Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено, що 07 травня 2020 року в місті Тернопіль вул. 15 квітня, його затримано працівниками поліції та складено протокол про затримання та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 44-3, 185 КУпАП. Постановою суду закрито провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Внаслідок незаконних дій працівників УПП Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області йому було завдано моральну шкоду, яка полягала в моральних фізичних стражданнях, які внесли негативні зміни у його життя. Також моральна шкода спричинена незаконним адміністративним затриманням позивача, яке тривало у відділі поліції більше 5 годин. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити. Представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України подано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, який є документом, що не встановлює вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а здійснює фіксацію певних обставин, що можуть вказувати на вчинення особою діяння з ознаками адміністративного правопорушення. Також патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, чи органом досудового розслідування і не було визнано дії працівників поліції протиправними. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є свідченням незаконності дії працівників патрульної поліції, та підставою для відшкодування моральної шкоди. Також позивач не довів наявність моральної шкоди, а розмір заявлений позивачем не відповідає вимогам розумності і справедливості. Тому просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов і просить з мотивів та підстав викладених у відзиві на позов, відмовити у задоволенні позову. Представником відповідача Державної казначейської служби України подано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що Державна казначейська служба України вважає заявлені позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, слід відмовити у їх задоволенні, оскільки вказані вимоги є не обґрунтованими, факт понесення моральної шкоди, на яку посилається позивач у позовній заяві не підтверджений жодними доказами, не підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку із життєвими обставинами, які сталися у позивача за його твердженням із діями посадових осіб поліції. У судове засідання представник відповідача підтримав відзив на позов і просить з мотивів та підстав викладених у відзиві на позов, відмовити у задоволенні позову. Позивачем подано відповідь на відзиви відповідачів в якому зазначив, що моральна шкода, яка заподіяна позивачу полягала у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього під час складання протоколу та винесення постанови. А також складання адміністративних протоколів є притягненням до адміністративної відповідальності і підставою для стягнення моральної шкоди. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серія ГП № 139092 від 07.05.2020 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серія ГП № 139093 від 07.05.2020 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2020 року, справа №607/7867/20, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , за ст. 44-3, 185 КУпАП направити до Управління патрульної комісії в Тернопільської області Департаменту патрульної комісії в Тернопільської області для належного оформлення. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2020 року, справа №607/7867/20, провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 44-3, 185 КУпАП, закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він зазнав моральні страждання внаслідок щоденних думок та спогадів про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; душевні хвилювання у зв`язку з незаконними діями працівників патрульної поліції; невизначеністю, що змусило його до необхідності змін в організації його життя з метою знаходження часу та можливостей для тривалого захисту порушеного права шляхом неодноразових звернень за захистом своїх прав до суду, скаргами в вищестоящі органи, зверненням за правою допомогою до адвоката; постійне напруження у зв`язку з пережитою ситуацією; постійне пояснення знайомим та друзям щодо даного притягнення до адміністративної відповідальності, виправдовування; тривалість відвідування судових засідань, які були для нього значним випробуванням (4 судових засідань); погіршення ставлення до працівників патрульної поліції, погіршенням іміджу працівників патрульної поліції в очах позивача та його адміністративним затримання, яке тривало більше 5 годин. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що її чоловіка [PERSON] було затримано працівниками поліції на декілька годин. Внаслідок їх дій в нього змінилося ставлення до працівників поліції, були негативні переживання, декілька разів був в суді з приводу даної справи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він був присутній при затриманні працівниками поліції громадянина [PERSON] . На його думку, дії працівників поліції щодо нього були неправомірні, оскільки вони не хотіли слухати його пояснення. [PERSON] був розчарований дійми працівників поліції. Суд не погоджується з аргументами позивача про заподіяну йому шкоду, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно доводів позивача моральна шкода полягає в моральних фізичних стражданнях, які внесли негативні зміни у його життя, зокрема, щоденних думок та спогадів про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; душевні хвилювання у зв`язку з незаконними діями працівників патрульної поліції; невизначеністю, що змусило його до необхідності змін в організації його життя з метою знаходження часу та можливостей для тривалого захисту порушеного права шляхом неодноразових звернень за захистом своїх прав до суду, скаргами в вищестоящі органи, зверненням за правою допомогою до адвоката; постійне напруження у зв`язку з пережитою ситуацією; постійне пояснення знайомим та друзям щодо даного притягнення до адміністративної відповідальності, виправдовування; тривалість відвідування судових засідань, які були для нього значним випробуванням (4 судових засідань); погіршення ставлення до працівників патрульної поліції, погіршенням іміджу працівників патрульної поліції в очах позивача та його адміністративним затримання, яке тривало більше 5 годин. Позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, зокрема не доведено, що він зазнав душевних страждань (переживань, хвилювань) чи реабілітації, завдання шкоди діловій репутації із підстав, які зазначені у позові. При цьому, судом провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 44-3, 185 КУпАП, закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, з підстав порушення процедури складання протоколів про адміністративне правопорушення серії ГП №139092 від 07.05.2020 та серії ГП №139093 від 07.05.2020. Тому суд зазначає, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовує чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності працівників поліції, саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Сам лише факт хвилювання позивача не є належним доказом її втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під судом, при настанні інших негативних наслідків. Позивач не довів належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed