Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Відокремленого підрозділу «Шахта «Родинська» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності на виробництві. У своєму позові позивач вказав, що він тривалий час працював у вугільній промисловості. Його загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів складає 24 роки 5 місяців 15 днів. З відповідачем по справі він двічі перебував у трудових відносинах, вперше з 08.08.1969 року по 25.04.1970 року, вдруге з 26.12.1988 року по 07.09.2012 року, працював на посаді гірника підземного з повним робочим днем в шахті. Звільнено його було на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію. Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 25.12.2013 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом промислового фактора - пил, запиленість повітря робочої зони переважно фіброгенної дії складала 78 мг/м.куб. (ПДК - 4 мг/м.куб.) Згідно виписки з Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 1399 від 17.10.2013 року йому було поставлено діагноз - хронічний бронхіт ІІ ступеня в фазі затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) та хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з больовим компонентом - захворювання професійні, встановлені вперше. Також було встановлено супутні захворювання. 24.02.2014 року, згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) йому було встановлено безстроково 40 % первинно втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, потребу в медикаментозному лікуванні. Крім того, згідно виписки Державної установи «Інститут медицини праці академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань йому протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження. Рекомендовано спостереження та лікування у невропатолога, терапевта, профпатолога, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях неврологічного та пульмонологічного профілю. На підставі висновку МСЄК відділом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Красноармійськ йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та втраченого заробітку. Позивач вважає, що дійсно у зв`язку із шкідливими умовами праці він отримав професійне захворювання на підприємстві і тому відповідач йому повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинену моральну шкоду він пояснює тим, що у зв'язку з професійним захворюванням він постійно змушений лікуватись, почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом має вплив на його життя та стосунки із близькими, у нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров`я. Свою моральну шкоду він оцінює в 50 000 гривень та просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі. Представник позивача також до судового засідання не з'явився та надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позивача. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду заперечення та заяву з проханням розглянути справу без його участі. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, на розсуд суду. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про викладені у позові обставини та не має необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не з'явилися до судового засідання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] двічі перебував у трудових відносинах, вперше з 08.08.1969 року по 25.04.1970 року, вдруге з 26.12.1988 року по 07.09.2012 року, працював на посаді гірника підземного з повним робочим днем в шахті, був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5-6). Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, яке виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом промислового фактора - пил, запиленість повітря робочої зони переважно фіброгенної дії складала 78 мг/м.куб. (ПДК - 4 мг/м.куб.), що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 25.12.2013 року (а.с. 13-14). Згідно з Виписки № 1399 від 17.10.2013 року з Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань (а.с. 12) позивачу було поставлено діагноз - хронічний бронхіт ІІ ступеня в фазі затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) та хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з больовим компонентом - захворювання професійні, встановлені вперше. 24.02.2014 року позивачу було безстроково встановлено 40% втрати професійної працездатності по профзахворюванням, потребу в медикаментозному лікуванні, що підтверджується довідкою МСЄК (а.с. 7). Крім того, згідно виписки Державної установи «Інститут медицини праці академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань мені протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження. Рекомендовано спостереження та лікування у невропатолога, терапевта, профпатолога, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях неврологічного та пульмонологічного профілю (а.с. 12). Згідно епікризів (а.с. 8-11), доданих до справи, у позивача постійні болі в поперековому відділі хребта, з іррадіацією в ліву ногу, заніміння в ній, біль та оніміння в руках, біль у шийному відділі хребта. Крім того, в нього постійний кашель з мокротинням, затруджене дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, болі у грудній клітці та в ділянці серця, бистра стомленість, слабкість, поганий сон, чрезмірна пітливість, періодично підвищується артеріальний тиск. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загально обов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » від 23.03.2007 р. № 717-V (п.1.абз.3 п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Отже, суд не приймає доводи представник відповідача щодо відсутності законодавчого акту, який регулює механізм компенсації моральної шкоди. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні встановлено, що позивач отримав професійне захворювання з незворотними наслідками, втратив 40% професійної працездатності, що суттєво вплинуло на його життя, життя його сім'ї. Окрім того, позивач зазнав та продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю та страждань, у зв'язку із чим змушений довго-тривало лікуватись, що також впливає на якість його життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу, ступеню фізичних та душевних страждань позивача, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості, розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України. Страждання позивача викликають певні зміни у його житті, він був вимушений звільнитися з підприємства, де бажав продовжувати працювати та отримувати гідну зарплатню. Періодичні дуже сильні напади кашлю, задуха, почуття нехватки повітря, болі в грудній клітці, в попереку, ногах та руках, не дають йому можливості почувати себе повноцінною людиною, заважають спілкуванню з родиною. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він постійно пригнічений через те, що можливості лікування і відновлення здоров`я практично немає, відносини його погіршилися, він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по дому, усі турботи по будинку лягли на дружину. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, а також важкості отриманого професійного захворювання, вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 20 000 гривень. Моральна шкода у розмірі 50 000 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача судом вважається перебільшеною. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України та

Outcome: partial