Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування записів про обтяження нерухомого майна внесених до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме № 8256874 про обтяження квартири [ADDRESS] та № № 9074203, 9620664, 11706974, 11713412 про обтяження невизначеного майна [PERSON] . В обґрунтування позову вказав, що за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2020 року постановою, б/н, 26.11.2008, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 8256874 ); постановою, б/н, 18.09.2009, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ накладено арешт на невизначене майно, все майно, власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9074203 ); постановою, б/н, 06.03.2008, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ накладено арешт на невизначене майно, все майно, власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9620664 ); постановою, б/н, 11.10.2011, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ ( [PERSON] ) накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 11706974 ); постановою, б/н, 12.10.2011, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ ( [PERSON] ) накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 1: 1713412 ). В листі № 19424/13-20-78/з від 04.02.2020 року зазначено, що на теперішній час надати детальну інформацію стосовно накладених арештів немає можливості, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки. За таких обставин вважає, що рішення суду про скасування записів про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно забезпечить ефективне поновлення в правах. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.03.2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено справу до судового розгляду по суті. 08.04.2020 року за вх. № 8678 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача заперечила проти доводів позовної заяви, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 17.04.2020 року за вх. № 9324 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на викладене в ньому, просила позовні вимоги задовольнити. 02.06.2020 року за вх. № 3860 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.01.2020 року за номером інформаційної довідки 197027859, на квартиру [ADDRESS] власником якої є [PERSON] накладено арешт на підставі постанови б/н від 26.11.2008 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 8256874, а також постановою б/н 18.09.2009 року Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ накладено арешт на невизначене майно, все майно, власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9074203 ); постановою б/н 06.03.2008 року Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ накладено арешт на невизначене майно, все майно, власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9620664 ); постановою б/н 11.10.2011 року Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ ( [PERSON] ) накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 11706974 ); постановою б/н 12.10.2011 року Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ ( [PERSON] ) накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, власник [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 11713412 ) Відповідно до листа начальника Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за № 19424/13.20-28/з від 04.02.2020 року, станом на 04.02.2020 року на виконанні у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення боргів з [PERSON] . Вказано, що на виконанні у відділі перебували виконавчі документи про стягнення з [PERSON] коштів, проте на теперішній час надати детальну інформацію стосовно накладених арештів немає можливості, оскільки строки зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить ти роки. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Наведені вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном,яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами,або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до ч. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Частинами 1 та 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з системного тлумачення статей 16 ЦПК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснень пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у Постановах від 26 вересня 2019 року у справі № 607/3894/17, від 15 травня 2019 року у справі № 335/12353/17. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач обґрунтував свої вимоги тим, що накладення арешту на майно порушує його права як власника, захист якого передбачено ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України. Однак, за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, [PERSON] був стороною виконавчого провадження, а саме боржником, тому його заява про звільнення майна з під арешту повинна розглядатися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed