Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, у якому просить зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного їй, а саме: будинку №90 по вулиці Шляхова у смт.Линовиця Прилуцького району Чернігівської області; будинку №3 по вулиці Миру у м.Пирятин Полтавської області; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1075га, кадастровий номер 5323884900-00-036-0037, що розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0984га, кадастровий номер 5323884900-00-036-0003, що розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області; виключити вказане майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як таке, що знаходиться під арештом. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 16.05.2016 року, отримуючи у нотаріуса Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, їй було повідомлено, що все її нерухоме майно знаходиться під арештом. Виясняючи дану неприємну ситуацію вона встановила, що приблизно у 2008 році вона заборгувала ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кошти в сумі 2353,44грн., які через деякий час вона погасила. А про те, що 21.08.2008 року Пирятинським районним судом був виданий судовий наказ, яким стягнуто з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кошти в сумі 2353,44грн., а також про винесення 17.07.2009 року постанови про відкриття виконавчого провадження, вона не знала. Коли звернулась до ВДВС Пирятинського РУЮ, то їй повідомили, що відкритих виконавчих проваджень, де вона виступає боржником, на примусовому виконанні немає. Незважаючи на те, що виконавчого провадження не існує, однак залишається не знятим арешт на її майно, що, на думку позивача, порушує її законні права та інтереси щодо розпорядження належним їм майном, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просила суд його задовольнити, суду надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача просив розглянути справу в його відсутність за наявними у справі матеріалами, про що надав суду письмову заяву. Третя особа до суду не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Суд, вислухавши доводи позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить наступне майно: будинок №90 по вулиці Шляхова у смт.Линовиця Прилуцького району Чернігівської області; будинок №3 по вулиці Миру у м.Пирятин Полтавської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1075га, кадастровий номер 5323884900-00-036-0037, що розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0984га, кадастровий номер 5323884900-00-036-0003, що розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, що підтверджено правовстановлюючими документами (а.с.6-24). Судовим наказом Пирятинського районного суду від 21.08.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 2353,44грн. (а.с.25). На підставі даного судового наказу постановою державного виконавця ВП №13778032 від 17.07.2009 року було відкрито виконавче провадження та накладений арешти на все майно [PERSON] та оголошено заборону його відчуження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2009 року ВП №13778032 (а.с.26), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21-24, 7). Згідно довідок ВДВС Пирятинського РУЮ від 23.05.2016/1937 та від 22.06.2016 року №02-31/2266 повідомлено, що відкритих виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON], у відділі на примусовому виконанні відсутні (а.с.28), ВП №13778032 стосовно стягнення з [PERSON] боргу на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» знищено за закінченням строку зберігання (а.с.41-46). Отже з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» знищено, проте арешт з її майна не знятий. Зазначена обставина представником відповідача не була спростована. На сьогодні позивач має намір розпоряджатись належним їй майном, проте через наявність арешту не може цього зробити. Арешт на майно позивача триває досить значний час, але протягом цього часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо майна, зокрема, і не визначено це майно, що вказує на формальність арешту, а не наявність мети, з якою він повинен накладатися відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: для забезпечення реального виконання рішення. Позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, у якому був накладений арешт, відсутнє, а тому позивач звернулась за захистом своїх порушених прав у порядку позовного провадження. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки вона не може розпоряджатись належним їй майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивачу підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття судом арешту з майна, і частина друга вказаної статті визначає, які дії має вчинити державний виконавець у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, а саме: у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З урахуванням приписів ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» суд не повинен перераховувати документів органу виконавчої служби, якими були накладені арешти, оскільки державний виконавець, якому буде доручено зняття арешту з майна, має визначити самостійно, які дії необхідно вчинити для досягнення мети, щоб майно було вільним від арешту. Суд захищає право позивача шляхом звільнення майна з-під арешту, а конкретні дії по зняттю арешту вчиняються державними виконавцями самостійно. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині зняття арешту з майна, оскільки такі вимоги ґрунтуються на законі. В решті вимог слід відмовити, оскільки в силу закону державний виконавець, який буде знімати арешт з майна, самостійно визначає, які дії необхідно вчинити для досягнення мети, щоб майно було вільним від арешту.

Outcome: partial