Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача, про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працював у колишньому ВАТ «Красноколядинське» і отримав право на земельну частку (пай) та на його імя було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349282 від 09.12.1999. Дана земельна частка (пай) значиться під № 663 і розташована на території Красноколядинської сільської ради. За життя 08 лютого 2001 року - [PERSON]Х склав заповіт, яким заповів право на земельну частку (пай) позивачу [PERSON] 01 лютого 2003 року [PERSON] помер. Після його смерті позивач [PERSON] спадщину за заповітом не прийняв, поскільки проживав окремо від спадкодавця і йому не було відомо про існування заповіту на його імя та сертифікату на право на земельну частку (пай), про які дізнався тільки в травні 2013 року. в звязку з цими обставинами позивач не оформив вчасно в нотаріальному порядку спадщину на земельну частку (пай). Тому позивач [PERSON] просить суд поновити йому строк звернення до суду та визнати за ним право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧН № 0349282 на території Красноколядинської сільської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 01 лютого 2003 року. До початку розгляду справи представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме Талалаївської РДА на Красноколядинську сільську раду, поскільки позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, у відповідності до ст. 33 ЦПК України не припиняючи розгляду справи, ухвалив замінити первісного відповідача Талалаївську РДА на Красноколядинську сільську раду, визначивши Талалаївській РДА процесуальний статус третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, поскільки спадкоємцю [PERSON] не було відомо ні про заповіт, ні про наявність сертифікату, що належав [PERSON], тому позивач на даний час не може належним чином оформити спадщину за заповітом. Представник відповідача - Красноколядинської сільської ради - в судове засідання не зявився, надали до суду заяву, в якій просять суд розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи - відділу Держземагенства в Талалаївському районі в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, у вирішення справи покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Талалаївської РДА [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Вирішуючи позовну вимогу позивача [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Спадкодавець [PERSON] помер у 2003 році, і тому позивачем пропущено визначений законодавством строк звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України суд, за наявності поважних причин, може поновити строк позовної давності. Поскільки позивач проживав окремо від спадкодавця і йому не було відомо про наявність заповіту на його імя та сертифікату направо на земельну частку (пай), що належала померлому, враховуючи ту обставину, що відповідачем та третіми особами не заявлено про застосування позовної давності у спорі, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку позовної давності та вважає необхідним поновити йому строк звернення до суду. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 01 лютого 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1- ЕЛ № 164186 (а.с.8). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349282 від 09.12.1999 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красноколядинське» розміром 5,4 умовних кадастрових гектарах (а.с.7). Згідно копії заповіту від 28.02.2001 року [PERSON] право на земельну частку (пай) заповів [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки Красноколядинської сільської ради № 132 від 18.07.2013 року [PERSON] мав земельну частку (пай), яка знаходиться під № 663 (а.с.11). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 27 липня 2013 року було поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349288 на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с.15). Згідно довідки відділу Держземагенства у Талалаївському районі вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 0349282, що належала [PERSON] станом на 01.02.2003 року становила 43731, 31 грн. (а.с.33). Згідно повідомлення Талалаївської районної державної нотаріальної контори від 09.07.2015 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.32). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), то до позивача [PERSON], як спадкоємця за заповітом, переходить право на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю [PERSON] за життя згідно сертифікату серії ЧН № 0349282 від 09.12.1999 року. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай), дане право було ним було оформлене належним чином, але залишилось не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошової оцінки земельної частки (паю) на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі 43731 грн. 31 коп. Саме із цієї суми позивач повинен був сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» - один відсоток ціни позову, що складає 438 грн. 50 коп., а ним сплачено згідно квитанції 243 грн. 60 коп., тому з позивача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору 193 грн. 72 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved