Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Легум Магістр», [PERSON] про стягнення збитків. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що влітку 2012 року ним у м.Рівне було придбано вантажний автомобіль «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], за 40 000 доларів США у [PERSON] Маючи намір спільно з відповідачем [PERSON] здійснювати підприємницьку діяльність, зокрема, щодо міжнародних вантажних перевезень, вказаний автомобіль за взаємною згодою було передано у користування відповідача [PERSON] та зареєстровано на його ім»я. При цьому, будь-яких коштів відповідач не сплачував і автомобіль придбано виключно за його (позивача) кошти. На підтвердження зазначених обставин, а також його (позивача) права власності на автомобіль відповідачем [PERSON] 31.08.2012 року була видана відповідна розписка. Крім того, відповідач [PERSON] зобов»язався на першу вимогу зняти автомобіль з реєстрації на його (позивача) користь та повернути автомобіль, що підтверджується вказаною розпискою. Того ж дня, 31.08.2012 року, відповідач [PERSON] видав йому (позивачу) генеральну довіреність строком на 5 років на право керування та розпорядження автомобілем «Volvo FH 12». Крім того, з метою гарантування належного виконання відповідачем [PERSON] зобов»язання щодо повернення автомобіль та зняття його з реєстрації, 12.12.2014 року з відповідачем ТОВ «Легум Магістр» було укладено договір поруки, за яким ТОВ поручилось за виконання зобов»язання відповідача [PERSON] частково. Зокрема, відповідач ТОВ «Легум Магістр» зобов»язалось відшкодувати збитки, що не перевищує 500 грн. у разі порушення відповідачем свого зобов»язання. Як зазначає позивач, певний час вони разом з відповідачем [PERSON] вели підприємницьку діяльність, використовуючи зазначений автомобіль. Належність йому (позивачу) автомобіля відповідач [PERSON] не заперечував, доки у нього не виник намір закласти автомобіль в забезпечення виконання зобов»язання за договором кредиту. Відтак, він (позивач), звернувся до відповідача [PERSON] з усною вимогою про повернення автомобіля та здійснення перереєстрації. Вказане прохання відповідач [PERSON] не виконав, натомість, відкликав видану раніше генеральну довіреність на право керування та розпорядження автомобілем. Позивач вказує на те, що 14.07.2015 року він звернувся до відповідача [PERSON] із письмовою вимогою виконати зобов»язання щодо повернення автомобіля «Volvo FH 12», д.н.з. [NUMBER], та зняття його з реєстрації. Однак, така вимога залишена відповідачем [PERSON] без задоволення. Крім того, 30.07.2015 року він звернувся до відповідача ТОВ «Легум Магістр» з вимогою виконати взяті на себе зобов»язання відповідно до умов договору поруки, сплативши 500 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих відповідачем [PERSON] однак, вказана вимога також залишена відповідачем ТОВ «Легум Магістр» без виконання. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути солідарно з ТОВ «Легум Магістр» та [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 500,00 грн., а також стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості у гривнях, що є еквівалентом 40000 доларів США за курсом НБУ на дату ухвалення судом рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТОВ «Легум Магістр» в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду судом повідомлені належним чином, про що свідчать розписки та поштові відправлення (а.с.195, 196, 202, 204, 209, 210, 216, 217). За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомили. З урахуванням наведеного, суд визнав причини їх неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] та представника ТОВ «Легум Магістр» на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.07.2012 року, на ім»я відповідача [PERSON] зареєстровано вантажний автомобіль «Volvo FH 12», 2007 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (а.с.7). 31.08.2012 року відповідачем [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої він отримав від позивача [PERSON] автомобіль «Volvo FH 12», шасі № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], придбаний у [PERSON] за 40 000 доларів США, та зареєстрував його за взаємною згодою на своє ім»я для роботи на міжнародних перевезеннях. Крім того, відповідно до даної розписки, відповідач [PERSON] зобов»язався на першу вимогу позивача [PERSON] зняти автомобіль з обліку та не заперечував проти його реєстрації на ім»я позивача (а.с.5). Також, 31.08.2012 року відповідачем [PERSON] надано довіреність на ім»я позивача [PERSON] на право керування та розпорядження вищевказаним автомобілем (а.с.6). 12.12.2014 року між відповідачем ТОВ «Легум Магістр» та позивачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого відповідач зобов»язався відповідати перед позивачем за виконання зобов»язання відповідача [PERSON]щодо повернення вказаного автомобіля та зняття його з обліку на користь позивача. Обов»язок боржника - відповідача [PERSON] підтверджується виданою ним розпискою від 31.08.2012 року. Згідно п.п.2.1, 3.1, 3.2 вказаного договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання боржником зобов»язання щодо повернення автомобіля та зняття його з обліку на користь кредитора частково. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов»язання. Обсяг відповідальності поручителя перед кредитором у разі порушення боржником забезпеченого зобов»язаня обмежується сумою 500 грн. (а.с.11-12). 15.07.2015 року позивачем на ім»я відповідача [PERSON] направлено вимогу про виконання обов»язку, а саме про зняття автомобіля «Volvo FH 12», шасі № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], на його (позивача) користь та передання йому автомобіля (а.с.8, 9, 10). Зазначена вимога залишена відповідачем [PERSON] без реагування. Також, 30.07.2015 року позивачем на адресу відповідача ТОВ «Легум Магістр» направлено вимогу про сплату коштів відповідно до умов договору поруки в зв»язку з відмовою відповідача [PERSON] виконати забезпечене зобов»язання (а.с.13-14). Зазначена вимога залишена відповідачем ТОВ «Легум Магістр» без реагування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила про задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачі взяті на себе зобов»язання не виконали Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Як вбачається з положень ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Частинами 1, 2 ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] свої зобов»язання за розпискою від 31.08.2012 року не виконав, а відповідач ТОВ «Легум Магістр» несе разом з ним солідарну відповідальність за невиконання зобов»язання в розмірі 500 грн., в зв»язку з чим вважає можливим стягнути, солідарно, з відповідачів на користь позивача суму заборгованості в розмірі 500 грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 40000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення становить суму 1041395 грн. 20 коп. При цьому, суд враховує і те, що зазначені договори, укладені між сторонами, не оспорені та не спростовані у встановленому законом порядку, а тому є чинними та підлягають виконанню. Крім того, відповідачами не надано жодних заперечень на позовну заяву, а також письмових доказів на спростування вимог позивача. Відповідач [PERSON], будучи достовірно обізнаним про розгляд даної справи та належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з»явився, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, з жодними клопотаннями та запереченнями до суду не звертався. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі по 3654, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved