Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річен груп» та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, та компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.03.2018 по 26.09.2018 у сумі 18964,56 грн. На обґрунтування позовних вимог вказував, що з 23 листопада 2016 року на підставі наказу №3-КА від 23.11.2016 він був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річен груп» водієм автотранспортних засобів першого класу, Автоколона № 8, с. Віхове, Недригайлівського району Сумської області. Наказом № 35-К від 26.09.2018 його звільнено з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). За період з 01.03.2018 по 26.09.2018 заробітна плата відповідачем йому не виплачувалась у зв'язку з відсутністю коштів. Станом на 26.09.2018 заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем становить 18964,56 грн. З посиланням на норми ст. 115 КЗпП України, вважає, що відповідачем порушені його права на своєчасне одержання заробітної плати, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.29). Представник відповідача ТОВ «Річен груп» у судове засідання не прибув, про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, своїм правом на подання відзиву та заперечень на позовну заяву не скористався. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, суд вважає за можливе вирішити справу без його участі на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 23 листопада 2016 року на підставі наказу №3-КА від 23.11.2016 позивач [PERSON] був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річен груп» водієм автотранспортних засобів першого класу, Автоколона № 8, с. Віхове, Недригайлівського району Сумської області. Наказом № 35-К від 26.09.2018 позивача [PERSON] звільнено з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.19). За період з 01.03.2018 по 26.09.2018 заробітна плата відповідачем позивачу [PERSON] не виплачувалась у зв'язку з відсутністю коштів. Станом на 26.09.2018 заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем становить18964,56 грн., що підтверджується розрахунковим листком за вересень 2018, наданим позивачем (а.с.12). Ухвалою суду від 27.12.2018 за клопотанням позивача витребувано у відповідача ТОВ «Річен груп» наказ про прийняття [PERSON] на роботу, наказ про його звільнення, довідку-розрахунок про всю нараховану та невиплачену йому заробітну плату. Однак, указана ухвала суду відповідачем не виконана. Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Річен груп» на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 18964,56 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з такого. Позивача, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved