Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного товариства «Ясная» (далі по тексту - ЖБТ «Ясная») про визнання угоди недійсною, стягнення основного боргу у розмірі 685 648,60 гривень, стягнення матеріальної шкоди по зобов'язанням у розмірі 222 392,00 гривень, моральної шкоди у розмірі 6 856,50 гривень та неустойки у розмірі 331 513,28 гривень, посилаючись на те, що 02.10.2003 року між ним та ЖБТ «Ясная» в особі голови правління Мельника О.М. було укладено угоду про інвестування будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за умовами якої він, позивач, фінансує будівництво будинку у сумі 621 192,00 гривень, а відповідач після здачі в експлуатацію будинку передає йому квартиру з мансардою на 9-му поверсі, загальною площею 219,9 кв. м. під номером [NUMBER], строк введення будинку в експлуатацію - 2 квартал 2005 року. В подальшому, коли строки будівництва були відповідачем порушені, за взаємною згодою було укладено угоду №21 від 02.03.2005 року про пайову участь у будівництві жилого будинку за адресою: [ADDRESS], за умовами якої позивач повинен був внести пай в розмірі 685 648,60 гривень, що в еквіваленті складало 128 498,50 доларів США, а ЖБТ «Ясная» зобов'язалося за ці кошти передати йому, позивачу, квартиру [NUMBER] на 12-му поверсі з мансардою (1-й під'їзд секція А) загальною площею 242,45 кв. м. Дана Угода укладалася відповідно до загальних зборів членів ЖБТ «Ясная», членом якого він, позивач, являється (протокол №4/03 від 20.11.2003 року). Позивач [PERSON] стверджує, що у березні 2005 року сплатив повністю пай у будівництво житлового 10-14 поверхового будинку відповідно до угоди від 02.03.2005 року, але відповідно до рішення Одеської міської ради від 28.01.2005 року було затверджено проект відведення ЖБТ «Ясная» для проектування будівництва 9-ти поверхового житлового будинку. Тобто відповідач знав, що будинок не може бути збудовано 10-14 поверхів, проте уклав з ним, позивачем, угоду на будівництво квартири на 12-13 поверхах. Позивач вважає, що угода від 02.03.2005 року є недійсною відповідно до ст.ст.27, 215,216,227 ЦК України та ст.230 ЦК України, згідно з якою якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Крім того, позивач стверджує, що 09.07.2008 року між ним та членами відповідача ([PERSON], [PERSON]) було підписане зобов'язання про відшкодування йому, позивачу, до 10.08.2008 року грошової суми у розмірі 282 392,00 гривень, що складало 58 337,00 доларів США, та відшкодування моральної шкоди 1% від пайового внеску у розмірі 6 856,00 гривень. Але відповідно до вказаного зобов'язання було перераховано лише 60 000,00 гривень: 18.02.2009 року - 20000,00 гривень, 02.03.2009 року - 40000,00 гривень. Тобто відповідно до зобов'язання від 09.07.2008 року відповідач повинен йому, позивачу, перерахувати суму відшкодування шкоди у розмірі 222 392,00 гривень (282 392,00 - 60 000,00 гривень) та моральну шкоду у розмірі 6 856,00 гривень, а відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України повинен сплатити неустойку щодо прострочення строків повернення грошового боргу у розмірі 331 513,28 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, уточнили позовні вимоги, визначивши відповідачами ЖБТ «Ясная» та Житлове-будівельне товариство «Французький бульвар - білдінг» (далі по тексту - ЖБТ «Французький бульвар-білдінг»), зазначивши, що позивачу стало відомо, що зобов'язання від 09.07.2008 року про виплату матеріальної та моральної шкоди було підписано головою правління ЖБТ «Французький бульвар-білдінг» [PERSON], який надав це зобов'язання від ЖБТ «Ясная», яке не виконано у строк до 10.08.2008 року, а також те, що ЖБТ «Французький бульвар-білдінг» являється замовником щодо прийняття спірного об'єкту в експлуатацію. Позивач просить суд: - визнати угоду №21 від 02.03.2005 року, підписану між [PERSON] та ЖБТ «Ясная» в особі голови правління Мельника О.М. недійсною; - стягнути з ЖБТ «Ясная» на його користь суму боргу у розмірі 256 997,00 доларів США та моральну шкоду 1% від суми 2 569,97 доларів США; - стягнути з ЖБТ «Французький бульвар-білдінг» на його користь суму матеріальної шкоди по зобов'язанням у розмірі 46 331,67 доларів США, суму моральної шкоди у розмірі 6 856,50 гривень, та неустойки у розмірі 42 501,70 доларів США; - стягнути з ЖБТ «Ясная» та ЖБТ «Французький бульвар-білдінг» збитки понесені позивачем по розгляду цивільної справи у розмірі 1 730,00 гривень в рівних частках. Представник відповідача ЖБТ «Ясная» та ЖБТ «Французький бульвар-білдінг» позов не визнав, надавши суду від ЖБТ «Ясная» письмові заперечення проти позовної заяви від 23.12.2010 року, в якому пояснив, що позивач укладав Договір про інвестування будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 02.10.2003 року та Договір № 21 про пайову участь у будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 02.03.2005 року з колишнім правлінням ЖБТ «Ясная», керівником якого був [PERSON] і йому передав гроші. [PERSON] у травні 2005 року вийшов зі складу засновників ЖБТ «Ясная» і на теперішній час не має ніякого відношення до житлового будинку по [ADDRESS] Крім цього, позивач визнав у своїй заяві, що кошти ним передавалися [PERSON], що підтверджується протоколом №4/03 загальних зборів ЖБТ «Ясная» від 20.11.2003 року, на якому були присутні [PERSON] та [PERSON] При цьому печатка ЖБТ «Ясная» була передана теперішньому керівництву лише 26.09.2005 року. На виконання зобов'язань колишнього правління та безпосередньо [PERSON] ЖБТ «Ясная» перерахувало на картковий рахунок [PERSON] 60 000,00 гривень, а також від членів (засновників) ЖБТ «Ясная» [PERSON] та [PERSON] він, позивач, отримав 328 250,00 гривень, що складало 65 000,00 доларів США, про що склав розписку. Стосовно поверховості житлового будинку по [ADDRESS] представник ЖБТ «Ясная» пояснив, що дозвільні документи на будівництво були отримані як на 9-ти поверховий будинок, правління намагалося отримати позитивні висновки та узгодження на будівництво житлового будинку 10-14 поверхів, проте не вдалося, а тому позивачу пропонувалися квартири на інших поверхах, проте він відмовився и сказав, що йому потрібні гроші. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 02.10.2003 року між [PERSON] та ЖБТ «Ясная» було укладено Договір про інвестування будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за умовами якого він, позивач, зобов'язався внести інвестицію у сумі 621 192,00 гривень на будівництво квартири з мансардою на 9-му поверсі, площею 219,9 кв.м. під номером [NUMBER], а ЖБТ «Ясная» після введення будинку в експлуатацію в строк до 2 кварталу 2005 року передати зазначену квартиру позивачу. 02.03.2005 року між [PERSON], як пайщиком, та ЖБТ «Ясная», як забудовником, було укладено Договір №21 про пайову участь у будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту - Договір) на підставі загальних зборів членів ЖБТ «Ясная» від 20.11.2003 року (протокол №4/03). За умовами Договору позивач зобов'язався внести пайовий внесок у розмірі 685 648,60 гривень, що в еквіваленті складає 128 498,50 доларів США (п.1.4. Договору), а ЖБТ «Ясная» зобов'язалося після введення будинку в експлуатацію (четвертий квартал 2007 року) передати пайщику чотирьохкімнатну квартиру [NUMBER] на 12-му поверсі з мансардою (1-й під'їзд секція А) загальною площею 242,45 кв.м (п.1.6. Договору). Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до зазначених норм ст. 203 Цивільного кодексу України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним. Згідно із п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, а саме на момент вчинення правочину. Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України, на яку позивач посилається як на обгрунтування своїх позовних вимог, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. У п. 20 вказаної постанови роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Отже, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинна довести навмисне цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Судом встановлено, що Рішенням Одеської міської ради №3652-V від 28.01.2005 року було затверджено проект відведення земельної ділянки та надано ЖБТ «Ясная» у короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку для проектування будівництва 9-ти поверхового житлового будинку з мансардою, вбудованими офісними приміщеннями й автостоянкою та благоустрою території. В той же час з матеріалів справи вбачається, зокрема, з експертного висновку №18-15/0816/05/рп про відповідність об'єкта нормативним актам з питань енергозбереження, складеного 14.06.2005 року Територіальним управлінням державної інспекції з енергозбереження; Висновку експертизи УНПД ГУ МНС України в Одеській області № 46-875 від 25.05.2005 року; Висновку на проект будівництва №775, складеного 10.08.2005 року Одеською обласною санітарно-епідеміологічною станцією; листом Управління архітектури та містобудування №2206 від 23.05.2005 року, відповідач ЖБТ «Ясная» погоджував робочий проект на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] до 10-14 поверхів з мансардою. З огляду на вищевикладені обставини суд вважає, що позивач не довів наявність умислу в діях відповідача та істотність обставин щодо введення його діями в оману при укладенні Договору №21 про пайову участь у будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 02.03.2005 року, а відтак - позовні вимоги щодо визнання цього договору недійсним, та з цих підстав - відшкодування збитків у подвійному розмірі, що становить 1 371 297,20 гривень, що еквівалентно 256 99,00 доларів США, і моральної шкоди у розмірі 1% від суми 2 569,97 доларів США, є безпідставними та недоведеними. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З положень ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів в тому числі можуть бути визнання права та зобов'язання виконання стороною угоди обов'язку в натурі. Судом встановлено, що на виконання умов Договору №21 позивач [PERSON] сплатив відповідачу ЖБТ «Ясная» 685 648,60 гривень. Доводи представника відповідача про те, що зазначені кошти передавалися позивачем [PERSON], а не ЖБТ «Ясная» спростовуються квитанцією до прибуткового касового ордеру №21 від 24.06.2005 року, завіреною печаткою ЖБТ «Ясная». Також суд критично оцінює розписку, складену 13.08.2008 року [PERSON], на яку відповідач посилається як на доказ повернення коштів позивачу, так як в розписці вказано, що позивач отримає зазначені в ній кошти шляхом перерахування сум на його, [PERSON], рахунок в строк не пізніше 25.08.2008 року; підтвердженням безрахункових платежів буде платіжне доручення, видане ЖБТ «Ясная». В той же час відповідач не надав суду доказів перерахування позивачу [PERSON] вказаних в розписці сум, окрім 60 000,00 гривень, які були перераховані 18.02.2009 року в сумі 20 000,00 гривень, а 02.03.2009 року в сумі 40 000,00 гривень, що підтверджується виписками з особового рахунку ЖБТ «Ясная» та листом Приватбанку від 25.08.2010 року (а.с.28). Таким чином, заборгованість ЖБТ «Ясная» перед позивачем [PERSON] по Договору №21 склала 625 648,60 (685 648,60 - 60 000,00) гривень, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ЖБТ «Ясная» на користь [PERSON] Стосовно позовних вимог [PERSON] стягнути з ЖБТ «Французький бульвар-білдінг» на його користь суму матеріальної шкоди по зобов'язанням у розмірі 46 331,67 доларів США, суму моральної шкоди у розмірі 6 856,50 гривень, та неустойку у розмірі 42 501,70 доларів США суд виходить з наступного. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Письмове зобов'язання від 09.07.2008 року, на яке позивач посилається як на підставу стягнення зазначених в ньому сум, складене [PERSON] і [PERSON], які не є сторонами даного спору, та не є сторонами Договору №21. Не є стороною в спірному Договорі №21 і відповідач ЖБТ «Французький бульвар-білдінг», з якого позивач просить стягнути відповідні кошти. Приписами статті 96 ЦК України, що регламентує відповідальність юридичних осіб, зазначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. З огляду на вищевикладене суд вважає безпідставними та недоведеними позовні вимоги щодо стягнення з ЖБТ «Французький бульвар-білдінг» на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 46 331,67 доларів США, моральної шкоди у розмірі 6 856,50 гривень, та неустойки у розмірі 42 501,70 доларів США. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ЖБТ «Ясная» на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1730,00 гривень, які складаються з судового збору у сумі 1700,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial