Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 липня 2017 року, коли її було звільнено з Виробничого підрозділу «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», з нею в порушення вимог трудового законодавства, не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, заборгованість з якої за період з 15 березня 2017 року по день звільнення становила 9 496 грн. 24 коп., а також не було виплачено вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 5 111 грн. 69 коп. та компенсацію за невикористані 24 дні щорічної відпустки у сумі 4 346 грн. 88 коп. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 9 496 грн. 24 коп., вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 5 111 грн. 69 коп., а також компенсацію за невикористані 24 дні щорічної відпустки у сумі 4 346 грн. 88 коп., та виплатити ці грошові кошти через касу регіональної філії «Донецька залізниця» м. Лиман Донецької області. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, проте у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутність, підтвердила заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача - АТ «Укрзалізниця», будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З відомостей, зазначених у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] від 04 версня 1996 року слідує, що, починаючи з 12 липня 2016 року позивач працювала у Виробничому підрозділі «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». 17 липня 2017 року її було звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 10796/ДН-ОС від 14 липня 2017 року у зв`язку із скороченням штату. За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V від 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» на підставі укладеного трудового договору працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору. За приписами ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» за виконану працівником роботу роботодавець виплачує йому передбачену трудовим договором заробітну плату, обчислену, як правило, у грошовому виразі. Так, згідно довідки, долученої позивачем до позовної заяви (а.с. 17) за березень 2017 року Виробничим підрозділом «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» позивачу було нараховано 4 640 грн. 39 коп., за квітень 2017 року - 1 074 грн. 86 коп., за травень 2017 року - 403 грн. 08 коп., за червень 2017 року - 2 670 грн. 35 коп. та за липень 2017 року - 10 166 грн. 13 коп., з яких 5 111 грн. 69 коп. є вихідною допомогою у розмірі середнього місячного заробітку, а 4 346 грн. 88 коп. є компенсацією за невикористані 24 дні щорічної відпустки. В той же час, з Індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] за формою ОК-5, надісланих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2020 року, вбачається, по-перше, що у період часу з березня 2017 року по липень 2017 року заробітну плату позивачу було нараховано лише за березень 2017 року, а по-друге, що розмір заробітної плати за березень 2017 року становить 4 640 грн. 39 коп., з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, натомість за період часу з квітня 2017 року по 17 липня 2017 року цим Виробничим підрозділом заробітна плата позивачу не нараховувалась. Підпунктом 2 пункту 16 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04 червня 1998 року, передбачено, що на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Персональна облікова картка фізичної особи містить, зокрема, відомості про суму заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - це надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» закріплено, що для юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. За таких обставин, в частині, що стосується сум та періоду, протягом якого Виробничий підрозділ «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» нараховувало позивачу заробітну плату, суд бере до уваги відомості, що містяться у вищенаведеній довідці з Індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] за формою ОК-5, оскільки саме у цій довідці достовірно відображені суми заробітної плати, нараховані кожній застрахованій особі, а також періоди її нарахування, а до наданої позивачем довідки (а.с. 17), так само як і наказів про встановлення простою № 207 від 20 березня 2017 року й № 236/ДНД від 17 березня 2017 року, якими встановлено обов`язок роботодавця сплатити працівникам заробітну плату за час простою, суд ставиться критично, адже вони не містять жодних реквізитів, обов`язкових для таких документів, зокрема, не скріплені печаткою особи, яка їх видала, а довідка, крім того, не містить у собі номеру та дати її складання. Частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 115 КЗпП України закріплено правило, за яким заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною сьомою статті 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже приймаючи до уваги, що АТ «Укрзалізниця» жодним чином не висловило своєї позиції щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі, суд доходить висновку про те, що з відповідача АТ «Укрзалізниця» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі, проте лише за березень 2017 року та лише у сумі 4 640 грн. 39 коп. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача грошової компенсації за 24 днів невикористаної щорічної відпустки у сумі 4 346 грн. 88 коп., суд виходить з такого. З наказу (розпорядження) № 10796/ДН-ОС від 14 липня 2017 року слідує, що позивач, яку 17 липня 2017 року було звільнено з Виробничого підрозділу «Дебальцевська дистанція колії» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, має право на компенсацію за 24 дні невикористаної відпустки (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Таким чином, враховуючи що відповідач жодним чином не висловив своєї позиції і у цій частині позовних вимог [PERSON] , суд вважає за можливе погодитись з розрахунком грошової компенсації за 24 дні невикористаної щорічної відпустки, здійсненим позивачем, та доходить, у зв`язку із цим, переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація за 24 дні невикористаної щорічної відпустки у заявленій позивачем сумі 4 346 грн. 88 коп. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 5 111 грн. 69 коп., то суд при їх вирішенні керується статтею 44 КЗпП України, відповідно до якої при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті першому статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Так, з наданого позивачем розрахунку оплати середньої зарплати слідує, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 5 111 грн. 69 коп. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач жодним чином не висловив своєї позиції і з приводу цієї позовної вимоги [PERSON] , суд доходить переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] і в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги у сумі 5 111 грн. 69 коп. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що з відповідача АТ «Укрзалізниця» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 4 640 грн. 39 коп., грошова компенсація за 24 дні невикористаної щорічної відпустки у сумі 4 346 грн. 88 коп. та вихідна допомога у сумі 5 111 грн. 69 коп. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині виплати їй відповідних грошових коштів через касу регіональної філії «Донецька залізниця» м. Лиман Донецької області, суд виходить з положень ч.ч. 4, 5 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», згідно яких виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Отже порядок виплати заробітної плати працівнику роботодавцем вирішується безпосередньо між працівником та роботодавцем і не входить до компетенції суду, в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» на 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розмірі 1 921 гривня. Так, враховуючи, що ціна вищевказаного позову [PERSON] становить 18 954 грн. 81 коп., то сума судового збору за його подання повинна складати 768 грн. 40 коп. Натомість сума задоволених позовних вимог становить 74,38% (14 098,96 грн. * 100% / 18 954,81 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 571 грн. 54 коп. (768,40 грн. * 74,38% / 100%). Таким чином з АТ «Укрзалізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 571 грн. 54 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial