Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розлучення. В обґрунтування позову зазначив наступне. 11 травня 200 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис № 183. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На протязі останніх місяців сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім[ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сімї. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, спільне життя подружжя і збереження шлюбних відносин суперечило б інтересам один одного, інтересам сина, що також має істотне значення. Відповідач [PERSON] в судове засідання 29.09.2015 року не прибула, проте надала суду заяву від 28.09.2015 року у якій зазначила, що не бажає зявлятися в судове засідання, вирішення спору залишає на розсуд суду. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 11 травня 2000 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради (актовий запис № 183 від 11.05.2000 року), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 039167, виданим 11.05.2000 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні судом було зясовано причини розірвання шлюбу, на що позивач [PERSON] пояснив, що намагався продовжувати сімейне життя з відповідачем, проте це ні до чого не призвело. Вона переймалася тільки турботою про себе та особисто собою. Кінцевою причиною такого сумісного життя стала її зрада. Таким чином він не бачить сенсу продовження сімейного життя з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved