Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Платинум Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Юлією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за №1146, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» грошових коштів у сумі 10814, 45 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» моральну шкоду, завдану неправомірними діями в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01.07.2008 р. між ним та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір споживчого кредиту №400735960 у простій письмовій формі для придбання телевізора. Цільове використання кредиту підтверджується актом здачі - прийому товарів до кредитного договору №400735960 від 01.07.2008 р. Пунктом 7 вказаного договору визначена остаточна дата повернення кредиту - 02.10.2009 р., яка вважається датою припинення нарахування процентів. Позивачем здійснено п`ять платежів на загальну суму 5007,13 грн, що підтверджується розрахунком погашення кредиту та первинними документами - квитанціями. Після зміни умов договору в односторонньому порядку, якими було підвищено відсотки, позивач [PERSON] з грудня 2008 року припинив сплачувати суми. Позивач зазначає, що наприкінці жовтня 2019 року на його адресу надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пімахової Д.В., в якому містилася постанова ВП №60256189 від 07.10.2019 р. про відкриття виконавчого провадження. В даній постанові зазначено, що підставою відкриття провадження є вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. виконавчого напису №1146 від 16.07.2019 р. Позивач вважає, що виконавчий напис №1146 не підлягає виконанню, оскільки: у нього відсутні будь - які цивільні правовідносини з ТОВ «Платинум фінанс» та жодного права їх він не порушував; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. не мав права вчиняти нотаріальні дії за межами свого нотаріального округу, який обмежується містом Київ, до якого Решетилівський район Полтавської області не належить; відповідач не може надати оригінал нотаріально посвідченого договору, укладеного між ним та позивачем; відповідач не зможе надати докази не лише безспірної, а і будь - якої існуючої заборгованості перед ним; приватним нотаріусом недотримано строки вчинення виконавчого напису в порушення ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Зважаючи на це, позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Платинум Фінанс» моральну шкоду, завдану неправомірними діями в сумі 10000, 00 грн. Ухвалою суду від 11.09.2020 р. було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 19.10.2020 р. Цією ж ухвалою було зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кубу Ю.В. надати в судове засідання належним чином завірені копії документів, які стосуються вчинення виконавчого напису №1146 від 16.07.2019 р. 12 жовтня 2020 року до суду від відповідача ТОВ «Платинум фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає позов необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні (а.с.а.с.40-42). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду 19.10.2020 р. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.49). Представник відповідача повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У надісланому 12 жовтня 2020 року представник відповідача, позовні вимоги позивача не визнав з підстав викладених в відзиві проти позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Ю.О. повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Документи, витребувані відповідно до ухвали суду від 11.09.2020 р., третьою особою не надані. З огляду на приписи частини 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, зокрема, може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, доходить наступних висновків. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, 01.07.2008 р. між позивачем [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір споживчого кредиту №400735960 у простій письмовій формі для придбання телевізора (а.с.15). Відповідно до акту здачі - прийняття товарів до кредитного договору №400735960 від 01.07.2008 р. продавець передав, а покупець [PERSON] прийняв телевізор TV40-42LCD: TV42 SHARP LC-42X20E, вартістю 11301, 30 грн (а.с.17). Відповідно до наданого позивачем копії графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутних послуг позивач повинен сплачувати щомісячно ПАТ «Альфа Банк» з 01.07.2008 р. по 02.09.2009 р. 713 грн, а 02.10.2009 р. - 709,87 грн, всього - на загальну суму 10691,87 грн. З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що [PERSON] на рахунок ЗАТ «Альфа Банк» сплачував 01.07.2008 р. 2000 грн, 04.08.2008 р. - 783, 13 грн, 22.08.2008 р. - 720 грн, 29.08.2008 р. - 750 грн, 03.11.2008 р. - 750 грн (а.с.а.с.19-21). Як вбачається із відзиву на позовну заяву, згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, укладеним між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс» право вимоги за кредитним договором №400735960 від 02.07.2008 р., укладеним з ПАТ «Альфа Банк», було відступлене ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №0104/2019 р. від 01 квітня 2019 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за кредитним договором №400735960 від 02.07.2008 р., укладеним з ПАТ «Альфа Банк», було відступлене на користь відповідача. 16 липня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Ю.О. вчинила виконавчий напис №1146 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» на підставі договору факторингу №0104/2019 від 01 квітня 2019 року 10814,45 грн. заборгованість за кредитним договором №400735960, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пімаховою Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60256189 від 07.10.2019 р., відповідно до якої було відкрито виконавче провадження та розпочато примусове стягнення грошових коштів із позивача. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У частині 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З наданої позивачем копії договору споживчого кредиту №400735960 вбачається, що строк дії договору визначено до 02.10.2009 р., яка вважається датою виникнення права вимоги. Таким чином виконавчий напис нотаріуса, який було вчинено 16.07.2019 р., вчинено поза межами строків, визначених статтею 88 Закону України «Про нотаріат». З огляду на це, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що відповідач має право вимоги до позивача з моменту укладення договору факторингу, тобто з 01 квітня 2019 року, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Крім цього суд зазначає, що учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Як вбачається з позовної заяви та не спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву, письмову вимогу про погашення заборгованості про усунення порушень основного зобов`язання позивач по справі не отримував. Верховний суд в постанові від 27 серпня 2020 року в справі №554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього суд зазначає, що відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, позивач заперечує наявність будь - якої заборгованості перед відповідачем, надає квитанції на погашення заборгованості, а відповідач, в свою чергу, суду жодного доказу на підтвердження існування безспірної заборгованості позивача не надав. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Ю.О. при вчиненні виконавчого напису, не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «Платинум Фінанс» до [PERSON] та вчинила виконавчий напис в порушення вимог ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 16 липня 2019 року за №1146, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» моральної шкоди, завдану неправомірними діями, в сумі 10000,00 грн, суд зазначає наступне. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що передумовою даного позову був спір з приводу невиконання договірних зобов`язань, кредитним договором не було передбачено відшкодування моральної шкоди, отже, виходячи з вищевикладеного, не вбачається підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача Товариств а з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» 10000 грн. моральної шкоди. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] було заявлено дві вимоги: визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення моральної шкоди, за кожну з яких повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., всього на суму 1681 грн. 60 коп. Позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, тобто на 50 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України та Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, підлягають стягненню судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial