Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить визнати за нею, [PERSON], право на земельну частку (пай) вартістю 175587,08 грн., в розмірі 9,77 умовних кадастрових гектарах рівному для всіх членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Новопсковського району Луганської області. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що вона починаючи з 1977 року була членом колишнього колгоспу ім. Шевченко Новопсковського району Луганської області. У 1995 році колгосп ім. Шевченко було перетворено в КСП ім. Шевченко, у тому ж році було переведено паювання земель КСП ім. Шевченко між його членами, 27 січня 1995 року КСП ім. Шевченко був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ №000127, та надано дозвіл членам колгоспу на виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) площею 9,77 умовних кадастрових гектарів, нормативною грошовою вартістю 175587,08 грн. Рішенням загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Новопсковського району Луганської області вона була внесена до списку осіб членів даного КСП, які мають право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). У серпні 2017 року вона звернулась до Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, де їй стало відомо, що на дату видачі Деержавного акту на право колективної власності на землю вона була членом колективного сільськогосподарського підприємства та внесена у списки до державного акту. Отже, оскільки вона була членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Новопсковського району Луганської області на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю, то право на земельну частку (пай) виникло з моменту включення її до списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю, але по невідомим їй причинам, вона до теперішнього часу не отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) та позбавлена права на отримання земельної частки (паю), тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник позивача [PERSON] 12 грудня 2017 року надала до суду пояснення на заперечення проти позову, де зазначила, що не вважає пропущеним строк звернення до суду, оскільки про порушення свого права дізналась лише в серпні 2017 року. Позивач не мала обєктивної можливості дізнатися про порушення свого права, оскільки при звільненні з колгоспу її повідомили, що зі списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) вона виключена, через те, що була звільнена з колгоспу. У зв'язку з чим вона просить суд: визнати причини пропуску [PERSON] строку для звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) поважними та поновити даний строк; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 9,65 умовних кадастрових гектарів, грошовою вартістю 193561,72 грн. із урахуванням коефіцієнту індексації 4,796 станом на 01.01.2017 із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченко» Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області; зобовязати Новопсковську районну державну адміністрацію Луганської області видати розпорядження про надання [PERSON] дозволу на виділення земельної частки (паю) розміром 9,65 умовних кадастрових гектари грошовою вартістю 193561,72 грн. із урахуванням коефіцієнту сільськогосподарського підприємства «Шевченко» Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами [PERSON] Новопсковська районна державна адміністрація не згодна, тому що позивачем пропущений строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника, рішення просить винести на розсуд суду. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до паспорту громадянина України серії ЕК №683073 виданого 29 грудня 1997 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, позивач [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що позивач з 15.04.1977 по 01.02.1993 року була членом колгоспу імені Шевченко Новопсковського району Луганської області, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника № 201, виданою 20 квітня 1977 року колгоспом імені Шевченко на імя «Журавлёва Надежда Петровна» (російською мовою), [INFO]. [PERSON] внесена в списки, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю, що підтверджується довідкою Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області виданою 27 вересня 2017 року за №1089/109-17 та Державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ №000127 виданого Новопсковською районною радою народних депутатів 27 січня 1995 року по колгоспу ім. Шевченка. Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ №000127 він виданий Новопсковською районною радою народних депутатів 27 січня 1995 року по колгоспу імені Шевченка Новопсковського району Луганської області. Статтею 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~передбачено, що земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Як вбачається із абз. 3\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно\~статті 23 Земельного кодексу України\~(в редакції станом на січень 1995 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. У відповідності до пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктами 4-6 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто, таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) Державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі Державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Як вбачається з матеріалів справи Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ №000127, виданий 27 січня 1995 року Новопсковською районною радою народних депутатів, а відповідно до трудової книжки колгоспника №201 виданої 20.04.1977 позивач [PERSON] виведена з членів колгоспу імені Шевченко Новопсковського району Луганської області, у зв'язку з тим, що припинила працю в колгоспі за власною ініціативою з 01 лютого 1993 року. Суд приходить до висновку, що позивачем, [PERSON], належними та допустимими доказами не доведено членство в колгоспі імені Шевченка Новопсковського району Луганської області на час передачі колгоспу Державного акту, що є необхідною умовою для отримання земельної частки (пай), а відтак, у останньої відсутнє таке право, тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову саме з цих підстав. З приводу заперечень представника відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Луганської області щодо пропущення позивачем строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 06 серпня 2014 року (справа № 6-12858св14) та від 27 серпня 2014 року (справа № 6-12823св14) зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Отже, строк позовної давності, згідно законодавства, починає перебіг, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушене право. Позивач дізналась про порушення своїх прав лише в серпні 2017 року, коли звернулась до Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області. У судовому засіданні встановлено, що саме з цією дати у позивача почався перебіг строку позовної давності, а тому вважати строк позовної давності пропущеним не можна. Представником позивача [PERSON] до суду надано пояснення позивача на заперечення проти позову, в якому до змінено вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в частині розміру земельної ділянки та її вартості, та третім пунктом додано вимогу про зобовязання Новопсковську районну державну адміністрацію Луганської області видати розпорядження про надання [PERSON] дозволу на виділення земельної частки (паю). Суд не приймає до уваги зазначені вимоги, оскільки вони викладені без дотримання вимог, передбачених ст. 31 ЦПК України. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, вислухавши сторони, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав відсутністі у позивача права на земельну частку (пай). Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed