Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору позики у вигляді розписки. Позов мотивує тим, що у відповідача [PERSON] знаходиться написана нею розписка про отримання нею в борг 55 100 доларів США і зобов»язання повернути дані грошові кошти до 31.03.2012 р. Стверджує, що вказаних грошових коштів у відповідача [PERSON] вона не отримувала, вважає що [PERSON] незаконно заволодів оригіналом вказаної розписки. Зазначає, що вказані грошові кошти брала в борг у відповідача [PERSON], які йому в подальшому повернула. Тому вважає, що оспорювана розписка від 07.12.2011 р. є недійсною, так як не містить даних про особу позикодавця, зокрема [PERSON]. Тому просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір позики у вигляді розписки від 07.12.2011 року. В судовому засіданні позивача [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечила та пояснила, що у позивача відсутня однозначна позиція щодо оспорюваного договору позики, так вона зверталась в Личаківський районний суд м.Львова з позовом про визнання договору позики у вигляді розписки неукладеним, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 08.04.2015 року позивачці [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про визнання договору позики неукладеним. Також звертає увагу на те,що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2014 року, яке набрало законної сили стягнуто із відповідача зазначену в розписці суму боргу, судом перевірялись обставини укладення позики між сторонами та суд прийшов до висновку, що такий був укладений саме між [PERSON] та [PERSON] і що остання отримала у позикодавця в позику грошові кошти, однак такі не повернула. Вважає звернення в суд з даним позовом є способом затягування виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13.05.2014 року, тому вважає позов безпідставним в задоволенні такого просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності, проти чого позивач, її представник, та представник відповідача [PERSON] не заперечили. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника позивача, представника відповідача [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договоромпозики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 08.04.2015 року (а.с.96) у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про витребування оригіналу розписки від 07.12.2011 року та визнання договору позики у вигляді розписки від 07.12.2011року неукладеним відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Крім того, згідно рішення Дарницького районного суду м.Львова від 13.05.2014 року, залишеного в цій частині без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 15.07.2014 року, за позовом [PERSON] стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за борговими зобов»язаннями на підставі розписки саме між стронами у справі та отримання [PERSON] позики на суму 55 тис. доларів США, з приводу чого судом надано правову оцінку. А тому, в силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають повторному доказуванню при розгляді даної справи, і посилання на них позивача є безпідставними. У зв»язку з наведеним суд приходить до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в їх задоволенні суд відмовляє.

Outcome: dismissed