Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 104099,25 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2-1026 від 12.06.2003 року виданого Костопільським районним судом Рівненської області, у розмірі 104099,25 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просить зменшити розмір пені до 5000 грн. Пояснив, що борг по сплаті аліментів визнає, однак просить врахувати, що він не працює, так як з 2015 року по даний час здійснює догляд за бабусею, яка потребує постійного стороннього догляду. Крім того, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу. З 2015 року дитина перебуває у позивача. Сплачує заборгованість по аліментах по мірі можливості, за останні пів року сплатив 18000 грн. Крім того, брав з собою сина на заробітки, давав гроші під час навчання. В частині позову про стягнення заборгованості по аліментах, просить відмовити у повному обсязі . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині стягнення пені по аліментах, однак просить зменшити розмір пені до 5000 грн., в частині стягнення заборгованості по аліментах, просить відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши думку, позивача, представника позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони, від подружнього життя мають дитину: [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого серії [NUMBER] відповідач записаний батьком. Згідно виконавчого листа №2-1026 від 12.06.2003 року виданого Костопільським районним судом Рівненської області з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 2 червня 2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 11.02.2020 року виконаного головним державним виконавцем Крокою Г . , [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 11.02.2020 року в розмірі 104099,25 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Згідно вищевказаного розрахунку заборгованість за аліментами виникла, починаючи з 01.12.2007 року. Позивачем зазначено, що сума пені станом на 06.03.2020 року складає: 104099,25 грн. (заборгованість на 11.02.2020 року) х 1%х4511 (кількість днів прострочення з 01.12.2007 по 06.04.2020 року)) = 4695917,17 грн. Однак, з врахуванням встановленого ч. 1 ст. 196 СК України обмеження у нарахуванні пені не більше 100% суми заборгованості, розмір пені на суму заборгованості складає 104099,25 грн. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем. Таким чином, загальна сума пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів становить 104099,25 грн. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач посилається на те, що з 2015 року по даний час здійснює догляд за бабусею, яка потребує постійного стороннього догляду, отримує мізерні кошти в розмірі 32 гривні 71 коп., намагається підробляти, однак коштів недостатньо щоб утримувати сім`ю. Крім того, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу. Суд вважає, що відповідачем не наведено підстав, у зв`язку з якими зазначена вище сума може бути зменшена. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти призначені рішенням суду на утримання сина. В раховуючи вищенаведене, вказані у заяві відповідача обставини не можуть бути підставами для зменшення розміру неустойки. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 104099,25 грн. суд зазначає наступне. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.ст.79-91,194-197СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець, у разі надходження виконавчого документа, повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.ч. 2, 4 ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Таким чином, дана вимога позивача задоволенню не підлягає. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1040,99 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial