Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами стягнути з [PERSON] на її користь невиплачену частину інфляційних нарахувань у розмірі 19486,37 грн. та трьох відсотків річних за період невиконання судового рішення в розмірі 3043,04 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2012 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 190 КК України, задоволено вимоги позивача за цивільним позовом та стягнуто на її користь 30000,00 грн., вирок набрав законної сили 03 грудня 2012 року. На виконання вироку в частині стягнення коштів на користь позивача судом було видано виконавчий лист від 07 грудня 2012 року. Постановою державного виконавця від 26 листопада 2015 року виконавчий документ було повернуто [PERSON], оскільки у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення. Приймаючи до уваги, що відповідач відмовляється в добровільному та в примусовому порядку виконувати рішення суду, позивач змушена звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання\~ позивач та представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі довіреності, не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового розгляду, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 КК України, задоволено вимоги позивача за цивільним позовом та стягнуто на її користь 30000, 00 грн. (арк. справи 5). Згідно копії виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Харкова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 30000, 00 грн. (арк. справи 6). Зі змісту супровідного листа від 26.11.2015 року № 3270В вбачається, що на адресу позивача було направлено постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу (арк. справи 7). Згідно копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.11.2015 року [PERSON] повернуто виконавчий документ через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (арк. справи 8). Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволеної частини позовних вимог. Виходячи з цього, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1378,00\~ грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved