Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Донецького національного університету економіки і торгівля імені [PERSON] Барановського далі за текстом «Університет»), в якому просить: стягнути з Університету та виплатити [PERSON]В суму боргу по виплаті заробітної плати, який підлягає відшкодуванню у розмірі - 8492 грн. 59 коп.; стягнути з Університету та виплатити [PERSON] суму невиплачених відпускних у розмірі - 4975 грн.; стягнути з Університету та виплатити [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20000 грн; стягнути з Університету та виплатити [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. В обґрунтування позову наводить наступне. 7 листопада 2014 року наказом № 51 Міністерстваосвіти і науки Донецької народної республіки (яку ніхто не визнає) був звільненим з посади заступника директора з виробничого навчання Докучаєвського технікуму Донецького національного університету економіки і торгівліі імені МихайлаТуган-Барановського. Вважає зазначений наказ неправомірним, необгрунтованим та безпідставним, таким, що суперечить законодавству України. Згідно наказу № 51 підставою для звільнення стало виконання наказу № 2 від 1 вересня 2014 року «Про перепідпорядкування освітніх закладів всіх рівнів, типів і форм власності», де вказано, що звільнити з займаної посади Директорів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, які заключили договір з Міністерствомосвіти і науки України, управлінням освіти і науки Донецькоїоблдержадміністрації у зв'язку з перепідпорядкуванням Міністерству освіти і науки Донецької народної республіки. В Додатку №3 Міністерства освіти і науки Донецької народної республіки зазначено перелік вищих навчальних закладів та їх керівників, заступників які підлягають звільненню. Наказ № 51 бувпідписаний Міністром освіти і науки самопроголошеної Донецької народної республіки [PERSON], а контроль за виконанням покладено на першогозамміністра самопроголошеної Донецької народної республіки [PERSON], ректорів вищих навчальних закладів. Вважає, що у самопроголошеної ДНР немає жодних правових підстав та повноважень для його звільнення, так згідно ст. 1 КонституціїУкраїниУкраїна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, згідно ст. 2 онституції України суверенітет України поширюється на всю їїтериторію. Україна є унітарною державою. ТериторіяУкраїни в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, згідно ст. 5 Конституції Українин носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевогосамоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу. У зв'язку зі зміною місцезнаходження навчального закладу він деякий час не функціонував, у звязку з чим він, позивач, не знав та не міг знати про існування наказу № 51, яким його було звільнено з посади заступника директора з виробничого навчання Університету. Відповідно до п.1 ст.47 К3пП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівником належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно довідки № 279 від 21 листопада 2014 року виданої, йому, позивачу, він працював у Докучаєвському технікумі Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON] з 30.09.2008 року по 03.11.2014 року на посаді заступника директора з виробничого навчання технікуму, у зв'язку з припиненням роботи УДКСУ у м. Докучаєвську Донецької області не виплачена нарахована заробітна плата по спеціальному фонду за період з червня по листопад 2014 року та становить 2737 грн. 77 коп. Згідно довідки № 280 від 21.11.2014 року, виданої йому, позивачу він працював у Докучаєвському технікумі Університету економіки з 30.09.2008 року по 03.11.2014 року на посаді заступника директора з виробничого навчання технікуму, у зв'язку з припиненням роботи УДКСУ у м. Докучаєвську Донецької області не виплачена нарахована заробітна плата по загальному фонду за період серпень-листопад 2014 року та становить 5754 грн. 82 коп. Загальна сума боргу по виплатіза робітної плати, який підлягає відшкодуванню позивачу становить 8492 грн. 59 коп. Згідно ст. 6 ЗУ «Про відпустки», керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам надається щорічна основна відпустка тривалістю до 56 календарних днів у порядку затверджуваному Кабінетом Міністрів України. Згідно Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчисленнясередньоїзаробітної плати» від 08.02.1995 №100 відпускнірозраховуються шляхом ділення сумарного заробітку за розрахунковий період на кількість календарних днів розрахункового періоду. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Розрахована таким чином загальна сума заробітної плати за серпень, жовтень, листопад 2014 року, згіднодовідки № 279 та довідки № 280 по загальному та спеціальному фондах складає 7223,55+661,15=7884,70. Сума заробітної плати за 12 місяців складає 7884,70 х 4=31538,80. Средньоденна заробітна плата дорівнює 88 грн. (31538,8 поділити на 355 рівняється 88), сума відпускнихс кладає 88 х 56= 4975грн. Сума невиплачених відпускнихз аперіод з червня по листопад складає - 4975 грн. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров 'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральноїшкоди. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Вважає, що протиправні дії відповідача спричинили позивачу не тільки матеріальну, але і моральну шкоду, яку він оцінює у 20000 грн. Знаходячись в дуже скрутному становищі, зазнавши великої матеріальної шкоди, викликаною виникненням світової фінансово-економічної кризи, неготовністю національної економіки України до протидії цій кризі, фінансовий стан його, позивача суттєво погіршився і він потрапив у скрутне фінансове становище, у зв'язку з чим родина дуже гостро потребує коштів для існування. Незаконна поведінка відповідача завдає непоправної шкоди здоров'ю його сім'ї. Моральна шкода також полягає у сильному стресові, викликаним хвилюванням, пов'язаним з невиплатою грошових коштів, на які розраховував та на які має право, втратою фактичного місця роботи. Порушення налагодженого стану життя у зв'язку з відсутністю коштів на існування, неможливістю користуватись грошовими коштами для сімейних потреб, витрачання часу для вирішення ситуації, яка склалась, мирними способами, відмовою відповідача в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов'язання, необхідність вирішувати питання в судовому порядку спричинили сильні моральні страждання для нього, позивача, що підтверджується висновком психолога [PERSON] від 20.04.2015 року. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, підтвердивши зміст позовної заяви. Крім того, пояснив, що позивача у м . [PERSON], де знаходится Університет, не працевлаштували. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала повністю та підтвердила зміст письмових пояснень (т.№1, а.с.21, 77-80), відповідно до яких Докучаєвський технікум ДонНУЕТ (далі - технікум) дійсно є структурним підрозділом університету, а код ЄДРПОУ має як відокремлений структурний підрозділ. Посади працівників технікуму не передбачені у штатному розписі університету, а відповідно до Положення про Краматорський технікум ДонНУЕТ, яке є типовим для усіх технікумів університету, а саме відповідно до 4.1.6. отримувати кошти і матеріальні цінності від органів виконавчою влади, підприємств, установ, організацій, громадян і благодійних фондів; згідно п.4.2.3 технікум зобовязаний здійснювати бухгалтерський облік, вести статистичну звітність, а також звітність перед університетом; заступники директора, керівники структурних підрозділів, педагогічні працівники приймаються та звільняються з роботи директором технікуму відповідно до чинного законодавства. Права та обовязки заступників директорів технікуму, керівників структурних підрозділів визначаються посадовою інструкцією, затвердженою директором та узгодженою з профспілковим комітетом, відповідно до функцій, які вони виконують, отже саме директор технікуму мав повноваження щодо прийняття на роботу та звільнення працівників технікуму. У наказі самопроголошеної ДНР йдеться про звільнення [PERSON], а не [PERSON]. Вважає, що нормативний документ самопроголошеної республіки не має стосунку до позивача. Технікум мав повну фінансову, організаційну та кадрову самостійність, хоча і був включений до мережі розпорядника нижчого рівня Університету і отримував бюджетні асигнування саме від нього до 28.10.2014р., у відповідності до законодавства. Таким чином, заробітна плата працівникам за жовтень 2014р. повинна була бути виплачена у повному обсязі. Довідка, на яку посилається позивач, підписана особами, що не перебувають у будь-яких відносинах із Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені [PERSON]. Докучаєвський технікум не було евакуйовано на територію, яка контролюється українською владою, що підтверджується інформацією, наданою листами ГУ ДКСУ у Донецькій області та Міністерством освіти і науки України. Позивач зареєструвався на сайті Міністерства освіти і науки України у якості особи, яка має намір перевестися разом із університетом до іншої місцевості і претендував на отримання робочого місця. Але, позивач не зявився до відділу кадрів з метою зайняття вакантної посади. Позивач не надав копії трудової книжки, яка могла би бути явним доказом наявності трудових відносин між ним і технікумом. З метою зясування у яких відносинах міг перебувати позивач із відповідачем, був наданий запит до Управління пенсійного фонду в Саксаганському районі міста [PERSON] з метою отримання інформації щодо нарахування позивачеві заробітної плати. Станом на 03.11.2014 року інформація щодо звільнених осіб у звітах технікуму не могла бути подана до пенсійного фонду та податкових органів. Вважає, що оскільки позивача не було звільнено на території України, він повинен вважатися все ще працюючим. Задля отримання інформації від органів пенсійного фонду роботодавцю необхідно виконати вимоги положення а саме, інформацію щодо нарахувань заробітної плати роботодавець може запросити лише за той період, за який працівник перебував у трудових відносинах із роботодавцем, а також щодо тих працівників, які на момент запиту перебувають у таких трудових відносинах. Управління ПФУ в Саксаганському районі м.Кривого Рогу своїм листом відмовило у наданні такої інформації. Наполягає, що позивач не перебуває у будь-яких відносинах із університетом. Сам позивач таку інформацію також не надав. Довідки №280 та №279, якц надані позивачу, виконані не на фірмовому бланку і без печатки закладу, а особи, які їх підписали ніколи не працювали у навчальному закладі та ніякої інформації щодо цього університет не має. Дана інформація підтверджується довідкою відділу кадрів ДонНУЕТ від 5 жовтня 2015 року №2137. Згідно з інформацією, яку вдалося знайти на сайті університету м. Донецьк, [PERSON] є в.о. директора Докучаєвського технікуму. Згідно з Положенням про Краматорський технікум ДонНУЕТ, а саме п.5.5. директор технікуму призначається ректором на підставі результатів проведеного конкурсу на заміщення посади. [PERSON] не була призначена в.о. директора Докучаєвського технікуму Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені [PERSON], про що свідчить вищезазначена довідка відділу кадрів ДонНУЕТ. Отже, довідка про заробітну плату видана позивачу особами, які не мали на це повноважень та залишилися на території, непідконтрольній Україні здійснювати свою діяльність. Просить суд не брати її до уваги у звязку із усіма викладеними обставинами та очевидністю її недійсності на території України. Розрахунок заборгованості по заробітній платі було надано позивачем, виходячи із інформації, яка вказана у довідках, враховуючи її недійсність, також не може братися до уваги судом. До періоду перебування позивача у відпустці інформація відсутня у повному обсязі, розрахунок відпускних відбувається, враховуючи середню заробітну плату за останні 12 місяців, відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100 «Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки». Наполягає, що розрахунок відшкодування було надано невірно, так як позивач визначає цю суму із розрахунку за 4 місяці. Інші технікуми, інформація про які міститься на сайті університету у Донецьку, є також структурними підрозділами університету, які не було евакуйовано. Директори цих технікумів також не перебувають у трудових відносинах із Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені [PERSON]. Позивач в обґрунтуванні позовних вимог посилається на недійсність наказу, виданого МОН ДНР, проти чого відповідач заперечує. Попри це, доводи позивача не мають під собою правової основи, оскільки відповідальність за звільнення позивач бажає покласти на університет. Важливим вбачає виявлення причинно-наслідкового звязку між звільненням та спричиненням позивачу моральної шкоди. Позивач самостійно посилається на норму, яка викладена у ч.1. ст. 1167 ЦК України, яка наголошує, що моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала. Вважає, що моральну шкоду особі завдав початок проведення антитерористичної операції та звільнення з роботи, згідно з наказом МОН ДНР (як зазначає позивач). До жодної з цих обставин відповідач не має стосунку. Психологом засвідчено факт виникнення дратівливості та негативних емоцій по відношенню до своєї сімї, наявність якої позивачем не було підтверджено. Згідно з п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. На дії позивача відповідач не посилається, розмір завданої шкоди не обґрунтовує, доказів, які б підтвердили розмір моральної шкоди не надано. Документи первинної фінансової звітності, а також кадрова та інша документація залишилися на території міста Донецьк, про що свідчить відповідна інформація, надана Саксаганським РВ Криворізького МУ УВС України у Дніпропетровській області. У штатному розписі ДонНУЕТ посад працівників технікуму не передбачено. Керівництво університету не має права звільняти чи приймати на роботу працівників технікуму, а отже не несе і не може нести ніяких зобовязань щодо виплати їм заробітної плати, видачі трудових книжок. Дану відповідальність може нести керівник технікуму. Зазначає, що позивач надає документи до суду, які не завірені у встановленому законодавством порядку або були видані органами, які не мали на це права. Такі документи не можуть прийматися до уваги судом. Зважаючи на відсутність вини відповідача, у ситуації, що склалася наполягає, що позивачу також слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: довідки (т.№1, а.с.4,5), наказ (т.№1, а.с.6-7), висновок психолога (т.№1, а.с.10-11), витяг з ЄДРЮОФОП (т.№1, а.с.22-27), наказ т.№1, а.с.85), інформація з сайту (т.№1, а.с.86, 87), повідомлення (т.№1, а.с.88-89, 90-92), перелік т.№1, а.с.93), повідомлення (т.№1, а.с.94), положення (т.№1, а.с.95-107), повідомлення (т.№1, а.с.108, 109), повідомлення т.№1, а.с.219), інформація з сайту (т.№2, а.с.6, 7), штатний розклад (т.№2, а.с.8-47). Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні наступні докази: довідки (т.№1, а.с.4,5), наказ (т.№1, а.с.6-7), витяг з ЄДРЮОФОП (т.№1, а.с.22-27), наказ т.№1, а.с.85), інформація з сайту (т.№1, а.с.86, 87), повідомлення (т.№1, а.с.88-89, 90-92), перелік т.№1, а.с.93), повідомлення (т.№1, а.с.94), положення (т.№1, а.с.95-107), повідомлення (т.№1, а.с.108, 109), повідомлення т.№1, а.с.219), інформація з сайту (т.№2, а.с.6, 7), штатний розклад (т.№2, а.с.8-47) є належними, так як вони містить інформацію щодо наявності трудових відносин між позивачем та відповідачем, звільнення позивача, виплати та розміру заробітної плати. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджений у судовому засіданні доказ - висновок психолога (т.№1, а.с.10-11) є належним, так як він містить інформацію щодо психологічного стану позивача, а тому є належним. Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні висновок психолога (т.№1, а.с.10-11), витяг з ЄДРЮОФОП (т.№1, а.с.22-27), наказ т.№1, а.с.85), інформація з сайту (т.№1, а.с.86, 87), повідомлення (т.№1, а.с.88-89, 90-92), перелік т.№1, а.с.93), повідомлення (т.№1, а.с.94), положення (т.№1, а.с.95-107), повідомлення (т.№1, а.с.108, 109), повідомлення т.№1, а.с.219), інформація з сайту (т.№2, а.с.6, 7), штатний розклад (т.№2, а.с.8-47) є допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом. Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні довідки (т.№1, а.с.4,5), наказ (т.№1, а.с.6-7), є недопустимими, так як ці докази одержані з порушення порядку, встановленого законом, а саме наказ виданий самопроголошеною ДНР, а довідки видані на території, яка тимасово не контролюються державною владою України. Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. Докучаєвський технікум ДонНУЕТ є структурним підрозділом університету, має код ЄДРПОУ як відокремлений структурний підрозділ. Посади працівників технікуму не передбачені у штатному розписі університету. Технікум має отримувати кошти і матеріальні цінності від органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій, громадян і благодійних фондів; зобовязаний здійснювати бухгалтерський облік, вести статистичну звітність, а також звітність перед університетом; заступники директора, керівники структурних підрозділів, педагогічні працівники приймаються та звільняються з роботи директором технікуму відповідно до чинного законодавства. Права та обовязки заступників директорів технікуму, керівників структурних підрозділів визначаються посадовою інструкцією, затвердженою директором та узгодженою з профспілковим комітетом, відповідно до функцій, які вони виконують, отже саме директор технікуму мав повноваження щодо прийняття на роботу та звільнення працівників технікуму. Технікум мав повну фінансову, організаційну та кадрову самостійність, хоча і був включений до мережі розпорядника нижчого рівня Університету і отримував бюджетні асигнування саме від нього до 28.10.2014р., у відповідності до законодавства. Докучаєвський технікум не було евакуйовано на територію, яка контролюється українською владою. З 17 жовтня 2014 року Університет розміщується в м. Кривому Розі. Відповідач не звільняв позивач з роботи. 7 листопада 2014 року позивач звільнений з посади заступника директора з виробничого навчання Докучаевського технікуму Донецького національного університет економіки і торгівлі імені [PERSON] згідно наказу № 51 на підставі наказу № 2 від 1 вересня 2014 року «Про перепідпорядкування освітніх закладів всіх рівнів, типів і форм власності», у зв'язку з перепідпорядкуванням Міністерству освіти і науки Донецької народної республіки. Позивач тривалия час пребуває в психоемоційній напрузі. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, КЗпП України. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що відповідач не мав повноважень приймати на роботу та звільняти позивача, не звільняв [PERSON] з посади заступника директора з виробничого навчання. Тому відповідач не зобовязаний був проводити розрахунок з позивачем. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров 'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до вимог ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як передбачено ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд приходить до переконання, що відповідач неправомірних винних дій відносно позивача не вчинив і, таким чином, не завдав моральної шкоди. Доводи позивача про те, що відповідач був зобовязаний, але не сплатив йому належних при звільненні грошових сум, та завдав моральної шкоди, спростовуються встановленими судом фактами та обставинами. Таким чином, вислухавши пояснення представник позивача та представника відповідача та дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed