Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, просить суд: визнати [PERSON], таким, що втратив право користування будинком №183, розташованим по вул. Кишинівська, с. Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: вул. Кишинівська, 183, с. Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідач по справі є її рідним сином, який в серпні 2016 року вирішив мешкати окремо і проживати самостійно та переїхав на квартиру в м. Білгород-Дністровський, у звязку з чим забрав усі свої особисті речі з будинку. За той час, як відповідач поїхав з її будинку, він змінив декілька квартир для свого місця проживання, які розташовані на території м. Білгород-Дністровського Одеської області. Вона неодноразово зустрічала свого сина, який відмовляється знятися з місця реєстрації в добровільному порядку, посилаючись на відсутність часу. Вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на житлову площу, на якій зареєстрований, оскільки в будинку не мешкає більше 2 років, особистих речей та будь-якого майнового інтересу немає. Крім того необхідність визнання відповідача особою, яка втратила право користування спірною житловою площею, власником якої вона являється зумовлена тим, що вона не має можливості сплачувати надмірні комунальні послуги, що вираховуються пропорційно зареєстрованих осіб. На підставі вищевикладеного вона і звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна її заява, відповідно до просить розглядати справу у відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, про що свідчить її зава, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.1993 року, позивач [PERSON] є власником будинку № 183 по вул. Кишинівська в с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, що також підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду. /л.с. 10-14/ Позивач вказує, що відповідач [PERSON] є її рідним сином. У відповідності до довідки № 3980 від 30.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради повідомлено, що згідно запису в по господарській книзі №3 особовий рахунок № 02-483-1 в житловому будинку, розташованому в с. Молога, вул. Кишинівська № 183, зареєстрований, але не проживає гр. [PERSON], [INFO] /згідно акту опитування свідків з серпня місяця 2016 року/. Згідно акту про фактичне місце проживання (не проживання) в с. Молога Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.10.2018 року встановлено, що гр. [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Також за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], який фактично не проживає за адресою житлового приміщення з серпня 2016 року. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до\~\~ст.\~405\~ЦК України\~,\~члени сім'ї\~власникажитла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності [PERSON] на житловий будинок № 183 по вул. Кишинівській в с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, ту обставину, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2016 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для визнання позовних вимог [PERSON] до\~[PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~жилим приміщеннямобґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved