Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований [PERSON] , який більше року не проживає в будинку, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні його майном. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не прибув, надав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибув, через канцелярію сулу надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2019 року. Факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] підтверджується відомостями відділу реєстрації місця проживання управління адміністративних послуг виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 03.03.2021 року за № 171. Із Акту, складеного 19.02.2021 року депутатом Тетіївської міської ради Мусітовичем В.П., вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але довготривалий час не проживає в ньому. Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved