Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Даніель» » про розірвання договору, стягнення суми банківського вкладу, посилаючись на наступне. 15 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається» №Т-483-14, відповідно до якого позивач передав в управління банку грошові кошти у сумі 188 744,68 гривень. Пунктом 1.3 договору передбачено обов'язок банку повернути вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п. 1.1 або за заявою вкладника, наданою банку з письмовій формі. Так, позивач подав заяву до банку 01.11.2013 року. В листі банку від 13.11.2013 року йому було запропоновано звернутися для врегулювання питання до відділення банку. 13.11.2013 року між позивачем та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено договір №Т-551-14, згідно якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 196 000,00 гривень. Із заявою про повернення грошових коштів, переданих банку за договором №Т-551-14 позивач звернувся 14.11.2013 року. Однак, грошові кошти позивачу повернуті не було. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив розірвати укладений між ним та відповідачем договір від 13.11.2013 року, стягнути з ПАТ «КБ «Даніель» на його користь суму вкладу у розмірі 196 000,00 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі та уточнення позовних вимог. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки представник відповідача не повідомив суд про причини своєї відсутності та не надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 13.11.2013 року між позивачем та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено договір №Т-551-14, згідно якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 196 000,00 гривень на строк зберігання з 13.11.2013 року по 17.11.2014 року (а.с. 8-9). Відповідно до п. 3.1.5 вказаного договору, при вимозі вкладника повернення вкладу за цим договором до настання строку, зазначеного у п. 1.1 цього договору, банк зобов'язується розглянути цю заяву (вимогу) вкладника, що надається у письмовій формі, та прийняти рішення щодо виплати вкладу і нарахованих та несплачених відсотків та виплатити їх протягом двох банківських днів з моменту отримання відповідної заяви (вимоги) вкладника. Так, 14.11.2013 року позивач звернувся до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою, в якій просив достроково розірвати договір №Т-551-14 та повернути йому грошові кошти у сумі 196 000,00 гривень (а.с. 12). Листом від 27.11.2013 року відповідач повідомив, що банк не відмовляється у поверненні депозитного вкладу та прикладає максимум зусиль щодо здійснення виплати депозиту. Банком здійснюються заходи по впровадженню програм, які надають змогу поетапного врегулювання існуючих зобов'язань перед клієнтами в найкоротший термін та на взаємовигідних умовах (а.с. 14). Таким чином, до теперішнього часу позивачу суму вкладу позивачем не отримано. Статтею 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що ПАТ «КБ «Даніель» не здійснило видачу вкладу на вимогу [PERSON], чим порушило умови укладеного між ними договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однією із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору та розірвати договір банківського вкладу №Т-551-14 від 13.11.2013 року. Крім того, відповідно до ст. 526, 530 зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, ПАТ «КБ «Даніель» має заборгованість перед позивачем у розмірі його банківського вкладу у сумі 196 000,00 гривень. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'зання (неналежне виконання). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми банківського вкладу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] ПАТ «Комерційний банк «Даніель» про розірвання договору, стягнення суми банківського вкладу та розірвати договір банківського вкладу №Т-551-14 від 13 листопада 2013 року, укладений між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу у розмірі 196 000 (сто дев'яносто шість) тисяч 00 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ПАТ «КБ «Даніель» в дохід держави судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок. Справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням обраного ним способом захисту. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 610, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: approved