Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягувати з нього на свою користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дочки відповідача, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, щомісяця з дня подачі позову до суду і до досягнення нею 23-х років, але не більше строку навчання 30.06.2022 року. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить його задоволити. Відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відтак, перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач, будучи повнолітньою дочкою відповідача, навчається на третьому курсі денної форми навчання факультету перепідготовким та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету Державної фіскальної служби України ІV рівня акредитації (м.Ірпінь Київської області, вул.Університетська, 31) та знаходиться на повному державному забезпеченні, термін закінчення навчання червень 2022 року, що підтверджується довідкою Університету Державної фіскальної служби України від 08.07.2020 року № 10/02-329. Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 4 кварталу по 1 квартал 2020 року, позивач, як військовослужбовець отримала дохід у 4 кварталі 2019 року 5264,82 грн., у 1 кварталі 2020 року 5264,80 грн. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1).досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2).продовження ними навчання; 3).потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4).наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц. Дослідженням доказів судом встановлено, що позивач, будучи повнолітньою дочкою відповідача, навчається на факультеті перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університеті Державної фіскальної служби України, отримує незначний дохід та перебуває на повному державному забезпеченні. В матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів у підтвердження\~ обставин недостатності повного державного забезпечення для задоволення її потреб у навчанні і проживанні, а відтак і необхідності додаткового утримання, а також матеріальної спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. Однак враховуючи, що відповідачем визнано позов щодо сплати аліментів на утримання позивача у розмірі позовних вимог, що не суперечить закону, відтак суд вбачає за можливе його задоволити. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved