Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідач- колишній мешканець будинку, зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою з жовтня 2016 року і по теперішній час. Позивач сплачує всі комунальні послуги сам. Оскільки в житловому будинку зареєстрована інша особа, котра там не проживає, позивачеві відмовлено в отриманні субсидії на комунальні послуги, що негативно впливає на його матеріальне становище. В результаті чого позивач та його сім`я (жінка та неповнолітній син) не можуть повністю користуватися своїми правами. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Договором дарування житлового будинку від 06 липня 2018 року підтверджується право власності позивача [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою №768 від 26.09.2018 , виданою виконкомом Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області , в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], його син [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який не є родичем та не фактично не проживає в будинку. Згідно з Актом, складеним 26.09.2018 року за участю свідків [PERSON], [PERSON], в присутності секретаря Зайцівської сільської ради [PERSON], [PERSON] дійсно не проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], в утриманні будинку участі не приймає, його особисті речі в будинку відсутні. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] більше одного року без поважної причини. На підставі викладеного та

Outcome: approved