Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 28 грудня 1992 року протягом 27 років працював на підприємстві відповідача, у шкідливих та небезпечних умовах з повним робочим днем під землею. Позивача 11 грудня 2019 року було звільнено з підприємства наказом №240-к від 12 грудня 2019 року, за станом здоров`я на підставі п. 2 ст.40 КЗпП України. З позивачем 29 січня 2007 року при виконанні трудових обов`язків на підприємстві стався нещасний випадок при пересуванні з місця роботи по східному польовому штреку гор. 286м до вентиляційного ствола на обводненому проміжку по путі слідування для виїзду з шахти, внаслідок падіння, отримано травму поперекового відділу хребта, компресійний перелом хребця Л1. Внаслідок нещасного випадку на виробництві та отриманої травми хребта, за висновком медико-соціальної експертної комісії №4 м. Донецька позивачу було первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 25%. Впродовж трудової діяльності на вугледобувному підприємстві в умовах важкої фізичної праці, значного фізичного напруження хребта, постійного фізичного навантаження, перебування у незручній позі та несприятливому мікрокліматі, значного фізичного напруження дихальної системи, тривалого вдихання пилу переважно фіброгенної дії, який містить кремнія діоксид у вільному та сполученому стані, а також систематичний виробничий шум, під впливом чого позивач отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт другої стадії, фаза затухаючого загострення; прикореневий пневмофіброз, легенева недостатність першого-другого ступеню; хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість, пониження слуху (ІІ ст.). Внаслідок професійного захворювання та виробничої травми позивача безстроково визнано інвалідом ІІІ групи та встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 65% безстроково, з яких 30% за діагнозом хронічний бронхіт другої стадії, фаза затухаючого загострення; прикореневий пневмофіброз, легенева недостатність першого-другого ступеню; 10% за діагнозом - хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість, пониження слуху (ІІ ст.), та повторно 25% за наслідками нещасного випадку на виробництві 29 січня 2007 року. Тому, враховуючи вимоги розумності, справедливості, з огляду на важкі безстрокові наслідки захворювання, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв`язків, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 65000,00 гривень. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 20 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 02 серпня 2021 року (а.с. 48). Від відповідача на адресу суду 01 червня 2021 року, в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 20 травня 2021 року, надійшов відзив на позов (заперечення на позов), а тому, суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до розгляду в межах цієї цивільної справи. Згідно з відзивом на позов відповідач просить суд розглянути справу без участі його представника відповідно до норм чинного законодавства. Зауважив, що згідно з узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. Підприємство відповідача знаходиться у вкрай тяжкому фінансово-економічному стані, а тому стягнення маральної шкоди призведе до ще гіршого стану підприємства (а.с. 52-53). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, від сторін не надходило. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 28 грудня 1992 року працював на державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та був звільнений 11 грудня 2019 року наказом №240-к від 12 грудня 2019 року внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 10 липня 1988 року (а.с. 8-9). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12 березня 2021 року професійне захворювання [PERSON] , а саме: хронічний бронхіт другої стадії, фаза затухаючого загострення; прикореневий пневмофіброз, легенева недостатність першого-другого ступеню; хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість, пониження слуху (ІІ ст.), виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, неефективність засобів боротьби з пилом, відсутність засобів індивідуального захисту (а.с. 10-11). У Акті №8 від 31 січня 2007 року зазначено, що нещасний випадок, який стався з [PERSON] є таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 12). З довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №222607 від 22 квітня 2021 року позивачу було встановлено безстроково третю групу інвалідності, з довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серія 12ААА №092341 від 22 квітня 2021 року вбачається, що [PERSON] встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності (30% - хронічний бронхіт, 10% - хронічна приглухуватість, 25% - травма хребта), з довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серія 10ААА №121687 від 12 вересня 2012 року, довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії ДОН-04 №043574 вбачається, що [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності за отримане трудове каліцтво (а.с. 13-16). Відповідно до медичного висновку №519 від 23.02.2021, повідомлення від 25.02.2021, відомостей про профогляд [PERSON] від 01.12.2020, виписки від 04.03.2021, виписки №143/19, МРТ від 26.04.2007, виписки від за 29.01.2007, висновку неврологу від 04.05.2007, виписки від 22.05.2007, виписного епікризу від 04.09.2008, виписного епікризу№34, виписного епікризу №159, виписного епікризу №175, виписного епікризу №211, огляду невролога 08 червня 2018 року, виписки №1046, консультативного висновку спеціаліста 14.02.2012, виписки від 21.05.2020, виписки №393, аудіограми №19882, вбачається, що [PERSON] протягом тривалого проміжок часу проходив лікування у різних медичних закладах (а.с. 17-40). Згідно з актами про початок цілозмінних простоїв по ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» від 08 грудня 2019 року, 02 січня 2020 року, від 03 лютого 2020 року, від 19 березня 2020 року та акту про продовження цілозмінних простоїв від 02 квітня 2020 року, від 25 червня 2020 року, від 01 липня 2020 року, від 19жовтня 2020 року через відсутність розрахунків збоку ДП «Даржвуглепостач» та «ПАТ «Центренерго» за відвантажену вугільну продукцію відповідач не має змоги сплатити заробітну плату. З 19 березня 2020 року ПрАТ ДТЕК «ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» припинило постачання електроенергії відповідачу через заборгованість за спожиту електроенергію, у зв`язку з чим були розпочаті цілозмінні простої підприємства (а.с. 57-61). Відповідно до звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2020 рік та балансу (Звіт про фінансовий стан) на 31 березня 2021 року вбачається, що збитки відповідача за чистим фінансовим результатом становлять 139198 тис. грн, а кредиторська заборгованість підприємства становить 1412851 тис. грн (а.с. 55, 56). Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України. Також, встановлено, що відповідач не спростовує того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов та способу життя. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 32500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, а останній відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 454,00 грн (32500,00 грн х 908,00 грн / 65000,00 грн). Оскільки, відповідно до вимог статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial