Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що згідно з власноруч написаною розпискою від 21 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] зобовязався повернути йому гроші в сумі 10000 грн. у строк до 29 грудня 2014 року й за умови сплати 5 % на місяць за користування цими коштами. Крім того, посилається на те, що цією ж розпискою передбачено, що за прострочення повернення вказаної суми відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 0,5 % в день. Оскільки на день звернення до суду відповідач не повернув йому ці кошти, то позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 28750 грн., з яких: сума основного боргу 10000 грн., проценти за користування коштами за 10 місяців 5000 грн. (10000 грн. х 5 % = 500 грн. за один місяць) та пеню за 275 днів 13750 грн. (10000 грн. х 0,5 % = 50 грн. за 1 день), а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487,2 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав та пояснив, що кошти в сумі 10000 грн. у позивача не позичав, а розписка, на яку той посилається була написана ним під тиском. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст.ст. 1046 - 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму коштів, і такий договір вважається укладеним з моменту передання грошей, а на підтвердження його укладення може бути представлена розписка позичальника. При цьому ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. А згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання, і якщо він прострочив виконання грошового зобовязання, то на вимогу кредитора він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, з наданої позивачем розписки від 21.10.2014 р., яка міститься у справі, вбачається, що за трактор [PERSON] дав [PERSON] 52000 грн. А частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В той же час, оригінал розписки від 21.10.2014 р., згідно якої [PERSON] повинен повернути [PERSON] гроші в сумі 10000 грн., на яку в позовній заяві послався позивач, не була надана ним суду до початку розгляду справи по суті. Відповідно ж до вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться, до початку розгляду справи по суті. Оскільки позивачем не надано суду доказів укладення між ним та відповідачем договору позики на суму 10000 грн., то в задоволенні його позовних вимог про стягнення з [PERSON] боргу на загальну суму 28750 грн., з яких: суми основного боргу 10000 грн., процентів за користування коштами за 10 місяців 5000 грн. та пені за 275 днів 13750 грн. необхідно відмовити за їх необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed