Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходяться житловий будинок та господарські споруди, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 грудня 1994 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Станом на момент розірвання шлюбу в їх спільній з відповідачем власності знаходився будинок за адресою вул. Ярська, 20 в м. Лубни Полтавської області. Відповідно до договору про поділ нерухомого майна, посвідченого нотаріально, вони з відповідачем розділили належний їм будинок і кожному з них належить на праві спільної часткової власності по ? частині домоволодіння та господарських споруд. Відповідно до цього договору відповідачу належить ? частина домоволодіння, що складається з кухні 2-1, кімнати 2-2, та господарських споруд - сарай «Б», вбиральня «Г», ? частини огорожі № 1-3. Їй, [PERSON] належить 1/2 частина домоволодіння, що складається з коридора 1-1, кімнати 1-2, кімнати 1-3, ванни 1-4, кухні 1-5, тамбура «А», прибудови «Б», погреба «В», ? частини огрожі №1-3, зливної ями №4. Зазначений вище житловий будинок належить на праві спільної часткової власності їй та відповідачу із встановленням порядку його користування, внаслідок чого, фактично утворилось дві квартири під різними номерами, одна з яких під номером 1, якою користується вона, а інша під номером 2, якою користується відповідач. Однак, земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинком не була поділена між нею та відповідачем в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а також між ними не був встановлений порядок користування нею. У відповідності до рішення сесії виконавчого комітету Лубенської міської ради №293 від 24.09.2008 року відповідачу було надано дозвіл на проведення капремонту житлового будинку, переобладнання та прибудови до житлового будинку, будівництво господарчих будівель та прибудови до них. Не зважаючи на те, що житловий будинок належить їй та відповідачу на праві спільної власності, із визначенням часток, а також встановлено порядок його користування, земельна ділянка фактично знаходиться у спільному користуванні вказаних осіб. Але вони з відповідачем не можуть дійти згоди з приводу встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою. Прохала суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок під номером 20 з квартирою №1, що належить їй та квартирою №2, що належить відповідачу [PERSON] та знаходиться в м. Лубни Полтавської області по вул. Ярській, виділивши їй в користування частину земельної ділянки, загальною площею 0,0176 га., виділену на генеральному плані земельної ділянки білим кольором, виділивши [PERSON] в користування частину земельної ділянки, загальною площею 0.0095 га., що виділена на генеральному плані земельної ділянки чорним кольором, земельну ділянку площею 0.0075 га., що виділена на генеральному плані земельної ділянки синім кольором визначити площею загального користування. В судове засідання позивач не зявилась, звернулась до суду з заявою в якій прохала справу слухати без її участі. Позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON]. звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 грудня 1994 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9). Відповідно до договору про поділ нерухомого майна від 17.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №92 вони з відповідачем розділили їх спільне майно, а саме житловий будинок за адресою вул. Ярська, 20 в м. Лубни Полтавської області та визначили, що кожному з них буде належати на праві спільної часткової власності по ? частині домоволодіння та господарських споруд. Як вбачається із тексту договору, відповідачу [PERSON] належить ? частина домоволодіння, що складається з кухні 2-1, кімнати 2-2, та господарських споруд - сараю «Б», вбиральні «Г», ? частини огорожі № 1-3. Позивачу [PERSON] належить 1/2 частина домоволодіння, що складається з коридора 1-1, кімнати 1-2, кімнати 1-3, ванни 1-4, кухні 1-5, тамбура «А», прибудови «Б», погреба «В», ? частини огрожі №1-3, зливної ями №4(а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що зазначений вище житловий будинок належить на праві спільної часткової власності сторонам, із встановленням порядку його користування, внаслідок чого, фактично утворилось дві квартири під різними номерами, одна з яких під номером 1, якою користується позивач, а інша під номером 2, якою користується відповідач. Із матеріалів справи також вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради №143 від 28 квітня 1976 року для індивідуального житлового будівництва відповідачу [PERSON] було надано 460 м.кв. земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Ярська, 18-А в м. Лубни, Полтавської області. Про що було укладено відповідний договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 28 квітня 1976 року(а.с.12). Відповідно до акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22 листопада 1982 року було здано в експлуатацію вище вказаний житловий будинок на земельній ділянці розміром 460 кв.м., за адресою вул. Ярська, 20, м. Лубни, Полтавської області (а.с.13). Земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинком між сторонами не поділена, а також між ними не був встановлений порядок користування нею, але фактично вона знаходиться у їх спільному користуванні. Сторони не можуть дійти згоди з приводу встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою. Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] запропонувала порядок користування земельною ділянкою, проти якого не заперечує відповідач. У відповідності до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тобто сторонам, як співвласникам житлового будинку мають бути виділені в користування частини земельної ділянки, пропорційно їхнім часткам в житловому будинку. На момент розгляду справи в суді між сторонами досягнуто згоди про порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їм будинок. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляд цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Таким чином, враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, сторони, як співвласники житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться в їх спільному постійному користуванні, мають право на встановлення порядку користування нею шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному власнику частки житлового будинку для його обслуговування. Враховуючи те, що частки позивача та відповідача в житловому будинку складають по ? частині і є рівними, то і виділені їм в користування частки земельних ділянок повинні бути пропорційні часткам сторін у житловому будинку. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved