Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на ізольовану однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,7 кв. м., житловою площею - 17,2 кв.м. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з березня 2001 року він постійно мешкає за адресою [ADDRESS]. На момент його заселення ця квартира перебувала в аварійному, не придатному для проживання стані. Позивач за власні кошти здійснив капітальний ремонт, підтримує квартиру у належному стані, виконує поточний ремонт. Внаслідок проведеної реконструкції загальна площа квартири складає 29,7 кв. м., житлова - 17,2 кв.м. Також позивач постійно приймає участь в ремонті, прибиранні під'їзду та придомової території, в травні 2005 року позивач був ініціатором ремонту даху, водопроводу та газопроводу в під'їзді, частково оплатила власними коштами проведені ремонтні роботи. В зв'язку із тим, що позивачем вказана реконструкція проводилась без отримання відповідного дозволу, в теперішній час він позбавлений можливості отримати правовстановлюючі документи на фактично нове нерухоме майно, в зв'язку із чим змушений звернутися до суду із цим позовом. З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації вищевказаної квартири Позивачем було замовлено технічний висновок «Про стан будівельних конструкцій та визначення можливості подальшої експлуатації квартири [ADDRESS], згідно висновків якого будівельні конструкції квартири не мають дефектів та пошкоджень, які вказували б на зниження несучої здатності; будівельні конструкції з позиції жорсткості та надійності відповідають нормам ДБН України (СНиП) та можуть експлуатуватись за призначенням; експлуатація однокімнатної квартири №47 можлива за її призначенням. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, ознайомившись із заявою позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] за власні кошти здійснив реконструкцію квартири [ADDRESS] внаслідок якої загальна площа квартири складає 29,7 кв. м., житлова - 17,2 кв.м. Згідно розділу «Висновки» технічного висновку «Про стан будівельних конструкцій та визначення можливості подальшої експлуатації квартири [ADDRESS], виконаного на замовлення позивача приватним підприємством «МОДУЛОР-СЕРВИС» (держ. ліцензія АВ №358726 від 19.10.2007 року), та який є в матеріалах справи, якого будівельні конструкції квартири не мають дефектів та пошкоджень, які вказували б на зниження несучої здатності; будівельні конструкції з позиції жорсткості та надійності відповідають нормам ДБН України (СНиП) та можуть експлуатуватись за призначенням; експлуатація однокімнатної квартири №59 можлива за її призначенням. Скарг відносно фактичного володіння та користування квартирою не надходило. Ст. 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України надає право кожному громадянину звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давнина). Згідно з ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давниною на нерухоме майно набувається за рішенням суду. П.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України зазначено, що правила ст. 344 ЦКУ про набувальну давнина поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто не раніше 1 січня 2001 року. Набувальна давнина поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном. Згідно зі ст. 379 Цивільного кодексу України житлом є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п.п 10 пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №703 від 22.06.2011 р. є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. У зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved