Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод у побаченнях та спілкуванні зі своїми неповнолітніми дітьми - сином [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] ; визначити наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми - сином [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] : з 10.00 години ранку кожної суботи по 10 год. 00 хв. ранку неділі (щорічно) або з 10 год. 00 хв. ранку кожної неділі по 08 год. 00 хв. ранку понеділка (щорічно) шляхом перебування дітей за місцем проживання батька (без присутності матері) з правом відвідування в зазначені часи культурно - масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади з обов`язком для батька відвести дітей у понеділок, в разі, якщо це робочий день до шкільного закладу, з врахуванням здоров`я дітей; з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. кожного вівторка та четверга кожного тижня (щорічно) без присутності матері, з правом відвідування в зазначені часи культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, якщо це не перешкоджає відвідуванню спортивних та інших секцій, з врахуванням здоров`я дітей; під час перебування у відрядженні матері та її відпочинку за кордоном, у разі якщо діти не відпочивають разом з матір`ю, шляхом перебування дітей за місцем проживання батька з правом відвідування в зазначені часи культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, з врахуванням здоров`я дітей; у дні народження дітей (парні роки) - повний день з 10 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. наступного дня, в разі якщо наступний день - вихідний та до 08 год. 00 хв., якщо наступний день робочий з обов`язком батька відвезти до шкільного закладу (без присутності матері), з правом відвідування в зазначені часи культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, якщо це не перешкоджає відвідуванню школи, спортивних та інших секцій, з врахуванням здоров`я дітей; місце побачень можливе, зокрема, за місцем проживання батька, бабусі та дідуся з боку батька; на дні народження батьків батька - [INFO] та [INFO] (щорічно) - у період з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з правом відвідування в зазначені часи культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, якщо це не перешкоджає відвідуванню школи, спортивних та інших секцій, з врахуванням здоров`я дітей; місце побачення - за місцем святкування, у тому числі, за місцем проживання родичів та/або батька, на день народження батька - [INFO] (щорічно) - у період з 09 год. 00 хв. о 18 год. 00 хв. з можливістю залишитися на ночівлю у батька за місцем його проживання, з правом відвідування в зазначені часи культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, якщо це не перешкоджає відвідуванню школи, спортивних та інших секцій, з врахуванням здоров`я дітей; місце побачення - за місцем святкування, у тому числі, за місцем проживання родичів та/або батька; необмежене спілкування з сином та донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичною спілкування між батьком та дітьми. безперешкодно відвідувати дітей батьку, батькам батька у дні народження дітей, під час хвороби дітей, під час проведення будь-яких шкільних/навчальних та позашкільних заходів, гуртків та спортивних секції, які проводяться за участю дітей, або для забезпечення їх інтересів; спільний відпочинок з батьком, батьками батька у літній та зимовий період, зокрема, у санаторно-курортних закладах та інших місцях оздоровлення (без присутності матері) у парні тижні канікул дітей, з врахуванням здоров`я дітей. Вимоги позову мотивовані тим, що 23 грудня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 01 квітня 2019 року по справі №524/536/18 шлюб було розірвано, визначено місце проживання дітей з разом з матір`ю [PERSON] Автозаводським районним судом міста Кременчука 14 травня 2018 року було видано судовий наказ по справі №524/1679/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19 березня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] вказує, що він стабільно сплачує аліменти у розмірі, визначеному судом, не ухиляється від утримання дітей. Однак, поряд із тим, що він сумлінно та добровільно виконує покладені на нього обов`язки по утриманню дітей, відповідач [PERSON] перешкоджає його побаченням з сином та донькою, штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з дітьми. Також позивачу стало відомо про намір [PERSON] переїхати на постійне місце проживання до Польщі та вказані обставини позбавлять позивача будь - якого спілкування з дітьми. За таких обставин, на думку позивача, перешкоджаючи йому у спілкуванні з дітьми, відповідач порушує права дітей на нормальний розвиток, що включає підтримання регулярних відносин з батьком та, відповідно, порушуються його права на спілкуванні з сином та донькою, що також виключає можливість належним чином виконувати свій обов`язок щодо виховання дітей, передбачений також законодавчо, а саме статтями 141, 153, 157 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що графік його робочого часу дозволяє бачитися з дітьми щодня, приймати участь у їхньому вихованні, однак його спроби домовитися з [PERSON] про визначення часу побачень з дітьми виявилися безуспішними. За викладених обставин, оскільки в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, позивач і вимушений звернутись до суду із даним позовом та просити суд встановити запропонований ним спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 серпня 2020 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалами Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2020 року, від 03 листопада 2020 року, від 30 листопада 2020 року, від 11 січня 2021 року, від 27 січня 2021 року було визначено проводити судові засідання в режимі відеоконференції з участю представника позивача. Позивач [PERSON] та його представники - адвокати Бідюк Я.В., Близнюк І.В. та Бабенко С.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладенні в позові обставини, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники - адвокати Маслова О.С., Стрижак С.В., Кінаш Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечуючи проти можливостві відповідача приймати участь у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, однак заперечували проти встановлення саме запропонованих відповідачем способів його спілкування з дітьми з тих підстав, що вони не в повній мірі відповідають інтересам дітей. Щодо позовних вимог в частині усунення перешкод у спілкуванні з дітьми сторона відповідача заперечувала, оскільки позивач не створює перешкод у спілкуванні батька з дітьми та його участі у вихованні дітей. Також позивач та її представники заперечували проти вимоги щодо визначення участі у спілкуванні з дітьми бабусі та дідуся з тих підстав, що останні особисто такі вимоги не заявляли, вони не є учасниками справи. Представник третьої особи, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування - Таценюк С.П., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд ухвалити рішення у відповідності до висновку органу опіки та піклування щодо визначення способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його предстаників - адвокатів Бідюк Я.В., Близнюк І.В. та Бабенко С.С., пояснення відповідача [PERSON] та її представників - адвокатів Маслової О.С., Стрижак С.В., Кінаш Т.В., приймаючи до уваги думку представника третьої особи, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування - [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши надані докази по справі, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому 23 грудня 2006 року у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ за актовим записом №1225 шлюбі, що вбачається зі свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23 грудня 2006 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 2007 року Автозаводським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07 червня 2013 року Автозаводським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. 14 травня 2018 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області по справі №524/1679/18 видано суловий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 19 березня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконаче провадження з виконання вказаного судового наказу здійснюється Автозаводським відділом ДВС міста Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, що вбачається із постанови від 21 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №56432743. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2019 року по справі №524/536/18 шлюб, зареєстрований 23 грудня 2006 року у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ за актовим записом №1225 між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно наявних письмових матеріалів справи, позивач [PERSON] працює у ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» з 07 листопада 2019 року на посаді начальника відділу реалізації продукції на експорт, що вбачається із довідки від 02 червня 2020 року за вих.№51.1-24/225. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стаття 153 Сімейного кодексу України встановлює, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно положень статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 24 квітня 2001 року встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із положеннями частини 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 24 квітня 2001 року, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 24 квітня 2001 року, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено? що договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, відповідно до частини 4 статті 157 Сімейного кодексу України, між батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не укладено. Згідно із частиною 1 статті 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 24 квітня 2001 року, у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Таким чином, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не дійшли згоди щодо виконання ними батьківських обов`язків в частині способів участі батька у вихованні спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з наявних письмових матеріалів справи, позивач 23 липня 2020 року звернувся до Служби у справах дітей із відповідною заявою про визначення графіку його спілкування з дітьми. При вирішенні питання щодо способів участі батька [PERSON] у вихованні дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , суд виходить із принципів статей 3, 9 Конвенції про права дитини, ратифіковано Постановою Верховної ради України за номером 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, якими встановлено, що в усіх діях щодо дітей, зокрема, судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; принцип поваги до права дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. Згідно із частиною 2 статті 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування; в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи; під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом досліджено та прийнято до уваги при вирішенні питання щодо визначення способів участі позивача у спілкуванні та його вихованні дітей, рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1591 від 16 жовтня 2020 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] », яким визначено наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми позивача [PERSON] : - кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. неділі шляхом перебування дітей за місцем проживання батька (без присутності матері) з правом відвідування дітьми в зазначені часи культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - кожного вівторка та четверга з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. (без присутності матері), з правом відвідування дітьми культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - у дні народження дітей (парні роки) - повний день з 10 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. наступного дня, у разі, якщо наступний день - вихідний, та до 08 год. 00 хв., якщо наступний день - робочий з обов`язком батька відвезти дітей до навчального закладу (без присутності матері), з правом відвідування дітьми культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - на дні народження батьів батька - 18 квітня та 10 липня (щорічно) у період з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., якщо це не перешкоджає відвідуванню дітьми навчального закладу, спортивних та інших секцій, з урахуванням їх інтересів та стану злоров`я; - на день народження батька [INFO] (щорічно) у період з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., з можливістю залишатися на ночівлю у батька за місцем його проживання, з правом відвідування в зазначені часи культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів, якщо це не заважає відвідуванню дітьми навчального закладу, спортивних та інших секцій, з урахуванням стану здоров`я здоров`я; - під час перебування у відрядженні матері та її відпочинку за кордоном, у разі, якщо діти не відпочивають разом з матір`ю, шляхом перебування дітей за місцем проживання батька з правом відвідування дітьми в зазначені часи культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів, з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; - безперешкодно відвідувати дітей батьком, батькам батька у дні народження дітей під час хвороби дітей, під час проведення будь - яких шкільних/навчальних та позашкільних заходів, гуртків та спортивних секцій, які проводяться за участю дітей або для забезпечення їх інтересів; - спільний відпочинок з батьком, батьками батька у літній та зимовий період, зокрема, у санаторно - курортних закладах та інших місцях оздоровлення (без присутності матері) у другу половину канікул дітей, з урахування їх стану здоров`я. Суд зазначає, що зі змісту наданих суду письмових доказів, зокрема, Витягу з протоколу №37 від 16 вересня 2020 року, вбачається, що строни [PERSON] та [PERSON] були присутні на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 16 вересня 2020 року, вони надавали пояснення щодо питання участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, за якими позивач [PERSON] підтримав запропонований ним спосіб участі у спілкуванні та вихованні дітей, відповідач [PERSON] повідомила, що не заперечує проти спілкуівання батька з дітьми у той спосіб, який він пропонує. Також, згідно змісту Висновку служби у справах дітей Крюкіської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації проведено бесіду з дітьми, у ході якої з`ясовано, що вони не заперечують проти спілкування з батьком, але за попередньою домовленістю з ними та у зручний для них час. Суд звертає увагу на те, що позивачем та відповідачем рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1591 від 16 жовтня 2020 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] » на підставі положень статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 24 квітня 2001 року, не оскаржувалось. Зі змісту зазначених вище Висновку служби у справах дітей Крюкіської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Витягу з протоколу №37 від 16 вересня 2020 року, вбачається, що рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1591 від 16 жовтня 2020 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] » ухвалено з дотриманням положень частини 1 статті 158 Сімейного кодексу України, зі змісту якої рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, постановляється на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, а саме на основі наявних досліджених документів, особистого спілкування спеціаліста служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради з позивачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] , а також із дітьми [PERSON] та [PERSON] . Оскільки сторони на час розгляду справи по суті не дійшли згоди щодо способу участі у спілкуванні з дітьми батька та участі останнього у їх вихованні, то суд, визначаючи останній, та розглядаючи спір по суті, приймає до уваги наведенні у рішенні Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1591 від 16 жовтня 2020 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] » висновки, оскільки визначений наведеними вище рішеннями спосіб спілкування позивача з дітьми в цілому відповідає віку останніх та їх інтересам, враховує графік навчального процесу дітей. Суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми: сином [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] : - кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. неділі шляхом перебування дітей за місцем проживання батька (без присутності матері) з правом відвідування дітьми в зазначені часи культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - кожного вівторка та четверга з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. (без присутності матері), правом відвідування дітьми в зазначені часи культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - у дні народження дітей безперешкодно відвідувати дітей батьком протягом усієї доби, з правом відвідування в зазначені часи культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - [INFO] (день народження батька) з 16-30 год. до 20-00 год., якщо припадає на будній день та з 10-00 год. до 19-00 год., якщо припадає на вихідний день, з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - під час перебування у відрядженні матері та її відпочинку за кордоном, у разі, якщо діти не відпочивають разом з матір`ю, шляхом перебування дітей за місцем проживання батька з правом відвідування дітьми в зазначені часи культурно - масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів, з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; - безперешкодно відвідувати дітей батьком під час хвороби дітей, під час проведення будь - яких шкільних/навчальних та позашкільних заходів, гуртків та спортивних секцій, які проводяться за участю дітей або для забезпечення їх інтересів; - у літній період з 01 червня по 31 серпня кожного року тривалістю 14 календарних днів для спільного відпочинку окремо з кожною дитиною або одночасно з обома дітьми , з урахуванням режиму дня дітей та стану їх здоров`я без присутності матері. Водночас, щодо позовних вимог [PERSON] в частині визначення способу участі у спілкуванні з дітьми його батьків (бабусі та дідуся дітей) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно положень статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні; батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Стаття 263 Сімейного кодексу України встановлює, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Тобто, з аналізу зазначених вище положень чинного законодавства вбачається, що питання участі бабусі та дідуся у спілкуванні з дітьми має вирішуватись за їх особистим зверненням чи через їх представників до суду. Приймаючи до уваги той факт, що батьки позивача [PERSON] (бабуся та дідусь дітей) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до суду із вимогами щодо встановлення способу участі у спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до суду не звертались, вони не є учасниками даної справи, відтак вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки стосуються прав третіх осіб та в межах приписів статті 13 Цивільного процесуального кодексу України судом не можуть бути розглянуті. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачу у побаченнях та спілкуванні з дітьми, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до частини 3 статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В обгрунтування твердження позивача щодо створення з боку відповідача [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми, стороною позивача надано суду відеозапис, на якому зафіксована подія спілкування позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] присутності працівників поліції щодо надання нею дитини - доньки [PERSON] батьку з метою спільної прогулянки останніх без присутності матері. Зі змісту вказаного відеозапису вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечувала проти проведення спільного часу батька з дитиною, водночас виявила бажання щодо і її участі в прогулянці, проти чого заперечував позивач. Суд вважає, що вказаний відеозапис свідчить про одиничний конфлікт, який стався між сторонами з приводу спілкування батька з дитиною без присутності матері останньої, водночас інших доказів, які можуть свідчити про систематичне чинення відповідачем перешкод батьку [PERSON] у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суду не надано. В судовому засіданні надали пояснення свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили лише факт існування неприязних стосунків між [PERSON] та [PERSON] як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Щодо негативного впливу батька на дітей під час їх спілкування або чинення перешкод відповідачкою, свідки покази не надали, оскільки всі ці події відбувались зі слів дітей, прямими очевидцями чинення перешкод відповідачем у спілкуванні батька з дітьми свідки не були. Таким чином, аналізуючи надані стороною позивача докази у вигляді відеозапису, заявлений позивачем факт чинення йому перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні не знайшов свого підтвердження, оскільки не підтверджений жодними належними, достовірними та достатніми в розумінні статей 77, 79 та 80 Цивільного процесуального кодексу України, доказами, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову [PERSON] в цій частині. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Відповідно до положень пункту 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. За викладених обставин, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати, понесені ними на оплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial