Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 08.10.1994 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з розбіжностями та непорозуміння, на грунті яких виникали сварки та образи, внаслідок чого з 2016 року сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Ухвалою суду від 18.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 29.01.2020 року закрито підготовче провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином телефонограмою, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.10.1994 року між [PERSON] та [PERSON] Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 2237. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сім`ї сторін стали розбіжності та непорозуміння, на грунті яких виникали сварки та образи, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved