Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, де просить зняти арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою старшого слідчого прокуратури м. Кременчука Безсусідньою Ю.В. про накладення арешту на майно від 16.05.2001 на підставі повідомлення прокуратури м. Кременчука № 01825013 від 16.05.2001 по кримінальній справі № 01825013. В обґрунтування позову зазначено, що вона є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 грудня 1996 року, довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 11.07.2019 № 61/3202. Іншим співвласником на праві спільної сумісної власності є [PERSON] . Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1996 року, співвласниками вказаної вище квартири також були: [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ; [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ; [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З метою прийняття спадщини після померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вона звернулася із відповідною заявою до державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М., проте вказаним нотаріусом 27 вересня 2019 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із наявністю заборони на відчуження нерухомого майна у вигляді арешту вказаної вище квартири. Так, відповідно до Інформаційної довідки від 20.11.2019 № 189453210 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 05.03.2005 Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження (реєстраційний номер обтяження - 1742168, тип обтяження - арешт) на підставі повідомлення прокуратури м. Кременчука № 01825013 від 16.05.2001 по кримінальній справі № 01825013, об`єкт обтяження - квартира [ADDRESS] , власник - [PERSON] . Відповідно до вказаного вище повідомлення прокуратури м. Кременчука, обтяження на вказане вище майно було здійснено на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Кременчука Безсусідньої Ю.В. про накладення арешту на майно від 16.05.2001. Позивач 05.03.2020 звернулась до Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області із письмовим зверненням щодо зняття арешту з квартири [ADDRESS] . У відповідь на вказане звернення нею було отримано лист-відповідь Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області від 17.03.2020 (вих. № 32-39-20), яким їй було повідомлено, що вимога про зняття арешту зазначеної квартири ґрунтується на праві власності на арештоване майно розглядається за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства. Враховуючи зазначені вище обставини, а також те, що на момент подання позову арешт майна не скасовано, [PERSON] помер [INFO] , а арешт, накладений на квартиру, що знаходиться у спільній частковій власності, порушує її права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вважає, що існують всі підстави для зняття арешту з квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] накладеного постановою старшого слідчого прокуратури м. Кременчука Безсусідньою Ю.В., а тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. 09.07.2020 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області залучено у якості третьої особи Першу кременчуцьку державну нотаріальну контору. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Кременчуцької місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Першої кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направ до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у відсутності представника нотаріальної контори та винести рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника відповідача та третіх осіб. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане 23 грудня 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів, відповідно до розпорядження № 11877/1, довідкою, виданою КП «Кременчуцьким МБТІ Кременчуцької міської ради Полтавської області» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 26 грудня 2017 року, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 13 травня 2009 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 19 червня 2017 року, [PERSON] помер [INFO] . Позивач [PERSON] як спадкоємець за законом, звернулась до державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М. від 27.9.2019 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на квартиру (частку), що знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] - 1/5 частка, померлому [INFO] , [PERSON] - 1/5 частка, померлому [INFO] , [PERSON] - 1/5 частка, померлому [INFO] , до зняття арешту (заборони). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна № 189453210 від 20.11.2019 вбачається, що Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено обтяження за реєстраційним номером 1742168 05.03.2005 на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , підстава обтяження: повідомлення, 01825013, 16.05.2001, Прокуратура м. Кременчука. Відповідно до постанови старшого слідчого прокуратури м. Кременчука Безсусідньої Ю.О. про накладення арешту на майно від 16.05.2001, накладено арешт на майно [PERSON] , [INFO], а саме на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернулась до Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області з заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , накладеного 16.05.2001 старшим слідчим прокуратури в ході розслідування кримінальної справи №01825013. Листом від 17.03.2020 за вих. №32-39-20 Кременчуцькою місцевою прокуратурою Полтавської області повідомлено [PERSON] про те, що вимога про зняття арешту з квартири [ADDRESS] ґрунтується на праві власності на арештоване майно та розглядається за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст. 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч. 1 ст. 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном. Зокрема, відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення арешту на спірну квартиру, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст.3 Конституції, ст.13 конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності арешту та існування заборони на відчуження нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладених постановою старшого слідчого прокуратури м. Кременчука Безсусідньою Ю.В. від 16.05.2001 по кримінальній справі № 01825013, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved