Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Скороходівської селищної ради в якому, після уточнення позовних вимог, просив визнати за ним право на земельну частку (пай), як особи колишнього члена КСП «Іскра» Чутівського району Полтавської області, землі якого були розпайовані згідно рішення, прийнятого на звітно-виборних зборах КСП «Іскра» від 31.01.1996 р. (а.с. 3, 4, 65) В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з 12.06.1993 року був зарахований в члени Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» і працював в ремонтній майстерні на посаді слюсаря. З 31.08.1993 року позивач був направлений на навчання до Харківського державного технічного університету сільського господарства, де навчався по 24.06.1998 року, а з 25.06.1998 року приступив до роботи у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Іскра» на посаді помічника бригадира тракторної бригади. Увесь вказаний час, будь-яких рішень про виключення позивача з учасників Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» не приймалось. 10.11.1998 року [PERSON] звільнений з посади у вказаному підприємстві по переводу. Як вказує позивач, при розпаюванні землі він був учасником Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», проте не був включений до списку, а також до списку-додатку громадян членів КСП «Іскра», які мають право на земельну частку (пай) і не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), чим, вважає, було порушено його права. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти уточнених позовних вимог заперечував, просив відмовити в позові. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог представник відповідача посилався на те, що на його думку Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки розпайовані землі КСП «Іскра» знаходяться за межами населених пунктів, тому у відповідності до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право розпоряджатися даними землями належить Чутівській райдержадміністрації Полтавської області, а не Скороходівській селищній раді. Крім того, представник відповідача подав клопотання про застосування строку позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Чутівської райдержадміністрації Полтавської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа належним чином була повідомлена, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглядати справу за відсутності її представника. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книжки серії АТ-VІІІ №4873828, виданої відповідальною особою КСП «Іскра» 12.07.1993 р., [PERSON] 12.06.1993 р. був зарахований в члени Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» Чутівського району Полтавської області та направлений на роботу в ремонтну майстерню слюсарем. 31.08.1993 р. [PERSON] направлений на навчання до Харківського державного технічного університету сільського господарства, де навчався по 24.06.1998 р., а з 25.06.1998 р. приступив до роботи у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Іскра» на посаді помічника бригадира тракторної бригади. 10.11.1998 р. [PERSON] звільнений з посади у вказаному підприємстві по переводу. (а.с. 6-8). Рішенням зборів уповноважених членів КСП «Іскра» від 05.02.2000 р., оформлених протоколом №1, КСП «Іскра» було реорганізовано шляхом приєднання до сільськогосподарського кооперативу «Іскра». Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сільськогосподарський кооператив припинено 06.04.2011 р. (а.с. 16-19). З матеріалів справи вбачається, що 26.12.1995 р. КСП «Іскра» було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ №000046, додатком №1 до якого є список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» (а.с. 121-131). Рішенням звітно-виборчих зборів КСП «Іскра» від 31.01.1996 р., оформленим протоколом №1, по п. 5 питань порядку денного зборів, було вирішено розпаювати землі між працівниками господарства, які працюють в господарстві та колгоспними пенсіонерами, які прописані в селі Іскрівка (а.с. 72-76). Рішенням №63 від 29.11.1996 р. Іскрівської сільської ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області, яка на підставі Закону України «Про добровільне обєднання територіальних громад» обєдналась в Артемівську територіальну громаду, перейменовану на підставі рішення Полтавської облради №145 від 14.06.2016 р. на Скороходівську селищну раду, було затверджено список громадян, пенсіонерів членів колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» Чутівського району Полтавської області, які мають право на одержання земельної частки (а.с. 77-83). Рішенням виконавчого комітету Іскрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області №24 від 01.04.2000 р. було добавлено до основного списку помилково пропущених членів СК «Іскра» та знов вступаючих членів СК «Іскра», які мають право на земельну частку (пай) (а.с. 84-89). [PERSON] у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», що є додатком №1 до державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №000046 від 26.12.1995 р., у списках осіб, які мають право на земельну частку (пай), затверджених рішеннями Іскрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області №63 від 29.11.1996 р. та №24 від 01.04.2000 р. не значиться. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Способи захисту прав на земельні ділянки визначено Земельним кодексом України, зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Відповідно до\~ст. 4 Земельного кодексу України 1990 року\~(далі -\~ЗК України 1990 року) землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність. Відповідно до частини другої\~статті 20 Закону України «Про власність»\~суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших, державних сільськогосподарських підприємств. Постановою Верховної Ради УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, землі Української PCP оголошені об'єктом земельної реформи. Преамбулою до постанови визначено, що завданням цієї реформи є перерозподіл земель з одночасною передачею їх у приватну та колективну власність. Пунктом 5 зазначеної постанови, передбачена передача земель у приватну та колективну власність. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» №2200-ХІІ від 13.03.1992 року роздержавлення та приватизація земельних ділянок недержавних сільськогосподарських підприємств в Україні розпочато з лютого 1992 року з врученням господарствам державних актів на право колективної власності на землю, до яких додавався список громадян-членів аграрних формувань, що надалі було підставою для складання уточнених списків на отримання цими громадянами земельних сертифікатів. Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 р. № 666/94\~(чинного на час процедури розпаювання земель КСП «Іскра») доручено прискорити приватизацію земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, та передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції. Відповідно до пункту 1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95\~(далі - Указ № 720/95) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Пунктом 2 зазначеного Указу № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року\~(у редакції Закону України від 13 березня 1992 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 року, вказується, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Із змісту вищевказаних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на момент отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Однак, невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не позбавляє її права на земельну частку (пай), оскільки таке право особи є безумовним. Як вбачається з матеріалів справи Державний акт на право колективної власності серії ПЛ №000046 на землю КСП «Іскра» був виданий 26.12.1995 р. Станом на момент видачі КСП «Іскра» державного акту на право колективної власності на землю та прийняття рішення про розпаювання земель КСП «Іскра», [PERSON] був членом КСП «Іскра», що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці серії АТ-VІІІ №4873828, виданій відповідальною особою КСП «Іскра». Рішення зборів КСП «Іскра» про виключення [PERSON] із членів колективного сільськогосподарського підприємства у період з 12.06.1993 р. по 26.12.1995 р. в матеріалах справи відсутні. Враховуючи, що на момент видачі КСП «Іскра» державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] був членом цього підприємства, позивач мав право на отримання земельної частки (паю), однак помилково не був внесений до списку осіб та додаткового списку осіб, які мали право на її отримання. За таких обставин суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) є порушеним і підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Заперечуючи проти позову відповідач Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 90-91). Позивач надав через канцелярію суду заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності та клопотання, в яких зазначив, що не вважає, що строк позовної давності пропущений, однак, у разі якщо суд дійде іншого висновку, просить застосувати ч. 5 ст. 267 ЦК України (а.с. 103, 106). Частиною третьою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому відповідно до частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п'ята\~\~статті 267 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 р. зазначив, що з аналізу приписів статті 261 ЦК України та статті 60 ЦПК України, позивач повинен довести як факт, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права, так і повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Згідно довідок архівного відділу Чутівської райдержадміністрації Полтавської області № 01-12/107 від 15.11.2016 р., №01-12/108 від 16.11.2016 р., виданих на заяви [PERSON], було повідомлено [PERSON] про те, що у списках пенсіонерів, громадян-членів КСП «Іскра», які мають право на одержання земельної частки, затверджених рішенням Іскрівської сільської ради народних депутатів №63 від 29.11.1996 р., а також в списках помилково пропущених в списках членів СК «Іскра», які мають право на земельну частку (пай), затверджених рішенням Іскрівської сільради №24 від 01.04.2000 р. [PERSON] не значиться (а.с. 14, 15). 18.11.2016 р. позивач [PERSON] подав до Іскрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області з заяву від 15.11.2016 р. про виділення земельної частки (паю) (а.с. 10). Листом №02-18/2160 від 23.11.2016 р. Скороходівська селищна рада відмовила [PERSON] у виділенні земельної частки (паю) оскільки він не міститься у списках, наданих КСП «Іскра», що є додатком №1 до рішення Іскрівської сільської ради «Про розгляд та затвердження проекту поділу земель в межах створеного CГК «Іскра» на земельні частки (паї) та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю» №100 від 28.05.2001 р. (а.с. 11). Відповідач у клопотанні про застосування строку позовної давності, в порушення ст. 60 ЦПК України, не навів жодної обставини та не надав жодного доказу на підтвердження того, що позивач раніше, ніж 15.11.2016 р. дізнався про те, що він не значиться у списках осіб, членів КСП «Іскра», які мають право на земельну частку (пай), як не зазначив і жодних обставин, з яких би вбачалось, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Разом з тим, позивач у позовній заяві та запереченнях на заяву про застосування строку позовної давності вказує, що він вважав, що він включений до списків осіб членів КСП «Іскра» які мали право на отримання земельної частки (паю) та неодноразово, в усному порядку отримував відповідь, що сертифікат на право на земельну частку (пай) йому буде видано. Також, позивач зазначив, що під час прийняття зборами КСП «Іскра» рішення про розпаювання земель він знаходився на навчанні у Харківському державному технічному університеті сільського господарства та не приймав участі у зазначених зборах. Крім того, суд приймає до уваги, що положеннями Постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» №2200-ХІІ від 13.03.1992 р., Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 р. № 666/94\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95,\~ Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 р. для громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) не встановлено граничного строку на проведення приватизації землі. Навпаки, ч. 2 п. 8 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому\~статтями 25\~та\~118\~цього Кодексу.\~ У відповідності до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковими для неї. Матеріали справи свідчать, що позивач, бажаючи реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай) звернувся до Чутівської райдержадміністрації Полтавської області та Скроходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області та 15.11.2016 р. отримав відповідь з якої дізнався про порушення свого права на земельну частку пай. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що строк позовної давності позивачем не пропущений, у звязку з чим, правові підстави для задоволення заяви позивача про застосування строку позовної давності а також задоволення клопотання позивача про поновлення строку позовної давності відсутні. Щодо посилань представника відповідача на те, що Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області не є належним відповідачем, оскільки розпайовані землі КСП «Іскра» знаходяться поза межами населеного пункту, суд зазначає, що предметом позовних вимог є визнання права на земельну частку (пай), а не виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Рішення про затвердження списку осіб та додаткового списку осіб, які, які мають право на земельну частку (пай), до яких не був включений [PERSON], приймались Іскрівською сільською радою Чутівського району Полтавської області, яка на підставі Закону України «Про добровільне обєднання територіальних громад» обєдналась в Артемівську територіальну громаду, перейменовану на підставі рішення Полтавської облради №145 від 14.06.2016 р. на Скороходівську селищну раду. Таким чином, Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області є належним відповідачем у даній справі. Враховуючи, що судом встановлено, що на час видачі Колективному сільськогосподарському підприємству «Іскра» Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] був членом цього підприємства, однак помилково не був внесений до списку осіб-членів КСП «Іскра», до списку осіб та додаткового списку осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю), а також з огляду на те, що строк позовної давності не пропущено, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай), як особи колишнього члена КСП «Іскра» Чутівського району Полтавської області, землі якого були розпайовані згідно рішення, прийнятого на звітно-виборних зборах КСП «Іскра» від 31.01.1996 р., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved