Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.180-183 СК України доньку [PERSON], [INFO] залишити на проживання з позивачем, стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх дитини, яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, в частині позовних вимог про подальше визначення місця проживання дитини - позов залишити без розгляду, в частині позовних вимог про стягнення аліментів - позов задоволити. Відповідач подав заяву про визнання позову в частині стягнення аліментів у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Ухвалою суду від 26.05.2016 року позов в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини залишений без розгляду. Перевіривши законність визнання позову відповідачем щодо стягнення аліментів, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Сторони перебувають у шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Докази про його розірвання у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не подані. Дитина проживає разом з матір'ю, що стверджується довідкою КП «Комунальник» Овруцької міської ради Житомирської області від 19.04.2016 року № 2480, та знаходиться на її утриманні. Спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від виконання вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі визначеному в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved