Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про переведення на кредитора прав і обов`язків боржника на підставі ч. 2 ст. 366 ЦК України, з зв`язку з його невиконанням рішень суду про стягнення нього заборгованості. Позивач просить суд перевести на нього права та обов`язки співвласника 1/4 частини квартири [ADDRESS] , зменшивши суму боргу [PERSON] відповідно до висновку про вартість спірного майна на 536 750,00 грн. 29 травня 2018 року відповідно до розпорядження № 361 у зв`язку з закінченням повноважень судді Москаленко К.О. в межах п`ятирічного строку, вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Писанця В.А. Ухвалою суду від 05 листопада 2018 року за клопотанням позивача витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації ( [ADDRESS] ) інформацію про перетин кордону України в період 2017-2018 років наступними громадянами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У встановлений строк від відповідача І надійшов відзив, а 20 листопада 2018 року доповнення до відзиву, з яких вбачається, що останній проти позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року за заявою позивача залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 29 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Вислухавши позивача, який в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити, а відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими, не повідомивши причин своєї неявки, що у відповідності до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 травня 2019 року у справі № 757/7474/13-ц задоволено позов [PERSON] та стягнуто на його користь з [PERSON] за невиконання грошового зобов`язання суму у розмірі 1 103 034,00 грн. 13 травня 2016 року заочним рішенням цього ж суду у справі № 757/1739/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму від знецінення грошових коштів (інфляція) у розмірі 752 269,18 грн., три відсотки річних за 2014-2015 роки у розмірі 66 182,04 грн., а всього 818 451,22 грн. 25 червня 2013 року та 19 липня 2016 року по виконанню вказаних рішень видано виконавчі листи. Означені виконавчі листи пред`явлені до виконання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та відкрито виконавчі провадження постановами державних виконавців від 23 липня 2013 року у виконавчому провадженні № 39019617 та від 27 липня 2016 року у виконавчому провадженні № 51793074. Згідно розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за № 394 від 26 лютого 1997 року [PERSON] є власником 1/4 квартири [ADDRESS] . Відповідно до висновку про вартість спірного майна, станом на дату завершення звіту, тобто 11 січня 2018 року вартість зазначеної квартири складала 536 750,00 грн. (а.с. 121-155). [PERSON] , як на підставу свої вимог вказує, що [PERSON] не виконує рішення суду про стягнення з останнього боргу, грошову суму від знецінення грошових коштів (інфляція), три відсотки річних. Також зазначає про неможливість виділу частки належної відповідачу на праві власності 1/4 частини квартири та відсутність технічної можливості виділу в натурі частини квартири з посиланням на ч. 2 ст. 366 ЦК України просить перевести на нього права та обов`язки співвласника 1/4 частини вказаної спірної квартири. В силу положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Безумовною підставою для здійснення переведення прав та обов`язків боржника є дотримання кредитором процедури попереднього належного письмового повідомлення інших співвласників боржника про вказану процедуру та письмової відмови інших співвласників, тобто [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від придбання частки боржника. Поряд із цим, вбачається, що позивач всупереч вимогам ст. 12, 83, 84, 95 ЦПК України не надав доказів на підтвердження наявності умов, з якими закон пов`язує виникнення такого права. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 13 листопада 2013 року у справі № 6-31365св13 зазначив, що за змістом ст. 366 ЦК України, яка передбачає переважне право на придбання частки у спільній частковій власності співвласниками цього майна, останніх слід було повідомити про переведення на кредитора прав і обов`язків співвласника - боржника за правилами, передбаченими ст. 362 цього Кодексу. Право власності може бути визнано за кредитором лише після відмови інших співвласників від здійснення переважного права купівлі. За змістом ст. 366 ЦК України переведення прав та обов`язків співвласника - боржника можливо виключно у разі недостатності у боржника іншого майна. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 24 квітня 2017 року працював на посаді менеджера з маркетингу в TOB «РОСВЕСТ» та отримував заробітну плату, з якої відбувались грошові кошти з примусового виконання означених рішень суду, а отже відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 366 ЦК України. Окрім цього у спірній квартирі зареєстровані неповнолітні онуки відповідачів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з довідки виданої [PERSON] , комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» за № 650 від 09 листопада 2016 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Згідно із ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Таким чином, оскільки неповнолітні онуки відповідачів зареєстровані у спірній квартирі, а з матеріалів справи не вбачається, що вони мають інше житло та у разі переведення прав та обов`язків боржника на [PERSON] без згоди органу опіки та піклування будуть обмежені та порушені їх права, а також не вбачається письмової відмови інших співвласників, тобто [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від придбання частки боржника, що передбачає ч. 2 ст. 366 ЦК України, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed