Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства «Чугуївський комунальний комплекс» та Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» про визнання Договору № 7 від 10 березня 2017 року на вилов безпритульних тварин, укладеного між КП «Чугуївський комунальний комплекс» та КП «Центр поводження з тваринами», недійсним та застосування наслідків його недійсності шляхом стягнення з КП «Центр поводження з тваринами» на користь КП «Чугуївський комунальний комплекс» грошових коштів, сплачених на виконання Договору № 7 від 10 березня 2017 року у розмірі 38 552,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що укладення та виконання вищевказаного договору призвело до порушення майнових прав Чугуївської територіальної громади, членом якої є позивач. Через укладення та виконання вищевказаного договору до затриманих в місті Чугуєві тварин здійснено умертвіння на сьомій день з моменту їх затримання. Тобто, передбачена законодавством правова норма утримувати тварин протягом двох місяців, яка покликана захищати майнові права можливих власників затриманих тварин, була порушена. Як наслідок, власники тварин втратили можливість здійснити розшук свого майна, а Чугуївська територіальна громада, на території якої здійснювалось затримання тварин, була незаконно позбавлена своїх речових прав. Також, позивач вказує на те, що укладення та виконання вищевказаного договору призвело до безоплатного обернення майна територіальної громади на користь іншої особи, були порушені норми законодавства, що регулюють перевезення тварин за межі адміністративної території м. Чугуєва, а саме - відсутні передбачені законодавством облікові товарні транспортні документи. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, про що надав письмову заяву. Представник відповідача КП «Чугуївський комунальний комплекс» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини і факти, викладені у раніше поданому відзиві на позов, а саме, те, що позивач не надав належних і допустимих доказів порушення його прав чи прав громади в результаті укладення Договору № 7 від 10 березня 2017 року між КП «Центр поводження з тваринами» та КП «Чугуївський комунальний комплекс», тому, на його думку, позов задоволенню не підлягає. Представник відповідача КП «Центр поводження з тваринами» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав відзив на позовну заяву, в якому послався на необґрунтованість позову, оскільки відповідачі як суб'єкти господарювання мають право укладати угоди на свій розсуд та у спосіб, що не суперечить чинному законодавству України, зазначив про відсутність порушень майнових прав Чугуївської територіальної громади, відсутність у позивача права оспорювання спірного договору. Також, вказав на недоведеність тверджень про відсутність ветеринарних документів на виловлених тварин та про відсутність підстав визнання спірного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 березня 2017 року між Комунальним підприємством «Чугуївський комунальний комплекс» та Комунальним підприємством «Центр поводження з тваринами» укладений Договір № 7, предметом якого є відлов безпритульних тварин (а.с. 17). На виконання вищевказаного договору Відповідач 1 сплатив Відповідачу 2 грошові кошти в розмірі 38 552,00 грн. (а.с. 31-33). Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов'язується за письмовим завданням Замовника протягом визначеного в цьому Договорі строку надати послуги з відлову тварин, з наданням Виконавцю права самостійно визначати подальшу долю тварин відповідно до існуючих нормативних актів, а Замовник зобов'язується оплатити надані послуги. З даного питання позивач звернувся з запитами до КП «Чугуївський комунальний комплекс», КП «Центр поводження з тваринами», Чугуївської міської ради Харківської області, Управління ветеринарної медицини в Чугуївському районі (а.с. 18-21) та отримав відповіді, в яких йдеться про наступне. Згідно відповіді КП «Чугуївський комунальний комплекс» № 04 від 06.03.2018, КП «Чугуївський комунальний комплекс» безпритульних тварин на баланс не приймає; гроші на оплату послуг КП «Центр поводження з тваринами» виділені з бюджету Чугуївської міської ради Харківської області; подальші заходи, які здійснюються КП «Центр поводження з тваринами» щодо безпритульних тварин невідомі; випадки знаходження господарів тварин мали місце, але це питання вирішувалось між господарями тварин та КП «Центр поводження з тваринами» (а.с. 22). Згідно відповіді КП «Центр поводження з тваринами» № 300/0/267-18 від 19.03.2018, запитувана позивачем інформація є комерційною таємницею. Тварини після закінчення терміну утримання протягом семи днів піддаються евтаназії (а.с. 27-28). Згідно відповіді Чугуївської міської ради Харківської області від 12.03.2018, Чугуївська територіальна громада в особі Чугуївської міської ради не приймала у власність ні бездоглядних, ні безпритульних тварин; гроші на оплату послуг КП «Центр поводження з тваринами» виділені з бюджету Чугуївської міської ради Харківської області; заяв з пропозицією здійснити пошук власників безпритульних тварин від КП «Центр поводження з тваринами» або КП «Чугуївський комунальний комплекс» не надходило; до Чугуївської міської ради від КП «Центр поводження з тваринами» заяв щодо прийняття або відмови у прийнятті у власність безпритульних тварин, виловлених на території, що підпорядковується Чугуївській міській раді - не надходило (а.с. 29). Відповідно до ст. 180 Цивільного кодексу України, тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Статтею 335 ЦК України визначено, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу. Відповідно до ст. 340 ЦК України, особа, яка затримала бездоглядну домашню тварину, зобов'язана негайно повідомити про це власника і повернути її. Якщо власник бездоглядної домашньої тварини або місце його перебування невідомі, особа, яка затримала тварину, зобов'язана протягом трьох днів заявити про це органові місцевого самоврядування, який вживає заходів щодо розшуку власника. Згідно зі ст. 341 ЦК України, якщо протягом шести місяців з моменту заявлення про затримання бездоглядної робочої або великої рогатої худоби і протягом двох місяців - щодо інших домашніх тварин не буде виявлено їхнього власника або він не заявить про своє право на них, право власності на ці тварини переходить до особи, у якої вони були на утриманні та в користуванні. У разі відмови особи, у якої бездоглядна домашня тварина була на утриманні та в користуванні, від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якщо протягом двох місяців з моменту заявлення про затримання безпритульної тварини не буде виявлено її власника або він не заявить про своє право на неї, право власності на цю тварину переходить до особи, у якої вона була на утриманні та в користуванні. У разі відмови особи, у якої безпритульна тварина була на утриманні та в користуванні, від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено. Тобто, законодавство передбачає особливий порядок набуття права власності на бездоглядні тварини. Згідно зі ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому (правовий висновок Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року справа № 6-168цс12). Як з'ясовано судом, до затриманих в місті Чугуєві тварин, на виконання спірного договору, здійснено умертвіння на сьомій день з моменту їх затримання. Тобто, передбачена законодавством правова норма утримувати тварин протягом двох місяців, яка покликана захищати майнові права можливих власників затриманих тварин, була порушена. Власники тварин втратили можливість здійснити розшук свого майна, а Чугуївська територіальна громада, на території якої здійснювалось затримання тварин, була незаконно позбавлена своїх речових прав. Відповідно до п. 6 ст. 15 Закону Україні «Про ветеринарну медицину», переміщення не ідентифікованих тварин або тварин без відповідних ідентифікаційних, ветеринарних та інших супровідних документів забороняється. Відповідно до наказу Держкомветмедицини від 15.10.2010 № 439 «Про затвердження Положення про притулок для тварин», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2019 року за № 1016/18311, без проведення карантинування до притулку приймаються домашні тварини на час відсутності їх власника або неможливості певний період утримувати тварину в домашніх умовах за наявності ветеринарних документів. Згідно з вимогами до транспортування тварин, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2011 року № 1402 «Про затвердження Правил транспортування тварин», тварини, яких планується перевезти, перед завантаженням до спеціального транспортного засобу підлягають огляду спеціалістом у галузі ветеринарної медицини з метою їх придатності до перевезення. При цьому, відправник видає перевізникові ветеринарні документи (ветеринарно-санітарний паспорт, ветеринарне свідоцтво) на тварин, які підлягають перевезенню, що додаються до перевізного документа і підтверджують можливість здійснення перевезення. Таким чином, видачі ветеринарних документів для перевезення безпритульних тварин передує процедура їх карантинного огляду. Відповідно до пункту 2.3 Правил заповнення, зберігання, списання ветеринарних документів та вимог до їх обліку, затверджених наказом Мінагрополітики України від 01.08.2014 № 288, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.10.2014 за № 1202/25979, можуть видаватись за 5 днів до відправлення тварин. З наданих до матеріалів справи доказів, вбачається відсутність ідентифікаційних, ветеринарних, товаро-транспортних та інших супровідних документів на тварин. Відповідачі не надали доказів наявності вказаних документів. Окрім спірного договору та актів виконаних робіт, інших встановлених законодавством документів щодо відловлених тварин, до суду не надано. Суд знаходить обґрунтованим те, що КП «Центр поводження з тваринами» порушило норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», що призвело до порушення майнових прав громадян та протиправних дій щодо знищення майна Чугуївської територіальної громади, членом якої є позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України встановлені правові наслідки недійсності правочину, а саме : недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Виходячи з наведеного, суд вважає, що Договір № 7 від 10 березня 2017 року, укладений між КП «Центр поводження з тваринами» та КП «Чугуївський комунальний комплекс», підлягає визнанню недійснім, та застосуванню наслідків його недійсності, а саме: стягненню з КП «Центр поводження з тваринами» на користь КП «Чугуївський комунальний комплекс» грошових коштів, сплачених на виконання Договору № 7 від 10 березня 2017 року в сумі 38 552,00 грн.

Outcome: approved