Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно, що складається з 1/2 частки домоволодіння у місті Борщеві по вулиці Польова,10 Тернопільської області, після смерті 27 червня 2014 року [PERSON], спадкоємцем якого є на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] 11 березня 2014 року за Р № 504 та 1/2 частки того ж домоволодіння після смерті 1 січня 2015 року [PERSON], спадкоємцем якої є на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] 7 липня 2014 року за Р №68, посилаючись на те, що приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] йому відмовлено в провадженні спадкової справи у звязку з тим, що поділу будинковолодіння, набутого подружжям під час шлюбу, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, не було. [PERSON] й після смерті чоловіка не одержувала свідоцтва про право власності на половину набутого під час шлюбу житлового будинку. Вказав, що спадкодавці перебували у шлюбі, який укладено 23 лютого 1954 року, протягом спільного подружнього життя останні набули право власності на будинковолодіння в м. Борщеві по вул. Польова, 10. Однак за життя [PERSON] не отримала свідоцтва на свою частку у спільній сумісній власності подружжя. Сторони в судове засідання не зявилися. Від сторін поступили письмові заяви, в яких останні просять справу слухати у їх відсутності. Позивач [PERSON] в поданій заяві позов підтримує, відповідач представник [PERSON] міської ради в своїй заяві не заперечує щодо задоволення позову. Суд, за наявних підстав вирішив розгляд справи провести у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами в повному обсязі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] від 31 липня 2015 року вих..№ 509/02-14, цього дня позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] по питанню оформлення спадщини на майно померлого 27 червня 2014 року [PERSON], спадкоємцем якого є на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] 11 березня 2014 року за Р № 504, та після смерті 1 січня 2015 року [PERSON], спадкоємцем якої є на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] 7 липня 2014 року за Р №68. У листі нотаріус зазначає, що на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої позивачем 2 липня 2014 року відкрито спадкову справу до майна померлого [PERSON] за Р №19/2014. 22 січня 2015 року на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини відкрито спадкову справу до майна померлої [PERSON] за Р № 15/2015. Свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавців не видавалися. За даними того ж листа, спадкове майно [PERSON] складається з ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, що знаходиться у м. Борщеві по вул. Польова,10 Тернопільської області. Спадкове майно померлої [PERSON], котра була дружиною [PERSON], складається з другої половини того ж будинковолодіння. На вказане майно на імя [PERSON] [PERSON] міською радою 28 листопада 2001 року на підставі рішення №442 від 28 листопада 2001 року видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння, зареєстроване [PERSON] РБТІ 30 листопада 2001 року за Р №1755 у реєстровій книзі 9г. При огляді документів, поданих позивачем, приватним нотаріусом встановлено, що поділу будинковолодіння, набутого подружжям під час шлюбу, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, не було, [PERSON] і після смерті чоловіка не одержувала свідоцтва про право власності на половину набутого під час шлюбу житлового будинку. Отже, в судовому засіданні підлягає доведенню факт належності будинковолодіння у місті Борщеві по вулиці Польова,10, як спадкового майна, спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згідно свідоцтва про одруження, виданого 23 лютого 1954 року [PERSON] ЗАГСом, 23 лютого 1954 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], після одруження остання взяла прізвище чоловіка «Слободян». Як вбачається із доданого до матеріалів справи свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 28 листопада 2001 року за Р №442 та зареєстрованого [PERSON] БТІ 30 листопада 2001 року за реєстровим №755 в реєстровій книзі 9 «г», [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок, що розташований в м. Борщеві по вул. Польова, 10 Тернопільської області. Як вбачається з рішення десятої сесії 22 скликання [PERSON] міської ради від 29 грудня 1997 року №135, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в м. Борщеві по вул. Польова,10 площею 1858 кв. м, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель 1000 кв. м, для ведення особистого підсобного господарства 858 кв. м. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. [PERSON] помер 27 червня 2014 року у віці 83 роки у смт. Мельниця-Подільській Борщівського району (свідоцтво про смерть 1-ИД №173815). Пунктом 1.1 гл. 11 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України передбачено одержання одним із подружжя, у разі смерті іншого, свідоцтва про право власності на частку у їх спільному майні на підставі письмової заяви другого з подружжя, що є живим з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Як вбачається з доданої до матеріалів справи заяви, адресованої приватному нотаріусу [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] від [PERSON], остання виявила бажання одержати свідоцтво про право власності на половину набутого під час шлюбу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та одночасно відмовилась від одержання відповідно до ст. 1241 ЦК України свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку у спадщині покійного чоловіка. Однак, як встановлено судом, свідоцтво про право власності на таке в подальшому так і не отримала. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] за час спільного подружнього життя набули право власності на будинковолодіння в м. Борщеві по вул. Польова, 10, однак остання не оформила права власності на належну їй частку набутого під час шлюбу майна, 1 січня 2015 року померла (свідоцтво про смерть 1-ИД №182455). Згідно заповіту, посвідченого 11 березня 2014 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 504, спадкодавець [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], оскільки, у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], на підставі якої відкрито спадкову справу до майна померлого [PERSON] за Р № 19/2014 (лист від 31 липня 2015 року №509/02-14). Згідно заповіту, посвідченого 7 липня 2014 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 68, спадкодавець [PERSON] належну їй частину житлового будинку, розташованого у м. Борщеві по вул. Польова,10 заповіла [PERSON]. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], оскільки, у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] на підставі якої відкрито спадкову справу до майна померлої [PERSON] за Р № 15/2015 (лист від 31 липня 2015 року №509/02-14). Інші спадкоємці, які б заявили про своє право на спадкове майно, відсутні. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачем [PERSON], як за спадкоємцем за заповітом право власності на домоволодіння в м. Борщеві по вул. Польова,10 Тернопільської області, як на спадкове майно після смерті подружжя [PERSON] та [PERSON]. На підставі ст.ст.60,63,70 СК Украхни, ст.ст.16, 355, 368, 372, 1218, 1233, 1235, 1269 ЦК України, та

Outcome: approved