Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому (з урахуванням позовної заяви, викладеної в новій редакції на виконання ухвали про залишення первісної позовної заяви без руху) просила: - змінити спосіб стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 30.06.2016 у справі № 388/463/16-ц; - стягнути з [PERSON] на її ( [PERSON] ) користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2012 по 2017 роки. Вона та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 30.06.2016 (справа № 388/463/16-ц) з [PERSON] на її ( [PERSON] ) користь стягнено аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.04.2016 і до повноліття дитини. З часу ухвалення зазначеного рішення збільшився мінімальний розмір аліментів, визначений СК України, суттєво підвищувався розмір мінімальної заробітної плати, зокрема й відповідача, а тому, вважає, що наразі визначений судом у рішенні спосіб і розмір аліментів не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. Ухвалою від 18.08.2020 позовну заяву, подану без додержання вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали, запропоновано позивачу протягом встановленого судом строку усунути виявлені недоліки позовної заяви шляхом викладення позовної заяви у новій редакції, в якій вірно зазначити зміст позовних вимог, а саме: спосіб стягнення аліментів, зазначивши розмір аліментів, на який позивач просить їх змінити. Позивачем недоліки, наведені в ухвали від 18.08.2020 усунено шляхом подачі до суду 28.08.2020 позовної заяви в новій редакції. Ухвалою від 25.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія зазначеної ухвали від 25.08.2020 отримана відповідачем 28.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходили. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем та відповідачем 05.11.2012 було зареєстровано шлюб у Богданівській сільській раді Долинського району Кіровоградської області, актовий запис № 11, який (шлюб) було розірвано на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2017, яке набрало законної сили 24.04.2017. Дані обставини підтверджуються зазначеним судовим рішенням. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 30.06.2016 (справа № 388/463/16-ц) було ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючого в [ADDRESS] , не працюючого на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої в [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.04.2016 і до повноліття дитини. Зазначене підтверджується вказаним судовим рішенням. Зазначене судове рішення було пред`явлено до примусового виконання, що підтверджується виконавчим листом № 388/463/16-ц, виданим 08.08.2016. Викладені вище встановлені судом обставини справи сторонами не заперечувалися. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 183 та 184 СК України визначено порядок стягнення аліментів на утримання дитини та визначено два способи такого стягнення - у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Аналогічні положення містилися у вказаних нормах і станом на час ухвалення рішення суду від 30.06.2016. Однак, у вказаному рішенні спосіб стягнення аліментів визначено не відповідно до положень, статей 183 та 184 СК України, а шляхом стягнення граничного мінімуму на дитину відповідного віку у розмірі 30%. Так, станом на час ухвалення зазначеного рішення положеннями ч. 2 ст. 182 СК України в редакціїЗакону України № 2901-IV від 22.09.2005 було передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України в редакції, яка діє на час звернення позивача до суду з даним позовом та на час судового розгляду, - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідно до умов п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, судом відзначається, що визначення рішенням суду від 30.06.2016 розміру аліментів в розмірі гарантованого мінімуму, на час його ухвалення - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, без визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі та наступна зміна законодавства в частині збільшення гарантованого мінімуму розміру аліментів на дитину, - на переконання суду мають істотне значення для визначення розміру та способу стягнення аліментів достатнього для забезпечення достатнього рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Поряд з цим судом відзначається, що сторонами не надано суду інших даних, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів щодо обставин перелік яких наведено у ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів шляхом визначення їх розміру у частці від доходу батька, на підставі чого таку вимогу слід задовольнити. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, на підставі чого, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору та позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн., слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved