Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 22.07.2013р. між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №04. Зазначає, що від даного шлюбу у них дітей не має. Покликається на те, що спільне життя з відповідачкою [PERSON] не склалося через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на шлюб, сім`ю, в результаті чого між ними (сторонами) постійно виникають конфлікти. Стверджує, що намагався зберегти сім`ю, однак такі наміри не дали жодних результатів, оскільки відповідачка не проявляла жодних зусиль для налагодження їхніх сімейних відносин. Залишатися надалі у такому шлюбі не бажає, примирення між ними неможливе, а тому просить суд розірвати шлюб між ним, позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю і просить розірвати даний шлюб та розглянути справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, а подала через канцелярію суду заяву, в якій вказала, що вони (сторони) протягом наданого їм судом терміну на примирення так і не знайшли спільної мови та не примирились, а тому визнає позов повністю і просить суд справу розглянути у її відсутності. Ухвалою судді від 30.06.2020р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 04.09.2020р. подружжю надано строк три місяці для примирення. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 14.12.2020р. поновлено провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 22.07.2013р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №04. Від даного шлюбу в сторін дітей не має. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються, між ними відсутнє взаєморозуміння, за термін наданий судом на примирення сторони не помирились, позивач [PERSON] не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2013 року, копіями сторінок паспортів сторін та іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, виходячи з фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність у сторін дітей, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення та враховуючи інші обставини життя подружжя, з урахуванням наданого судом терміну на примирення та тривалого періоду часу, який пройшов з часу звернення з позовом в суд до часу ухвалення судом рішення по суті спору, під час якого сторони не примирились та подальше визнання відповідачкою позовних вимог, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладається у разі задоволення позову на відповідача. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджується поданою ним квитанцією №42776 від 23.06.2020р. (платник: [PERSON] , банк платника: Ощадбанк). Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено, то у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, як вважає суд, з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved