Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 жовтня 2002 року. Шлюб був зареєстрований Гіркополонківською сільською радою Луцького району, актовий запис № 17. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO], син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сімї постійно виникають сварки та суперечки, між ними немає взаєморозуміння та взаємоповаги. Крім того, зазначає, що з відповідачем спільне господарство не ведеться, малолітні діти перебувають на її утриманні. [PERSON] є здоровим та працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Просить розірвати шлюб, укладений 27 жовтня 2002 року між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень на кожну дитину. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, вказував що буде добровільно надавати допомогу на утримання дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 жовтня 2002 року, зареєстрованому Гіркополонківською сільською радою Луцького району, актовий запис № 17. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO], син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Наданий судом термін для примирення не дав бажаного результату. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні матері [PERSON], відповідач свого обовязку утримувати неповнолітніх дітей не виконує. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідача офіційно не працює, а тому, визначити його реальний дохід не можливо. Однак, дана обставина, на думку суду, не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачає ст. 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 385 гривень щомісячно на кожну дитину, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів. Також судом враховано розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який станом на лютий 2015 року становить для дітей віком до 6 років 1032,00 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років 1286 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в доход держави 243 гривні 60 копійок судового збору. Крім того з відповідача в користь позивача слід стягнути з 243 гривні 60 копійок судового збору, сплачені останньою при звернені до суду.

Outcome: partial