Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.12.2009 року. В даній квартирі зареєстрований позивач та його колишня дружина [PERSON] . Відповідачка є колишньою дружиною [PERSON] , шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області від 14.02.2018 року №376/16/18. Відповідачка у квартирі позивача не проживає з січня 2016 року, проживає у батьків, у січні 2017 року відповідачка [PERSON] забрала всі свої речі з квартири і більше не поверталася, що підтверджується заявами свідків та актом депутата Сквирської міської ради Теляткик Н . А. №142 від 07.02.2020 року. [PERSON] не допомагає оплачувати комунальні послуги, матеріальної допомоги позивачу на утримання квартири не надає, [PERSON] проводить поточні ремонти квартири, сплачує комунальні послуги, власні речі відповідачки у квартирі відсутні, відповідачка знятися з реєстрації в досудовому порядку відмовляється. Тому на підставі вищевикладеного, позивач змушений звернутися з даним позовом до суду та просить суд: Визнати [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.27). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.34). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки, учасники справи звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.12.2009 року, Серія ВМК № 691 699 посвідчений нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. (а.с.12), а також згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер 186 241 21 (а. с. 15). В вищевказаній квартирі зареєстрований позивач [PERSON] , його неповнолітній син [PERSON] , та колишня дружина [PERSON] , що підтверджується копією Будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян (а.с.9-11) та повідомленням Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а. с. 33). Відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] , шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області від 14.02.2018 року в цивільній справі №376/16/18 (а.с.7). Відповідачка в квартирі не проживає з січня 2016 року, проживає у батьків, у січні 2017 року відповідачка [PERSON] забрала всі свої речі з квартири і більше не поверталася, що також підтверджується актом депутата Сквирської міської ради Телятник Н . А. №142 від 07.02.2020 року, який складений у присутності двох сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] не допомагає позивачу оплачувати комунальні послуги, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, [PERSON] самотужки проводить поточні ремонти квартири, сплачує комунальні послуги, власні речі відповідачки у квартирі відсутні, відповідачка знятися з реєстрації в досудовому порядку відмовляється. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] , будучи зареєстрованою у належній позивачу квартирі створює йому незручності, таким чином, вимога про усунення перешкод позивачеві в користуванні та розпорядженню житлом шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є способом захисту його прав як власника, також, як вбачається з матеріалів справи відповідачка визнала позовні вимоги, що вказує на те що суд своїм рішенням не порушує прав відповідачки. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved