Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23 вересня 1999 року. 17 грудня 2012 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Після розлучення місце проживання дітей за згодою сторін визначено разом з позивачем. В даний час обоє дітей проживають з нею за адресою: м. Хоростків, вул. Вибранівська, 35. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дітей, намагається забезпечити нормальний їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останніх. Водночас, її донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дітей за кордон вочевидь сприятиме розширенню їх світогляду та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистостей. Також між нею [PERSON] та громадянином [PERSON] [PERSON] [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 09.07.2015 року, про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 961 від 09.07.2015року. Разом з цим чоловіком вони плануємо створити нову сімю і вона б дуже хотіла щоб її діти провідали членів родини її нового чоловіка в його країні. Для цього ним було оформлено в посольстві Італії запрошення для двох дітей, копії яких додаються до матеріалів позовної заяви. Але не зважаючи на це, її колишній чоловік - [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція колишнього чоловіка і батька дітей [PERSON] та [PERSON], шкодить їх інтересам та не сприяє їх всебічному та гармонійному розвитку, порушує права дітей на повний та гармонійний розвиток їх особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. На підставі вищевикладено просить надати їй, або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON] дозвіл на виїзд закордон без дозволу (згоди) батька дітей [PERSON] до досягнення повноліття дітей, а також надати дозвіл оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу дітей [PERSON], 24.04 [INFO] та [PERSON], [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, позивач [PERSON] уточнила позов в частині надання їй дозволу дозволу на тимчасовий виїзд дітей до країн ближнього та дальнього зарубіжжя в період літніх та зимових канікул дітей. Також позивач в судовому засіданні пояснила, що її теперішній чоловік проживає в Італії, він дав запрошення для дітей ще 13.07.2016 року. У звязку із цим вона звернулася до свого колишнього чоловіка [PERSON] з проханням надати їй дозвіл, на що отримала відповідь, що якщо це їй потрібно тоді нехай і сама це робить. Також вона має намір звозити дітей на відпочинок до Єгипту та в інші країни. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним повідомлявся про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що питання виїзду неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] розглядалось на комісії. А також висловив свою думку про доцільність надання такого дозволу. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача адвоката [PERSON], представника третьої особи [PERSON], перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 17.12.2012 року, що підтверджується рішенням Гусятинського районного суду від 17.12.2012 року.(а.с. 8). Як встановлено, у сторін по справі є неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітня [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ИД № 057377 від 01.08.2000 року та серії 1-ИД № 091434 від 28.04.2009 року (а.с. 9-10). Позивач 09.07.2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 120178, виданого повторно 22.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с.6). Дзубані [PERSON] 13.07.2016 року запрошує дітей його дружини [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які народилися в м. Хоростків приїхати до нього в гості в Італію під час канікул, в підтвердження чого свідчать відповідні копії запрошень (а.с.11-14). [PERSON] має дозвіл на проживання як члена сімї громадянина [PERSON] союзу квестура брешія до 29.04.2021 року. Заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області в справі № 596/1748/16-ц від 25.08.2016 року було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проїзного документа та відкриття візи для малолітньої [PERSON] а також її тимчасовий виїзд за межі України до країни Італії з метою відпочинку та оздоровлення, в період з 01.06.2017 року по 30.08.2017 року, без згоди та супроводу батька [PERSON] Зазначене рішення набрало законної сили. Згідно висновку органу опіки та піклування Гусятинської РДА від 08.07.2015 року № 01-135/02-16, орган опіки та піклування Гусятинської РДА вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд закордон та на виготовлення відповідних документів для цього виїзду малолітніх [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними . У відповідності до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, як встановлено при розгляді справи, відповідач [PERSON] необґрунтовано обмежує право позивача [PERSON] на тимчасовий виїзд з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] за кордон у [PERSON] [PERSON] та обмежує її можливість як матері надати найкраще, а також сприяти розширенню світогляду дитини, духовному та інтелектуальному розвитку, відпочинку та оздоровленню дитини. Щодо позовних вимог про надання дозволу на виготовлення проїзного документу, оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України та супровід неповнолітньої дитини, без дозволу (згоди) батька до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, без зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, то надання за рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька без конкретного зазначення цих даних, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, а тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, що відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial