Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що він проживає у належному йому та [PERSON] на праві приватної власності житловому будинку, що знаходиться в м.Копичинці по вул. Зелена, 23 Гусятинського району Тернопільської області. Також в даному житловому будинку зареєстрована, але фактично не проживає його колишня дружина [PERSON], яка з 2007 року у вищевказаному житловому будинку не проживає, добровільно пішла з дому, не намагається вселитися, не приходить та не користується ним і залишаючись зареєстрованою у їх домоволодінні, перешкоджає у здійсненні законних прав, зокрема в оформленні пільг щодо сплати комунальних послуг, отримання субсидії. Тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком, що в м.Копичинці по вул. Зелена, 23 Гусятинського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася про дату, час і місце слухання справи була повідомлена за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України та шляхом розміщеного, на офіційній веб-сторінці суду, повідомлення про виклик у судове засідання. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частка домоволодіння, що знаходиться в м.Копичинці, по вул. Зелена, буд. 23, Гусятинського району Тернопільської області, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2004 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2004 року. (а.с.10,11) Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії 1-ИД №002219, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №115 від 20.07.2005 року. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоюється прізвище [PERSON].(а.с.8). Згідно будинкової книги, довідки про склад сімї №3738 від 01.10.2018 року виданої Копичинецькою міською радою та актів обстеження від 20.03.2018 року, від 22.05.2018 року, від 01.10.2018 року відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO], з 2007 року не проживає та за вказаною адресою не появляється. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає у житловому будинку, що за адресою: м.Копичинці, вул. Зелена, 23, Гусятинського району Тернопільської області, з 2007 року . Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає у житловому будинку, що за адресою: м.Копичинці, вул. Зелена, 23, Гусятинського району Тернопільської області, з 2007 року, який належить позивачу, судом не встановлено домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованою у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим будинком, що за адресою: м.Копичинці, вул. Зелена, 23, Гусятинського району Тернопільської області. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved