Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який надалі ним було уточнено, в якому просить стягнути з ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» на його користь основну заборгованість за договором банківського вкладу № 870Д-61Ф від 19.05.2014 року та № 872Д-61Ф від 20.05.2014 року в розмірі 15442,56 доларів США, що еквівалентно 240556,74 грн.; проценти за користуванням вкладами за договорами банківських вкладів № 870Д-61Ф від 19.05.2014 року та № 872Д-61Ф від 20.05.2014 року в розмірі 0,5 річних за фактичний строк знаходження коштів на вкладних рахунках - 1305,43 грн.; матеріальну шкоду за користування грошовими коштами в розмірі 37390,22 грн.; упущену вигоду в розмірі 134535,36 грн.; а також просить визнати договори банківських вкладів № 870Д-61Ф від 19.05.2014 року та № 872Д-61Ф від 20.05.2014 року - закінченими. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.05.2014 року між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та [PERSON] укладено Договір банківського вкладу № 870Д-61Ф, відповідно до умов якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 32700 доларів США на строк 92 днів, зі строком повернення вкладу 19.08.2014 року. Також позивач зазначає, що 20.05.2014 року між ним та ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» укладено Договір банківського вкладу № 872Д-61Ф, відповідно до умов якого банк приймає на депозитний вклад грошові кошти в сумі 864 доларів США на строк 92 днів зі строком повернення вкладу 20.08.2014 року. Позивач вказує, що 25.07.2014 року ним було подано дві заяви про дострокове повернення йому сум грошових вкладів в строк 30.07.2014 року, проте зазначені вимоги відповідачем виконано не було. Крім того, [PERSON] посилається на те, що 17.10.2014 року ПАТ «АЛЬФА-БАНК» було здійснено виплату коштів вкладникам ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та йому було виплачено частину грошового вкладу в розмірі 200000 грн., в зв'язку з чим основна сума заборгованості за вкладами становить 240556,74 грн., 0,5 % річних за фактичний строк знаходження коштів на вкладних рахунках за період з 19.05.2014 року по 16.12.2014 року - 1305, 43 грн. Крім того [PERSON] зазначає, йому було заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої з 30.07.2014 року по 16.12.2014 року становить 37390,22 грн., а також ним було упущено вигоду в розмірі 134535,36 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та підтвердив обставини, викладені у заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав ,просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що в ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідаційну процедуру. Банком-агентом Фонду для здійснення виплат коштів їх вкладникам призначено ПАТ «АЛЬФА-БАНК», а позивача включено до переліку вкладників для отримання відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також відсотків за депозитним вкладом. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. П.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків. Вимогами ст.ст. 1058, 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що приймала від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшли, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій нормі на умовах та в порядку встановленому договором. Ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. 19 травня 2014 року між ПАТ «Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу №870Д-61Ф. Відповідно до умов п.1.1. Договору, Вкладник передає, а Банк приймає на депозитний вклад, на умовах цього Договору, грошові кошти в сумі 32 700 доларів США 00 центів на строк 92 днів. Дата початку строку розміщення вкладу - 19 травня 2014 року. Дата повернення вкладу 19 серпня 2014 року. Дану умову було виконано, в результаті чого, [PERSON] передав ПАТ «Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК»» на депозитний вклад грошові кошти в сумі 32 700 доларів США 00 центів на строк 92 днів. Пунктом 3.2.2. Договору передбачено право вкладника на дострокове повернення вкладу. При цьому проценти мають нараховуватись і сплачуватись відповідно до пункту 6.3 цього Договору. Згідно п.6.3 Договору, при витребуванні Вкладником вкладу до закінчення його розміщення, проценти на вклад нараховуються таким чином: на фактичний залишок грошових коштів на вкладному рахунку нараховуються проценти, виходячи із ставки 0,5% річних за фактичний строк знаходження коштів на вкладному рахунку. Згідно п.3.2.6 Договору, якщо сума вкладу перевищує 30 000 (тридцять тисяч) грн.. (або еквівалент в іноземній валюті за курсом НБУ на дату закінчення строку розміщення вкладу) та Вкладник не має наміру залишати вклад у Банку після закінчення строку його розміщення, він має попередити про це Банк не менше, ніж за 3 операційні дні Банку до дати повернення грошових коштів. Крім того, 20 травня 2014 року між ПАТ «Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК»» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу №872Д-61Ф. Відповідно до умов п.1.1. Договору, Вкладник передає, а Банк приймає на депозитний вклад, на умовах цього Договору, грошові кошти в сумі 864 доларів США 00 центів на строк 92 днів. Дата початку строку розміщення вкладу - 20 травня 2014 року. Дата повернення вкладу 20 серпня 2014 року. Дану умову було виконано, в результаті чого, [PERSON] передав ПАТ «Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК»» на депозитний вклад грошові кошти в сумі 864 доларів США 00 центів на строк 92 днів. Пунктом 3.2.2. Договору передбачено право вкладника на дострокове повернення вкладу. При цьому проценти мають нараховуватись і сплачуватись відповідно до пункту 6.3 цього Договору. Згідно п. 6.3 Договору, при витребуванні Вкладником вкладу до закінчення його розміщення, проценти на вклад нараховуються таким чином: на фактичний залишок грошових коштів на вкладному рахунку нараховуються проценти, виходячи із ставки 0,5% річних за фактичний строк знаходження коштів на вкладному рахунку. Згідно п. 3.2.6 Договору, якщо сума вкладу перевищує 30 000 (тридцять тисяч) грн.. (або еквівалент в іноземній валюті за курсом НБУ на дату закінчення строку розміщення вкладу) та Вкладник не має наміру залишати вклад у Банку після закінчення строку його розміщення, він має попередити про це Банк не менше, ніж за 3 операційні дні Банку до дати повернення грошових коштів. Згідно п. 4.6 Договору, про достроковому витребуванні вкладу в іноземній валюті за ініціативою вкладника, банк має право повернути вклад у національній валюті України за курсом купівлі готівкового долару США або Євро, на день проведення такої операції. П. 6.4 Договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до умов Договорів банківського вкладу №870Д-61Ф від 19 травня 2014 року; №872Д-61Ф від 20 травня 2014 року, 25.07.2014 року позивачем було подано до Банку дві заяви про дострокове повернення йому сум грошових вкладів в строк до 30 липня 2014 року. Дані вимоги відповідачем виконано не було. Станом на 01 вересня 2014 року ПАТ «Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК»» не повернуто [PERSON] грошові кошти за вищезазначеними договорами банківських вкладів, строк яких вже закінчився. 17.10.2014 року ПАТ «АЛЬФА-БАНК» було здійснено виплату коштів вкладникам ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та [PERSON] було виплачено частину грошового вкладу в розмірі 200000,00 грн. За договором банківського вкладу № 870Д-61Ф від 19.05.2014 року та № 872Д-61Ф від 20.05.2014 року станом на 17.10.2014 року заборгованість становила 32700 доларів США, що еквівалентно 423504,89 грн. за курсом НБУ на день проведення операції. Після повернення ПАТ «АЛЬФА-БАНК» [PERSON] 200000 грн., залишок вкладу становив 15442,56 доларів США, що на момент уточнення позовних вимог становило еквівалент 240556,74 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині доведені і підлягають задоволенню. Крім того, договорами банківського вкладу № 870Д-61Ф від 19.05.2014 року та № 872Д-61Ф від 20.05.2014 року передбачено нарахування 0,5 % річних за фактичний строк знаходження коштів на вкладному рахунку. Відповідно до наданого розрахунку, 0,5 % за кожний день фактичного знаходження грошового вкладу за договором банківського вкладу № 870Д-61Ф від 19.05.2014 року та № 872Д-61Ф від 20.05.2014 року становить 67,64 доларів США за період з 19.05.2014 року по 17.10.2014 року, 12,69 доларів США за період з 17.10.2014 року по 16.12.2014 року та 2,5 доларів США за період з 19.05.2014 року по 16.12.2014 року, відповідно, що еквівалентно 1305,43 грн. В зв'язку з вищевикладеним, суд задовольняє вимоги позивача в цій частині. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди за користування грошовими коштами та 3 % річних в розмірі 37390,22 грн., також підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача 134535,36 грн. упущеної вигоди слід зазначити наступне. Відповідно до приписів ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі їх використання. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку різниці курсів валют, що було враховано при стягненні заборгованості по договорам банківського вкладу. Позивачем не надано відповідних доказів упущеної вигоди, а обґрунтування вимог лише умовними припущеннями не може бути підставою для задоволення позову. При цьому слід врахувати, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання відповідачем позивач вимагає від останнього стягнення 3 відсотків річних від суми заборгованості, матеріальної шкоди за користування грошовими коштами, що також необхідно розглядати як компенсацію втраченого доходу, який він не одержав через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: partial