Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить 1/4 частина двокімнатної квартири, розташованої в [ADDRESS]. Інші 3/4 частини на праві приватної власності належать його дружині [PERSON] та донькам [PERSON] і [PERSON] 04.11.2008 р. відповідач [PERSON], який доводиться позивачу колишнім зятем, був зареєстрований у спірній квартирі, але не проживав в ній, фактично мешкаючи за адресою: [ADDRESS], а потім у м.Київ. З грудня 2014 року відповідач пішов з сім'ї та 10.06.2015 року на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області їх шлюб з дочкою позивача [PERSON] був розірваний. З моменту реєстрації у 2008 році до теперішнього часу відповідач жодного разу не виявив бажання проживати за місцем своєї реєстрації та прийняти участь у сплаті комунальних платежів. Просив суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду письмові клопотання з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги позивача підтримали. Представник третьої особи ПП «ПЖФ «Гарант-Сервіс» до судового засідання не з'явився по невідомій суду причині, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідач до суду не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення відповідача, який не з'явився до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2/77-2061, виданого Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» 28.10.2008 року належить ? частина двокімнатної квартири, за адресою: [ADDRESS]. Власниками інших ? частини квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON].(а.с. 9, 17). Згідно з довідкою з місця мешкання, наданою станом на 08.10.2015 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: власник квартири [PERSON], [INFO], її чоловік [PERSON], [INFO], її доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], а також колишній зять [PERSON], [INFO], який не є членом сім'ї позивача (а.с. 6, 18). Згідно з актом від 02.10.2015 року, складеним комісією у складі працівників ПП «ПЖФ «Гарант-Сервіс» [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] не мешкає з червня 2008 року до теперішнього часу (а.с. 8). Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні також поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивача знає як сусіда, мешкає з ним в одному під'їзді. Також знає відповідача, дійсно відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS] вже багато років, 4 роки точно. За цією адресою мешкає зараз тільки позивач. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивача знає як сусіда, мешкає з ним в одному під'їзді. Відповідача знає, оскільки він мешкав з донькою позивача. Відповідач не мешкає з позивачем за адресою: [ADDRESS] 3 роки. За цією адресою мешкає зараз тільки позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Оскільки, реєстрація [PERSON] у квартирі позивача спричиняє для позивача як для власника перешкоди у користуванні даною квартирою, а також той факт, що відповідач з моменту реєстрації та до теперішнього часу у квартирі не мешкає без поважних причин, суд вважає, можливим визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved