Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2008р. між КС «Либідь» в особі Львівської філії та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 20000 грн. на строк до 04.04.2010 року зі сплатою за користування кредитними коштами 0,13699 % від суми залишку кредиту, за кожен день користування. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 04.04.2008р. між КС «Либідь» в особі Львівської філії та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки, за умовами яких поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору. В разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, позичальник та поручителі відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Спілкою виконано зобов`язання за кредитним договором та видано відповідачу грошові кошти, обумовлені договором, однак останнім не виконано обов`язку по його поверненню. Відповідно до договору відступлення права вимоги від 29.03.2013р. укладеного між КС «Либідь» та позивачем до останнього перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Згідно п.1.2 цього договору, до позивача переходять всі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та умовах, що існували на момент переходу цих прав, а також ті, що в подальшому будуть виникати на підставі основного договору. Термін повернення грошових коштів згідно п.2.1 умов договору настав 04.04.2010р., проте позичальник та поручителі проігнорували вимогу позивача про повернення кредиту. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014р. частково задоволено позовні вимоги позивача до відповідачів, а саме вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12 500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45 972,25 грн. А також стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12 500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45972,25грн. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015р. вказане рішення Личаківського районного суду м. Львова залишено без змін. Позивач зазначає, що на даний час рішення суду звернуто до примусового виконання, та виконується щодо кожного із відповідачів у Личаківському, Сокальському та Самбірському відділах державної виконавчої служби. Проте відповідачі ухиляються від виконання рішення суду, заборгованість по договору кредиту не погасили. У зв`язку із невиконанням відповідачами зобов`язань виникла пеня за березень 2020 року в сумі 11625грн. та квітень 2020р. в сумі 11250грн. Просить стягнути солідарно із відповідачів у його користь за договором №22/2008 ЛФ від 04.04.2008р. про надання кредиту пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за березень 2020 року в сумі 11625грн. та квітень 2020р. в сумі 11250грн., а всього 22875грн. Позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, щодо заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не прибули та не повідомили суд про причину своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків. Із копії рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014р., встановлено, що таким частково задоволено позовні вимоги, а саме вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12 500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45 972,25 грн. А також стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12 500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45972,25грн. Згідно копії ухвали Апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015р. вказане рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014р. залишено без змін. Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Відтак, передумовою для стягнення пені є порушення виконання грошового зобов`язання відповідачем. З урахуванням вказаних правових норм та наявності судового рішення, за яким із відповідачів на користь позивача було стягнуто заборгованість та таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже є грошовим зобов`язанням, суд дійшов висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань. Звертаючись до суду із даним позовом позивач у такому навів розрахунок, відповідно до якого розмір пені за березень 2020 року становить 11625грн. та квітень 2020р. становить 11250грн.. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що відповідачі належним чином не виконують зобов`язання, що дає підстави для стягнення на користь позивача пені, такі у матеріалах справи не містяться. Також відсутні будь-які відомості про видачу судом виконавчого листа за рішенням суду, не долучено жодного доказу, який підтверджує звернення з даним виконавчим листом до виконавчої служби (копія постанови про відкриття виконавчого провадження тощо), а також докази того, що ухвалене рішення на даний час є невиконаним. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Таким чином, суд вважає що відсутні факти, якими позивач обґрунтовує підстави своїх вимог, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та документально не підтвердженими, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Також суд звертає увагу на те, що позивач в судові засідання не прибув та не скористався своїм правом на подання доказів. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. При зверненні до суду із даним позовом позивач судовий збір не сплачував, так як звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до приписів ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно, судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed