Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 лютого 2008 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб у Інгульському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №51. Під час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного обовязку утримувати своїх дітей, оскільки матеріально не забезпечує та не приймає участі у їх вихованні. Між нею та відповідачем не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати їхніх дітей. Відповідач нікому не платить аліментів, стягнення по виконавчих документах не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочок чи сина немає. Він працює на приватному підприємстві ООО «Южстрой» у м.Миколаєві та має постійний дохід, який витрачає у власних цілях. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.21). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання\~ (а.с.25), в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8, 9). За змістом позову [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом із [PERSON] та перебувають на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно пунктів 1, 2, 3, 3-1, 4 частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав заперечень проти позову та доказів, які спростовують\~\~\~\~\~\~\~\~ вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватись на дітей, суд враховує стан здоровя дітей, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дітей, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, отримує постійний дохід, про незадовільний стан здоровя та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, а тому він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки стосовно дітей, в тому числі утримувати їх і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180-183 СК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~ на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи таке. Вирішуючи питання відшкодування витрат на правову допомогу суд приймає до уваги, що заявлені витрати не є співмірними з складністю даної справи, яка розглядається в порядку спрощеного провадження, виконаним адвокатом обсягом робіт, часом на їх виконання, відсутність очікуваного впливу вирішення справи на репутацію відповідача, відсутність публічного інтересу до справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Крім того, склад та розмір витрат повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування у справі. Позивачем не надано до суду та відсутні у матеріалах справи документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №301/1894/17 від 17 жовтня 2018 року. Таким чином позов підлягає часткову задоволенню. Відповідно до ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial