Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа P.M., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Свої позовні вимоги мотивує тим, що у квітні 2021 року [PERSON] стало відомо про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження ВП № 64964943 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Романом P.M., де стягується з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» заборгованість в розмірі 12 556,36 гривень (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень тридцять шість копійок). В межах даного виконавчого провадження ВП № 64964943 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Романом P.M. винесено постанову від 25.03.2021 про арешт коштів боржника. Про дану обставину позивач дізнався після фактичного арешту грошових рахунків у AT КБ «ПриватБанк». Згодом, на адресу позивача прийшов лист з документами, а саме постанова про відкриття виконавчого провадження №64964943, зразок декларації про майно та доходи боржника, постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця, постанова про арешт коштів боржника, постанова про арешт майна боржника. Станом на 08.06.2021р. за місцем роботи позивача, а саме до 1 ДПРЧ УДСНС України у Закарпатській області, де позивач займає посаду командира відділення, надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Дана постанова винесена також у межах ВП №64964943. Документів чи сповіщення щодо цієї постанови позивачу не надавалось. З постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа P.M. вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий документ - виконавчий напис № 717 від 05.02.2021 року який вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем. Наказом Міністерства Юстиції України від 14.04.2021 N21358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 2 на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів , що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво на право про зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 12.08.2012 за №8832 на ім`я Личука Тараса Володимировича , анульовано. Позивачу не відомо на якій підставі нотаріусом зроблений виконавчий напис, у позивача відсутні жодні відомості, крім зазначених постанов. Виконавчий напис приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича № 717 від 05.02.2021р. є незаконним та необґрунтованим, оскільки нотаріусом помилково зазначено про те, що заборгованість позивача є безспірною. Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича №717 від 05.02.2021р., звернуто стягнення з громадянина України [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» заборгованості у розмірі 12 556,36 гривень (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень тридцять шість копійок). Однак, договорів, які б встановлювали зобов`язання позивача у зазначеному розмірі заборгованості, позивач не укладав. Будь-яких письмових вимог від ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» позивач не отримував. Позивач не погоджуюся з наявністю у нього боргів, тобто заборгованість є спірною. Позивача не було поінформовано про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису. Також із оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса взагалі неможливо встановити за який період взагалі нараховувалася заборгованість та яка сума кредитних коштів надавалася. Тому, спір щодо стягнення заборгованості підлягає розгляду в межах іншої справи та необхідним є встановлення природи даного кредитного договору, розміру заборгованості та періоду стягнення. З огляду на численні порушення при вчиненні напису приватним нотаріусом в результаті чого грубо порушуються права Позивача, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 25 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі з мотивів, які наведені в позовній заяві. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скористався правом на надання відзиву, свого представника в судове засідання не направив. Зокрема, у своєму відзиві на позовну заяву представник Відповідача - Хоменко Олена Миколаївна просить суд відмовити у задоволенні позову. Свою процесуальну позицію пояснює тим, що 27 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-135621, відповідно до якого сума кредиту становить 5 199,00 гривень (п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок) (п. 5 Договору). Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як зазначає відповідач [PERSON] кредитні кошти не були повернуті, чим були порушені права ТОВ «КФ.ЮА». 16 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» було укладено Договір факторингу №20190616-П, відповідно до умов якого ТОВ «КФ.ІОА» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «КФ.ІОА» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.1, Договору факторингу №20190916-П, детальна інформація про вимоги, строк та порядок відступлення вимог між Банком та Новіш кредитором, визначені у Додатках №1, №2, №3 до цього Договору. У відповідності до вищезазначеного ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» набуло прав кредитора за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-144088 від ЗО березня 2019 року (боржник - [PERSON] ). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитору переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Разом з тим, на думку Відповідача Позивач не надав жодних доказів оплати заборгованості первісному кредитору - ТОВ «КФ.ЮА», а тому ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» має право вимагати виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором. 15 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис №717 про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 13 256,36 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 36 копійок) гривень. Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ (ст.18 ЦК України,ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно положень глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 віл 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин». Виконавчий напис може бути вчинений на кредитному договорі, за якими боржниками допущено прострочений платежів за зобов`язаннями. Таким чином посилання позивача на те, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом 15 лютого 2021 року, коли законодавством не було передбачено можливість його вчинення спростовуються вищенаведеним. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. а тому при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Таким чином, за змістом п.2 вказаного Переліку, а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, та ст.ст. 87 та 883У «Про нотаріат» заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та підтверджують безспірність заборгованості. При цьому, дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. Враховуючи, що за своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» було надано оригінал: (Заявка па отримання кредиту, Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-135621 від 27 лютого 2019 року, Додаток №1 по Договору факторингу № 20190916-11) на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Таким чином, на підставі вищезазначеного, при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом були дотримані вимоги ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач в свою чергу скористався правом на відповідь на відзив, в якій зазначив, що з вчиненого виконавчого напису № 717 від 05.02.2021р. Вбачається, що з [PERSON] стягується на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості у розмірі 12556,36 гривень (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень тридцять шість копійок), з яких: 5199(п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 00 коп - прострочена заборгованість по кредиту; 5484 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками; 1429 (одна тисяча чотириста двадцять дев`ять) грн. 88 коп. - заборгованість за комісією; 442(чотириста сорок два) грн. 58 коп. - 3% річних застосовані до основної сумита відсотків за період з 16 вересня 2019 року по 01 лютого 2021 року. З зазначеним розміром заборгованості Позивач не погоджується, оскільки спір щодо стягнення заборгованості підлягає розгляду в межах іншої справи та необхідним є встановленя природи даного кредитного договору, розміру заборгованості та періоду стягнення. Позивач зазначає, що відсутні первинні документи, що засвідчують факт видачі коштів. Для вчинення виконавчого напису, як вбачається з наданих Представником Відповідача документів не надано доказів, які підтверджують перерахування коштів на рахунок [PERSON] у вигляді переказу на картковий рахунок на умовах зворотності. По-друге - оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору Ml-І-і35621 від 27 лютого 2019 року відсутній, так як укладався без нотаріального посвідчення. Виконавчий напис вчинено 05 лютого 2021 року, у той час як завірений Представником Відповідача договір датується 12 липня 2021 року. Тобто, усі документи надані разом з відзивом на позовну заяву, не є документами, на основі яких вчинявся виконавчий напис № 717 від 05.02.2021 року. Доказів правочинності вчинення нотаріального напису не надано. По-третє, як вбачається з виконавчого напису нотаріуса № 717 від 05.02.2021 року, до розміру загальної заборгованості входить сплата процентів, а саме - 5484 грн.90 коп. - заборгованість за відсотками, що є незаконним. Відповідно до абз. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг повинен містити строк дії договору, що є його обов`язковою умовою. Проценти( плата за користування кредитом) можуть нараховуватися виключно в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу вказаного строку нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 Цивільного кодексу України, що підтверджується висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними у пп 48- 55 постанови № 444/9519/12 від 28.03.2018. По-четверте ,з позивача підлягає стягненню сума 1 429 грн 88 коп - заборгованість за комісією. Умова, щодо сплати комісії банку, є недійсною. Так, Продаведь (виконавець,виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави до висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо сплати обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачі в» (у редакції,чинній на момент виникнення спірних правовідносин)нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами(договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час викладання, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку(прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни, або припинення правовідносин(укладання кредитного договору, внесення змін до нього,прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитиного договору тощо). Суди,дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги,що, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються Позивачу. При цьому відповідач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Така правова позиція Верховного суду України викладена у справі № 6-174цс16. Все це дає підстави Позивачу вважати, що виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем вчинений з грубим порушенням діючого законодавства, заборгованість є спірною. Відтак виконавчий напис №717 від 05.02.2021 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом на надання пояснення щодо позову не скористалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис №717 про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 13 256,36 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 36 копійок) гривень. З вчиненого виконавчого напису № 717 від 05.02.2021 року вбачається, що з [PERSON] стягується на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості у розмірі 12556,36 гривень (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень тридцять шість копійок), з яких: - 5 199 (п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 00 коп - прострочена заборгованість по кредиту; - 5 484 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн 90 коп - заборгованість за відсотками; - 1 429 (одна тисяча чотириста двадцять дев`ять) грн 88 коп - заборгованість за комісією; - 442 (чотириста сорок два) грн 58 коп - 3% річних застосовані до основної суми та відсотків за період з 16 вересня 2019 року по 01 лютого 2021 року. Судом також встановлено, що 25.03.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64964943 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Романом P.M., щодо стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» заборгованості в розмірі 12 556,36 гривень (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень тридцять шість копійок). В межах даного виконавчого провадження ВП № 64964943 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Романом P.M. винесено постанову від 25.03.2021 про арешт коштів боржника. Судом також встановлено, що в справі відсутні належні та допустимі докази укладення з боку позивача будь-яких договорів, які б встановлювали його зобов`язання у зазначеному розмірі заборгованості. Також встановлено, що будь-яких письмових вимог від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» про сплату боргу позивач не отримував, тобто заборгованість є спірною. В матеріалах цивільної справи відсутні будь-які відомості про те, що позивача було поінформовано про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису. Також судом встановлено, що із оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса неможливо встановити за який період нараховувалася заборгованість та яка сума кредитних коштів надавалася. Таким чином, суд дійшов висновку, що спір про стягнення заборгованості підлягає розгляду в межах іншої справи та необхідним є встановлення природи даного кредитного договору, розміру заборгованості та періоду стягнення. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем , в результаті чого істотно порушуються охоронювані законом права позивача. Також суд встановив, що Наказом Міністерства Юстиції України від 14.04.2021 року № 21358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 року №2 на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво на право про зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 12.08.2012 року за № 8832 на ім`я Личука Тараса Володимировича , анульовано. Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме : нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів. Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підставі наявних в справі документів суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, у існуванні заборгованості взагалі, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved