Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів посилаючись на те, що рішенням суду від 25.02.2010 р. з відповідача на її користь на утримання доньки було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, 23.09.2021 р. Зважаючи на зріст індексу інфляції за 6 років, стягнутий розмір аліментів на дитину менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Хоча відповідач, фізична особа підприємець, працює та має постійний дохід, однак аліменти він сплачує не в повному обсязі та має заборгованість, чим не виконує свого батьківського обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Фактично дочку вона утримує сама, дочка [PERSON] перебуває на обліку у лікаря з діагнозом пієлонефрит та потребує підтримуючого лікування, крім того кошти необхідні для розвитку здібностей дитини. Відповідач не погоджується добровільно збільшити розмір аліментів. Просить, змінити розмір аліментів стягнутих рішенням Сєвєродонецького міського суду від 25.02.2010 р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. від всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, 23.09.2021 р. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що хоч він і є фізичною особою підприємцем, його дохід є нерегулярним, доходу від підприємницької діяльності не отримує, на сьогоднішній день його матеріальне становище погіршилося, а тому він не в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09.09.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 6). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить запис в свідоцтві про народження (а.с. 7). З довідки для диспансерного хворого (а.с.20), встановлено, що [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у лікаря з діагнозом гострий пієлонефрит. Згідно довідки (а.с. 10) [PERSON], [INFO] проживає з позивачкою за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 27/42. Згідно довідки, виданої Сєвєродонецьким міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 05.05.2016 р. № 5729/03-50 за гр. [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] існує заборгованість по аліментам станом на 01.04.2016 р. у сумі 823,32 грн. (а.с.21). На підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 2-204/10 від 25.02.2010 р. з відповідача [PERSON], [INFO] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття 23.09.2021 р. На час винесення рішення відповідач мав нерегулярний, мінливий дохід, офіційно не працював, тому розмір аліментів було визначено у твердій грошовій сумі. В даний час відповідач є фізичною особою підприємцем, має постійний заробіток. Тому позивачка просить змінити розмір аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Згідност. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів на дитину підлягає зміні з 400 грн. на 1/4 частину заробітку ( доходу ) відповідача. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved