Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувшись до суду з позовною заявою вказав що 18.09.2009 року громадянин Республіки Джібуті [PERSON], [INFO], підприємець, уклав шлюб із громадянкою України [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про укладення шлюбного контракту [NUMBER]. Оскільки [PERSON] прийняла релігію - мусульманство, то шлюб зареєстровано в відповідності до законодавства та обрядів Республіки Джібуті. Вказаний шлюб в даний час є дійсний на території України відповідно до статті 58 Закону України « Про міжнародне приватне право». Ця обставина додатково роз'яснюється листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом». В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] у м. Джібуті, республіці Джібуті як громадянин Джібуті згідно з витягу з реєстру запису народжень серії [NUMBER] від 05.01.2012 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Республіці Джібуті. З вересня 2009 року по березень 2012 року сім'я у складі [PERSON], [PERSON], а потім і їх спільного сина [PERSON], проживали у власному великому будинку чоловіка в м. Джібуті, Республіці Джібуті за поштовою адресою: [ADDRESS]. 10 березня 2012 року [PERSON] таємно покинула подружній будинок, без усної або письмової згоди батька забрала із собою їх спільного сина [PERSON], тобто фактично викрала його у батька. Після тривалого пошуку та розслідування, проведеного національною жандармерією Республіці Джібуті, стало відомо, що [PERSON] без згоди батька отримала українські громадянські документи на сина для його вивозу за межі Джібуті .З цією метою [PERSON] 19.01.2012 року електронною поштою написала тимчасовому повіреному посольства України в Федеративній Демократичній Республіці Ефіопії Буравченкову О.В. заяву із копією свого паспорту про нібито наявність відносно неї домашнього насилля зі сторони свого чоловіка [PERSON] і попросила сприянню поверненню в Україну. 21.01.2012 року [PERSON] без власної явки експрес-поштою DHL передала в посольство оригінал заяви, паспорт та фото дитини. На підставі вказаної недостовірної інформації та наданих нею документів [PERSON] отримала довідку про реєстрацію особи громадянином України ( форма № 27 Наказ МЗС України 15.09.2006 № 185 ), якою підтверджено, що « [PERSON], [INFO] народження, який народився у м. Джібуті, республіці Джібуті зареєстрований громадянином України». Одночасно Буравченков О.В. в закордонний паспорт [NUMBER] громадянки України [PERSON] на сторінці « ДІТИ « вклеїв фото дитини і зробив рукописний надпис « [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO]» та завірив вказане своїм підписом і печаткою Посольства України в Ефіопії. Вказані довідка від 20.01.2012 року та фото в паспорті матері [PERSON] дали можливість матері вивезти громадянина Джібуті [PERSON] без згоди його батька [PERSON] із Республіці Джібуті до України. Через деякий час [PERSON] відправила [PERSON] електронний лист з повідомленням про те, що [PERSON] більше ніколи не побачить свого єдиного сина. Також до листа були додані фотокартка дитини, зроблена в Україні. Відносно факту викрадення дитини [PERSON] подав позовну заяву до Стахановського міського суду Луганської області про забезпечення повернення неповнолітньої дитини до м. Джібуті Республіці Джібуті. Під час розгляду вказаної справи стало відомо, що громадянка України [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS] у зговорі із [PERSON], громадянином Великобританії турецького походження, у групі вчинили злочини, що передбачені ч. 3 та ч.4 ст. 358 КК України, підробивши 21.05.2013 року заяву про державну реєстрацію шлюбу ( Додаток 7 до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні), що дало їм право зареєструвати шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, на який вони права не мали, оскільки [PERSON] знаходиться в раніше зареєстрованому шлюбі, який не розірвано у встановленому законом порядку. Вказані особи умисно внесли в пункт 8 Заяви про державну реєстрацію шлюбу ( Додаток 7 до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні) неправдиву інформацію те що [PERSON] не одружена та завірили вказану неправдиву інформацію своїми підписами. [PERSON] та [PERSON] 21.06.2013 року на підставі актового запису про шлюб № 231, який був складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області уклали шлюб та отримали свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 21.06.2013 року. Даний актовий запис про шлюб № 231 від 21.06.2013 року був зареєстрований з порушенням вимог, встановлених статтею 25 Сімейного Кодексу України, а саме: жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. 07.11.2013 року відповідно до ст. 39 СК України та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та аналювання ним подана заява до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області про аналювання актового запису про реєстрацію шлюбу, але оскільки у нього не має оригіналу свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 21.06.2013 року, то йому в задоволенні даної заяви відмовлено. Позивач просить суд визнати шлюб між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Анулювати актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] № 231 від 21.06.2013 року, який був складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] не зможе бути присутній в суді через значну відстань, він довірив представляти його інтереси саме йому. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Зауважив, що [PERSON] не визнаючи факту укладення шлюбу із [PERSON], протирічить своїй попередній позиції, яка нею була викладена в письмових запереченнях від 25.11.2013 року по справі № 432/6883/13-ц, що розглянута суддею Бондаренко Н.О., та викладена в рішенні від 27 листопада 2013 року Стахановського міського суду. В своїх запереченнях [PERSON] вказує наступне : « на момент 04.12.2009 року вона вже була заміжня з [PERSON] ( одружилися 18 вересня 2009 року) ; з вересня 2011 року вони з [PERSON] вже не жили разом, тобто на момент, коли вона виїхала із Джібуті між ними не було ніяких подружніх стосунків та разом вони не проживали вже на протязі півріччя Вона неодноразово просила [PERSON] надати офіційне розлучення; тому що боялася реакції свого чоловіка». Крім того факт укладення шлюбу підтверджено трьома рішеннями українських судів : рішенням Стахановського міського суду від 27 листопада 2013 року по справі № 432/6883/13-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління юстиції в Луганській області, Служба у справах дітей Стахановської міської ради Луганської області про забезпечення повернення неповнолітньої дитини до м. Джібуті республіці Джібуті ; ухвалою від 29 січня 2014 року апеляційного суду Луганської області , Ухвалою Вищого спеціалізованого суду. Таким чином факт укладення шлюбу між позивачем та відповідачем уже встановлено набравшими чинності судовими рішеннями і цей факт, як преюдиційний не потребує нового доказування, встановлений тим же суддею що розглядає і дану справу. [PERSON] надала заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вказала наступне що жодного разу, незважаючи на вимогу суду не було надано свідоцтво про укладення шлюбного контракту. В справі є копія в перекладі має багато помилок, що викликає сумнів в її подліності ( одна дата народження [PERSON] і [PERSON], помилка в написанні міста народження, неправильний переклад прізвища. Шлюб відповідно з п. 4.2 Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і закордоном № 113 від 04.06.2002 року на території держави України не легалізовано. Пункт 1 Правил про поставлення апостіля на офіційних документах передбачених для використання на території інших держав № 237/803/151/5 від 05.12.2003 року. [PERSON] завжди вважала її шлюб з [PERSON] чисто мусульманським, неофіційним, і саме за мусульманським обрядом відбулося їх розлучення. Вона нікуди не ходила ,десь о 20.00 18 вересня 2009 року [PERSON] прийшов разом з шейхом, вона щось підписала, як їй пояснили на підтвердження ісламського шлюбу, який не має ніякою юридичної сили. Та й жодна офійна установа в такий пізній час не працює. Офіційний шлюб у судовому органі у присутності обох жінки та чоловіка не реєструвався. Вона завжди була впевнена у тому, що її колишній шлюб з [PERSON] не був узаконений, ніколи не бачила оригіналу, копії свідоцтва про офіційний шлюб не ходила до судових органів для реєстрації шлюбу. [PERSON] надав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Представники Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області пояснювали що відомостей що [PERSON] перебувала у іншому зареєстрованому шлюбі, на час реєстрації її шлюбу з [PERSON] 21.06.2013 р. не було, тому і зареєстровано шлюб. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21.06.2013 року [PERSON] громадянка України та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією актового запису про шлюб № 231 від 21.06.2013 року , який свідчить що громадянка України [PERSON] , [INFO] народження уклала шлюб з громадянином Великобританії [PERSON] , [INFO]. У шлюбі не перебували, видано свідоцтво серія [NUMBER]. ( т. 2 арк. справи 132). Позивач [PERSON] вимагає визнання цього шлюбу недійсним та анулювати актовий запис про реєстрацію шлюбу з тих підстав, що шлюб між [PERSON] та [PERSON]. від 21.06.2013 року був зареєстрований з порушенням вимог, встановлених статтею 25 Сімейного Кодексу України, а саме: жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Оскільки 18.09.2009 року громадянин Республіки Джибуті [PERSON], [INFO] підприємець уклав шлюб із громадянкою України [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про укладення шлюбного контракту [NUMBER]. У зв'язку з прийняттям [PERSON] релігії - мусульманства, то шлюб зареєстровано в відповідності до законодавства та обрядів Республіки Джібуті. Відповідно до ст. ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При розгляді даної справи суд керувався положеннями Конституції України, норм Сімейного Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України , Закону України від 23 червня 2005 року № 2709- ІV « Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Статтею 58 Закону України « Про міжнародне приватне право» передбачено шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином та іноземцем, шлюб між громадянином та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно зі ст. ст. 39 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених у тому числі і ст. 25 СК України. На підставі ч.1 та ч. 2 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що [PERSON] завжди вважала що шлюб з [PERSON] був мусульманським, неофіційним і саме за мусульманським обрядом відбулося розлучення. На підтвердження укладення шлюбу позивачем [PERSON] надано копію свідоцтва про укладення шлюбу контракт [NUMBER] від 18 вересня 2009 року, перекладеного з арабської мови на українську ( аркуші справи № 5,6 том1). 25 жовтня 2013 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] засвідчив вірність копії з оригіналу документа ; в останньому підчисток, дописок, закреслених слів, незастережних виправлень або інших особливостей не виявлено. Письмовий переклад тексту документа з арабської мови на українську мову зроблено перекладачем [PERSON], справжність підпису якого засвідчує.. Реєстр за № 14610,14611. Надане суду позивачем свідоцтво про укладення шлюбу контракт [NUMBER] від 18 вересня 2009 року містить відомості про чоловіка і дружину. Повне ім'я чоловіка викладене як : [PERSON], дата народження якого [INFO], народився у Макадішу. Повне ім'я дружини викладене як : [PERSON] дата народження [INFO]. При цьому , в позовній заяві позивач посилається на - « шлюбний контракт [NUMBER]». Тобто, як свідчить нотаріально завірений переклад Свідоцтва про укладення шлюбу контракт [NUMBER] з арабської мови на українську 18 вересня 2009 року уклали шлюб [PERSON] , який народився [INFO] у Макадішу та [PERSON]., яка народилася [INFO]. Вказане Свідоцтво про укладення шлюбу контракт [NUMBER] містить відомості, що це свідоцтво було видано в одному оригіналі і чотирьох копіях, одна з яких передана чоловіку і ще одна - дружині. Третю копію було передано в бюро реєстрації записів актів громадянського стану, четверту копію було віддано на зберігання в Суд з розгляду громадянських справ, а п'ята копія зберігається в архіві Реєстратора шлюбів. Також позивачем надано паспорт Республіки Джибуті громадянина Джібуті позивача по справі .переклад з арабської мови на українську мову виконав перекладач [PERSON] Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] засвідчив вірність цієї копії з оригіналу документа; в останньому підчисток, дописок, закреслених слів, незастережних виправлень або інших особливостей не виявлено, зареєстровано в реєстрі за № 14608,14609. ( аркуші справи 10,11, том. 1 ). Наданий паспорт громадянина Республіки Джібуті свідчить, що він належить [PERSON], який народився [INFO] у Макадішу. Таким чином, як свідчить нотаріально завірений переклад , між відомостями, викладеними в Свідоцтві про укладення шлюбу контракт [NUMBER] і Паспортом громадянина Республіки Джібуті існують суттєві відмінності в частині викладення імені і дати народження : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], відповідно. Окрім того, в матеріалах справи ( аркуші справи 149-150 том 1 ) знаходиться копія Свідоцтва про укладення шлюбу, в якій відомості про чоловіка викладені як : чоловік [PERSON] дата і місце народження Могадішо [INFO] , та повна копія свідоцтва про шлюб Свідоцтво [NUMBER] ( аркуш справи № 37том 2) відносно якої представник позивача пояснив, що «це мабуть виписка». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справ провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 Цивільного процесуального Кодексу України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Оригінал Свідоцтва про реєстрацію шлюбу позивачем, представником позивача суду надано не було. Як було вище зазначено, суду надані копії Свідоцтва про укладення шлюбу контракт [NUMBER] , копія Паспорту Республіки Джібуті , їх переклади, які були здійснені одним і тим же перекладачем і завірені одним і тим же нотаріусом містять суттєві відмінності в частині викладення імені , дати народження позивача, а інші копії містять ще й відмінності щодо місця народження позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. На підставі цього суд не приймає до уваги як доказ, що підтверджує факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] - Свідоцтво про укладення шлюбу контракт [NUMBER], на який в позовній заяві позивач посилався як на « шлюбний контракт [NUMBER]», бо надані копії цього Свідоцтва та його переклад не доводять що укладався шлюб саме позивачем з [PERSON] до зміни прізвища) 18.09.2009 року. Як вказував позивач [PERSON] , його представник [PERSON] в провадженні Стахановського міського суду Луганської області була справа № 432/6883/13-ц за позовною заявою громадянина Республіки Джібуті [PERSON] до громадянки України [PERSON] про забезпечення повернення дитини. Рішенням Стахановського міського суду від 27.11.2013 року суд у повному обсязі відмовив у задоволенні позову. 29.01.2014 року ухвалою апеляційного суду Луганської області вказане рішення залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] без задоволення. В подальшому рішення пройшло всі судові інстанції. Всі зазначені рішення підтвердили факт укладення шлюбу. Позивач та його представник зауважують, що правило про недопустимість повторного доведення преюдиційних фактів дозволяє уникнути винесення рішень, які суперечать одне одному з одних і тих же питань. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В рішенні Стахановського міського суду від 27 листопада 2013 року по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управляння юстиції в Луганській області, Служба у справах дітей Стахановської міської ради Луганської області про забезпечення повернення неповнолітньої дитини до м. Джібуті Республіки Джібуті, зазначено : в судовому засіданні було встановлено наступне. 18.09.2009 року громадянин Республіки Джібуті [PERSON] , [INFO], підприємець, уклав шлюб із громадянкою України [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про укладення шлюбного контракту [NUMBER]. [PERSON] прийняла релігію мусульманство, шлюб зареєстровано в відповідності до законодавства та обрядів Республіці Джібуті. В шлюбі у [PERSON] народився син [PERSON] у м. Джібуті , Республіці Джібуті , згідно з витягу з реєстру запису народжень, серії А № 7878 від 05.01.2012 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Республіки Джібуті. З вересня 2009 року по вересень 2011 сім'я у складі [PERSON], [PERSON], їх спільного сина [PERSON] проживала у м. Джібуті, Республіці Джібуті за поштовою адресою……. Але слід зазначити, що преюдиційність має свої критерії, пов'яязані зі складом суб'єктів, яких вона стосується, та її межами, які встановлені рішенням суду. При розгляді вказаної справи предмет спору визначався позовними вимогами , які вказувалися у позовній заяві - забезпечення повернення неповлолітньої дитини [PERSON] до м. Джібуті Республіки Джібуті. Підставу позовних вимог, а отже обґрунтування вимог позивача, суд з'ясовував наскільки це звернення відповідає дійсним обставинам справи у відповідності до наданих доказів. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні особисто не була присутня, не мала можливості надавати особисті пояснення., а докази, які суд перевіряв стосувалися предмету спору - забезпечення повернення неповнолітньої дитини до м. Джібуті Республіки Джібуті. На теперішній час справа розглядається з іншим складом суб'єктів , предметом спору є визнання шлюбу недійсним, участь у справі приймає [PERSON] , щодо цієї особи певні обставини , раніше прийнятими рішеннями не встановлювалися.

Outcome: dismissed