Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Малиновський районний відділ ГУ ДМС України в Одеській області та після доповнення позовних вимог просила усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зобов'язання [PERSON] передати позивачу ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS], вселити позивача в квартиру, виселити [PERSON], [PERSON] без надання іншого житла, та зняти з реєстраційного обліку [PERSON], зобов'язавши Малиновський районний відділ ГУ ДМС України в Одеській області провести зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на таке. В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 509/4412/13-ц, яка відкрита за ухвалою суду від 29 жовтня 2013 року на підставі поданого позову органом опіки та піклування в особі Овідіопольської районної державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Цивільна справа № 509/4412/13-ц відкрита за позовом та на підставі притягнення її до адміністративної відповідальності згідно ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення по адміністративній справі №509/3718/13 п. Вище вказана позовна заява носить відомості, які не відповідають дійсності, а саме: будь-які реагування та профілактика відносно питань виховання її доньки з боку органа опіки та піклування в особі Овідіопольської районної державної адміністрації не було взагалі. [PERSON] ініціювала вище вказану незаконну цивільну справу, якою переслідує мету позбавлення позивача і прав власності на квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу житлової квартири від 27 грудня 2003 року. З дозволу позивача була вселена та зареєстрована [PERSON] у спірну квартиру, але на теперішній час остання почала створювати перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, шляхом обману та зловживання її довірою відібрала ключі від вхідних дверей квартири та взагалі не пускає позивача у приміщення квартири, і в цій квартирі незаконно під своїм наглядом утримує доньку позивача [PERSON], чим позбавила її права спілкуватися з дитиною, тобто незаконно втручається у виховання доньки, робить для неї неможливим виконувати і обов'язки матері. На час розгляду цивільної справи № 509/4412/13-ц здійснюється соціальний супровід родини позивача згідно наказу Одеського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за № 1155 від 20.11.2013 року. 02 грудня 2013 року спеціалісти вище вказаної служби разом з позивачем відвідали її квартиру, де мешкає [PERSON], яка впустила їх в спірну квартиру, але перервала спілкування, шляхом створення істерики, яка супроводжувалася криком та бранкою в їх адресу, та позивачу не вдалося в черговий раз отримати комплект її ключів від вхідних дверей квартири, тобто це також свідчить, що [PERSON] переслідує мету незаконно лишити позивача права користування квартирою та права спілкування з донькою, та ця мета здійснюється її діями. Крім того [PERSON] незаконно вселила без згоди позивача в спірну квартиру свого сина - [PERSON], [INFO], який вів аморальний спосіб життя, та його мешкання у цій квартирі може вплинути на негативні наслідки виховання та психічний стан доньки позивача, а також створює і перешкоди відносно адресної реєстрації в цій квартирі доньки позивача. Таким чином, з вини [PERSON] створені умови для неї та дочки, які впливають на неможливість тимчасового сумісного проживання, та як слідство вони порушують її права і обов'язки , які пов'язані з вихованням та утриманням дитини. З самого позову органа опіки та піклування в особі Овідіопольської районної державної адміністрації вбачається, що службові особи позивача ігнорували її звернення відносно проблемних стосунків з [PERSON], в односторонньому порядку підтримують незаконні дії [PERSON], та уникають від виконання своїх прямих обов'язків, які пов'язані з захистом прав сім'ї та дитини, чим роблять при живій матері дитину сиротою. До членів своєї сім'ї позивач відповідачів не відносить, вказаною квартирою відповідачі використовують не за призначенням та в супереч її та дочки інтересах, а заходи запобігання і громадського впливу на відповідачів відносно належного користування житловою квартирою виявляються без результативними, тобто ігноруються відповідачами взагалі. Відповідачі із позивачем не укладали договору житлового найма, [PERSON] тимчасово мешкає у вище вказаній житловій квартирі за усної домовленості. За викладених обставин позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник позивача надав пояснення до позовної заяви, в якій зазначив, що спірна квартира була придбана за особисті кошти позивача. Крім того, вона також за свої кошти придбала у 1995 році квартиру [PERSON] (з грошових коштів, які отримані [PERSON] з продажу житлового будинку, який належав на праві власності також [PERSON], та який був розташований у селищі Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області) по вулиці Маршала Жукова, у місті Одеса, яку [PERSON] продала у 1998 році, та невідомо, яким чином вона від цього продажу розпорядилася грошовими коштами. [PERSON], під пропозицією надання допомоги [PERSON] та у зв'язку з її вагітністю, вселилася у квартиру [ADDRESS], тобто за згодою [PERSON] Після народження доньки [PERSON], [INFO], [PERSON] повернулася додому, та була шокована погіршеним станом цієї квартири, яка була приведена в негідність для мешкання в ній з вини [PERSON], тобто не працювало опалення (демонтовано газовий котел), зняті опалювальні батареї в квартирі. [PERSON] їй пояснила, що нібито частку грошей від продажу квартири по вул. Маршала Жукова вона витратила на цей, так званий, «ремонт». Після цього шоку, як слідство у [PERSON] було зірвано природне годування дитини (зникло молоко). За свої кошти [PERSON] привела до належного житлового стану цю квартиру, та додатково вселила та надала згоду на адресну реєстрацію колишнього чоловіка [PERSON], де він і мешкав до часу смерті. Після смерті цього чоловіка [PERSON] оманом відібрала у неї ключі від вхідних дверей цієї квартири та без згоди з нею вселила свого сина [PERSON], утримувала та утримує у цій квартирі її доньку [PERSON], так як [PERSON] не має можливості доступу до своєї квартири та вільно спілкуватись з донькою у цій квартирі, тобто спілкується з донькою за межами своєї квартири. Факт незаконного мешкання [PERSON] у цій квартирі підтверджує її донька, та відповідачка по справі. Умови по вселенню та мешканню (надання допомоги у вихованні дитини), які мали обоюдну домовленість, [PERSON] не виконуються взагалі з вини останньої. Договір найму жилого приміщення цієї квартирі на момент вселення [PERSON] не укладався, так як вона є рідна мати [PERSON] На час створення вище вказаних перешкод та по цей час [PERSON] під різними причинами відмовляється укласти цей договір з [PERSON], та у зв'язку з її категоричним відказом та складом характеру цей договір неможливо укласти. Таким чином, з пояснень [PERSON] реально вбачаються порушення з боку [PERSON] її права як власника, як матері, та при цьому грубо порушуються і права дитини, так як дитини у житловій квартирі не має можливості спілкуватися з рідною матір'ю. Пояснення, які надані суду (заперечення в усній формі) [PERSON] підтверджують наступне: по-перше, вона не визнає [PERSON] своєю донькою, а це є слідством, що вона цим невизнанням створює напруги у відносинах, які не можуть у добровільному порядку бути врегульовані, та є слідством неможливого суспільного мешкання у цій квартирі з нею. По-друге, вона без згоди [PERSON] (як власника квартири) самоуправно вселила в квартиру [PERSON], та його мешкання у цій квартирі негативно впливає на психіку неповнолітньої доньки [PERSON], тобто це незаконне вселення має негативні наслідки у вихованні доньки. В третіх, у судовому засіданні [PERSON] заявила, що [PERSON], як власниця і ключів від вхідної двері квартири, повинна в неї викупити ключ за 100 гривень, тобто [PERSON] висловлює незаконні пропозиції, від яких вона категорично ухиляється в односторонньому порядку. В четвертих, [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт мешкання [PERSON] в квартирі [PERSON] своїми поясненнями, що в квартирі знаходяться його особисті речі і він приходить та уходить регулярно, тобто з її пояснень [PERSON] користується всіма житловими умовами цієї квартири, а це є підтвердженням, що він там незаконно мешкає. В цілому [PERSON] погоджується з позовними вимогами [PERSON], та виселення її з цієї квартири вважає доцільним за умови покладення на [PERSON] незаконних зобов'язань придбати [PERSON] окреме житло. З пояснень свідка також підтверджується пояснення позивачки та відповідачки. Таким чином, суду необхідно зробити однозначний висновок з пояснення [PERSON], що вимоги за позовом [PERSON] вона визнає та підтверджує, та пропонує свої незаконні вимоги щодо покладення зобов'язань на [PERSON] придбати їй окреме житло. На підставі всіх доказів у сукупності у цій цивільній справі суду необхідно зробити і правильний висновок відносно наявності навмисних перешкод, які створюються для [PERSON] з боку [PERSON] в володінні, користуванні та мешканні у власній квартирі. Мешкання у цій квартирі [PERSON] фізіологічно має також негативний вплив на психіку та виховання доньки [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позов не визнала, в подальшому в судове засідання не з'явилася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про ату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа: Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області надав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю та прийняти рішення, враховуючи права та інтереси малолітньої [PERSON], [INFO]. Третя особа: Малиновський районний відділ ГУ ДМС України в Одеській області надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2014 року позовну заяву [PERSON] в частині вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] залишено без розгляду та продовжено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Малиновський районний відділ ГУ ДМС України в Одеській області, про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, виселення, зняття з реєстраційного обліку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлено, що [PERSON], позивач по справі, є власником квартири [ADDRESS], яка складається в цілому з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 47,4 кв. м., в тому числі житловою площею 17,8 кв. м., про що свідчить договір купівлі-продажу від 27 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6976. Право власності на спірну квартиру було зареєстровано за [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН» в реєстрову книгу за № 519пр на стор. 98 за реєстровим № 386 від 14 квітня 2004 року. [INFO] народилась [PERSON], згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 лютого 1999 року, запис №112, де мати зазначена [PERSON]. Відповідно до наданої суду довідки (виписці із домової книги про склад сім'ї та прописці) від 21 квітня 2008 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (основний) - позивач по справі, з 14 липня 2004 року [PERSON] (мати) - відповідач по справі. За твердженням відповідача [PERSON], і це не заперечується позивачем, за згоди позивача вона вселилася в спірну квартиру. Письмовий договір між сторонами не укладався. За таких обставин суд вважає, що [PERSON], вселившись в квартиру в 2004 році як член сім'ї власника житла, набула право користування житловим приміщенням. Письмовий договір між сторонами не укладався, термін проживання сторонами не визначався, а тому у суду відсутні підстави для виселення [PERSON] на підставі ст. 169 ЖК України, за якою у разі припинення договору найму жилого приміщення в квартирі, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач зобов'язаний звільнити жиле приміщення, в разі відмови підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Інших підстав для виселення [PERSON] позивачем не заявлялося і доказів до суду не надавалося. При цьому судом встановлено, що [PERSON] створює перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю. Позивач із заявою про незаконні дії відповідачки по перешкоджанню позивачу у праві проживання в її квартирі та вилучення у відповідачки ключів від квартири зверталась до Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області 05.12.2013 року. Пропозицією суду щодо укладення мирової угоди в частині передачі ключів від квартири позивачу [PERSON] не скористалася. [PERSON] не надав суду жодного доказу правомірного вселення його в спірну квартиру за згодою позивача як власника цієї квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле примі щення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допус кається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судо вому порядку. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому такими діями відповідачами порушені права та законні інтереси позивача у справі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та зобов'язати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні приватною власністю, а саме квартирою [ADDRESS] та передати ключі від квартири; вселити [PERSON] в спірну квартиру; виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення; стягнути в рівних частках з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.; в решті позовних вимог - відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial