Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 лютого 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кролевецького районного управління юстиції, актовий запис №31. Позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує наступним чином. 23 лютого 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, дошлюбне прізвище якої - [PERSON] За час шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON] і [INFO] року народилась дочка [PERSON]. В липні 2015 року він, позивач, залишив сім'ю і почав проживати однією сім'єю з іншою жінкою. Відповідачка [PERSON] та діти залишилися проживати у належній йому, позивачу, квартирі. Він не має наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачкою, вони давно втратили почуття один до одного, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Вони дбають про дітей, забезпечують їх рівень життя, піклуються про їх фізичний та культурний розвиток. Він, позивач, спілкується з дітьми, приймає участь у їх вихованні, відповідачка проти цього не заперечує. Що стосується матеріального забезпечення дітей, то він за домовленістю з відповідачкою за місцем роботи надасть заяву про відрахування аліментів з його заробітної плати, як це передбачено ст.187 СК України. Майно, набуте за час шлюбу, вони спробують поділити добровільно. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна, оскільки вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе через причини розладу подружніх відносин, на примирення вона не згодна. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із пояснення сторін та матеріалів справи встановлено, що 23 лютого 2002 року сторони одружилися, про що в Книзі реєстрації актів про одруження відділу РАГС Кролевецького районного управління юстиції 23 лютого 2002 року зроблено відповідний актовий запис за №31 (а.с.6). Дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6) За час шлюбу народились діти - [INFO] року дочка [PERSON] і [INFO] року дочка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей. (а.с.7, 8). Як вбачається із пояснень сторін сімейне життя не склалося, вони втратили почуття одне до одного, у липні 2015 року позивач [PERSON] припинив спільне проживання і подружні стосунки, з вказаного часу перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, тобто створив іншу сім'ю. Шлюб носить формальний характер, сторони не мають намірів щодо поновлення спільного проживання і подружніх стосунків та збереження шлюбу, спільне господарство з липня 2015 року сторони не ведуть. Кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. З липня 2015 року сторони не пов'язані спільним побутом, відсутні взаємні права та обов'язки, які притаманні сім'ї. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття одне до одного, припинення ведення спільного господарства, створення позивачем [PERSON] іншої сім'ї. За таких обставин є підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене та приписи ст.ст.110, 112 СК України, а також те, що відповідачка [PERSON] на розірвання шлюбу згодна, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому відповідно до ст.112 СК України є підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення шість місяців. (а.с.24-25) Однак позивач [PERSON] до закінчення строку на примирення звернувся до суду із клопотанням про відновлення провадження у справі, оскільки примирення не відбулося (а.с.39). За таких обставин суд вважає за недоцільне повторно вживати заходи щодо примирення подружжя згідно приписів ст.111 СК України, оскільки сторони на розірвання шлюбу згодні і вважають, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить іхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved