Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідачки [PERSON] Посилається на те, що з відповідачкою [PERSON] проживав у шлюбі з 10.10.2002 року по серпень 2014 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року шлюб між ними розірвано та вирішено стягувати з нього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22.10.2014 року скасовано в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в сумі 400,00 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін, оскільки встановлено, що [PERSON] знаходиться на його утриманні та вихованні. На доньку [PERSON], [INFO], він сплачує аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно. [PERSON] не бажає добровільно надавати кошти на утримання дочки [PERSON], офіційно ніде не працює, але має постійні доходи в розмірі 1500,00 грн. - 2000,00 грн. в місяць і має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхньої дитини, стан здоров'я відповідачки дозволяє їй хоча б частково утримувати їхню спільну дитину [PERSON] Просить стягувати з відповідачки [PERSON] на його користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному об'ємі, посилались на обставини викладені в позові, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала заперечення, де зазначила, що від народження забезпечувала дочку [PERSON] всім необхідним. З червня 2014 року з [PERSON] припинили сімейно-шлюбні відносини, після розірвання шлюбу вона разом з дочкою [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків. Все майно, яке було придбано ними за час шлюбу вона залишила [PERSON], оскільки останній повідомив, що все залишиться дітям і він не буде мати до неї майнових претензій на утримання дітей. Крім того, [PERSON] не дав забрати її особисті речі, продукти харчування та предмети першої необхідності, через що вона змушена проживати у сестри [PERSON] в с.Вали, Вижницького району Чернівецької області. Зазначила, що офіційно працює у ПП «[PERSON] на сезонній роботі з червня по листопад і її середня заробітна плата становить 1218,00 грн., через що сплачувати аліменти в розмірі 800,00 грн. вона немає можливості. В добровільному порядку вона приносить дочці продукти харчування та предмети першої необхідності, купляє солодощі, однак [PERSON] забороняє їй спілкуватись з нею, в результаті чого, вона звернулась у Вижницьку РДА із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON] Згідно розпорядження Вижницької РДА №305 від 25.11.2014 року [PERSON] заборонено чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року - розірвано, що підтверджується копією рішення. Від спільного життя в зареєстрованому шлюбі у сторін є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З довідки Вашківецької міської ради №2279 від 13.11.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні [PERSON] та проживає разом з ним в [ADDRESS]. Згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року вбачається, що з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 11.08.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 22.10.2014 року вбачається, що апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року в частині стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON], [INFO], щомісячно в сумі 400,00 грн. - скасувати. В позовних вимогах в цій частині стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в сумі 400,00 грн. - відмовити. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Крім того, судом встановлено, що позивач на даний час не має змоги самостійно, матеріально утримувати малолітню дочку, яка проживає з ним, в повному обсязі. Відповідачка добровільно регулярну допомогу на утримання дитини не надає, є працездатною, на її утриманні перебуває малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про доходи виданої ПП [PERSON] вбачається, що [PERSON] працює на сезонній роботі у ПП [PERSON] робітником по виготовленні будівельної кераміки, її заробітна плата за період з червня по листопад включно становить 7308,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідачка [PERSON], як матір зобов'язана сплачувати на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісяця, починаючи з 24.11.2014 року і до настання її повноліття. Суд також приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у сумі 250,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме, в сумі 50,00 грн. виходячи з наступного. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано довідку адвоката [PERSON] від 21.11.2014 року про сплату [PERSON] 250,00 грн. гонорару за підготовку, складання, друкування позовної заяви до суду. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 01.01.2012 року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Мінімальний розмір заробітної плати було визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 1 січня 2014 року в сумі 1218,00 грн. Враховуючи положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також те, що довідки-розрахунку про розмір коштів, що підлягають виплаті за надання правової допомоги суду не надано, адвокат [PERSON] участі в судовому засіданні не брав, суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу в цій цивільній справі 50,00 грн. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial