Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про встановлення факту нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом та зобов'язання розслідування нещасного випадку та складання Акту за формою Н-1 в обґрунтування якого вказав, що він перебував у трудових відносинах з позивачем з 23.02.2001р. Він працює машиністом підйомних машин на дільниці МДРСУ. 01.11.2010р. він отримав наряд від помічника дільниці на обслуговування підйомної машини Ц3х2,2 АР СП людського ходка схилу № 1 пласта m-42 01.11.2010р. о 01.40 год. він прибув на своє робоче місце у шахті, де приступив до роботи відповідно до отриманого наряду та посадової інструкції машиніста підйомних машин. О 02.50 йому зателефонували з нижнього приємно-відправного майданчика людського ходка схилу № 1 пласта m-42 працівники ТОВ «Краснолиманське» та попросили його опустити людські карети ВЛН-18 для виїзду. У зв'язку з тим, що саме у цей час відбувається доставка матеріалів обладнання, він відмовив провести підйом людей. Біля 03.10-03.20 год. до його робочого місця - до камери підйомної машини зайшов раніше не знайомий йому [PERSON] та почав пред'являти йому претензії щодо його відмови підняти людей з приємно-відправного майданчика людського ходка схилу № 1 пласта m-42. Під час розмови [PERSON] замахнувся та вдарив його в обличчя, він встиг показати нападнику наказ по шахті про часи роботи підземної підйомної машини, незважаючи на це [PERSON] наніс йому ще один удар в обличчя, після чого він впав обличчям вниз, а [PERSON] вдарив його ногою в область голови. У результаті умисних дій [PERSON] він отримав черепно-мозкову травму, забій м'яких тканин скроневої області справа, в області чола праворуч, в області спинки носу, синець в області верхньої та нижньої губи праворуч, забій головного мозку 1 ст. з двосторонньою рефлекторною пірамідною недостатністю, вегетативну дисфункцію симпато-адреналового характеру, епісиндромом у виді генералізованих загально-судорожних пароксизм, які виражені антено-невротичним синдромом. 01.11.2010р. біля 07.30-07.40 год. він звернувся до підземного медпункту, о 10.00 год. до наземного, був оглянутий медпрацівниками, які зафіксували тілесні ушкодження; він дав пояснення, що був побитий робітником у шахті. Після звернення до Димитровської лікарні біля 14.00 год., він був госпіталізований. За даним фактом була порушена кримінальна справа. На його звернення до керівництва із заявою щодо складання акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5, йому було видано Акт розслідування нещасного випаду, що стався 01.11.2010р. о 03.30 год. за формою Н-5 від 14.02.2011р., де вказано, що нещасний випадок, який стався з ним 01.11.2010р., не пов'язаний з виробництвом та необхідно скласти Акт за формою НПВ. Акт за формою НПВ про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, був складений 14.02.2011р. Він з цим висновком не згоден. 26.10.2011р. він звернувся до Територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області із заявою про проведення перевірки за даним фактом (отримання ним травми на підприємстві). На своє звернення він отримав відповідь від 30.11.2011р. за № 01/02-1619 про те, що його випадок вважається таким, що стався з особистих мотивів. З цим він категорично не згоден. Він [PERSON] взагалі раніше не бачив і не знав, у нього з ним не було ніяких спільних справ. Цей випадок стався виключно з мотивів виконання ним своїх посадових обов'язків - тобто з суто виробничих мотивів. Він робив те, що повинен був робити, а [PERSON] це не сподобалося, тому що він хотів виїхати, а не йти пішки, і без різниці, хто б не працював на цій дільниці машиністом підйому - [PERSON] все одно був би невдоволений саме відмовою підняти його на поверхню, а не власне особою цього працівника. Тому описане вище побиття не є випадком, що стався з особистих мотивів, а виник суто виробничий момент (мотив) - бо він знаходився у свою робочу зміну на своєму робочому місці та виконував наряд свого керівника. Раніше він звертався до Димитровського міського суду Донецької області про визнання акту розслідування нещасного випадку, пов'язаеного з виробництвом та визнання акту розслідування нещасного випадку від 01.11.2010р. та Акту за формою НПВ № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом від 14.02.2011р. щодо нього, складений відповідачем, недійсним. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17.06.2011р. його позов було задоволено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2011р. вказане рішення Димитровського міського суду Донецької області було скасовано, а у позові відмовлено оскільки він до подачі позову не звернувся зі скаргою до Територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області про незгоду з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України від 27.01.2012р., рішення Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2011р. залишено без змін. Даний позов заявлений ним з інших підстав, а також змінився предмет позову. У зв'язку з викладеним просить встановити факт нещасного випадку, який стався з ним на виробництві, на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» 01.11.2010р. під час виконання та у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обов'язків чи дій в інтересах підприємства та зобов'язати відповідача розслідувати нещасний випадок, який стався з ним на виробництві 01.11.2010р. під час виконання та у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обов'язків чи дій в інтересах підприємства та скласти Акт за формою Н-1. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та пояснив суду, що він виконував свої трудові обов'язки. Він їх не міг вивезти людей, як його просили, тому що це заборонено. До нього зайшли працівники ТОВ «Краснолиманське» з метою його бити, тому що навіть зняли саморятівники, він встиг тільки показати наказ та почали його бити. Він повідомив про цей випадок диспетчера за телефоном, але ті сказали, що його не били. У той день він вже не допрацював. У кримінальній справі обвинувачений вину визнав, відшкодував йому моральну шкоду, казав, що просто товкнув його. У нього тоді на місці пригоди був доставщик, який зайшов та присів, тому його не помітили. Він не знає, чи саме [PERSON] йому дзвонив щоб він дав карету для підйому людей. Раніше цього [PERSON] не знав. Представник позивача позов підтримав та пояснив суду, що у відповідача є право скасувати попередні акти, які він склав. Представник відповідача пояснив суду, що позов не визнає, тому що даний випадок розслідуваний у встановленому порядку, видані відповідні акти. Позивач вже звертався до суду щодо визнання цих актів недійсними. Відповідно є рішення суду, якими встановлена дійсність даних актів, тому відсутній сам предмет спору. Представник третьої особи, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м.Красноармійську Донецької області, Іванов І.Ю. надав суду відзив, який підтримав у судовому засіданні, де вказав, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м.Красноармійську Донецької області вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач вказує, що 26.10.2011р. він звернувся до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України із заявою про проведення перевірки по факту його травмування на виробництві. Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України розглянуло звернення позивача та встановило, що висновок комісії з розслідування нещасного випадку про те, що він не пов'язаний з виробництвом є обґрунтованим, про що позивача було повідомлено листом № 01/2-1619 від 30.11.2011р. Вказане Територіальне управління Держгірпромнагляду по Донецькій області не виявило порушень з боку комісії з розслідування при розслідуванні нещасного випадку з позивачем, не видало обов'язковий для виконання роботодавцем припис за формою Н-9 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку з позивачем та визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом і складання акту форми Н-1. В рішенні Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2011р. вказано, що у задоволенні позову про визнання акту розслідування нещасного випадку пов'язаного з виробництвом, - відмовити. Таким чином вважає, що справа повинна бути закрита на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України так як набрало законної сили рішення суду, постановлено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Також вважає, що цей спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, тому що у порядку цивільно-процесуального судочинства позивачу було відмовлено у задоволенні позову за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2011р. Позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовом про оскарження дій Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України. Представник Територіальне управління Держгірпромнагляду по Донецькій області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ЦПК України. Судом встановлено, що згідно п.3 Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 14.02.2011р. та п.6 Акту № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом за формою НПВ від 14.02.2011р., 31.10.2010р. о 23.50 год. машиніст підйомної машини ділянки МДРСУ (п/п) [PERSON] прибув на роботу в нарядну дільниці МДРСУ (п/п). Помічник начальника дільниці МДРСУ (п/п) Іванченко А.Л. видав [PERSON] наряд на обслуговування підйомної машини Ц3х2,2 АР СП людського ходку ухилу № 1 пласту m-42. Наряд був виданий під розпис у книзі нарядів дільниці з попереднім проведенням інструктажу з питань охорони праці. 01.11.2010р. о 00.25 год. [PERSON] спустився у шахту та попрямував на своє робоче місце, куди прибув о 01.40 год. Після прийому-передачі зміни від машиніста підйомних установок 3-ї зміни [PERSON], [PERSON] приступив до виконання своїх обов'язків з обслуговування підйомної машини Ц3х2,2 АР СП. О 02.50 год. [PERSON] зателефонували з нижнього приймально-висхідного майданчику людського ходку ухилу № 1 пласту m-42 працівники ТОВ «Краснолиманське» та попросили його опустити людські карети ВЛН-18 для подальшого виїзду. У зв'язку з тим, що згідно наказу по підприємству, з 02.40 год. по людському ходку ухилу № 1 пласту m-42 проводиться доставка матеріалів та улаштування на 1-шу південну лаву ухилу № 1 пласту m-42, [PERSON] відмовився вести видачу людей. О 03.10 год. у камеру підйомної машини Ц3х2,2 АР СП зайшов гірничий робітник очисного вибою дільниці № 8 [PERSON] для того, щоб узгодити свої дії перед веденням достав очних робіт та провести запис у журналі ведення достав очних робіт по людському ходку ухилу № 1 пласту m-42. Як вбачається з постанови начальника Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області від 08.11.2010р. - о 03.30 год. повз робочого місця [PERSON] проходили робітники, один з яких почав пред'являти претензії та вдарив його декілька разів в область голови, після чого [PERSON] впав, а робітники пішли. Після даного інциденту [PERSON] звернувся до підземного медпункту за наданням медичної допомоги. За фактом отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] звернувся до приймального відділення Димитровської міської лікарні, де після огляду був госпіталізований. Як вбачається з відповіді начальника Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області від 14.02.2011р. № 2224, конфлікт між [PERSON] та невідомими робітниками виник на ґрунті раптово виниклих між ними особистих неприязне них відносин (а.с.6-9). Згідно висновку комісії, викладеному у п.6 Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 14.02.2011р., комісія з розслідування оглянула місце нещасного випадку з [PERSON], ознайомилася з поясненнями свідків, вивчила нормативно-технічну та організаційно-розпорядчу документацію, ознайомилася з медичним висновком про характер травми потерпілого та прийшла до висновку, що відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. ПКМУ від 25.08.2004р., у даному випадку конфлікт стався у результаті раптово виниклих між [PERSON] та невідомими робітниками особистих неприязних відносин; даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві як нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом та по ньому необхідно скласти акт за формою НПВ. Комісія також прийшла до висновку, що особи, дії яких так чи інакше могли привести до даного нещасного випадку, не встановлені (а.с.6-7). Згідно відповіді Територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області № 01/02-1619 від 30.11.2011р., за заявою позивача від 26.10.2011р. (вх.№ 251 від 01.11.2011р.) була проведене перевірка дотримання вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. ПКМУ від 25.08.2004р. (далі - Порядок). Під час перевірки було встановлене наступне: 1) нещасний випадок з ним стався 01.10.2010р. у камері підйомної машини людського хідника похилу № 1 пласту m-42 ДП «ВК «Краснолиманська»; 2) наказом по ДП «ВК «Краснолиманська» від 14.02.2010р. № 145 було призначено комісію з розслідування даного нещасного випадку; 3) під час розслідування нещасного випадку членами комісії було обстежене місце нещасного випадку, проведено опит свідків, взяті пояснювальні записки осіб, які могли бути причетними до нещасного випадку, направлені запити до Димитровської ЦМЛ, Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області, Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області; 4) за його свідченнями та свідченнями гірника очисного вибою дільниці № 8 [PERSON], він отримав травму внаслідок побиття невідомими; 5) згідно листа начальника Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області від 14.02.2011р., дії невідомих були викликані раптово виниклими неприязними відношеннями до нього; 6) згідно п.16 Порядку, «нещасні випадки, пов'язані із завданням тілесних ушкоджень іншою особою… незалежно від порушення кримінальної справи розслідуються відповідно до цього Порядку. Такі випадки визнаються пов'язаними з виробництвом (крім випадків, що сталися з особистих мотивів)». Тому класифікація комісією з розслідування даного нещасного випадку таким, що стався на виробництві, але з виробництвом не пов'язаний, є цілком обґрунтованою. За підсумками розслідування було складено акти за формою Н-5 та за формою НПВ № 1 від 14.02.2011р.; 7) згідно записів у Книзі реєстрації нещасних випадків невиробничого травматизму, акт форми НПВ № 1 від 14.02.2011р. було йому видано 18.03.2011р. Порушень Порядку під час розслідування нещасного випадку, який стався з ним 01.10.2011р., не встановлено (а.с.4). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2011р. встановлено, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не звертався до Держнаглядохоронпраці зі скаргою про незгоду з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку, а тому розслідування вказаного нещасного випадку Держнаглядохоронпраці не проводило та не видавало обов'язкові для виконання роботодавцем приписи за формою Н-9 щодо необхідності визнання нещасного випаду пов'язаним з виробництвом, тому суд передчасно вважав встановленими обставини щодо визнання нещасного випаду, який стався з позивачем, пов'язаним з виробництвом. У зв'язку з цим рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17.06.2011р. скасовано, в у задоволенні позову позивача до відповідача про визнання акту розслідування нещасного випадку пов'язаного з виробництвом, - відмовлено (а.с.15-16). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2012р., рішення Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2011р. залишено без змін, а касаційна скарга [PERSON] відхилена (а.с.17-18). Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 13.06.2014р., апеляція засудженого [PERSON] залишена без задоволення, вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2013р. стосовно [PERSON] змінено: задоволено клопотання засудженого [PERSON] про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі за ст.122 ч.1 КК України на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. В іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с.31-34). Вказаною ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13.06.2014р. встановлено, що згідно вироку суду, 01.11.2010р., приблизно о 03.10 год. [PERSON] зайшов у камеру підйомної машини Ц3х2,2АР людського ходку, розташованого на ухилі № 1 ТОВ «Краснолиманське», де так само знаходилися раніше незнайомі йому [PERSON] та [PERSON] Крім того, відразу за [PERSON] до вхідних дверей зазначеної камери підйомної машини Ц3х2,2АР підійшов раніше знайомий йому [PERSON] У процесі розмови, що відбулася між [PERSON] та [PERSON] відбулася сварка, в ході якої останній, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно заподіяв [PERSON] декілька ударів внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Висновок суду про винність [PERSON] у скоєнні злочину за встановленими судом обставинами ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом, яким судом дана належна оцінка, і є обґрунтованими. Жодних клопотань від позивача та представників сторін і третьої особи про виклик свідків, долучення інших документів, ніж ті, що є у справі, не надходило. Тому суд розглядає справу на підставі ст.11 ЦПК України на підставі наданих доказів. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.171 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен розслідувати та вести облік нещасних випадків на виробництві відповідно до порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, зо затверджується КМУ за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. Згідно п.16 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. ПКМУ від 25.08.2004р. № 1112, який діяв у 2010р., нещасні випадки, пов'язані із завданням тілесних ушкоджень іншою особою, або вбивство працівника під час виконання чи у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обов'язків чи дій в інтересах підприємства незалежно від порушення кримінальної справи розслідуються відповідно до цього Порядку. Такі випадки визнаються пов'язаними з виробництвом (крім випадків, що сталися з особистих мотивів). Тобто роботодавець, при розслідуванні даного нещасного випадку, повинен був встановити мотиви раптово виниклих неприязних відносин між працівниками, які потягли за собою отримання позивачем тілесних ушкоджень. У висновку ж комісії з розслідування нещасного випадку, відповідь на це питання взагалі не надана, а переписаний п.4 «Причини нещасного випадку (аварії) Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 14.02.2011р. вказавши, що конфлікт виник внаслідок раптово виниклих неприязних відносин [PERSON] з невідомими працівниками. До того ж, на думку суду, роботодавець, на час складання Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 14.02.2011р. взагалі не міг встановити, що даний випадок стався з особистих мотивів, оскільки не були встановлені особи, які завдали тілесних ушкоджень і тому цей випадок повинен був визнаний пов'язаним з виробництвом. На даний час встановлено, що позивачу заподіяні тілесні ушкодження [PERSON] в ході виниклої між ними сварки на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин. Як вбачається з обставин, за яких стався нещасний випадок (п.3 Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 14.02.2011р.), позивачу зателефонували з нижнього приймально-висхідного майданчику та попросили його опустити людські карети для подальшого виїзду людей на що [PERSON] відмовив, пославшись на наказ по підприємству. Через деякий час повз його робочого місця проходили працівники та один з них, як це вже встановлено вироком суду - [PERSON] став йому пред'являти претензії з цього приводу та в ході конфлікту між ними, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, позивач від [PERSON] отримав тілесні ушкодження. За таких обставин суд вважає, що даний нещасний випадок стався не з якихось особистих мотивів, а з мотивів виконання позивачем своїх трудових обов'язків, а тому він підлягає визнанню таким, що пов'язаний з виробництвом. Щодо заперечень відповідача та пояснень третьої особи, то суд зауважує наступне. Підстави цього позову інші ніж ті, які визначені у рішенні Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2011р., адже на теперішній час позивач має висновок Територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області про те, що дії відповідача щодо складання відповідник Актів Н-5 та НПВ правомірні, з чим він не згоден. Щодо відзиву третьої особи та доводів на те, що позивач має право оскаржити висновок Територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області та ця справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства то суд вважає, що вказані доводи не ґрунтуються на законі. Так, згідно ч.2 ст.214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Згідно ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зважаючи на наведене, а також з урахуванням положень ст.22 Закону України «Про охорону праці», п.п.10, 13, 38 Правил розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (від 25.08.2004р.), які визначають, що роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку, а потерпілий у разі незгоди зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку має право на оскарження рішення комісії до суду, вимоги про оспорювання рішення спеціальної комісії, що містяться у затвердженому акті за формою Н-5, підлягають розгляду судом у порядку цивільного судочинства (постанова ВСУ від 28.11.2011р. № 6-64 цс 11). Аналогічний висновок Верховного Суду України міститься у постанові ВСУ від 17.04.2013р. № 6-29 цс 13. Таким чином суд вважає, що нещасний випадок зі [PERSON], який стався 01.11.2010р. на ДП «ВК «Краснолиманська» є таким, що пов'язаний з виробництвом і тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 171 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1112,

Outcome: approved