Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що вона є бабою малолітньої [PERSON] , [INFO] яка народилась у її сина [PERSON] та [PERSON] . З 2016 року батьки малолітньої [PERSON] чинять перешкоди у спілкуванні позивача з онукою. Зазначає, що, вона, має бажання приймати участь у вихованні онуки, проводити з нею більше часу, допомагати матеріально. Однак, через неприязні стосунки з [PERSON] та [PERSON] у неї існують об`єктивні труднощі у можливості бачитися з онукою. Враховуючи вищенаведене, просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , і в її вихованні, зобов`язавши [PERSON] , [PERSON] надати [PERSON] можливість спілкування з [PERSON] , [INFO] щосереди та щонеділі з 12 год. до 17 год., за місцем проживання батьків або за її місцем проживання в присутності батьків онуки. Ухвалою судді від 05.05.2020 відкрито загальне позовне провадження. 07.10.2020 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача на Службу у справах дітей Луцької районної державної адміністрації, а 05.11.2020 на Липинську сільську об`єднану територіальну громаду. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2020 позов задоволено повністю. Ухвалою суду від 07.06.2021 поновлено відповідачу [PERSON] строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заяву задоволено, заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2021 скасовано. Справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 19.08.2021 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації та службу у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради. Ухвалою суд від 01.12.2021 закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав наведених у позові, позивач просила суд залишити за нею судові витрати. Відповідачі позовних вимог не визнали, заперечили щодо задоволення позову, пояснили суду, що між ними та позивачем склалися неприязні стосунки, позивач їх ображає, в судовому порядку позбавила [PERSON] права проживання у квартирі, такі стосунки будуть негативно спливати на виховання та розвиток дитини. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Клопотання про відкладення розгляду справи, пояснення щодо позову від третіх осіб на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є бабою [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами наявні стійкі неприязні відносини, які витікають у конфлікти. Відповідно до витягу з протоколу № 1а-17 від 17.01.2017 року засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради, [PERSON] та [PERSON] чинять перешкоди [PERSON] у спілкуванні з внукою [PERSON] , [INFO] та рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з питанням усунення перешкод, що чиняться батьками у спілкуванні з онукою. Судом встановлено, що відповідачі разом із донькою проживають у [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-8594/02 від 18.11.2021 визначено за недоцільне участь баби [PERSON] у вихованні онуки [PERSON] , [INFO] . Суд не приймає до уваги висновок Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-8594/02 від 18.11.2021, оскільки наявність між сторонами багаторічного конфлікту та стійких неприязних відносин між батьками [PERSON] , [INFO] та її бабою, не є підставою для обмеження прав останньої у спілкуванні з онукою. Такий висновок щодо правовідносин, які склалися, міститься у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 317/206/20 (провадження № 61-14781св20). Крім цього, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач має негативний вплив на онуку, з якою як пояснила в судовому засіданні позивач, вона жодного разу не бачилась. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, з метою дотримання розумного балансу інтересів між сторонами та онукою, суд дійшов висновку, що визначивши спосіб участі баби у вихованні [PERSON] , [INFO] , буде дотримано важливий фактор у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] та участі в її вихованні. Зобов`язати [PERSON] та [PERSON] надати можливість [PERSON] спілкуватися з онукою [PERSON] , [INFO] , щонеділі з 12 години до 17 години, за місцем фактичного проживання її батьків [PERSON] та [PERSON] в присутності батьків [PERSON] або [PERSON] . Разом з тим, суд відмовляє у спілкуванні з онукою щосереди з 12 години до 17 години за місцем проживання позивача у зв`язку з безпідставністю. На підставі ст. ст. 2, 5, ч.3 ст.12, ст.ст. 259, 263-268, 354 ЦПК України,

Outcome: partial