Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 29.10.2013 року, а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,2 га., кадастровий номер 0521486800:06:002:0274, що знаходиться на території Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області. Позивач посилається на те, що 29 жовтня 2013 року померла його баба [PERSON], яка на день смерті постійно проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, в тому числі на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,2 га, що розташована на території Самгородоцької сільської ради, Козятинського району. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Самгородоцької сільської ради 22 липня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №173 він є спадкоємцем земельної ділянки 1,2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Самгородоцької сільської ради, Козятинського району. Спадкоємцем, що має право на обовязкову частку у спадщині є [PERSON], яка є донькою померлої та його тіткою. Інших спадкоємців після померлої [PERSON] немає. У встановлений законом строк він прийняв спадщину після смерті [PERSON], звернувшись із заявою про прийняття спадщини за заповітом до Козятинської державної нотаріальної контори. Спадкоємець, що має право на обовязкову частку у спадщині, на майно за заповітом не претендує, про що свідчить нотаріально посвідчена заява. На даний час він не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса по тій причині, що нотаріус не бере до уваги заяву [PERSON], оскільки в її заяві невірно зазначена дата смерті. Відповідачка [PERSON] не бажає оформити свою частину вказаного спадкового майна, оскільки є громадянином [PERSON] Федерації та проживає в м. Москва, а тому при оформленні нею своєї частини спадкової земельної ділянки, протягом року зобовязана її відчужити. Ч. 5 ст. 22 ЗК передбачає, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Проте за змістом частини четвертої статті 81, статті 145 ЗК допускається, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення ці особи також мають право набувати, проте лише у спадщину, і протягом року зобовязані їх відчужити, оскільки успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення не можуть перебувати у приватній власності осіб без громадянства або іноземних громадян. У разі невиконання цієї вимоги настають передбачені пунктом «д» статті 143 ЗК наслідки, а саме: право власності на земельну ділянку може бути примусово припинене за рішенням суду. Тому, щоб не втратити спадкову земельну ділянку, яка залишилась після смерті його баби [PERSON] він вимушений звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх спадкових прав, оскільки його право власності на спадкове майно ніхто не оспорює, але і не визнає. Відповідно до ст. 116, 131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Відповідно до п.1 ст.1225 ЦК Україна зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею ст. 328 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 81 ЗК України встановлює, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. а. ч. 3 ст. 152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав, в звязку з чим я вимушений звернутиcя до суду з позовом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Представник позивача в судове засідання не зявилася, але надала письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити,та просить справу розглядати без участі позивача та представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надіслав письмову заяву через канцелярію суду з доручення від відповідачки, в якій позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову, та просить справу розглядати без участі відповідачки та представника відповідачки. Суд, взявши до уваги заяви представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Судом встановлено і це підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.3), що [PERSON], померла 29 жовтня 2013 року, і після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,2 га, яка розташована на території Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, відповідно до свідоцтва про право власності, витягу з реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. (а.с.9). Як вбачається з копії заповіту (а.с. 4), посвідченого секретарем виконкому Самгородоцької сільської ради 22 липня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №173, то померла [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,2 га., кадастровий номер 0521486800:06:002:0274, що знаходиться на території Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області заповіла [PERSON]. Відповідно до письмових заяв, адресованих через нотаріуса до компетентних органів ( а.с.6-8)., відповідачці [PERSON] відомо про спадок, що відкрився після померлої 29.10.2013 року [PERSON], але на майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,2 га, розташованої за адресою с. Самгородок Козятинського району Вінницька область, кадастровий номер 0521486800:06:002:0274, відповідачка [PERSON] не претендує. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.1220,1233 ЦК України, згідно з якими спадщина відкривається внаслідок смерті особи і заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі наведеного,

Outcome: approved