Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником домоволодіння по вул.. Церковній,76а в с. Стрижівка, Коростишівського району, Житомирської області та земельної ділянки, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2014. Відповідач [PERSON] порушує права позивача в користуванні земельної ділянки, оскільки побудувала на належній позивачу земельній ділянці паркан. [PERSON] №1 від 23 листопада 2015 року складеного постійною комісією з питань екології та землевпорядкування Стрижівської сільської ради при обмірах порушень в межах (кадастрових) між садибами позивача та відповідача не виявлено (точки координат накладок не мають), проте огорожу, яка розділяє дві садиби потрібно перенести згідно правильної межі. Встановивши паркан відповідач перешкоджає доступу позивачу до земельної ділянки, а тому просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення самочинно збудованого паркану та не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою до [PERSON], Стрижівської сільради Коростишівського району, яка прийнята судом до спільного розгляду із первісним позовом, в обґрунтування якої зазначила, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 768590 від 27.11.2009 року на ім.»я [PERSON] є незаконним, оскільки відповідно до технічної документації із землеустрою по встановленню зовнішніх меж земельних ділянок в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Стрижівка, Коростишівського району по вул. Церковній,76а передавалась у приватну власність на підставі рішення виконкому Стрижівської сільської ради Коростишівського району за № 3 від 04.03.1994 року громадянці [PERSON] (є матір»ю позивача-відповідача [PERSON]В.)розміром 0,20 га, однак до заяви не додано було документів на підтвердження користування саме земельною ділянкою розміром 0,20га, а лише мається довідка Стрижівської сільради № 408 від 30.06.2008 року про те, що за [PERSON] рахується житловий будинок по вул.. Карла Маркса,76а в с. Стрижівка, Коростишівського району і будь-яка інформація щодо земельної ділянки відсутня. Відповідно до довідки виконкому Стрижівської сільської ради від 02.09.2015 року № 482 на день смерті [PERSON], яка померла 06.04.2002року (мати відповідача-позивача [PERSON]А.) та проживала в [INFO] рахувалась земельна ділянка площею 0,60га, в тому числі 0,03га для обслуговування будівництва та 0,57га для ведення особистого підсобного господарства і тільки в 2010 році із вищевказаної площі земельної ділянки було вилучено за її згодою 0,10га для ведення особистого селянського господарства та рішенням Стрижівської сільради від 03.09.2010 припинено право користування земельною ділянкою 0,10га та віднесено до земель запасу з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. В той же час, згідно до схеми землекористування за 1975 рік за домоволодінням в с. Стрижівка по вул.. Карла Маркса,76а рахувалась земельна ділянка площею 0,10га а за суміжною по вул.. Карла Маркса,76 площею 0,60га, тобто ще [PERSON] було незаконно передано безоплатно для приватизації земельну ділянку площею 0,10га, яка перебувала в користуванні станом на 1994рік за [PERSON] і відповідно частина земельної ділянки площею 0,10га була передана в користування іншій особі без припинення користування попереднього землекористувача та допущена безпідставну заміну цільового призначення земельної ділянки, а тому враховуючи наявні порушення законодавства при прийнятті рішення щодо передачі [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку на підставі рішення виконкому Стрижівської сільради Коростишівського району № 3 від 04.03.1994 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам» останнє є недійсним та оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 768590 від 27.11.2009 року на ім»я [PERSON] виготовлявся на підставі згаданого рішення, то він також є недійсним. В судовому засіданні позивач-відповідач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що вона є власником земельної ділянки, а відповідач-позивач захопила її земельну ділянку побудувавши паркан не на межі земельних ділянок і таким чином створює перешкоди в користуванні землею, вона отримала земельну ділянку у власність на законних підставах, а тому зустрічний позов не визнає. Просять первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача-позивача первісні позовні вимоги не визнав, зустрічні підтримав, суду пояснив, що паркан побудований на фундаменті, який стоїть на межі вже тривалий час, як сторони користувались земельною ділянкою фактично. Немає доказів, що перебувало в користуванні 0,20га, а фактично було у [PERSON] 0,10га, тобто рішення 1994 року є незаконним про передачу у власність останній 0,20га і відповідно державний акт позивача-відповідача є незаконним. Просить відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний просить задовольнити. Представник третьої особи та відповідача за зустрічним позовом Стрижівської сільради первісний позов підтримав, зустрічний не визнав, суду пояснив, що раніш існував єдиний двір, землю ділили в 1994 році, сусіди підписували акт погодження меж. Представник третьої особи Держгеокадастру у Коростишівському районі первісний позов не підтримала, пояснила, що немає доказів порушення. Зустрічні позовні вимоги підтримала, пояснила, що сільрада порушила порядок надання земельної ділянки без її вилучення. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що паркан стоїть на тій межі, яка існує тривалий час, сторони приймали участь в будівництві паркану. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що працює землевпорядником в сільраді і конфлікт між сторонами вже триває давно, двір раніш був загальний, згідно погосподарського обліку [PERSON] користувалась 0,50га. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, допитавши свідків, на засадах змагальності в межах позовних вимог, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що позивач-відповідач є власником домоволодіння по вул. Церковній,76а (до перейменування [PERSON]) в с. Стрижівка, Коростишівського району, Житомирської області та земельної ділянки за вказаною ж адресою площею 0,2000га, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2014. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 768590 від 27.11.2009 року на ім »я позивача-відповідача [PERSON] остання є власником земельної ділянки площею 0,2000га що розташована в с. Стрижівка, Коростишівського району, Житомирської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і підставою видачі вказаного акту є договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 11.08.2008 року ВКМ № 759476. [PERSON] договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 11.08.2008 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] (позивач-відповідач по справі) прийняла у дарунок житловий будинок та земельну ділянку площею 0,2000га, що знаходяться в с. Стрижівка Коростишівського району Житомирської області, по вул.. Карла Маркса,76а (нині Церковна). Цей житловий будинок належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Стрижівської сільради 06 серпня 2008 року; земельна ділянка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560358, виданого Стрижівською сільрадою 07 серпня 2008 року. При огляді на місцевості спірних земельних ділянок за участю сторін, їх представників та інженера-землевпорядника [PERSON] з використанням спеціального технічного засобу встановлено, стосовно земельної ділянки позивача-відповідача, що координати в державному акті не відповідають точкам на місцевості, тобто не співпадають з фактичним користуванням всією земельною ділянкою зі всіх сторін, а тому неможливо визначити чи дійсно збудований паркан відповідачем-позивачем перебуває на земельній ділянці позивача-відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків, однак як встановлено в ході розгляду справи, то координати в державному акті на право власності на земельну ділянку позивача-відповідача не відповідають точкам на місцевості, тобто не співпадають з фактичним користуванням всією земельною ділянкою зі всіх сторін та вбачається, що паркан має бути перенесений в бік земельної ділянки позивача-відповідача по всій його довжині, тобто суду не надано достатніх доказів того, що будівництвом паркану позивачу-відповідачу чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а тому первісний позов не підлягає до задоволення з цих підстав. Стосовно зустрічних позовних вимог, то відповідачем-позивачем оскаржується рішення виконкому Стрижівської сільської ради Коростишівського району за № 3 від 04.03.1994 року яким передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,2000га яка знаходиться в с. Стрижівка по вул. Карла Маркса,76а (нині Церковна) [PERSON] та яка на підставі цього рішення отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560358, виданого Стрижівською сільрадою 07 серпня 2008 року і в подальшому за вищевказаним договором дарування відчужила цю земельну ділянку позивачу-відповідачу, однак вказані правовстановлюючі документи не оскаржуються, позовні вимоги в цій частині не змінювались та не уточнювались, а вказане оскаржуване рішення не є підставою для видачі державного акта позивачу-відповідачу на що посилається відповідач-позивач і відповідно зустрічні позовні вимоги не підлягають до задоволення. Крім того, відповідачем-позивачем ставиться питання щодо вирішення прав та обов»язків стосовно померлої особи ([PERSON] померла 18.08.2008року), а у відповідності до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а позовні вимоги щодо оскарження вищевказаного рішення фактично стосуються позбавлення майнових прав померлої особи, яких остання набула та розпорядилась ними за життя. Підстави та предмет позовів не змінювались. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed