.2015року по 02.12.2015року із діагнозом закрита черепно - мозкова травма: струс головного мозку, забій і садно скроні справа, у зв»язку із ДТП, що сталась 26.11.2015року. Згідно квитанцій від 26.11.2015року (3шт.) та 30.11.2015р. позивачем на лікування після ДТП витрачено 1147,79грн., однак позивачем заявлена сума в розмірі 1991,13грн., що підтверджено лише частково на суму 1147,79грн., що підлягає стягненню з відповідача. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] №803 вбачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні в ТМКЛШД з 23.05.2016року по 02.06.2016року із діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ-ступеня. Згідно квитанцій від 13.05.2016р., 21.05.2016р., 23.05.2016р., 24.05.2016р., 26.05.2016р., 01.06.2016р., 02.06.2016р. позивачем на додаткове лікування після ДТП витрачено 1787,75грн., однак позивачем заявлена сума в розмірі 1968,11грн., що підтверджено лише частково на суму 1787,75грн., що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати в розмірі 1600грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження з встановлення суми матеріального збитку, як такі, що підтверджені належними доказами, а саме квитанцією до прибуткового касового ордера №14-16 від 21.01.2016р. на суму 1600грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 9 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив: 37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенко проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayev v. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р .) у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), скарга № 4171/04, § 20 березня). Як вбачається з практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Судом встановлено, що з вини відповідача майну позивача нанесено шкоду. Відповідач добровільно шкоду не відшкодував. У зв'язку з пошкодженням автомобіля [PERSON] довелося змінити спосіб життя, що негативно вплинуло на його психічний стан, завдану шкоду оцінює у 50000 грн. Суд вважає, що нанесеною матеріальною шкодою та тривалим її не відшкодуванням, а також ушкодженням здоров»я, відповідач дійсно наніс позивачу моральну шкоду, яка визнана відповідачем в розмірі 50000 грн. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути: за позовну вимогу майнового характеру - 1635,23грн. судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, за позовну вимогу немайнового характеру - моральну шкоду 551,20грн., а всього 2186,43грн. судового збору.

Outcome: partial