Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та про знесення самочинно побудованого об?єкта нерухомості. В обґрунтування позову вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS], який є багатоквартирним і складається з чотирьох квартир. Земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний багатоквартирний житловий будинок перебуває у власності територіальної громади м. Козятина і знаходиться у спільному користуванні всіх його мешканців, що підтверджується відповіддю Козятинської міської ради від 11.01.2011 року №Д-598-2. На вказаній земельній ділянці біля входу в її квартиру знаходиться самочинно збудований погріб, який належить відповідачам по справі, оскільки відповідачам Козятинською міською радою не приймалось рішення про виділення відповідачам частини цієї земельної ділянки для будівництва погреба. Крім того, дане питання не було відповідачами погоджене з іншими співвласниками вищевказаного будинку, в тому, числі з попереднім власником належної їй квартири. Розташування зазначеного погреба біля входу в її квартиру порушує її права та інтереси, оскільки не дотримано протипожежних відстаней між цим погребом та частиною житлового будинку, де знаходиться саме її квартира, і в разі виникнення в ньому пожежі, це може призвести до займання належної їй частини будинку. І така небезпека існує, оскільки даний погріб не освітлюється електрикою, а тому, відповідачі користуючись даним погребом, освітлюють його підземну частину за допомогою свічок та сірників, що може призвести до виникнення пожежі. Також у 2014 році відповідачі встановили біля своєї квартири огорожу на фундаменті з перекриттям між стінами прибудови - «а4» до будинку, сіней - «а3» та даною огорожею. Внаслідок цього всі атмосферні опади (вода та сніг) попадають на вузьку частину земельної ділянки, через яку вона проходить до своєї квартири. Це створює їй значні перешкоди і незручності у підході до належної їй квартири, особливо у зимній період, чим також порушуються її права та інтереси, що підтверджується відповідними доданими нею до позову фотокартками. Також просить зобов?язати відповідачів ліквідувати вигрібну яму від квартири [ADDRESS], оскільки вона також була облаштована останніми самовільно та всупереч встановленому Козятинською міською радою порядку. Крім того, вона просить зобов?язати відповідачів знести дерев?яні сараї, які знаходяться за вищевказаною адресою, біля належної їй на праві власності частини сараю, зазначеного літерою - «Б», площею 8,9 кв.м, оскільки вони також побудовані останніми з порушеннями будівельних норм, без розробки та затвердження відповідними службами документації та перекривають доступ транспорту для очистки вбиральні загального користування. Вважає свої права порушеними і просить їх захистити в судовому порядку. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і підтвердила обставини викладенні в ньому. Представник відповідачів - адвокат Пилипчук В.О. в судовому засіданні позову не визнав і суду пояснив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, погріб був побудований у 50-х роках минулого століття Козятинською дистанцією цивільних споруд. Всі роботи здійснювались власником вказаного будинку, на той час Козятинською дистанцією цивільних споруд, а не самовільно відповідачами. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Тому, посилання позивача на ту обставину, що погріб був побудований із порушенням протипожежних норм також не заслуговують на увагу, оскільки відповідні закони та нормативні акти, на які посилається позивач, приймались значно пізніше. Вимога про знесення огорожі та навісу зі сторони проходу у двір загального користування, також є безпідставною, оскільки вони побудовані відповідно до ст. 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів і права позивачки ніяким чином не порушують, крім того, навіс на даний час обладнаний ринвою для відведення стічних вод. Також, є безпідставною вимога позивачки про демонтаж вигрібної ями, оскільки вона знаходиться менше, як 50 метрів від громадського колодця. Тому, що як встановлено в судовому засіданні не було надано жодних доказів того, що даний колодязь є громадським. Вимоги щодо знесення самовільно побудованих дерев'яних сараїв на спільній земельній ділянці, які є пожежонебезпечними, побудованими без розробки проектно - кошторисної документації з проведенням її погодження у встановленому порядку, які перекривають доступ транспорту для очистки вбиральні загального користування, також є безпідставними, оскільки вони побудовані більше 50 років назад і не створюють перешкод для під?їзду до громадської вбиральні. Крім того, [PERSON] не є власником земельної ділянки, а ст. 391 ЦК України передбачає право саме власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також, необхідно застосувати наслідки збігу строків позовної давності, оскільки позивачка квартиру за вказаною адресою придбала ще 30.07.2010 року, а за захистом своїх прав звернулась лише 2015 році, а тому, пропустила трирічний строк давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Козятинської міської ради Вінницької області Кукуруза Ю.М. в судовому засіданні у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Заслухавши сторони, третю особу, спеціаліста, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] з 30.07.2010 року є власником квартири [ADDRESS], який є багатоквартирним і складається з чотирьох квартир. Земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний багатоквартирний житловий будинок перебуває у власності територіальної громади м. Козятина і знаходиться у спільному користуванні всіх його мешканців, що підтверджується відповіддю Козятинської міської ради від 11.01.2011 року №Д-598-2. На зазначеній земельній ділянці, як встановлено протоколом огляду будинку від 24.05.2017 року, на відстані 2 м від кута будинку біля входу в квартиру позивачки знаходиться погріб, який належить відповідачам та зазначений в технічному паспорті на належну відповідачам частину будинку, літерою - З», як сарай, що не заперечується сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 22 Постанови ПленумуВССУ «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України про правовий режим самочинного будівництва визначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, не додержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Як вбачається із відповіді Т.в.о. начальника служби наглядово - профілактичного обслуговування Козятинського району при Управлінні Держтехногенбезпеки у Вінницькій області Шпаковатого О.В. від 29.06.2012 року №648 між житловим будинком та вказаним погребом не дотримано мінімальні протипожежні відстані, що є порушенням вимог таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92**. Відповідно до ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов?язків власник зобов?язанийдодержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов?язує. Власник не може використовувати своє право власності на шкоду правам та свободам громадян. Оскільки відповідачі є власниками вказаного погреба, то саме на них законодавством покладається обов?язок забезпечення вимог нормативно - правових актів з пожежної безпеки при його експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використанняземельнихділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Також, було встановлено в судовому засіданні і при виході суду на місце, що відповідачі облаштували огорожу та навіс біля своєї квартири після набуття позивачкою права власності на квартиру№3 у вищевказаному будинку. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України багатоквартирними є житлові будинки, в яких розташовано три чи більше квартири. Ст. 42 Земельного кодексу України передбачено, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. З огляду на це, відповідачі вправі були облаштовувати огорожу та навіс біля своєї частини будинку, в межах проходу від [ADDRESS] до частини будинку (квартири), яка належить позивачці, тобто на прибудинковій території, яка знаходиться у спільному користуванні всіх співвласників, лише, в тому числі, згоди позивачки, як користувача, та власника земельної ділянки, тобто, Козятинської міської ради. Пункт дев?ятий ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вказує на те, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів. Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об'єктів благоустрою є малі архітектурні форми, до яких згідно із ч. 2 ст. 21 цього Закону відносяться огорожі та навіси. В ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» також зазначено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. Згідно із п. 4.25 Правил благоустрою та утримання територій м. Козятина, які затвердженні рішенням 15 сесії 6 скликання Козятинської міської ради від 10.02.2012 року громадянам забороняється споруджувати малі архітектурні форми без відповідного дозволу. В пункті п. 8.1.3 Правил передбачено, що встановлення тимчасової і постійної огорожі в дворах будинків допускається тільки при наявності дозволу, який видає Управління містобудування і архітектури міської ради. Відповідачами в судовому засіданні не було надано жодних доказів, які б підтверджували той факт, що спорудження ними вказаної огорожі та навісу здійснювалось за згодою позивачки, як користувача та міської ради, як власника земельної ділянки. Крім того, в судовому засіданні та при виході на місце було встановлено, що відповідачами самовільно побудовано вигрібну яму, з порушенням п. 5.26 Правил благоустрою та утримання територій м. Козятина, згідно якого забороняється самовільне влаштування вигрібних ям без відповідного погодження з санепідемслужбою та управлінням містобудування та архітектури міської ради. Будь-яких доказів на підтвердження даних вимог Правил відповідачами не були надані суду. Також, в судовому засіданні та при виході на місце було встановлено, що на земельній ділянці знаходяться самовільно побудовані дерев?яні сараї, оскільки вони побудовані без розробки проектно -кошторисної документації з проведенням її погодження у встановленому порядку. Крім того, вони перекривають доступ транспорту для очистки вбиральні загального користування, що підтверджується відповідями за підписом Козятинського міського голови Гвелесіані О.Г. від 11.01.2011 року №Д-598-2, від 25.08.2011 року №Д-236-2, відповіддю Т.в.о. начальника служби наглядово - профілактичного обслуговування Козятинського району при Управлінні Держтехногенбезпеки у Вінницькій області ШпаковатогоО.В. від 29.06.2012 року №648, відповіддю директора КП «Відродження» Гуменюка М.І. від 21.10.2014 року №340. Також, дані дерев?яні сараї розташовані впритул до належного позивачці на праві власності частини сараю, літера «Б», що перешкоджає останній повноцінно ним користуватись. Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд не бере до уваги твердження відповідачів про те, що позивачкою пропущено строки позовної давності, оскільки позивачкою пред?явлено позов про зобов?язання відповідачів вчинити певні дії з метою усунення перешкод у здійсненні нею права володіння та користування своєю власністю, і як на підставу своїх вимог, вона посилається ст. 391 ЦК України. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, роз?яснено, що за змістом ст. 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються ст.ст. 386 ч. 2, 391 ЦК України.

Outcome: approved