Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі не проживають без поважних причин у житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] з квітня 2011 року. Позивач, його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позов, мотивуючи його наступним. Позивач, на підставі ордеру на житлове приміщення серії НФ № 396 від 15.01.1992 року, разом із сім'єю у складі дружини [PERSON] та сина [PERSON] є наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS]. З 1997 року [PERSON], як дружина сина позивача, зареєстрована у цій квартирі. Однак, у 2005 році вона разом із своїми неповнолітніми дітьми виїхала з вищевказаної квартири. З приводу зняття [PERSON] та її дітей з реєстрації позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2010 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зняття з реєстрації [PERSON] та її дітей було відмовлено, зустірчний позов [PERSON] було задоволено, вирішено вселити [PERSON] та її дітей [PERSON], [PERSON] до спірної квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2011 року вказане рішення було залишене без змін, тобто набрало законної сили. Однак, з 2011 року, тобто з моменту набрання законної сили вказаним рішенням, [PERSON] не вчинила жодних дій по виконанню цього рішення, тобто не вселилась у вказану квартиру. Як вказує позивач, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», він знову звертається до суду про визнання [PERSON] та її синів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки з 2011 року вони не проживають у квартирі [ADDRESS] без поважних причин. Відповідач [PERSON], адвокат в її інтересах Янков І.Д. у судовому засіданні з позовом не погодились та просили суд відмовити у його задоволенні, мотивуючи це наступним. Дійсно, [PERSON] та її діти не проживають у вказаній квартирі з 2011 року, однак, причини не проживання у вказаній квартирі є поважними. Так, [PERSON] разом із своїми дітьми приблизно раз чи два на тиждень приходять до цієї квартири (що можуть підтвердити свідки), однак вселитись туди не має можливості оскільки у цій квартирі ніхто не проживає, двері їй ніхто не відчиняє, тобто вона бажає там проживати, але не має можливості. Також пояснили, що іншого житла для проживання [PERSON] разом із своїми дітьми не має. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні також не погодились з позовом та просили суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судовому засіданні з позовом не погодилась, та просила суд враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми не має іншого житла для проживання, а причини, через які вона не вселилась у спірну квартиру є поважними. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] також пояснила, що у 2011 році [PERSON] приходила до них разом із своїм батьком, позивача [PERSON] запропонував їй кімнату у спірній квартирі для проживання, однак, ця кімната [PERSON] не сподобалась. Після цього [PERSON] вона взагалі не бачила. Також пояснила, що усі комунальні послуги за користування квартирою [ADDRESS] сплачує її чоловік - [PERSON] Після того, як [PERSON] та син [PERSON] виїхали зі спірної квартири, вони залишили велику суму заборгованості за комунальними платежами. Також свідок пояснила, що її чоловік - позивач по справі [PERSON] бажає виписати [PERSON] з її дітьми для того, щоб здійснити приватизацію цієї квартири. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що приблизно у серпні 2011 року [PERSON] прийшла до нього у спірну квартиру разом із своїм батьком, він дійсно пропонував [PERSON] кімнату для проживання у спірній квартирі, однак, ця кімната їй не сподобалася та [PERSON] від неї відмовилась. Після чого вони пішли і більше їх [PERSON] не бачив. Також пояснив, що скільки він проживає у спірній квартирі, [PERSON] до нього більше не приходила. Також пояснив, що він одружився, та проживає у с Жовтий Яр. До Білгород-Дністровського приїжджає через тиждень на 2-3 дні, сплачує комунальні послуги, тобто, як пояснив [PERSON] він проживає і в с. Жовтий Яр і в м. Білгород-Дністровському. Пояснив, що йому не відомі причини, через які [PERSON] виїхала зі спірної квартири, вона там не проживає з 2005 року. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що 09.12.2010 року вбуло винесено рішення, яке не було оскаржено, тобто набрало законної сили, щодо вселення [PERSON] до спірної квартири. Однак, після винесення цього рішення з 2010 року [PERSON] не зробила нічого, щоб виконати це рішення, тобто вселитись у спірну квартиру. У 2013 році йому стало відомо, що існує виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення, приїхав до відділу ДВС для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. [PERSON] свідок бачив у Апеляційному суді Одеської області, де розглядалось питання щодо скасування ухвали Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області про поновлення [PERSON] строку для пред'явлення виконавчого документу для виконання, однак , і в Апеляційому суді [PERSON] не змогла пояснити причини, через які вона попустила строк пред'явлення виконавчого документу до виконання. Також пояснив, що за результатами розгляду Апеляційним судом Одеської області [PERSON] було відмовлено у поновленні пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання. Тобто, як пояснив свідок, строк не проживання у спірній квартирі [PERSON] відраховується з 2011 року. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] також пояснила, що у 2011 році [PERSON] приходила до них разом із своїм батьком, позивача [PERSON] запропонував їй кімнату у спірній квартирі для проживання, однак, ця кімната [PERSON] не сподобалась. Після цього [PERSON] вона взагалі не бачила. Також пояснила, що усі комунальні послуги за користування квартирою [ADDRESS] сплачує її чоловік - [PERSON] Після того, як [PERSON] та син [PERSON] виїхали зі спірної квартири, вони залишили велику суму заборгованості за комунальними платежами. Також свідок пояснила, що її чоловік - позивач по справі [PERSON] бажає виписати [PERSON] з її дітьми для того, щоб здійснити приватизацію цієї квартири. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона дуже давно відвідує спірну квартиру, але вселитись туди не має можливості, тому що вона не має ключів від квартири, які їй не дають. Також пояснила, що дуже давно в цій квартирі ніхто не проживає. Також пояснила, що позивач [PERSON] не пропонував їй ніякої кімнати для проживання у спірній квартирі. Пояснила, що вона була змушена виїхати з цієї квартири, оскільки її колишній чоловік - син [PERSON] ніде не працював, сильно пиячив, також хворів на туберкульоз, через що вона дуже боялась за життя своїх дітей. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] (у присутності та зі згоди своєї матері) пояснив, що він разом із матір'ю та братом на протязі тривалого часу приходять до спірної квартири, однак, там ніхто не проживає. [PERSON] їм нічого не пропонував. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] (у присутності та зі згоди своєї матері) пояснив, що вони відвідують спірну квартиру приблизно 2 рази на тиждень, приходять, дзвонять у дзвінок, їм ніхто не відчиняє, потім вони йдуть до сусідів, вони також їм кажуть, що у цій квартирі ніхто не проживає. Пояснив, що вони виїхали із спірної квартири, оскільки їх батько сильно пив, бив його, його брата та матір, виражався на адресу матері нецензурною лайкою, що йому відомо зі слів його матері. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є головою будинкового комітету будинку [ADDRESS]. [PERSON] та її чоловіка [PERSON] вона знає дуже давно. [PERSON] сильно пив та хворів на туберкульоз, через що [PERSON] з дітьми була змушена виїхати з цієї квартири. Як відомо свідку, [PERSON] з дітьми проживає у батьків, до спірної квартири приходить часто - раз чи два на тиждень. Після того, як [PERSON] з дітьми виїхала з цієї квартири, [PERSON] приходив до свідка та казав, що його батько - [PERSON] придбає йому окрему квартиру, але для цього необхідно виписати [PERSON] зі спірної квартири. Зробити це, свідок, як голова будинкового комітету, відмовилась. На даний час [PERSON] у спірній квартирі не проживає, ця квартира є закритою. [PERSON] вона не бачила у цьому будинку дуже тривалий час. Також пояснила, що [PERSON] з родиною проживала у спірній квартири приблизно з 1996 року, потім виїхала, та свідку відомо, що за цією квартирою є борги за сплату комунальних послуг. Також пояснила, що вона особисто бачить, як [PERSON] часто приходить до цієї квартири. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає у будинку [ADDRESS], з 1993 року. Також пояснила, що у спірній квартири приблизно років 10 ніхто не проживає. Спочатку там проживала родина [PERSON], його дружина [PERSON] та двоє їх синів, потім [PERSON] разом їз дітьми виїхала із квартири, оскільки її чоловік сильно пив, там залишився проживати тільки [PERSON], потім виїхав і він, і у цій квартирі ніхто не проживає. Також пояснила, що [PERSON] приходить до неї у гості приблизно 2 рази на місяць, намагається потрапити до спірної квартири,однак, у неї не має ключів від цієї квартири. Спірну квартиру відкривали лише раз, коли у жильців квартири, яка знаходиться вище, протік унітазний бочок, і необхідно було подивитись, чи не залило цю квартиру. Коли її відкрили, то було видно, що у цій квартирі ніхто не проживає. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає у будинку [ADDRESS], з 1996 року. [PERSON] знає дуже давно. Вона пам'ятає, як [PERSON] разом із колишнім чоловіком [PERSON] приїхали до цієї квартири, потім у них з'явилися діти. Її чоловік сильно пив, вони розійшлись і [PERSON] з дітьми виїхала з квартири. Через деякий час вона намагалась знову туди вселитись, але в неї не було ключів від цієї квартири. Вона особисто бачила, як [PERSON] разом із дітьми приходить до цієї квартири, але їй ніхто не відкривав, оскільки там нікого не має, повертається назад і вони разом біля під'їзду спілкуються, після чого вони всі разом уходять. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані сторони докази, заслухавши сторони, свідків, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що згідно ордеру на житлову приміщення серії НФ № 396 від 15.01.1992 року, [PERSON] разом із сім'єю у складі дружини [PERSON] та сина [PERSON] має право на двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 6). У 1997 році [PERSON] уклала шлюб із сином [PERSON] - [PERSON], та зареєструвалась за місцем проживання свого колишнього чоловіка - у квартирі [ADDRESS]. У 2004 році [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], про що 15.02.2005 року отримала свідоцтво про розірвання шлюбу із [PERSON]. У 2005 році [PERSON] разом із дітьми виїхала зі спірної квартири. 19 листопада 2005 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». У 2008 році [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у зв'язку із відсутністю в ньому понад шість місяців. У ході розгляду цієї справи [PERSON] , звернулась до [PERSON] із зустрічним позовом про вселення у спірну квартиру. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2010 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, зустірчний позов [PERSON] було задоволено, вирішено вселити [PERSON] та її дітей [PERSON], [PERSON] до спірної квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2011 року вказане рішення було залишене без змін, тобто набрало законної сили. У 2012 році [PERSON] звернулась до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, і ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2012 року ця заява була задоволена. На цю ухвалу [PERSON] подав апеляційну скаргу, і, за результатами її розгляду вищевказана ухвала від 07.11.2012 року була скасована, справа направлена на новий розгляд. При новому розгляді ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2013 року заява [PERSON] знову була задоволена. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2014 року ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була скасована, прийнята нова, якою у задоволенні заяви [PERSON] про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання було відмовлено. У 2014 році позивач [PERSON] знову звертається до суду із цим позовом, в якому просить визнати [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], Одеської області, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] разом із своїми дітьми не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин з моменту набрання вищевказаним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про її вселення законної сили, тобто з 2011 року. В якості правової підстави звернення позивача до суду ним вказані статті 71,72 ЖК України. Згідно статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки правовою підставою для звернення позивача до суду ним обрана саме вищевказані статті 71,72 ЖК України, то доказуванню позивачем підлягає саме факт відсутності [PERSON] та її дітей [PERSON], [PERSON] у спірному приміщенні понад шість місяців без поважних причин з 2011 року. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до статті 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що [PERSON] та її неповнолітні діти набули статусу членів сім'ї наймача. Отже, [PERSON] та її неповнолітні діти у відповідності до ч. 2 статті 161 ЖК України, в силу якої особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, набули права користування спірним житловим приміщенням. Факт того, що [PERSON] та її неповнолітні діти не проживають у спірній квартирі з 2011 року, сторонами не оспорювався. Однак, суд не може погодитись із твердженнями позивача, що причини не проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей є неповажними. Так, допитані в якості свідків у судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми приблизно раз на тиждень приходить до квартири [ADDRESS], дзвонить у двері, після того, як двері їй ніхто не відчиняє, вона уходить. Тобто, позивачка бажає, але не має змоги вселитись у квартиру, оскільки вона не може потрапити до цієї квартири. Також суд приймає до уваги інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта [PERSON] від 11.11.2014 року (а.с. 114-115), згідно якої [PERSON] не має у власності будь-якого нерухомого майна. Приймаючи до уваги наведене вище, з метою недопущення порушення інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справи письмові докази про наявність обставин, на які позивач посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, не свідчать, тобто позивачем не доведено факт того, що [PERSON] та її неповнолітні діти не проживають у квартирі [ADDRESS] без поважних причин. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: dismissed