Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою до [PERSON] та та [PERSON] і просить стягнути з кожного із відповідачів на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідачів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є опікуном малолітніх дітей, батьки яких - відповідачі у справі - позбавлені відносно них батьківських прав рішенням суду, але питання про стягнення аліментів судом не вирішувалось. Оскільки відповідачі участі у вихованні та утриманні дітей не беруть, добровільної матеріальної допомоги дітям не надають, у неї коштів на належне утримання дітей не вистачає, а тому вона просить стягнути з них аліменти. Ухвалою суду від 27.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачі неодноразово викликалися до суду, але в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Оскільки порядок виклику відповідачів, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України дотримано, відповідачі вважаються такими, що повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с.31/. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників, в тому числі - й відповідачів, та оголосив про заочний розгляд справи відповідно ст.ст.280-282 ЦПК України. У відповідності до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.8, 9/. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2017 відповідачі позбавлені батьківських прав у відношенні своїх малолітніх дітей - [PERSON] відносно [PERSON] , 2013 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження, а [PERSON] - відносно сина [PERSON] , 2015 року народження /а.с.6-7/. Цим рішенням підтверджено, що неповнолітніми дітьми відповідачів опікується [PERSON] , займається їх вихованням, а відповідачі у справі ніякої участі у житті дітей не приймають. Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради рішенням за № 44 від 21 лютого 2018 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено над ним опіку та призначено опікуном [PERSON] - позивача у справі /а.с.11/. 18 квітня 2018 року виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради рішенням за № 118 встановив опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , опікуном призначено [PERSON] /а.с.10/. Як зазначено в цих рішеннях, малолітні діти проживають з позивачем. Оскільки батьки допомоги дітям не надають, коштів на належне утримання дітей у позивача не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги на утримання дітей, що знаходяться під її опікою, від відповідачів. Згідно з приписами ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно з положеннями ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Але відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків, матеріальну допомогу на утримання дітей позивачу не надають. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч.2, ч.3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною повноліття ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надають, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися, доказів щодо неможливості сплачувати аліменти не надали, суд вважає за можливе стягнути з них аліменти. При цьому суд враховує, що на час розгляду справи над малолітніми дітьми встановлено опіку, позивача призначено їх опікунами, тому вона може бути особою, на ім`я якої стягуються аліменти. Водночас, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки як вбачається із матеріалів справи і зазначено вище, відповідач [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно яких позбавлена батьківських прав, а відповідач [PERSON] є батьком однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , у відношенні якого рішенням суду позбавлений батьківських прав, а тому суд не знаходить підстав для стягнення з нього аліментів на утримання двох малолітніх дітей, як просить позивач, і вважає за можливе задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з його видів доходів (заробітку). Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, оскільки задоволено вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial