Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив яким просив, встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON], померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 01 вересня 2004 року по [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на 55/624 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належали померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що згідно статті 1264 Цивільного кодексу України, позивачу необхідно було надати доказ на право спадкування за законом, як особі, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення позову, в зв'язку із тим, що не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що спадкодавицю [PERSON] добре знає, оскільки остання товаришувала з її матір'ю. Також пояснила, що [PERSON] попросила позивача [PERSON] переїхати жити до неї та доглядати її. З вересня 2004 року позивач [PERSON] став проживати разом із спадкодавцем [PERSON] Вони вели спільне господарство, як сина та мати, зробили в квартирі ремонт, обробляли прибудинкову земельну ділянку. [PERSON] перед смертю хворіла та [PERSON] її доглядав. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] поховав її. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає з дитинства, вона жила по сусідству. З вересня 2004 року [PERSON] переїхав жити до [PERSON] та вони проживали разом, як мати та син. [PERSON] доглядав за нею, вони вели спільне господарство та після смерті [PERSON] позивач [PERSON] поховав її. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] належали 55/624 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.2009 року за № 3-1705, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, що також підтверджено довідкою наданою КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19.05.2014 року за № 571. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 55/624 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено листом надам державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 30.04.2014 року за № 999/01-16, згідно якого після смерті [PERSON] померлої [INFO] заяви від її спадкоємців до контори не надходили з дня смерті спадкова справа не заведена. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців першої, другої, третьої черги після смерті [PERSON] не має. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених в п.21 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем, доказом постійного проживання з ним можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування, проте що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Факт того, що позивач [PERSON] проживав однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] більше п'яти років, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки щодо ведення господарства, підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], а також актом складеним директором комунального підприємства «Житсервіс-2» від 24.12.2013 року. Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 19.03.2014 року за № 630/01-16, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що згідно статті 1264 Цивільного кодексу України, позивачу необхідно було надати доказ на право спадкування за законом, як особі, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved