Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся з позовом до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 73. Родинні відносини спадкодавця та позивача підтверджуються свідоцтвом про народження останнього, в графі батько якого визначено дані спадкодавця. На час відкриття спадщини [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок із господарчими спорудами [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не посвідчував, а отже все спадкування після його смерті повинно відбуватись за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На день смерті спадкодавця спадкоємцем першої черги [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На день смерті [PERSON] позивач був зареєстрований за місцем проживання в одному будинку зі спадкодавцем, що в свою чергу свідчить про прийняття ним спадщини. 14.09.2020 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадковий будинок. У позивача відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна, що є об`єктом спадщини, а отже відмова нотаріуса є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства. Для вирішення питання спадкування за законом житлового будинку після смерті [PERSON] , позивачу потрібно підтвердити належність спадкодавцю об`єкту такого нерухомого майна. Позивач вважає, що житловий будинок із господарчими спорудами за адресою : [ADDRESS] , належав [PERSON] та після його смерті житловий будинок із господарчими спорудами належним чином було успадковано [PERSON] , що дає в свою чергу право позивачу на визнання за ним права власності на таке майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, після допиту в якості свідка позивача подав до суду заяву про продовження розгляду позову у його відсутність, просить позов задовольнити, судові витрати не стягувати з відповідача. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2009 року. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.05.1981 року підтверджується, що позивач є сином померлого [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2020 року винесеної завідувачем Другої Синельниківської державної нотаріальної контори підтверджується, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї підстави, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та визначено, [PERSON] є спадкоємцем після смерті його батька, [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину після його смерті шляхом постійного проживання разом із ним на день смерті. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 23.07.2020 року, підтверджується наявність, розташування будівель та споруд домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Випискою із пгосподарської книги від 16.07.2020 року №670, наданої сільським головою підтверджується, що згідно господарської книги №031161 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить померлому [PERSON] , рік побудови 1961року. Довідкою Дмитрівської сільської ради №503 від 17.07.2020 року підтверджується, що на день смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований за даною адресою, заповіт не посвідчував. Довідкою Дмитрівської сільської ради №672 від 16.07.2020 року підтверджується, що крім позивача, інші особи, які прийняли спадщину, відсутні. Листом №1983 від 10.09.2020 року з КП Павлоградського міжміського БТІ підтверджується, що на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради №27 від 24.04.1996 року було визнано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності. Довідкою Дмитрівської сільської ради №2070 від 08.12.2020 року підтверджується, що померлий [PERSON] був належним користувачем земельної ділянки 0.212 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: буд. [ADDRESS] . Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив суду, що інших спадкоємців після смерті його батька відсутні, фінансові зобов`язання і обтяження, інше майно у померлого відсутні. Позивач з родиною проживав і на даний час проживає у будинку який прийняв в порядку спадкування після смерті його батька. Матеріалами спадкової справи підтверджується право позивача на спадкування за законом та факт смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, позивач спадщину прийняв. Відповідно до вивчених доказів, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріусом позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. Після смерті [PERSON] позивач прийнявши спадкове майно, є належним спадкоємцем, тож має право на спадкування за законом на житловий будинок за адресою: будинок [ADDRESS] . Згідно довідок Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . На день смерті разом з померлим проживав та був зареєстрований його син, [PERSON] , позивач, а також дружина, донька та онука позивача. Отже в сукупності всі вищенаведені належні, допустимі, письмові докази підтверджують належність житлового будинку із господарчими спорудами за адресою : [ADDRESS] , [PERSON] , та що після його смерті такий житловий будинок із господарчими спорудами належним чином було успадковано [PERSON] , що дає в свою чергу право позивачу на визнання за ним права власності на таке майно. Наразі стороною позивача стверджується, що ним не подано іншого позову до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, щодо встановлення належності спадкодавцю нерухомого майна та визнання права власності позивача на таке майно. Відповідно до Правового висновку викладеному у Постанові КЦС ВС від 19.05.2021 у справі № 489/990/19, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. Таким чином, судам обов`язково слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Відповідно до Правового висновку викладеному у Постанові КЦС ВС від 03.06.2020 у справі № 160/224/18, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до вивчених в судовому засіданні документів, померлий - [PERSON] дійсно був власником домоволодіння і належним користувачем земельної ділянки для його обслуговування. Від спадщини у вигляді житлового будинку позивач не відмовлявся, прийняв її та звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, проте через відсутність правовстановлюючого документу не міг оформити вказане спадкове майно у виді домоволодіння на своє ім`я та розпоряджатися ним на правах власника. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ним на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що позивач просить залишити їх за ним і не стягувати судові витрати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved