Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала право на земельну частку (пай) та на її ім'я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07.08.1996 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Корінецького старостинського округу Талалаївської селищної ради. При видачі сертифікату анкетні дані [PERSON] були помилково зазначені як [PERSON], що не відповідає дійсності. 04 березня 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, так як після її смерті здійснював догляд за будинком та городом, але своє право на спадщину нотаріально не оформив. Крім того, розбіжності в написанні прізвища у правовстановлюючому документі не дають можливості позивачу належним чином оформити спадщину після смерті [PERSON] Тому позивач [PERSON] просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07 серпня 1996 року, виданий на ім'я [PERSON], належить [PERSON], яка померла [INFO] та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторного) серії [NUMBER] від 05.04.2018 року (а.с.6). Згідно копії заповіту від 23 березня 2002 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Корінецького старостинського округу Талалаївської селищної ради від 16.11.2017 року [PERSON] здійснював догляд за [PERSON], яка була зареєстрована по [ADDRESS] до дня її смерті та в подальшому доглядав за її будинком (а.с.8). Згідно довідки Корінецького старостинського округу Талалаївської селищної ради від 16.11.2017 року [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.9). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується довідкою Корінецького старостинського округу від 05.04.2018 року, згідно з якою [PERSON] згідно списку громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна» належить земельна частка (пай) згідно схеми поділу за № 272 (а.с.10). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 02.08.2018 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії [NUMBER] від 07.08.1996 року, що належала [PERSON] станом на [INFO] становила 43 186, 80 грн. (а.с.41). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 19 листопада 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.15). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 25.04.2018 року [PERSON] повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату серії [NUMBER] (а.с.14). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Розглядаючи вимогу позивача про встановлення факту прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Спадкодавець [PERSON] померла у 2002 році, тобто під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 549 УК УРСР передбачено визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] після смерті [PERSON] здійснював догляд за будинком та присадибною ділянкою. Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, йдеться про те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянуто судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджується той факт, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть йому можливість оформити спадщину у передбаченому законом порядку, іншим шляхом це встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] Розглядаючи вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої не збігається з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суди в порядку окремого провадження розглядають справи по встановлення фактів, якщо, зокрема, заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. На підставі п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема і трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Поскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] помилково зазначено по-батькові особи - [PERSON], а насправді він видавався [PERSON], враховуючи визнання позову відповідачем та те, що встановлення даного факту належності правовстановлюючого документу, а саме - сертифікату - має для позивача юридичне значення, оскільки іншим шляхом вона не може внести виправлення в даний документ, а встановлення факту надасть можливість позивачу оформити спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Розглядаючи позовну вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК У PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частки (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], то до позивача, як спадкоємця, переходить право на прийняття спадщини, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю за життя згідно сертифікату серії [NUMBER] від 07 серпня 1996 року. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право на земельну частку (пай), дане право було нею було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved