Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позовні вимоги мотивує тим, що з 29.09.2015 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Від шлюбу у них [INFO] року народилася син [PERSON]. Згідно рішення Іваничівського районного суду від 14.02.2015 року з нього на утримання дитини стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. На даний час відповідач змінила свій сімейний стан та перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 19.09.2017 року рішенням Іваничівського районного суду його було позбавлено батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. 28.01.2018 року [PERSON] було усиновлено [PERSON], тобто останній взяв на себе обов'язок по вихованню та утриманню дитини. З моменту усиновлення припиняються особисті та майнові права та обов'язки між особою, яка усиновлена та її родичами за походженням. Відповідач відмовилась самостійно припинити виконавче провадження, у зв'язку з чим у нього виникла необхідність звернутися з відповідним позовом до суду. В ході розгляду справи позивач уточним позовні вимоги та просив припинення з нього стягнення аліментів на утримання малолітнього сина з 28.02.2018 року; скасувати заборгованість по виконавчому провадженню № 46852967 за період з 28.02.2018 року до моменту набрання рішенням по справі законної сили; судові витрати залишити за ним. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги визнала повністю та не заперечила проти задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у матеріалах справи доказами. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано згідно заочного рішення Іваничівського районного суду від 29.09.2015 року (а.с.19-20). Сина [PERSON] залишено проживати з матір'ю. За рішенням Іваничівського районного суду від 14.02.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. починаючи з 16 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.7) та 16.03.2015 року відкрито виконавче провадження № 46852967 (а.с.8). Рішенням Іваничівського районного суду від 19.09.2017 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження (а.с.11-12). Згідно рішення Іваничівського районного суду від 29.01.2017 року [PERSON], [INFO] року народження, оголошено усиновлювачем та батьком дитини [PERSON], [INFO] народження; зобов'язано Іваничівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ст.18 СК Україна, згідно з якою одним з них є припинення правовідношення. Згідно ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Таким чином, усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов'язків між суб'єктами цих правовідносин. Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім'ї та родичами усиновлювача. Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв'язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена. Крім цього, це тягне за собою і припинення правовідносин, які існують між усиновлюваною дитиною та іншими членами сім'ї й родичами. Правові відносини припиняються з обома батьками, навіть якщо у якості усиновителя виступає одна особа, а також незалежно від того, чи записані вони батьками чи ні. Отже, відповідно до вимог ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення [PERSON] [PERSON], між [PERSON] та його сином були припиненні особисті та майнові права і обов'язки, які існували між ними, в тому числі обов'язок позивача утримувати дитину до досягнення нею повнолітня, що передбачено ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або за іншою обставиною, що має істотне значенні. Обставиною, що має істотне значення при вирішенні даного спору по сутті суд, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, визнає усиновлення [PERSON] дитини [PERSON] З урахуванням змісту вищенаведених норм права, та досліджених судом письмових матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення з нього аліментів на користь Грисько І.М. на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. починаючи з 16 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, та звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася після набрання рішенням суду від 29.01.2018 року законної сили, нарахованої державним виконавцем за виконавчим листом №156/51/15-ц, виданим 25.02.2015 року Іваничівським районним судом Волинської області по виконавчому провадженню № 46852967, за період з 28 лютого 2018 року до моменту набрання даним рішенням законної сили, підлягають задоволенню. Окрім того, згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. У зв'язку із вищенаведеним, суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як позивач просив залишити за ним судові витрати, а суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні даного клопотання, то витрати по даній справі у розмірі 704,80 грн. слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved