Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції 09 червня 2001 року між нею та [PERSON], а також визначити місце проживання їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 09 червня 2001 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказувала, що у зв'язку з несхожістю характерів та поглядів на життя між нею та відповідачем виникали суперечки, внаслідок чого між сторонами подружні відносини було припинено з 11 червня 2012 року та більше не відновлювались. Позивачка вказувала, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею. В свою чергу відповідач [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. з батьком [PERSON] Зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що від шлюбу з [PERSON] має двох малолітніх синів [PERSON] та [PERSON]. Фактично подружні відносини між ним та позивачкою остаточно було припинено 11 серпня 2013 року. Вказував, що з 11 серпня 2013 року позивачка проживає окремо від нього та від синів, фактичне місце проживання позивачки йому не відоме. Також в обґрунтування позовних вимог вказував, що весь час існування сім'ї саме він займався її матеріальним забезпеченням, а також активно виконував обов'язки по вихованню, розвитку, лікування та оздоровленню дітей і особисто забезпечує всі потреби своїх синів і до сьогодні. Тривалий час в їх з позивачкою сім'ї працювали няні, на яких позивачка фактично перекладала виконання більшої частини її материнських обов'язків по відношення до синів. В зустрічному позові [PERSON] зазначає, що матеріально та житлом він забезпечений, має змогу приділяти свій час в першу чергу дітям, що дає йому змогу забезпечити оптимальні умови проживання, розвитку та виховання синів, а також має гарний психологічний контакт з синами, діти прихильні до нього, повністю перебувають під його доглядом та вихованням, яке він здійснює на належному рівні, в той час як [PERSON] з 11 серпня 2013 року проживає окремо від синів. В судовому засіданні [PERSON] та її представник вимоги первісного позову підтримали та просили про його задоволення в повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечували, зазначивши про недоведеність та необґрунтованість вимог. В свою чергу [PERSON] та його представник проти задоволення вимог [PERSON] про розірвання шлюбу не заперечували, проте просили в частині вимог щодо визначення місця проживання дітей разом з [PERSON] відмовити та задовольнити зустрічний позов, яким визначити місце проживання дітей разом з батьком [PERSON] Представник третьої особи Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації проти задоволення первісних позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з матір'ю заперечувала, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити як такі, що більш відповідають інтересам малолітніх синів сторін. Представником третьої особи було долучено до матеріалів справи Висновок Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-14982/01 від 22.11.2013 року, в якому визнано доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. з батьком [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до наступних висновків. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2001 року (а.с. 24) Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 25,26). Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що подружні відносини між сторонами фактично тривали з 09 червня 2001 року до 11 серпня 2013 року. Судом також встановлено та не оспорювалось сторонами, що після того як позивачка виселилась з квартири [ADDRESS], діти залишились проживати з батьком - відповідачем. В ході судового розгляду судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що від дня свого народження і до цього часу діти сторін проживають в [ADDRESS]. В ході судового розгляду не видалось можливим встановити місце фактичного проживання позивачки [PERSON] з часу припинення подружніх відносин, а також не видалось можливим встановити житлово-побутові умови, в яких проживає позивачка, а також її оточення за місцем фактичного проживання. Протягом всього часу розгляду справи позивачка категорично відмовлялась повідомити адресу свого фактичного місця проживання. На підставі Акта обстеження умов проживання №103 від 11.09.2013 р. (а.с. 81), Акта обстеження умов проживання від 11.09.2013р. (а.с. 83), та Акта обстеження умов проживання від 03.09.2013 року (а.с. 129), від 30.10.2013 року (а.с. 130) судом встановлено, що за місцем проживання дітей в квартирі [ADDRESS] створено належні як санітарно-гігієнічні умови для проживання дітей, так і умови для навчання, розвитку та відпочинку дітей. На підставі Свідоцтва про право власності на квартиру серії КВ № 40706 від 09 березня 2000 року (а.с. 65) судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на праві особистої приватної власності. На підставі Довідки № 237 від 21.08.2013р., виданої ДКЛ № 3 Солом'янського району м. Києва (а.с. 69) судом встановлено, що діти спостерігаються як в ДКЛ № 3 Солом'янського району м. Києва так і в Клініках «Оберіг», «Охматдит» та «Євролаб», здоров'ям дітей опікуються обоє батьків. Судом встановлено, та не оспорювалось сторонами, що відповідач є приватним підприємцем, має вільний робочий графік, який формує самостійно та самостійно на належному рівні утримує дітей самостійно за особисті грошові кошти. В судовому засіданні встановлено та не оспорювалось сторонами, що в родині працює няня, яка була прийнята на роботу спільно сторонами під час існування подружніх відносин та яка надає допомогу по догляду за дітьми. На підставі Характеристики № 159 від 20.08.2013р. (а.с. 67), Характеристики № 84 від 20.08.2013р. (а.с. 84), Характеристики [PERSON] від 11.09.2013р. (а.с. 87), Доповідної записки №104 від 11.09.2013р. судом встановлено, що відповідач [PERSON] цікавиться навчанням та успіхами синів, щодня привозить та забирає синів зі школи та дитячого садка, відвідує батьківські збори, бере участь у шкільному та позашкільному житті старшого сина та у забезпеченні виховного процесу в ДНЗ молодшого сина; проживаючи з батьком діти завжди вчасно приходять до навчальних закладів, доглянуті та охайні, завжди готові до уроків та занять, маючи при собі все необхідне для навчання приладдя. Батько користується у синів необхідним авторитетом, та передає їм позитивні установки на життя. Судом встановлено, що позивачка цікавиться успіхами у навчанні та вихованні своїх синів відвідуючи ДНЗ «Золотий ключик», вихованцем якого є молодший син сторін [PERSON], та старшого сина [PERSON] в школі під час виховного та навчального процесу. Також судом встановлено, що відповідач активно опікувався шкільним та позашкільним навчанням та розвитком синів постійно та активно протягом всього часу навчання дітей в ДНЗ та школі. На підставі цих же письмових доказів, а також Висновку спеціаліста-психолога Міжнародного інституту глибинної психології № 256 від 27.08.2013р. (а.с. 70-72) судом встановлено, що відповідач жодним чином не чинить психологічного тиску на синів та не створює негативного образу матері, не перешкоджаючи їй в повній мірі спілкуватись з синами. Встановлено, що [PERSON] має високий рівень батьківської компетенції, у процесі виховання поєднує вимогливість й контроль з демократичністю й безумовним прийняттям; свідомо заохочує синів до самостійності, виявляє повагу до проявів самостійності в думках та діях, без проявів потурання, його знання та очікування відносно дітей відповідають актуальним потребам й можливостям розвитку кожного з дітей. В ході судового розгляду з пояснень сторін та показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], судом встановлено, що позивачка, проживаючи окремо від дітей, не позбавлена відповідачем можливості зустрічатись з ними та проводити час, а відповідач на належному рівні самостійно утримує та виховує синів, а також забезпечує дітям розвиток під час проведення дозвілля. В судовому засіданні позивачка визнала, що вона зустрічається з синами у вихідні дні, відвідуючи їх у заміському будинку ([ADDRESS]), була запрошена відповідачем та відвідала святкування Дня народження молодшого сина [PERSON], а також повідомила, що мав місце випадок, коли вона без відома відповідача забрала старшого сина [PERSON] зі школи під час навчання, з метою провести час з сином, і заборонила дитині розповідати батькові про даний факт. В ході судового розгляду позивачка повідомила суду, що відповідач страждає на психічні захворювання, хоча власне назву психічного захворювання не повідомила, та алкоголізм, на підтвердження надала суду Сертифікат № 50062-А від 17.05.2013р. (а.с. 96) та Рецепт (а.с. 108,115). Проте, суд критично оцінює твердження позивачки щодо наявності у відповідача алкогольної залежності та психічних захворювань з наступних причин: На підставі Медичної довідки № 26486 (серія 12ЯЯЧ № 787783) від 20.08.2013р., виданої Психоневрологічним диспансером № 5 (а.с. 76) судом встановлено, що [PERSON] не перебуває на психіатричному обліку не перебуває. На підставі Довідки № 316428 від 21.08.2013р. (а.с. 75) судом встановлено, що [PERSON] під наркологічним наглядом не перебуває. Суд критично оцінює Сертифікат № 50062-А від 17.05.2013р. як доказ наявності у відповідача алкогольної залежності, та вважає даний документ неналежним доказом. На підставі Відповіді ТОВ «ЕНС» Медичного центра лікаря [PERSON] від 09.09.2013р. ( а.с. 142) судом встановлено, що 17 травня 2013 року [PERSON] була проведена процедура підшивання за його бажанням, про що був виданий Сертифікат № 50062-А від 17.05.2013р. Сертифікат про проходження процедури підшивання не є доказом наявності діагнозу алкогольної залежності. На підставі Довідки ТОВ «ЕНС» Медичного центра лікаря [PERSON] від 09.09.2013р. ( а.с. 141) судом встановлено, що [PERSON] пройшов процедуру деблокування 09 вересня 2013 року. На підставі нотаріально засвідченої заяви [PERSON] № 11632 від 29.11.2013р. (а.с. 143) судом встановлено, що саме позивачка з квітня 2013 року наполягала, щоб відповідач пройшов процедуру підшивання від алкогольної залежності, хоча він і не мав до того жодних показань. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку по намагання [PERSON] ввести суд в оману щодо наявності у відповідача алкогольної залежності та психічного захворювання, з метою сформувати негативний образ відповідача, хоча таке спростовується матеріалами справи по показами допитаних свідків. Відтак суд приймає до уваги, що відповідач активно опікується навчанням дітей, вихованням дітей, та їх позашкільним життям у навчальних закладах протягом тривалого часу, більше 3-х років. Протягом цього часу він щоденно спілкувався та спілкується з педагогами та вихователями дітей, і за весь час характеризується педагогами виключно позитивно, що виключає підозру у зловживанні алкоголем. Суд приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не заперечувались позивачкою, стосовно того, що відповідач ніколи не зловживав алкогольними напоями, не мав алкогольної залежності та не поводився в побуті психічно неадекватно. На підставі Характеристики на [PERSON] № 99 від 10.09.2013р., видану Головою ОСББ «ТВК-2000» (а.с. 77) судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] проживає з 2000 року. За час проживання [PERSON] зарекомендував себе як порядна, відповідальна, неконфліктна та комунікабельна людина. За час проживання [PERSON] не був помічений в жодному конфлікті, веде здоровий спосіб життя, в стані сп'яніння також помічений не був; належно виховує синів та приділяє їм багато уваги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] не подано жодних належних та допустимих доказів на спростування відомостей повідомлених свідками та викладених в письмових доказах. На підставі показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що під час існування подружніх відносин конфліктів між сторонами не спостерігалось, встановлено, що діти виявляли та виявляють прихильність до обох батьків, обоє батьки належно опікувались дітьми, батьки не зловживали алкоголем. Свідки повідомили, що батько [PERSON] з народження дітей активно опікується ними, тому після припинення подружніх відносин з [PERSON] у нього не викликало жодних складнощів продовжити самостійно опікуватись дітьми. Повідомили, що спілкуючись з дітьми не спостерігали формування батьком в дітей негативного відношення до матері. З висновку Органу опіки Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-14982/01 від 22.11.2013 року судом встановлено, що позивачка відмовилась надати і органу опіки та піклування відомості про місце її фактичного проживання, що унеможливило обстеження умов проживання позивачки в помешканні, в яке вона має бажання забрати синів на проживання, натомість за місцем проживання відповідача та малолітніх синів сторін в квартирі [ADDRESS] належні житлово-побутові умови для повноцінного проживання та розвитку дітей (а.с. 129, 130). Також встановлено, що під час бесіди з працівником Служби у справах дітей діти [PERSON] та [PERSON] повідомили про те, що їм відомо, що батьки проживатимуть окремо, оскільки розлучаються, і вони бажають залишитись проживати в квартирі разом з батьком, але також бажають часто бачитись з матір'ю. Також у вказаному висновку знайшла своє відображення та підтвердження інформація встановлена та досліджена в судовому засідання. Суд приймає до уваги Висновок Органу опіки та піклування №108-14982/01 від 22.11.2013 року як такий, що максимально відповідає інтересам малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. В ході розгляду спору Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації повно дослідив всі обставини спору, витребував необхідну інформацію з навчальних закладів, надав можливість обом сторонам подати всі необхідні докази та надав можливість надати особисті пояснення Комісії з захисту прав дітей Солом'янської районної в м Києві державної адміністрації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом . Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 8 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, покази свідків, суд приходить до висновку, що проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] в повній мірі відповідатиме інтересам дітей та забезпечить їм оптимальні умови для розвитку та виховання. Судом встановлено, що батьком створено необхідні матеріально-побутові та психологічні умови для проживання дітей разом з ним, відповідач матеріально забезпечений має самостійний дохід, характеризується позитивно як за місцем проживання так і за місцем навчання та виховання синів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зустрічних позовних вимог [PERSON] в повному обсязі і відповідно необхідності їх задоволення, та в свою чергу суд не вбачає підстав для задоволення первісних позовних вимог [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей з матір'ю, оскільки наведені нею твердження в обґрунтування вказаної первісної позовної вимоги спростовуються матеріалами справи. З огляду на те, що обидві сторони спору виявили бажання розірвати шлюб зареєстрований між ними Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції 09 червня 2001 року, відповідач в цій частині визнав первісні позовні вимоги [PERSON], суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції 09 червня 2001 року, підлягає розірванню, оскільки його подальше збереження не відповідає інтересам сторін. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial