Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить суд змінити розмір стягнення аліментів, які утримуються з відповідача на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 та визначити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь позивачки на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є батьком двох дітей, [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частки усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 14.06.2012 року. Аліменти стягуються в примусовому порядку на підставі виконавчого листа від 24.10.2012. Молодшу дитину, [PERSON] відповідач не утримує, аліменти на дитину не сплачує, тому оскільки діти мешкають з позивачкою, та вона самостійно матеріально утримує молодшого сина, вона звернулась до суду з позовом, про зміну розміру аліментів на обох дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Київським районним у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.11.2016 та свідоцтвом серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 24.07.2009 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Після винесення рішення у сторін, [INFO] народилась ще одна дитина, [PERSON] , який перебуває на утриманні позивачки та мешкає разом з нею, що відповідачем не заперечується. Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з предмету позову, позивачем заявлено вимоги до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів що стягуються з відповідача на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки на момент винесення рішення друга дитина, ще не була народжена та наразі обоє дітей проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що впливає на розмір аліментів, що стягуються, а відповідач позов визнав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків належним чином суд, не вбачає оскільки відповідач є працездатним, матеріально забезпеченим. З врахуванням вищевстановлених обставин, суд вважає, що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме сплачувати аліменти на утримання малолітніх дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] та вважає за можливе збільшити розмір стягуваних аліментів до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь позивачки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині позивача збереження певного матеріального рівня утримання та буде відповідати його наявним сімейним обставинам.

Outcome: approved