Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі, який за Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 04.11.2013 року розірвано. Крім того за рішенням суду відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на користь сина. З моменту припинення шлюбних відносин і до дня подання зазначеного позову до суду відповідач життям сина не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає. З урахуванням викладеного просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина (а.с. 2-12). Позивач про час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово в установленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву за ЕП № 585/18 від 02.03.2018 року, в якій на позовних вимогах наполягала та просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 43, 103, 109, 159, 160, 171, 172, 178, 196). Представник позивача, адвокат [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку, надала до суду письмову заяву ЕП № 325/18 від 05.02.2018 року, в якій зазначила, що з позивачем договір про надання правової допомоги розірвано, також неодноразово просила суд розглядати справу без її участі (71, 122, 123, 158, 176, 177, 185). Представник позивача [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово в установленому законом порядку, до судового засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 102, 170, 174, 175). Відповідач позовні вимоги позивача не визнав, надав до суду заперечення на позов в яких зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, позивач не дає згоди на спілкування з дитиною, перебуває в іншому шлюбі, та доводи викладені в позові щодо позбавлення батьківських прав відповідача ґрунтуються на припущеннях (а.с. 25, 26). В судовому засіданні відповідач та його представник зазначили, що грошові кошти позивачу на утримання сина відповідач направляв поштою, передавав через близьких родичів позивача. Зазначив, що позивач після укладання шлюбу ігнорує його вимоги щодо зустрічі із сином, на телефонні дзвінки не відповідає, щодо розміру заборгованості зазначили, що за постановою Мар'їнського районного суду Донецької області постанова про відкриття виконавчого провадження скасована, та вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях, у задоволенні позову просили відмовити. Третя особа орган опіки та піклування Маріупольської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово в установленому законом порядку, надав до суду письмовий висновок, в якому зазначив про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с. 38, 61, 103, 108,121, 157,190, 191, 193). Третя особа орган опіки та піклування Мар'їнської РДА Мар'їнської ВЦА Донецької області надав до суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с. 125-126). В судовому засіданні представник зазначив, що позивач неодноразово запрошувалась на засідання органу опіки та піклування, проте на засідання не з'явилась, доводи викладені у висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина представник третьої особи підтримав, вважає, що висновок складено у відповідності до законодавства. Ухвалами Мар'їнського районного суду Донецької області від 14.09.2017 року, 03.10.2017 року та 27.11.2017 року визнано явку позивача в судовому засіданні обов'язковою. Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 27.11.2017 року залучено в якості третьої особи орган опіки та піклування Мар'їнської РДА (а.с. 127-128). Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 27.11.2017 року з Державної виконавчої служби Мар'їнського РВДВС витребувано матеріали виконавчого провадження за № 41021097(а.с. 129). Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про зміну імені, свідоцтва про шлюб, рішень Мар'їнського районного суду Донецької області від 14.10.2013 року та 04.11.2013 року батьками дитини [PERSON], [INFO] є батьки, а саме позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та постановлено з відповідача стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частки доходів відповідача і до повноліття сина (а.с. 11-12, 92, 93). З довідки від 10.04.2017 року наданої КУ «Ясла - садок № 134 «Журавлик» та довідки від 12.04.2017 року № 125, дитина [PERSON], [INFO], відвідував дитячий садок, наразі є учнем Маріупольської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 25, батько участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 9, 10, 79-80). У відповідності до довідок від 21.06.2017 року 26.06.2017 року, 13.07.2017 року, позивач та її чоловік [PERSON] отримують допомогу, як переміщені особи, окрім того чоловік позивача отримує заробітну плату, а позивач отримує соціальну пенсію. За місцем проживання скарг на позивача не надходило. З акту обстеження житлово-побутових умов та довідки вбачається, що син [PERSON] проживає разом із матір'ю та її чоловіком [PERSON] в [ADDRESS], дитина має власну кімнату (а.с 45-53, 78, 81, 83, 87-91). Висновком спеціаліста психолога рекомендовано усиновлення дитини [PERSON] та доцільно позбавити батька [PERSON] батьківських прав , як не виконуючого свої батьківські права (а.с. 54-55). З довідки наданої Мар'їнським відділом ДВС вбачається, що сума боргу по сплаті аліментів відповідачем станом на 01.07.2017 року складає 41339,59 гривень, рекомендовано позивачу звернутись до органів поліції (а.с. 58, 77, 134-156). Проте постановою Мар'їнського районного суду Донецької області від 22.08.2017 року постанова про відкриття виконавчого провадження скасована, дії державного виконавця визнано незаконними. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.01.2018 року апеляційну скаргу повернуто державному виконавцю (а.с. 162-166, 189). Висновками органу опіки та піклування Мар'їнської РДА від 27.11.2017 року та органу опіки та піклування Маріупольської міської ради визначено, що відповідача не доцільно позбавляти батьківських прав відносно дитини [PERSON] (а.с 125-126, 190-191). Згідно частин першої та п'ятої статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статей 3, 155 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправо згідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. (Аналогічні висновки щодо застосування норма матеріального права викладені в Постанові Верховного Суду по цивільній справі за № 209/2821/15-цвід 14.02.2018 року, та застосовуються судом першої інстанції на підставі положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Аналізуючи докази в їх сукупності так і окремо суд зазначає, що положеннями ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає,що обставини встановлені постановою Мар'їнського районного суду Донецької області від 22.08.2017 року підлягають доказуванню на загальних підставах. Аналізуючи висновок спеціаліста психолога, яким рекомендовано усиновлення дитини [PERSON] та доцільно позбавити батька [PERSON] батьківських прав, як не виконуючого свої батьківські права (а.с. 54-55), суд зазначає, що зазначений доказ ґрунтуються на міркуваннях спеціаліста, і не є належним та допустимим доказом в межах предмету доказування позивачем свої вимог. З доказів наданих позивачем не вбачається обставин ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків визначених ст. 164 СК України щодо малолітнього сина [PERSON]. Суд погоджується з висновками органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина, оскільки вони є достатньо обґрунтованими, не суперечить інтересам дитини. Іншого на спростування встановлених обставин справа позивачем не надано. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed