overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення суми боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивач [PERSON], 01 червня 2015 року зайняв під розписку відповідачам: [PERSON] гроші в розмірі 58800 гривень, [PERSON] гроші в розмірі 28600 гривень, [PERSON] гроші в розмірі 34700 гривень, [PERSON] гроші в розмірі 51700 гривень, [PERSON] гроші в розмірі 39500 гривень, [PERSON] гроші в розмірі 85500 гривень. Зазначені суми були надані у позику строком до 01 червня 2016 року. Відповідачі зобовязалися повернути [PERSON] гроші в строк до 01 червня 2016 року. На даний момент відповідачі гроші позивачу так і не повернули. Відповідачі про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не зявилися, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобовязується їх повернути позикодавцеві таку ж суму. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладання договору позики може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу. Отже, відповідачами порушуються законні права Позивача, передбачені ст. 1046 Цивільного кодексу України. З цієї причини, [PERSON], вимушений звернутись до суду із позовом за захистом своїх прав. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 13596,12 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28.01.2017 року відповідач [PERSON] отримала у позику від позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 13596,12 грн., які відповідач зобовязувалася повернути до 28.05.2017 року, однак відповідач не виконала умов договору позики. На неодноразові вимоги позивача про добровільну сплату заборгованості відповідач не реагує, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що позивач добровільно дав їй кошти в сумі 13596,12 грн., а тому не згідна повертати вказану заборгованість. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 28.01.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 13596,12 грн. терміном до 28.05.2017 року, що підтверджується письмовим договором позики від 28.01.2017 року, підписаним відповідачем [PERSON] На час розгляду справи в суді відповідач не повернула позивачу борг в сумі 13596,12 грн., тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказаний борг, а також судові витрати, що становлять 640 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 99262,50 грн. та судові втрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.07.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики в розмірі 3750 доларів США. Дата повернення позики до 19.12.2015 року. Відповідач не виконав умов договору позики, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позовну заяву задоволити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 31.07.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 3750 доларів США терміном до 19.12.2015 року, що підтверджується письмовою розпискою, даною [PERSON] від 31.07.2015 року. На час розгляду справи в суді відповідач не повернув позивачу борг в сумі 3750 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ (станом на 21.12.2016 року один долар США становить 26,47 грн.) становить 99262,50 грн., тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказаний борг, а також судові витрати, що становлять 992,63 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою [PERSON] 09 вересня 2005 року у Креховицькій сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 09 вересня 2005 року. Від спільного проживання в них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідачка зраджувала йому у подружній вірності, через що між ними часто виникали сварки та різного роду непорозуміння. Така поведінка відповідачки призвела до неможливого з нею спільного проживання, тому на початку 2019 року він покинув сім`ю та переїхав на постійне місце проживання в с. Мостище Калуського району Івано-Франківської області. З того часу вони спільно не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Зубарєва Л.Б. у судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просили про задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти розірвання шлюбу з позивачем. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 березня 2020 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2005 року (а.с.4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони понад один рік спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, дітей від шлюбу не мають, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою [PERSON] 22 грудня 1992 року у виконавчому комітеті Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 22 грудня 1992 року. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість, а також те, що вони різні за характерами люди, в них різні погляди на життя та сімейні проблеми. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти розірвання шлюбу з позивачем. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1992 року (а.с.6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою [PERSON] 25 січня 2010 року в Берлогівській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 25 січня 2010 року. Від спільного проживання мають одну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідачки яка зловживає спиртними напоями на ґрунті чого вчиняє сварки та скандали. Така поведінка відповідачки призвела до неможливого з нею спільного проживання, тому на даний час вони спільно не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити, малолітнього сина [PERSON] залишити на проживанні з відповідачкою, а розгляд справи провести без його участі. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення судового розгляду не подавала, правом на подачу відзиву на позов не скористалася. На підставі письмової заяви позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 січня 2010 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2010 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.8). З копії свідоцтва про зміну імені виданого 18 лютого 2015 року вбачається, що відповідачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь борг за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 42125 грн., три відсотки річних від суми боргу за один рік в сумі 750 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в 2013 році відповідач під розписку позичила у нього 25000 гривень, які зобов'язувалась повернути до 26.10.2013 року. По закінченні зазначеного строку відповідач суми позики позивачу не повернула, ухиляється від її повернення до цього часу. Тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в 2013 році між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого остання позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 25000 грн. терміном до 26.10.2013 року, що підтверджується письмовою розпискою, даною [PERSON] На час розгляду справи в суді відповідач не повернула борг в сумі 25000 грн., а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказаний борг з врахуванням індексу інфляції за 2014р. - 124,9%, за 2015р. - 143,3%, за 2016р. - 100,3%, в сумі 42125 грн., 3% річних за один рік від суми боргу в сумі 750 грн., а всього разом 42875 грн. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 03 лютого 2001 року. Від шлюбу мають дитину : сина [PERSON] , [INFO], який проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні . Подружні відносини припинено з початку 20014 року. Причиною стало те, що вони втратили взаєморозуміння . На даний час відповідачка фактично мешкає з іншим чоловіком та має намір утворити з ним родину. Вважає, що на теперішній час відновлення сім'ї неможливо. Тому просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. У судове засідання представник позивача [PERSON]не з'явилась. Надала суду заяву, просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує. У судове засідання відповідачка не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідив письмові матеріали по справі, надав доказам оцінку в їх сукупності, приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 03.02.2001 року. Шлюб зареєстровано Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції , актовий запис № 132. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] . На теперішній час подружні відносини припинено, дитина проживає разом з батьком. Спору про розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю, між сторонами немає. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, дитини. Збереження сім'ї за таких умов неможливо, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 20 листопада 1993 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Подружні відносини припинено з 20010 року. Причиною стало те, що вони виявилися різними людьми, між ними часто виникали сварки, вони втратили взаємопорозуміння та повагу. Вважає, що на теперішній час відновлення сім'ї неможливо. Тому просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. У судове засідання відповідачка не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідив письмові матеріали по справі, надав доказам оцінку в їх сукупності, приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 20.11.1993 року. Шлюб зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області , актовий запис № 2493. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей . На теперішній час подружні відносини припинено . Спору про розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю, між сторонами немає. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Збереження сім'ї за таких умов неможливо, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 22 січня 2005 року. Від шлюбу мають дитину : доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Подружні відносини припинено з листопада 2013 року. Причиною стало те, що вони втратили взаємоповагу, мають різні погляди на ведення домашнього господарства. Вважає, що на теперішній час відновлення сім'ї неможливо. Тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні , викладеним у позові. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухав сторони, дослідив письмові матеріали по справі, надав доказам оцінку в їх сукупності, приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 22.01.2005 року. Шлюб зареєстровано Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції Донецької області , актовий запис № 70. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружні відносини припинено, дитина проживає разом з позивачем. Спору про розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю, між сторонами немає. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, дитини. Збереження сім'ї за таких умов неможливо, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved