Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку неодноразово уточнював шляхом збільшення розміру позовних вимог, та в кінцевому, просить ухвалити рішення про стягнення з ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., пені в розмірі 7996 грн., трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1500 грн., 800 грн. витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження та витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він на підставі доручення від 18.11.2011р., на законних підставах володів, розпоряджався та користувався автомобілем «Volkswagen Passat B6», д.н.з. [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] 03.07.2013р. за участю цього транспортного засобу, під керуванням водія [PERSON], якому він був переданий на законних підставах, та автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], у м. Львові на вул. Стрийській, 117 близько 18:00 год. сталася ДТП, внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Городоцького районного суду м. Львова від 23.07.2013р. водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно висновку, № 4667 від 26.05.2014р., проведеного судовим експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat B6», д.н.з. [NUMBER] з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 59 629,36 грн., а згідно рахунку, наряду - замовлення № Д000020886 від 28.10.2013р. та рахунку на оплату № 0000000241 від 28.10.2013р., проведеного ФОП [PERSON], вартість виконаних робіт та матеріалів відновлювального ремонту становить 64 408,00 грн. Одразу після настання страхового випадку, відповідачу було подану відповідну заяву про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду страхового випадку, відповідачем була заведена страхова справа № 2445, проте, всупереч свого обов'язку виплатити страхове відшкодування, на даний час відповідне рішення не прийнято. 07.04.2014р. була скерована претензія з вимогою провести виплату страхового відшкодування, проте вона залишилась проігнорованою і відповіді на адресу позивача відправлено не було. Оскільки ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, згідно полісу обов'язкового страхування становить 50 000 грн., і таку суму останній відмовляється сплатити в добровільному порядку, просить стягнути її в примусовому порядку, а також 800 грн. витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження з метою вставлення суми завданих збитків. Крім того, просить також стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 03.07.2013р. по 31.07.2014р. в розмірі 7 996,31 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 500 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги № 43/5 від 27.03.2014р. - адвокат [PERSON] позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування, пені, витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження та витрат на правову допомогу підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Такі вимоги просить задовольнити в повному обсязі, а у вирішенні вимоги про стягнення трьох відсотків річних, які обраховані позивачем до суми 1 500 грн., покладається на розсуд суду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Двічі скеровував до суду письмові заперечення проти заявлених вимог, згідно з якими вважає позов необґрунтованим та недоведеним. Кваліфікуючим документом, який підтверджує настання страхового випадку та підтверджує вину водія в її виникнення є постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи, яку позивач не представив. Звіт про оцінку майна, яким позивач обґрунтовує розмір позовних вимог є неналежним доказом, оскільки проведений з порушенням вимог чинного законодавства. Також, позивач не надав суду всіх документів, які необхідні для прийняття рішення про виплату йому страхового відшкодування та крім цього, оскільки транспортний засіб на праві власності належить [PERSON], також не подав документів, які підтверджують його право від імені власника отримати суму страхового відшкодування, що виключило можливість прийняття позитивного рішення. Наведене свідчить, що позивач не є потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, і тому, у відповідача не було підстав для здійснення таких виплат, що виключає можливість вважати вимогу про стягнення страхового відшкодування обґрунтованою. У випадку, якщо передбачені законом документи для отримання страхового відшкодування подані з пропущенням строку, строк прийняття рішення про виплату цього страхового відшкодування збільшується на кількість днів прострочення, і відповідно, також необґрунтованою вважає вимогу про стягнення пені. В загальному, позовні вимоги вважає недоведеними та просить в їх задоволенні відмовити. За погодженням з представником позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено і це підтверджується постановою Городоцького районного суду Львівської області від 23.07.2013р. (а.с.43), що 03.07.2013р. о 18:00 год. у м. Львові на вул. Стрийській, 117 мала місце ДТП за участю транспортних засобів «Volkswagen Passat B6», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Безпосереднім винуватцем ДТП визнано водія [PERSON] 05.07.2013р. відповідача повідомлено про настання страхового випадку, про що надано письмові пояснення (а.с.50) та подано заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.49). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.41), власником автомобіля «Volkswagen Passat B6», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON], проте позивач, діючи від імені власника наділений правом володіти, користуватись та розпоряджатись ним, в тому числі правом на отримання страхового відшкодування, на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.11.2011р. (а.с.40). З огляду на те, що постановою Городоцького районного суду Львівської області встановлено вину [PERSON], а нотаріально посвідчена довіреність наділяє позивача правом отримувати страхове відшкодування, мотиви заперечення відповідача про те, що позивач не є потерпілою особою слід вважати спростованими. Згідно Полісу № АС/07987761, від 19.02.2013р., відповідальність водія автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER], застрахована в страховій компанії відповідача. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно полісу добровільного страхування транспортного засобу, така страхова сума складає 111 200 грн. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування також закріплено п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Виходячи зі змісту ст. 36 цього Закону, після настання страхового випадку, страховик повинен прийняти вмотивоване рішення або про виплату страхового відшкодування, або про відмову в здійсненні такої виплати. Як встановлено судом, і це також випливає зі змісту заперечень відповідача, ні рішення про здійснення страхового відшкодування, при тому що була подана відповідна заява, ні рішення про відмову в здійсненні такої виплати страховиком не приймалось. Відтак, має місце порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту, і за таких обставин, слід поставити під сумнів мотиви заперечення відповідача про те, що позивач не подав всіх належних документів про настання страхового випадку. Якщо б такі мотиви заперечення відповідали дійсності, відповідач міг прийняти законне рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, чого зроблено не було. Відповідно до п. п. 34.1, 34.2, 34.3 ст. 34 Закону, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4667 від 26.05.2014р. (а.с.61-65), проведеного судовим експертом [PERSON] по заяві позивача, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Passat B6», д.н.з. [NUMBER] становить 59 629,36 грн. Враховуючи те, що відповідач не представив суду доказів проведення ним розслідування страхового випадку, та виходячи зі змісту письмових заперечень - його взагалі не проводив і не направляв свого представника для визначення причин настання ДТП і розміру збитків, є всі підстави вважати представлений позивачем висновок про вартість збитків належним доказом. Як вже згадувалось вище, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн. Статтею 36 Закону визначено, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Таким чином, вимога позивача про стягнення 50 000 грн. є повністю обґрунтованою, обрахована в межах лімітів відповідальності страховика та підлягає до задоволення, разом з вимогою про стягнення 800 грн. витрат за проведення вказаного автотоварознавчого дослідження, які поніс позивач та долучив в підтвердження цього копію відповідної квитанції (а.с.66). Разом з тим, обґрунтованою є вимога про стягнення пені за порушення строків виплати страхового відшкодування та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Правові підстави для задоволення першої з них ґрунтуються на положеннях п. 36.5 Закону, згідно з яким, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. А правові підстави для задоволення другої - на положеннях ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка гласить, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, проведений позивачем розрахунок вказаних сум є неправильним та підлягає перерахунку. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти одне з двох рішень: у разі визнання ним вимог обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог - прийняти вмотивоване рішення про відмову в здійсненні страхового відшкодування. Наведене свідчить, що строк прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика повинен обраховуватись не з моменту настання страхового випадку, як це здійснено в розрахунку позивача, а по спливу 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування, позаяк саме такий термін надано страховику для прийняття свого рішення. Заява про виплату страхового відшкодування подана страховику 05.07.2013р. Термін для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування сплив 03.10.2013р., і відповідно, строк прострочення виплати слід обраховувати з 04.10.2013р. Згідно даних НБУ (а.с.59), у період з 04.10.2013р. по 14.04.2014р., облікова ставка встановлювалась в розмірі 6,5 %. Виходячи з розміру подвійної облікової ставки, розмір пені за один день прострочення в цей період становитиме 17,81 грн. (50 000 * 13 % / 365 = 17,81). Оскільки порушення в цей період тривало 191 день, до стягнення підлягає сума пені, яка складає 3401,71 грн. (191 * 17,81 = 3401,71). За період з 15.04.2014р. по 31.07.2014р. позивач провів вірний розрахунок пені (а.с.81). Перевірена судом сума у цей проміжок часу дійсно становить 2759,18 грн., і в загальному, право позивача на отримання неустойки доведено лише на суму 6 160,89 грн. Аналогічна ситуація і з розрахунком трьох відсотків річних, які повинні обраховуватись не з моменту настання страхового випадку, а з 04.10.2013р. по 31.07.2014р. Термін прострочення виконання грошового зобов'язання у цей проміжок часу становить 297 днів, і розмір такої суми становитиме 1 220,67 грн. (50 000 * 3 % / 365 * 297 = 1220,67). З огляду на викладене, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог частково, про що ухвалюється дане рішення. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 575 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.5), а в дохід держави - судовий збір в розмірі 6,82 грн. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., її також слід задовольнити. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК, сторони є вільними в укладенні договору та самостійно визначають розмір плати і порядок розрахунків. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога), а містить лише застереження про граничний розмір такої оплати, про що йдеться в Законі України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи кількість проведеної роботи адвоката під час захисту інтересів позивача та його участь в судових засіданнях під час розгляду справи, суд вважає таку суму гонорару обґрунтованою, і оскільки факт здійснення такої оплати підтверджується товарним чеком (а.с.57), як різновид судових витрат ці кошти також слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial