Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області помер її рідний брат [PERSON] . Після смерті брата відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого входить: право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1500 гектарів у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520655900:02:010:0179, розташовану в [ADDRESS] ; право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1561 гектарів у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер0520655900:02:010:0180, розташовану в [ADDRESS] , що належало померлому на підставі державних актів, виданих на ім`я [PERSON] . Згідно з додатками до державних актів на право приватної власності на землю, зазначено список співвласників земельної ділянки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Розмір часток кожного співвласника у праві власності на дані земельні ділянки не визначено. Позивач зазначає, що вона є спадкоємицею другої черги за законом після смерті [INFO] брата [PERSON] . Крім того, 06 травня 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, своїй сестрі - [PERSON] . Таким чином, вона також є спадкоємицею за заповітом після смерті [INFO] брата [PERSON] , однак їхні прізвища в свідоцтвах про народження зазначені по-різному. В свідоцтві про її народження її прізвище та прізвище батьків значиться як « [PERSON] », а в свідоцтві про народження брата його прізвище значиться як « [PERSON] », тому для подальшого оформлення своїх спадкових прав у нотаріуса між ними потрібно встановити факт родинних відносин. Інші спадкоємці першої черги за законом та особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, які прийняли спадщину після смерті [INFO] брата [PERSON] , крім неї, - відсутні. Спадщину після смерті [INFO] брата [PERSON] вона прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської Ірини Євгенівни. Встановлення фактів родинних відносин щодо батьків та брата потрібно їй для оформлення свої спадкових прав після смерті [INFO] брата [PERSON] , однак встановити їх вона має можливість лише в судовому порядку, оскільки її батько [PERSON] помер [INFO] . Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності: [PERSON] (матері) та їй по 7/25 часток кожній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності на інші 11/25 часток з відповідною часткою господарських будівель та споруд належало брату [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 10.01.1991. Даний житловий будинок розташований на вищевказаних земельних ділянках, однак під час приватизації в 2012 році даних земельних ділянок розмір часток кожного співвласника на земельні ділянки визначений не був, хоч частки у праві власності на житловий будинок на той час були чітко визначені згідно з правовстановлюючими документами на будинок.Жодної письмової домовленості між ними про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки не існувало, також не існує і відповідного договору між ними про визначення розміру часток, чи рішення суду про розподіл власності на земельні ділянки.Так як житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] належить 11/ 25 часток на праві власності спадкодавцю [PERSON] , після смерті якого дану частку позивач має успадкувати за заповітом, а інші 7/25 часток належать [PERSON] та 7/25 часток - їй, то відповідно частки співвласників і на земельні ділянки, на яких розташовано дане будинковолодіння, мають пропорційно дорівнювати розміру часток у праві власності на будинок, оскільки іншої домовленості про визначення розміру частки не було. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина саме по 11/25 часток обох земельних ділянок площею 0,1500 гектари та 0,1561 гектари.Частки інших співвласників [PERSON] - 7/25 часток та [PERSON] - 7/25 часток на земельні ділянки площею 0,1500 гектари та 0,1561 гектари також мають бути визначені відповідно до розміру їхніх часток у праві власності на будинок, так як іншим чином не може бути зареєстроване право власності на земельні ділянки.З вищезазначених підстав позивач не має можливості оформити свої спадкові права після смерті брата в нотаріальному порядку, тому просить суд задовольнити її позовні вимоги, судові витрати залишає за собою і просить не стягувати їх з відповідача. В підготовче засідання 05.08.2020 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON]. в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачем, а відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2019 (а.с. 7). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли відповідні частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1500 гектарів у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520655900:02:010:0179, розташовану в [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,1561 гектарів у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер0520655900:02:010:0180, розташовану в [ADDRESS] . Співвласниками цих земельних ділянок є: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 366783, виданого 29.12.2012 на підставі рішення Стрижавської селищної ради 22 сесії 6 скликання від 12.07.2012, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 052060001009099 (а.с. 14-15), та копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 366782, виданого 28.12.2012 на підставі рішення Стрижавської селищної ради 22 сесії 6 скликання від 12.07.2012, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 052060001008243 (а.с. 16-17). Факт належності цих земельних ділянок на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується також копією рішення 15 сесії 06 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 49 від 29.12.2011 «Про надання дозволу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку» (а.с. 22); копією рішення 22 сесії 06 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 50 від 12.07.2012 «Про затвердження технічної документації та видачу державного акта на право спільної сумісної власності на земельні ділянки гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » (а.с. 25-26); копією експлікації земель (а.с. 27, 28) та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0519600212020 (а.с. 68-70). 06 травня 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, своїй сестрі [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області - Медведською Валентиною Василівною та зареєстровано в реєстрі за № 102. По наявним у виконавчому комітеті даним цей заповіт станом на 12.07.2019 не змінено і не відмінено, що підтверджується його копією (а.с. 9). Позивач [PERSON] спадщину після смерті [INFO] свого брата [PERSON] прийняла, звернувшись у визначений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. з письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємиця першої черги за законом та особа, яка має право на обов`язкову частку в спадковому майні, незалежно від змісту заповіту, мати спадкодавця - [PERSON] у визначений законом шестимісячний строкзвернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. з письмовою заявою провідмову від прийняття спадщини, що вбачається з копії спадкової справи № 56/2019, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є.до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 88-100). Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є.№ 54/02-31 від 24.02.2020 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] , оскільки існують розбіжності в прізвищах спадкодавця та спадкоємиці, а також в прізвищах їхніх батьків, крім того, в державних актах з додатками на вищевказані земельні ділянки не визначено розмір частки у праві власності спадкодавця [PERSON] , а отже не визначено склад спадкового майна (а.с. 49-50). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 08.11.2018, в графі «мати» зазначено « [PERSON] », а в графі батько - « [PERSON] » (а.с. 11), тоді як відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 09.05.1969, в графі «мати» зазначено « [PERSON] », а в графі батько - « [PERSON] » (а.с. 12). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27.05.1962, заповненого російською мовою, вбачається, що « 27 мая 1962 » зареєстрували шлюб « [PERSON] » і « [PERSON] », після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 13). Свідоцтво про народження серії [NUMBER] * було видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , що підтверджується його копією (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.12.2003 (а.с. 8). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та її батьками: матір`ю [PERSON] , батьком [PERSON] , а також між [PERSON] та її братом [PERSON] підтверджується письмовою заявою відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог (а.с. 102-103), копією довідки № 2169, виданої виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 14.07.2004, в якій зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 29), копією виписок з погосподарської книги Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 33-46), актом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 04.03.2020 (а.с. 32), а також копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2004, згідно з яким [PERSON] успадкувала нерухоме майно, а саме: 14/25 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в [ADDRESS] , після смерті [INFO] свого батька [PERSON] (а.с. 20). На вищевказаних земельних ділянках, розташованих за адресою: [ADDRESS] , розміщений житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель. З копії інформаційної довідки-характеристики № 26, виданої Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2020, вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради 10.01.1991 на підставі рішення № 65 від 20.12.1990, належить 11/25 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом належить по 7/25 частин зазначеного будинковолодіння (а.с. 18, 19, 20, 21). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З досліджених судом письмових доказів убачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був [PERSON] , 1939 року народження, який помер [INFO] , а матір`ю є [PERSON] , 1938 року народження. Зі встановлених обставин вбачається, що рідним братом позивача [PERSON] був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Встановлення вищевказаних фактів родинних відносин необхідно позивачу для подальшого оформлення своїх спадкових прав, тому ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для позивача [PERSON] . Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). З аналізу вищезазначеного можна дійти висновку, що кожному із співвласників спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить така ж сама частка у праві власності на земельні ділянки, на яких розміщений цей будинок, а саме: [PERSON] , який помер [INFO] , належить 11/25 частин земельної ділянки площею 0,1500 гектарів у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520655900:02:010:0179, розташованої в [ADDRESS] , та 11/25 частин земельної ділянки площею 0,1561 гектарів у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер0520655900:02:010:0180, розташованої в [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] відповідно належить по 7/25 частин кожної з зазначених земельних ділянок. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Частинами 1, 2 статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим виникає цивільно-правовій спір. Судом установлено, що єдиною спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , є його рідна сестра [PERSON] (позивач по справі), а особа, яка має право на обов`язкову частку в спадковому майні, його мати [PERSON] у визначений законом строк подала нотаріусу письмову заяву про відмову від прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] подала суду письмову заяву про визнання позовних вимог. Однак постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є.№ 54/02-31 від 24.02.2020, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] . Таким чином, оформити спадщину в нотаріальному порядку позивачу [PERSON] не вдалось, тому її спадкові права підлягають судовому захисту. Оскільки судом є установленим, що іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у позивача немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За клопотанням позивача [PERSON] та її представника згідно з ордером [PERSON] судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved