Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 23.09.2014 року з метою придбання автомобіля завітав до автосалону за адресою: м. Суми, вул. Черепіна, 19, обрав транспортний засіб GEELYEMGRAND 7 чорного кольору. Оформлення документів займався менеджер Бондаренко. 23.09.2014 року позивач зробив часткову оплату в розмірі 108\~800,00 грн., а вже 24.09.2014 року позивач сплатив ще 57\~100,00 грн.. Після чого Бондаренко передав позивачу документи для підписання та довідку-рахунок, в якій зазначено вартість автомобіля 165\~900,00 грн.. Однак вже після отримання транспортного засобу, позивач, передивляючись документи на придбаний транспортний засіб, помітив, що вартість автомобіля згідно договору купівлі-продажу складає 83\~000,00 грн., а 82\~900,00 грн. він сплатив ФОП [PERSON] за послуги з пошуку транспортного засобу. Проте, як зазначив позивач, ніяких послуг, пов»язаних з пошуком транспортного засобу від відповідача не отримував, договір доручення не укладав. На думку позивача, ані договір доручення від 24.09.2014 року, ані акт про надання послуг від 24.09.2014 року, ані договір купівлі-продажу транспортного засобу від 24.09.2014 року не можуть слугувати належними доказами надання послуг відповідачем, оскільки всі ці документи підписані різними особами, а тому просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 82\~900,00 грн. та судовий збір в розмірі 829,00 грн.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обставини викладені в позовній заяві підтвердив, просить суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідач не надавав позивачу послуг з пошуку транспортного засобу; позивач не бачив відповідача ані в день підписання договору доручення від 24.09.2014 року, акту про надання послуг від 24.09.2014 року, ані в інші дні; оскільки вказані документи, на думку позивача і його представника, підписані різними особами, то в силу положень ст. 207 ЦК України договір доручення від 24.09.2014 року є неукладеним, а тому просить суд в позові відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала повністю і пояснила суду, що і договір доручення від 24.09.2014 року, і акт про надання послуг від 24.09.2014 року, і договір купівлі-продажу автомобіля від 24.09.2014 року підписані саме відповідачем, окрім того, факт укладання вказаних документів між позивачем і відповідачем підтверджено рішенням Ковпаківського районного суду м. Сум від 25.11.2015 року у справі № 592/8828/15-ц, отже договір доручення є укладеним і сторони виконали взяті на себе зобов»язання по цьому договору в повному обсязі, а тому просить суд в позові відмовити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила суду, що у вересні 2014 року здійснювала підприємницьку діяльність та надавала посередницькі послуги з пошуку автомобілів, територіально знаходилася за адресою: м. Суми, вул. Черепіна, 19. 23.09.2014 року до неї звернувся Бондаренко, менеджер автосалону, що знаходився за адресою: м. Суми, вул. Черепіна, 19, з проханням знайти для клієнта автомобіль GEELYEMGRAND 7 чорного кольору, оскільки в автосалоні відсутній такий транспортний засіб. В зв»язку з чим вона звернулася до свого партнера, ТОВ «Етуаль-Авто», та дізналася, що такий автомобіль є і знаходиться на автомобільній площадці за адресою: м. Суми, вул. Черепіна, 19. Після чого підготувала повний пакет документів для позивача, а саме договір доручення від 24.09.2014 року та акт про надання послуг від 24.09.2014 року, підписала їх та передала менеджеру Бондаренко для підписання цих документів позивачем, а договір купівлі-продажу автомобіля від 24.09.2014 року підписала від імені позивача та передала представнику ТОВ «Етуаль-Авто» для подальшого оформлення з боку продавця. Відповідачка вважає, що взяті на себе зобов»язання щодо пошуку транспортного засобу та укладання договору купівлі-продажу автомобіля від імені позивача виконала в повному обсязі. Окрім того, пояснила суду, що на всіх спірних документах міститься саме її підпис, в день їх підписання вона поспішала в інших справах і тому підписи відрізняються один від одного, а тому просить суд в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. 24.09.2014 року між [PERSON] (довіритель) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (повірений) укладено Договір доручення № CMR0000034090. За умовами договору позивач доручив, а відповідач взяла зобов»язання за винагороду, від імені і за рахунок довірителя здійснити пошук транспортного засобу - марка, модель - GeellyEmgrand 7, рік випуску - 2013, колір - GL-Gotic Black. Повірений зобов»язаний виконати доручення протягом 1 робочого дня з моменту отримання оплати, передбаченої п. 4.2.1 Договору, самостійно погодити умови договору купівлі-продажу, що не визначені договором. Після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу надати довірителю Акт про надання послуг (пункт 3.2.3.). Положенням розділу 4 Договору визначено, що довіритель за виконання повіреним доручення сплачує йому винагороду в сумі 82\~900,00 грн. без ПДВ. (пункт 4.1.), вказані грошові кошти довіритель сплачує на рахунок повіреного протягом 1 робочого дня з дати підписання цього договору (пункт 4.2.1.). З копії квитанції Приватбанк від 23.09.2014 року вбачається, що позивач сплатив відповідачу за надання послуг з пошуку транспортного засобу грошові кошти у сумі 82\~900,00 грн.. 24.09.2014 року між позивачем (довіритель) та відповідачем (повірений) складено Акт про надання послуг, відповідно до якого повіреним в повному обсязі надано довірителю послуги, передбачені договором доручення, а саме знайдено транспортний засіб, вказаний у п. 1.2. Договору доручення. Укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах, передбачених договором доручення. Розмір винагороди за надані послуги складає 82\~900,00 грн., без ПДВ. 24.09.2014 року між ТОВ «Етуаль-Авто» (продавець) і позивачем (покупець), в особі фізичної особи-підприємця [PERSON], що діє на підставі Договору доручення від 24.09.2014 року укладено Договір купівлі-продажу № CMR0000034090. За умовами договору продавець зобов»язується передати у власність покупця автомобіль - марка, модель GeellyEmgrand 7; рік випуску - 2013; вартістю 69166,67 грн. (без врахування ПДВ), загальною вартістю 83000 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 13833,33 грн.. З копії квитанції Приватбанк від 23.09.2014 року вбачається, що позивач сплатив ТОВ «Етуаль-Авто» оплату за авто згідно договору 57\~100,00 грн., в т.ч. НДС 20%. Згідно квитанції Приватбанк від 24.09.2014 року позивач сплатив ТОВ «Етуаль-Авто» оплату за авто згідно договору 25\~900,00 грн., в т.ч. НДС 20%. Спір між сторонами виник на підставі тверджень позивача та його представника про те, що відповідач власноручно не підписував жодного з названих вище документів, а такий підпис вчинено невідомою особою. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог чинного законодавства України за підробку документів (зокрема й підпису уповноваженої особи), їх використання передбачена кримінальна відповідальність. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, при встановленні події підроблення підпису в договорах, акті виконаних робіт допустимим доказом, що матиме преюдиціальне значення для суду, що розглядає цивільну справу може бути лише рішення суду у кримінальній справі, яким встановлено певні обставини та факти. Ані позивач, ані його представник не надали суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що з приводу підроблення підписів відповідача вони зверталися до правоохоронних органів; звернення позивача до відповідача з вимогами щодо існування спірного договору, тощо. Окрім того, згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом на підставі наявних доказів в матеріалах справи встановлено, що між сторонами спору 24.09.2014 року укладено Договір доручення №CMR0000034090 в письмовій формі, містить всі істотні умови, з боку відповідача підписаний [PERSON], яка на той момент діяла як фізична особа-підприємець. На виконання умов договору кожна із сторін вищевказаного договору здійснила дії, що свідчать про прийняття цього договору до виконання, а саме: підписано акт про надання послуг, прийняття транспортного засобу від ТОВ «Етуаль-Авто», з яким відповідач від імені позивача уклав договір купівлі-продажу №CMR0000034090 від 24.09.2014 року, здійснено оплату за договором, прийнято автомобіль. При цьому, судом встановлено, що позивачем не оспорюється результат надання відповідачем послуг з пошуку транспортного засобу, а саме договір купівлі-продажу № CMR0000034090 від 24.09.2014 року, який в тому числі підписаний відповідачем від імені позивача. Таким чином, договір доручення є укладеним, сторонами виконувався, послуги були надані відповідачем і прийняті позивачем. З огляду на встановлені факти, надані сторонами по справі та досліджені судом докази, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 829,00 грн.. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів, то вимоги про стягнення судового збору з відповідача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed