Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду та просив встановити йому додатковий строк 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивував позов тим, що [INFO] померла мати [PERSON] . Згідно заповіту посвідченого Кононенко Л. А., секретарем виконкому Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 17 вересня 1997 року за реєстровим № 17 його мати разом з відповідачами являлася спадкоємцями після смерті [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , внаслідок чого відбулося відкриття спадщини після її смерті за адресою її останнього місця проживання в Кагарлицькому районі Київської області. В межах шестимісячного строку він зі своїм батьком [PERSON] звернувся до Кагарлицької районної держаної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за правом представлення (так як його мати являється рідною донькою [PERSON] ). Проте нотаріус помилково повідомив, що спадкоємцями після смерті [PERSON] можуть бути виключно особи зазначені в заповіті (відповідачі у даній справі), в зв`язку з цим заяву про прийняття спадщини прийнято не було, тому ми не змогли скористатися даним правом у встановлений законом строк. У жовтні 2020 року його тітка [PERSON] звернулася до юриста з пакетом правовстановлюючих документів на спадкове майно і після їх вивчення їй було повідомлено, що позивач як син спадкоємця, який помер до відкриття спадщини, може прийняти спадщину за правом представлення. Про даний факт тітка невідкладно повідомила його. Таким чином позивач не зміг вчасно прийняти спадщину внаслідок об`єктивних перешкод, а саме надання йому помилкового роз`яснення особою уповноваженою на ведення спадкової справи стосовно відсутності у нього права на прийняття спадщини. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. З ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Руденко О.В. позов підтримав та просив задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Степаніщева В.В. в судовому засіданні позов не визнали. Подано відзив в якому пояснили, що позов є надуманим, безпідставним та необґрунтованим. 17 .09.1997 року [PERSON] , баба позивача , склала заповіт на ім`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] та матір позивача, [PERSON] . [INFO] мати позивача, [PERSON] померла. [INFO] померла баба позивача, [PERSON] , а [PERSON] - мати . Позивач [PERSON] вводить суд в оману і говорить не правду, оскільки він сам особисто не звертався до нотаріуса Кагарлицької державної нотаріально контори в шестимісячний строк, як це передбачено статтею 1270 ЦК України. 08 листопада 2018 року відповідач [PERSON] , зі своєю дружиною [PERSON] приїхали до нотаріусу Кагарлицької державної контори Грачової Л.І. туди ж приїхали відповідач по справі [PERSON] разом з батьком позивача, [PERSON] , з метою подати заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Перед входом до кабінету нотаріуса , помічник нотаріуса запитав у них мету їхнього візиту до нотаріуса . Відповідачка [PERSON] пояснила, що вона та [PERSON] хочуть подати заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Помічник вислухавши її сказав, що [PERSON] не має права на подачу заяви про прийняття спадщини, але їм необхідно зайти в кабінет до нотаріуса і вона все їм чітко пояснить законодавство . Цю розмову в коридорі чув відповідач [PERSON] та його дружина, але вони в розмову не втручалися, оскільки між відповідачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] на протязі багатьох років тривають дуже не приязні стосунки . Коли всі вони зайшли в кабінет до нотаріуса, нотаріус також пояснила [PERSON] , що він не має права подавати заяву про прийняття спадщини , оскільки він не є спадкоємцем після смерті [PERSON] , а на це право мають лише діти померлої спадкоємниці, яка записана в заповіті, тобто син [PERSON] - позивач по справі. [PERSON] сильно розсердився, закричав на [PERSON] , що навіщо тоді вона його привезла до нотаріуса і вийшов з кабінету. А відповідачі [PERSON] та [PERSON] написали заяви про прийняття спадщини за заповітом . Позивач [PERSON] зовсім не був зацікавлений і не мав бажання подавати заяву про прийняття спадщини за правом представлення , після своєї матері , у відповідності до ст. 1266 ЦК України . Про це стверджує той факт, що до закінчення шестимісячного строку з листопада 2018 року, коли його батько намагався подати заяву про прийняття спадщини і коли батькові стало відомо, що він на це права не має, а має його син, [PERSON] та повідомив його про це, у позивача справі , було більше чотирьох місяців, для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки строк закінчувався 03.03.2019 року. А тому стверджувати позивачу , що нотаріус помилково повідомила , що спадкоємцями після смерті [PERSON] можуть бути виключно особи зазначені в заповіті (відповідачі по справі) в зв`язку з цим заяву про прийняття спадщини прийнято не було, являється виключно не коректно. Відповідач [PERSON] попросила позивача звернутись до суду з цим позовом, так як в суді є спір між [PERSON] і [PERSON] про розподіл двох земельних ділянок і домоволодіння та пообіцяла сплатить грошові кошти за його долю в спадковому майні при задоволенні позову про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини і тоді отримає долю в спадковому майні 2/3 частки. Відповідач [PERSON] пояснила , що позов визнає. В межах шестимісячного строку позивач зі своїм батьком [PERSON] звернувся до Кагарлицької районної держаної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте нотаріус помилково повідомив, що спадкоємцями після смерті [PERSON] можуть бути виключно особи зазначені в заповіті Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] яка є рідною дочкою [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого Кононенко Л. А., секретарем виконкому Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 17 вересня 1997 року за реєстровим № 17 спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно своїм дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , внаслідок чого відбулося відкриття спадщини після її смерті за адресою її останнього місця проживання в Кагарлицькому районі Київської області. На час смерті вона проживала одна по адресі реєстрації місця проживання в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови Черняхівської сільської ради від 31.10.2018 року. 8.11.2018 року [PERSON] і [PERSON] подали заяви в Кагарлицьку районну державну нотаріальну контору Київської області про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] 31.07.2019 року [PERSON] і [PERSON] подали заяви в Кагарлицьку районну державну нотаріальну контору Київської області спільну заяву про наявність спадкових чотирьох земельних ділянок і домоволодіння і просили видати їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно , так як прийняли спадщину а [PERSON] в установлений законом строк не прийняв спадщини. 31.07.2019 року [PERSON] і [PERSON] отримали кожен свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку спадкових чотирьох земельних ділянок і домоволодіння. Ухвалою судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. від 7 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку і земельної ділянки та ухвалою суду від 6.11.2020 року призначено судову будівельно - технічну та земельно - технічну експертизу про поділ в натурі житлового будинку двох земельних ділянок. Відповідно до ст. 34 ч.1 п.4 ЗУ « Про нотаріат « нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 50 ЗУ « Про нотаріат « нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року ( з послідуючими змінами передбачено слідуюче ) : Розділ 1 . Загальні положення . Глава 13 . Відмова у вчиненні нотаріальної дії . 1. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. 2. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. 3. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Глава 14. Оскарження нотаріальної дії або відмова у вчиненні нотаріальної дії. 1. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. 2. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Розділ 2. Порядок вчинення окремих нотаріальних дій. Глава 10. Видача свідоцтв про право на спадщину. П.3. Прийняття спадщини або відмова від її прийняття. П. 3.11. Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців, кредиторів) також реєструються у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються дата і час їх надходження та номер спадкової справи. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до ст.1266 ч.1 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ч.1 ЦК України , якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України , позивач який знав про наявність заповіту протягом строку 6 місяців з для відкриття спадщини і що він є спадкоємцем за правом представлення, не довів належними і допустимими доказами обставин на які посилався , що звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини , так як не клопотав про допит в якості свідка нотаріуса, незважаючи на роз`яснення суду, або не надав суду письмового викладу причин відмови нотаріусом зареєструвати у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ заяви позивача про прийняття спадщини . Покази відповідача [PERSON] в якості свідка і свідка [PERSON] про те, що нотаріус помилково повідомила позивача, що він не має прав спадкування не є допустимим доказом відповідно до ст. 90 ч.2 ЦПК України, так як показання свідків ґрунтується на повідомленні нотаріуса який повинен бути допитаний і є така можливість , але позивач не заявляв такого клопотання. Також в матеріалах спадкової справи є заява [PERSON] , що позивач спадщини не прийняв. Позивач посилається на постанову ВС від 21.09.2020 року в справі №130/2517/18, але у вказаній справі було встановлено інші обставини, а саме , що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних причин, зокрема у зв`язку з необізнаністю спадкоємця про наявність заповіту. Крім того, державний нотаріус, встановивши наявність заповіту, не вчинила жодних дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, не зробила виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у газеті. А справа , що розглядається обґрунтовується тим, що позивач знав про наявність заповіту протягом строку 6 місяців з дня відкриття спадщини і що він є спадкоємцем за правом представлення і в заявах про прийняття спадщини [PERSON] і [PERSON] не вказували про особу позивача і тому не доведено, що нотаріусу було відомо про позивача. Позивачем не доведено, що у нього були об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини яким є день спадкодавця. Тому в задоволенні позову відмовити повністю.

Outcome: dismissed