Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ», в якому зазначає, що відповідно до наказу №9-к від 21.10.10 була прийнята на роботу на посаду директора ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ». 22 жовтня 2014 року позивачу стало відомо про факт її звільнення із займаної посади у зв'язку з прогулами з 05.10.14 рішенням учасників Товариства. [PERSON] з вказаним рішенням не погодилась, вважає своє звільнення незаконним, а тому звернулась до суду із відповідним позовом та просить поновити її на роботі. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшла заява, в якій позивач підтримала свої вимоги та просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ», Шрамко І.С., надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі та надала письмові заперечення, в яких зазначила, факти відсутності [PERSON] на робочому місці зафіксовано відповідними актами від 21.08.14, 12.09.14 та 23.09.14. Надати пояснення щодо причин своєї відсутності, позивач відмовилась. У зв'язку з тим, що існували підстави передбачені п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідач як власник скористувався правом на дострокове розірвання трудового договору. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що, статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з наказом №9-к від 21.10.10 [PERSON] була прийнята на роботу на посаду директора ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ». Відповідно до Актів про відсутність працівника на робочому місці від 21.08.14, 12.09.14 та 23.09.14 р. зафіксовано численні факти відсутності Позивача на робочому місці. У відповідності до актів від 25.08.14, 18.09.14 та 24.09.14р., позивач відмовилась надати пояснення поважності причин відсутності на робочому місці. Факти встановлені у цих актах нічим не спростовуються і суд не має підстав не довіряти зазначеним документам. 06 жовтня 2014 року на загальних зборах учасників ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ», прийнято рішення про звільнення директора Товариства [PERSON] з 05.10.14 за прогули. Вказане рішення було оформлено наказом про звільнення № 6-к від 06.10.2014 р.. У відповідності до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, в тому числі лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Зважаючи на численні докази відсутності Позивача на робочому місці та відмову в наданні пояснень, щодо причин не виходу на роботу, суд приходить до висновку про законність звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. При цьому, суд критично ставиться до тверджень позивача про порушення відповідачем вимог ст. 47 КЗпП України щодо обов'язку роботодавця в день звільнення видати копію наказу про звільнення з роботи, оскільки як вбачається з акту від 06.10.14 позивач відмовилась від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення. Крім того, позивач стверджує, що їй стало відомо про факт її звільнення лише 22.10.14, однак до позовної заяви доданий витяг з ЄДР, який сформований 10.10.14. Також, незрозуміло як позивач виконував обов'язки директора ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ» в період з 06.10.14 по 22.10.14, коли, враховуючи дані ЄДР, директором була зазначена вже інша особа. Ці обставини підтверджують, що позивач була обізнана про факт свого звільнення. З матеріалів справи вбачається, що згідно Статуту товариства, в редакції, чинній на час прийняття рішення про звільнення [PERSON], до компетенції зборів учасників належить зокрема обрання та відкликання директора. Згідно протоколу № 06/10/14 загальних зборів учасників ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ», загальні збори відбулись при 100-відсотковому кворумі, питання про звільнення [PERSON] було включено до порядку денного і ухвалено одностайно. Стосовно тверджень про звільнення позивача не учасниками Товариства, то питання правомочності прийняття рішень загальними зборами учасників Товариства, підпадають у сферу дії Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Як вбачається з копії витягу з ЄДР від 10.10.14, рішення про зміну директора ТОВ «ЕКСПО МЕНЕДЖМЕНТ» було зареєстровано в установленому Законом порядку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, натомість докази надані Відповідачем свідчать на користь законності дій останнього. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно ч. 4. ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Відповідно до п. 4 ст. 40 та ст. 47 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed