Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Запоріжгаз (надалі ПАТ„Запоріжгаз), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю „Запоріжгаз збуд (надалі ТОВ „Запоріжгаз збуд), про визнання акту про порушення № [NUMBER] недійсним та стягнення моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 20 травня 2017 року на його адресу надійшов рахунок ТОВ „Запоріжгаз збуд№ [NUMBER] від 13.05.2017 року про оплату спожитого газу на суму 480,63 грн. В даному рахунку обсяг спожитого газу був завищений з 22 м. куб. до 49 м. куб., а також був проведений перерахунок у бік збільшення на суму 442,98 грн. за квітень 2017 року. 30 травня 2017 року позивач звернувся до ТОВ „Запоріжгаз збуд за роз'ясненням щодо причин збільшення обсягу спожитого газу. ТОВ „Запоріжгаз збуд листом від 20.07.2017 року повідомило позивачу, що воно діяло відповідно до даних Оператора ГРМ-ПАТ „Запоріжгаз, на підставі акту про порушення № [NUMBER] від 25.01.2017 року, складеного за відмову позивача від установки загальнобудинкового лічильника, що призвело до визначення фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 pоку, яка складає 18,3 м3 на одну зареєстровану особу. 28.07.2017 року позивач письмово звернувся за роз'ясненнями до відповідача з приводу акту про порушення № [NUMBER] від 25.01.2017 року. Вказаний акт був виявлений позивачем в дверях квартири, та ним не підписувався. 25.09.2017 року ТОВ „Запоріжгаз збуд направило на адресу позивача повідомлення про термінову сплату простроченої заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 1194,82 грн. Проте зазначена сума різниться з рахунком № [NUMBER] від 12.09.2017 року за серпень місяць. У рахунку до оплати вказана сума 1006,96 грн. Всі мешканці будинку по вул. Руставі 1-Б оплачують вартість спожитого газу, виходячи з норми споживання 4,4 м. Куб., проте позивачу, як і раніше виставляється норма споживання газу на одну особу в розмірі 9,8 м. Куб. Посилаючись на те, що акт про порушення № [NUMBER] був сфальсифікований працівниками відповідача, позивач просить визнати його недійсним та зобов'язати відповідача і третю особу зробити перерахунок, виходячи з норми споживання газу 4,4 м. куб. і призначеної субсидії. Також позивач посилається на те, що неправомірні дії відповідача, змушують його витрачати здоров'я і додаткову енергію на доведення істини, знижують імунітет, забирають час, який позивач міг би і приділяти своїм дітям, в зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. 15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції. Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 19 ЦПК України визначено форми цивільного судочинства, зокрема, загальне та спрощене позовне провадження. З огляду на викладене, оскільки дана цивільна справа перебувала в процесі судового розгляду, судом вирішено питання про подальший процесуальний порядок розгляду даної справи з урахуванням вищезазначених змін до ЦПК України. Ухвалою суду від 13.02.2018 року вирішено продовжити розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства „Запоріжгаз, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю „Запоріжгаз збуд, про визнання акту про порушення недійсним та стягнення моральної шкоди, завданої протиправними діями продовжити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Наявні в матеріалах справи письмові заперечення відповідача вважати відзивом на позовну заяву. Відповідно до письмових заперечень відповідача на позовну заяву, представник просить відмовити [PERSON] у задоволенні його позову, посилаючись на те, що на виконання вимог ст. 16 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу № 2467- VI від 08.07.2010 р. (який був чинний до 01.10.2015 року) з 01 липня 2015 року виконано відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. В звязку з цим, з 01 липня 2015 року ПАТ „Запоріжгаз виконує лише функції з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу відповідно до отриманої Ліцензії серія АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної системи. 25.01.2017 року фахівцями ПАТ „Запоріжгаз було складено акт про порушення за адресою: [ADDRESS], щодо відмови встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу. Акт про порушення є підставою, щодо зміни режиму нарахування, передбаченого п. 6 ч. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, який зазначає, що у разі відмови в доступі до об'єкта споживача, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу споживачу, який не забезпечений лічильником газу (розраховується за нормами споживання), визначення об'єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об'ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв, починаючи з дати, наступної після дати недопуску, визначеної в акті про порушення. Таким чином, нарахування граничних обємів споживання природного газу позивача виникли на підставі вищенаведених вимог чинного законодавства. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення (пункт 8 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. 31 березня 2017 року комісія з розгляду актів про порушення ПАТ „Запоріжгаз, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення, розглянула акт про порушення від 25.01.2017 року та прийняла рішення про його задоволення і щодо зміни режиму нарахування, передбаченого п. 6 ч. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем. Визначення нарахованих граничних обєми споживання природного газу, є даними бухгалтерського обліку, не можуть спричиняти настання негативних наслідків для позивача чи будь-якої іншої особи, а несплата позивачем нарахованих граничних обєми споживання природного газу, лише надає право відповідачу звернутися до суду із вимогою про стягнення даної суми. Рахунки на оплату за граничними обємами споживання природного газу та акт про порушення є внутрішніми документами ПАТ „Запоріжгаз і не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі Договору розподілу природного газу, який є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634. 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу, тому на думку представника відповідача, відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача зазначеної ним моральної шкоди. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно п. 4 глави 3 розділу VI п.4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об'єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об'єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та здійснював оплату спожитого природного газу на підставі наданих йому з боку його постачальника - ТОВ „Запоріжгаз збут відповідних рахунків за послуги з газопостачання. Факт оплати позивачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують бажання останнього укласти договір розподілу природного газу, що є фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу. 25.01.2017 року працівниками ПАТ „Запоріжгаз, складено акт про порушення № [NUMBER], яким зафіксовано відмову позивача від встановлення загальнобудинкового ВОГ. Акт підписаний чотирма представниками оператора ГРМ та споживачем. Оригінал акту оглянуто судом в судовому засіданні. Також судом встановлено та не оспорювалося учасниками справи, що 31 березня 2017 року комісія з розгляду актів про порушення ПАТ „Запоріжгаз, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення, розглянула акт про порушення від 25.01.2017 року та прийняла рішення про його задоволення і щодо зміни режиму нарахування, передбаченого п. 6 ч. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Зважаючи, на факт відмови позивача від встановлення загальнобудинкового ВОГ, 25.01.2017 року представниками ПАТ „Запоріжгаз, в порядку визначеному главою 5 розділу XI Кодексу ГРС, складено акт про порушення. В графі зауваження споживача (його представника) до цього акту про порушення зазначено: „з установкою загального лічильника не згодна. Судом встановлено, що акт про порушення складений у повній відповідності до підстав, які визначені вимогами Кодексу газорозподільних систем, а твердження позивача, про непоінформованість про його складення не доведено належними та допустимими доказами. Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС визначено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії, згідно п.11 глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС, може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. Тобто, Кодексом ГРС чітко визначено, що до повноважень комісії належить лише питання задоволення або незадоволення акту про порушення, а не питання визначення донарахованих об'ємів природного газу. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення зі сторони ПАТ „Запоріжгаз, як оператора ГРМ в частині ініціативи влаштування загальнобудинкового ВОГ, складення акту про порушення та процедури його розгляду. Нарахування (донарахування) об'ємів природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до Кодексу газорозподільних систем, у зв'язку з відмовою позивача від встановлення загальнобудинкового приладу обліку за рахунок оператора ГРМ, відповідає нормам чинного законодавства України. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання акту про порушення № [NUMBER] від 25 січня 2017 року недійсним та про відсутність підстав для проведення перерахунку донарахованих об'ємів. Акт про порушення, рішення комісії про задоволення акту про порушення та факт донарахування об'ємів спожитого природного газу чи направлення рахунку його оплату, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого об'єму та відповідно не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи, не є обов'язковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обов'язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси. Оскарження дій ПАТ «Запоріжгаз» лише щодо факту складання акту про порушення та нарахування (донарахування) об'ємів природного газу не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, тому підстав для задоволення заявлених позивачем вимог не має. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У справі відсутні докази про наявність та розмір завданої позивачеві моральної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно також відмовити. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об'єктивності, розумності та справедливості, враховуючи, що належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, позивач суду не надав, суд вважає позовні вимоги позивача у цій справі безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що позивач у справі звільнений від сплати судового збору, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed