Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Світлогірської сільської ради Кобеляцького району про визнання права власності на будинок № 22-А по вулиці Набережній в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, зазначивши, що 26 листопада 2013 року рішенням № 452/18 Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для житлової забудови. У 2014 році на виділеній земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок. Після завершення будівництва був виготовлений технічний паспорт та садибний (індивідуальний) житловий будинок, однак у здачі його в експлуатацію [PERSON] архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області відмовлено та зазначено, що дане питання можливо вирішити після вирішення судом питання щодо права власності на зазначену будівлю, а тому позивач прохає суд визнати за ним право власності на будинок № 22-А по вулиці Набережній в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов прохав задовольнити. Представник відповідача, Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву в якій прохав розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, [PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохає суд розглянути справу без його участі. При винесенні рішення покладається на розсуд суду. Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням 46 сесії Світлогірської сільської ради VI скликання № 452/18 від 26.11.2013 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га, що розташована по вулиці Набережній в селі Світлогірське надану для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (землі житлової забудови) (а.с.23). Рішенням виконавчого комітету Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 46/2 від 15.12.2016 року, земельній ділянці, яка належить [PERSON] присвоєно адресний номер: село Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області вулиця Набережна № 22 «А». Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що на земельній ділянці по вулиці Набережній,22А в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області розташований житловий будинок А-2, а-2, навіс Б, огорожа № 1 та замощення І (а.с.18-54). За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Так в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Судом встановлено, що житловий будинок по вулиці Набережній 22 «А» в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області зведений позивачем самовільно, за відсутності документа, що дає право на виконання будівельних робіт. [PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області позивачу відмовлено та повідомлено, що указане домоволодіння потребує прийняття в експлуатацію після визнання права власності у судовому порядку (а.с.57). П.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. За результатами обстеження технічного стану житлового будинку літ. А-2 та навісу літ.Б за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Світлогірьке, вул. Набережня,22А, замовником якого є [PERSON], встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації (а.с.5-17). П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що самочинне будівництво було здійснено позивачем, [PERSON], без передбаченого законом дозволу, проте під час здійснення будівництва були дотримані архітектурні, будівельні, санітарно-гігієнічні норми та норми з пожежної безпеки, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Позивач є користувачем земельної ділянки, на якій розміщений спірний об'єкт будівництва, проте визнати за ним право власності на самочинно збудовані споруди в позасудовому порядку не можливо. За таких обставин, права позивача є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Outcome: approved