Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначив, що він починаючи з 1975 року проживає в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка Григорівської сільської ради від 24.03.2014 року № 253. Згідно штампу в паспорті, який позивач отримав в 1999 році, він зареєстрований за вказаною вище адресою з 1999 року. Позивач вказує на те, що будинок за адресою: [ADDRESS], був наданий їй для проживання радгоспом «Шлях Леніна». На підставі рішення виконкому Запорізької райради від 18.05.1991 року № 175/7 вищезазначений будинок перебував у власності радгоспу «Шлях Леніна». В подальшому радгосп «Шлях Леніна» рішенням загальних зборів від 01.04.1996 року реорганізований в КСП «Конка», яке в свою чергу реформоване в СВК «Конка», що підтверджується архівною довідкою Григорівської сільської ради від 04.07.2014 року № 575. Згідно переліку житлових будинків, які являлись комунальною власністю КСП «Конка» станом на 16.04.1999 року за [PERSON] було закріплено житловий будинок по [ADDRESS]. Зазначений список було затверджено головою КСП «Конка», про що свідчить підпис та печатка. Також позивач зазначає, що він в свій час не оформив право власності на житловий будинок, а на сьогодні не має можливості це зробити, так як, ані радгоспу «Шлях Леніна», ані КСП «Конка» вже не існує. Григорівська сільська рада право власності на будинок також не оформила, так як на це потрібні кошти. У зв'язку із зазначеним позивач змушений звернутися до суду для визнання його права власності на будинок з господарськими надвірними спорудами. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, на свій розсуд здійснює управління та володіє житловим будинком, оскільки завжди проживав та фактично працював у селі. Згідно абонентської книжки щодо розрахунку за воду та каналізацію, договору на користування електричною енергією від 10.08.2009 року та квитанцій саме він сплачує за воду та електроенергію, як споживач. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім позивача не має. Також в позовній заяві вказано, що на теперішній час ніхто не оспорював та не оспорює право власності на спірну нерухомість та не заперечує проти оформлення за позивачем зазначеного житлового будинку, однак позивач цього зробити не може, так як власника будинку вже не існує, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач - Територіальна громада Григорівської сільської ради з позовною заявою згодна в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON], яка надав свої пояснення та підтвердив всі факти викладені в позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідно до довідки Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 253 від 24.03.2014 року [PERSON] починаючи з 1975 року проживає в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно штампу в паспорті, який позивач [PERSON] отримав в 1998 році, він зареєстрований за вказаною вище адресою з 28.10.1999 року. Будинок за адресою: [ADDRESS], був наданий [PERSON] для проживання радгоспом «Шлях Леніна». На підставі рішення виконкому Запорізької райради від 18.05.1991 року № 175/7 вищезазначений будинок перебував у власності радгоспу «Шлях Леніна». Радгосп «Шлях Леніна» рішенням загальних зборів від 01.04.1996 року реорганізований в КСП «Конка», яке в свою чергу реформоване в СВК «Конка», що підтверджується архівною довідкою Григорівської сільської ради від 04.07.2014 року № 575. Згідно переліку житлових будинків, які являлись комунальною власністю КСП «Конка» станом на 16.04.1999 року за [PERSON] було закріплено житловий будинок по [ADDRESS]. Зазначений список було затверджено головою КСП «Конка», про що свідчить підпис та печатка. Позивач на сьогоднішній день продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, на свій розсуд здійснює управління та володіє житловим будинком, оскільки постійно проживав та фактично працював у селі. Згідно абонентської книжки щодо розрахунку за воду та каналізацію, договору на користування електричною енергією від 10.08.2009 року та квитанцій саме [PERSON] сплачує за воду та електроенергію, як споживач. Судом встановлено, що інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім [PERSON] не має. На теперішній час ніхто не оспорював та не оспорює право власності на спірну нерухомість та не заперечує проти оформлення за позивачем зазначеного житлового будинку, однак позивач цього зробити не може, так як власника будинку вже не існує, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Також позивачем до матеріалів справи надано письмові пояснення [PERSON], підпис якого засвідчено секретарем Григорівської сільської ради. В своїх поясненнях [PERSON] зазначає, що він у період з 1976 року по 1995 рік працював в с. Григорівка на посаді директора радгоспу «Шлях Леніна». Знає [PERSON] з 1975 року, який в той час працював водієм в радгоспі «Шлях Леніна». У зв'язку з тим, що [PERSON] не мав власного житла, йому радгоспом «Шлях Леніна» було надано для проживання житловий будинок в 1975 році, за адресою: [ADDRESS], який належав радгоспу. Також зазначив, що [PERSON] проживає в зазначеному будинку по сьогодні. У зв'язку з похилим віком та незадовільним станом здоров'я [PERSON] не має можливості надати зазначені пояснення безпосередньо в суді. У зв'язку з чим, просить прийняти до уваги його письмові пояснення при розгляді цивільної справи. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.ст. 2, 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 22.06.2011 року для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташовані за адресою: с. Григорівка, [ADDRESS], Запорізького району, Запорізької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved