Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] об'єднаної\~територіальної\~громади\~с.\~Юрківці Заставнівського\~району Чернівецької\~області про\~визнання права\~власності на\~спадщину за\~заповітом. Посилається на те, що 11.06.2018 року помер його дідо [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 36, розташованого по вул. Іванчака в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 23.12.2013 року заповів йому. Інших спадкоємців за заповітом не має. Позивач [PERSON] вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON], прийняв, користується всім спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представники позивача в судовому засіданні, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] об'єднаної\~територіальної\~громади\~с.\~Юрківці Заставнівського\~району Чернівецької\~області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.06.2018 року в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №191200 від 18.06.2018 року (а.с.8). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок № 36, розташований по вул. Іванчака в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 23.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі 59, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповів позивачу [PERSON] Інших спадкоємців за заповітом не має. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину вчасно прийняв, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №52959403 від 14.08.2018 року (а.с.22) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.12.2018 року (а.с.24). З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 52959403 від 14.08.2018 року (а.с.22), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 24). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул.Іванчака,36 в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], який помер 11.06.208 року, що підтверджується довідкою виконкому Погорілівської сільської ради №14 від 04.02.2019 року (а.с. 17), обліковою карткою об'єкта погоподарського обліку на 2016-2020 роки(а.с.18-21), довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №224 від 16.08.2018 року (а.с.40 спадкової справи), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.11-16). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки виконкому Погорілівської сільської ради №14 від 04.02.2019 року (а.с. 17), обліковою карткою об'єкта погоподарського обліку на 2016-2020 роки(а.с.18-21), житловий будинок розташований в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Іванчака.36 побудований за власні кошти, не є колгоспним двором, будівельний паспорт не виготовлявся, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11-16). Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №224 від 16.08.2018 року (а.с.39 спадкової справи) його вартість становить 273045 (двісті сімдесят три тисячі сорок п'ять ) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved