Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Ганна Михайлівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] померла мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданим 28.02.1964 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.1964 року. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] . Однак, у свідоцтві про смерть батько зазначений як [PERSON] . Через помилку в написанні однієї літери в прізвищі спадкодавця у свідоцтві про смерть його батька та у свідоцтві про народження (« [PERSON] » замість « [PERSON] »), виникла потреба встановити факт родинних відносин, оскільки від його встановлення залежить реалізація права позивача на спадщину, яка відкрилася після смерті батька, яка належить йому та була фактично прийнятою ним як спадкоємцем за законом першої черги. Та обставина, що позивач є сином померлого [PERSON] , а останній є його батьком, підтверджується також змістом свідоцтва про одруження спадкодавця, де дані про прізвище, місце проживання і по батькові спадкодавця повністю узгоджуються із даними його свідоцтва про народження. Також ці відомості відповідають змісту особового рахунку погосподарської книги с.Рокитне, розділ «Члени сім`ї» за роки, коли його батько спільно проживав з ним, та де чітко зазначено його родинний статус, де позивач значиться як син спадкодавця. Вважає, що є підстави для задоволення позову щодо встановлення факту родинних відносин, від встановлення якого залежить реалізація його права на спадщину, яке виникло у нього із смертю його батька та спадкодавця, який помер [INFO] . Під час перебування у шлюбі батьки, [PERSON] та [PERSON] , побудували у 1965 році житловий будинок разом із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги Рокитнівської сільської ради Рокитнівського району Рівненській області від 17.01.2008 р. № 408, виданою Рокитнівською сільською радою та технічним паспортом на садибний житловий будинок, виготовленим станом на 15.08.2018 р., згідно якого, вбачається що спірний житловий будинок є 1965 року забудови. Оскільки спадкодавець - [PERSON] помер [INFO] , відповідно до положень ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки виданої виконкомом Рокитнівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, на момент смерті [PERSON] , [INFO] , в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , разом з батьками були зареєстровані та проживали їх діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на цілу частку спірного майна зареєстровано 22 липня 2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 січня 2008 року р№ 131 за [PERSON] , незважаючи на наявність інших спадкоємців та відсутність заяв останніх про відмову від спадщини. При оформлені [PERSON] права на спадщину нотаріусом було взято до уваги заяву [PERSON] , який не врахував вищезазначених обставин. Крім того, право розпорядження часткою у майні, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя встановлене законом та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку у спільному майні. Отже при оформленні спадщини нотаріус безпідставно прийняв заяву його матері [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] без відповідних правових підстав оформив право власності на цілу частку спірного домоволодіння. Таким чином, враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги, який зареєстрований та проживав в житловому будинку [ADDRESS] , мав право на спадкування 1/2 частини будинку за вказаною адресою, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, отже фактично прийняв спадщину після смерті батьків. Між тим, його брат [PERSON] також помер [INFO] . Спадкоємцем першої черги після смерті брата є його малолітній син - [PERSON] , [INFO] та який 13.06.2018 року прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Отже, свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 червня 2018 року, яке видане державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак А.М. на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 579, в частині спадкування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS] також підлягає визнанню недійсним та скасуванню, оскільки померлий [PERSON] не набув права власності на цілу частину спірного житлового будинку. Посилаючись на норми ЦК УРСР 1963 року та ЦК України 2003 року, правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 04.04.2011 у справі №3-18гс11, просить: -Встановити факт родинних відносин між [PERSON] , померлим [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановивши, що померлий [PERSON] є його батьком, а він, є його сином відповідно. -Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 січня 2008 року, державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Вітічак А.М. на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 131, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS] . -Визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 червня 2018 року, яке видане державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак А.М. на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 579, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS] . -Визнати за ним право власності на 1/2 частину житловий будинок разом із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 24 липня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У визначений судом строк відзиву на позовну заяву відповідач не подала. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримала з підстав викладених у ньому та доповнила, що позивач постійно проживав у спадковому будинку, продовжував у ньому проживати після смерті батька та доглядати його. Позивач не обмежує права малолітньої дитини [PERSON] на спадкування майна після смерті його батька. Разом з тим, державним нотаріусом при оформленні спадщини після смерті [PERSON] допущено порушення, а саме: не враховано, що позивач постійно проживав зі спадкодавцем на час смерті та продовжував проживати та доглядати спадкове майно після смерті спадкодавця, що свідчить про те, що позивач прийняв спадщину після смерті батька. Більш того, нотаріус безпідставно прийняв до уваги заяву матері про відмову від своєї частки , подану у 2007 році. Через напружені стосунки в родині, позивач став проживати за іншою адресою, але продовжував брату [PERSON] доглядати спадковий будинок. Про видачу нотаріусом оспорюваного свідоцтва про право на спадщину після смерті батька позивачеві не було відомо, про зазначене свідоцтво він довідався після смерті брата, тому посилання відповідача на застосування строків позовної давності вважає безпідставними. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що свідоцтва про право на спадщину видані правильно. Оскільки ніхто інший зі спадкоємців після смерті батька до нотаріуса не звертався, [PERSON] правомірно набув у порядку спадкування право власності на спірний будинок. Більш того, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки з дня смерті батька [PERSON] ( [INFO] ) за прийняттям спадщини не звертався, факту вступу в управління спадщиною не встановлював, претензій щодо спадкування [PERSON] належного [PERSON] майна до липня 2019 року не висловлював. В судовому засіданні свідок [PERSON] , сестра позивача, повідомила, що після смерті матері, у 2012-2013 році, знайшли документи на [PERSON] та дізналися, що спадковий будинок [PERSON] оформив на себе. Відтак, вказана обставина доведена, що про оспорювань свідоцтво позивачу було відомо, а відтак він пропустив трьохрічний строк звернення до суду. Посилаючись на норми статей 256,257,261267 ЦК України просить застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у позові. Також зазначає, що встановлення факту родинних відносин необхідно позивачеві для визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними. У разі відмови у позові в частині визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, відсутні підстави для встановлення юридичного факту, що узгоджується з позицією Верховного Суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] показала суду, що не заперечує проти встановлення факту родинних відносин, інші позовні вимоги не визнає, вважає необґрунтованими. Зазначила, що після смерті батька [PERSON] було два спадкоємці: син [PERSON] та дружина [PERSON] . [PERSON] надав усі документи на оформлення спадщини. Дружина не виявила бажання на видачу свідоцтва у спільному майні подружжя, тому спадщина була оформлена на сина [PERSON] . Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на [PERSON] не перевіряла чи є інші спадкоємці, оскільки у спадковій справі була довідка сільської ради, хто проживав зі спадкодавцем. Після смерті [PERSON] звернулася мама малолітнього [PERSON] - [PERSON] , тому свідоцтво було видане на малолітнього. Вважає, що відсутні підстави для скасування оспорюваних свідоцтв. Просить відмовити у позові. Свідок [PERSON] показала суду, що знає позивача давно, знала його батьків, так як з 1987 року проживали по сусідству. Всі діти жили із батьками. Пізніше [PERSON] одружився та жив разом із сім`єю у батьківському будинку разом із батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] із сім`єю пішов з будинку, оскільки з [PERSON] почалися сварки, який почав приводити в будинок різних жінок. Згодом [PERSON] привів [PERSON] , яка була вагітна та проживала до народження дитини у спірному будинку. Потім [PERSON] помер, зі слів сестри [PERSON] їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] не перебула у шлюбі. Підтверджує, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Свідок [PERSON] показав суду, що позивач знає з дитинства. [PERSON] та [PERSON] проживали разом із батьками. Після смерті батька господарство доглядали дружина [PERSON] . Часто просила його згорати навесні город. Після смерті матері [PERSON] і [PERSON] разом доглядали господарство. Потім [PERSON] почав приводити в будинок різних жінок, тому [PERSON] разом із сім`єю пішов з батьківського будинку. Стверджує, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Свідок [PERSON] показала суду, що є рідною сестрою позивача. Стверджує, що [PERSON] , який помер у 2003 році, є батьком позивача [PERSON] .. За життя батьків брати [PERSON] та [PERSON] жили разом з ними у спірному будинку. Після смерті батька залишалися жити однією сім`єю та допомагали матері по господарству, витрати несла мати. Вона на той час проживала зі своєю сім`єю окремо, чим могла також допомагала матері. Після смерті батька за оформленням спадщини не зверталися, вважали, що будинок буде [PERSON] . Після смерті матері між ними почали виникати сварки, так як [PERSON] почав приводити до будинку різних жінок, а тому [PERSON] із своєю сім`єю пішов проживати у будинок брата [PERSON] . Приблизно через річ після смерті матері, у 2012-2013 році, точної дати не може назвати, вони прибирали в будинку та знайшли документи на [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не оскаржували, на той час їх все влаштовувало. Після смерті [PERSON] виникли суперечки з [PERSON] , тому [PERSON] звернувся до суду. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Частина 1 статті 15 ЦК України вказує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В порядку, встановленому цим Кодексом, кожна особа має право звернутися до суду, за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд також розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та запису акта про народження №30 від 19.04.1979 (а.с.13,123). [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про смерть (а.с.9,10). Згідно довідки Рокитнівської сільської ради №3675/03-10 від 13.06.2019, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] з дня народження по теперішній час (а.с.15). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Аналізуючи вищезазначене та пояснення сторін, суд приходить до висновку, що [PERSON] , який помер [INFO] в с.Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області є батьком позивача [PERSON] , [INFO] . Встановлення вказаного факту, як зазначає представник позивача - адвокат Боярчук Ж.В., необхідно позивачеві для оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] , яку позивача прийняв, лише не зареєстрував, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . В судовому засіданні досліджено спадкову справу № 119, заведену після смерті [PERSON] [INFO] (а.с.71-94). Згідно спадкової справи встановлено, що 17 січня 2008 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька та повідомив, що спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Просить видати йому свідоцтво. Також у заяві вказав, що інших спадкоємців немає (а.с.75). Відповідно до довідки №409 від 17.01.2008, виданої Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області [PERSON] , останній дійсно постійно проживав разом з батьком [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] . Довідка видана для пред`явлення в Державну нотаріальну контору (а.с.79). Спадкова справа містить заяву дружини померлого [PERSON] від 24.12.2007 про відмову від належної їй частини спадкового майна на користь сина [PERSON] . Також, [PERSON] у заяві зазначила, що на видачу свідоцтва на 1/2 частки житлового будинку, як спільне майно подружжя не претендує (а.с.80). Згідно виписки з погосподарської книги с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області №408 від 17.01.2008, виданої Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а.с.81). Інвентаризація та реєстрація житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] не проводилась, що підтверджується повідомленням КП РОБТІ №485 від 02.01.2018 (а.с.82). Відповідно, державним нотаріусом Вітічак А.М. 21 січня 2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] його сину [PERSON] , який проживає в с.Рокитне, Рокитнівського району РІвненської області. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходится в [ADDRESS] (а.с.91). Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в спадковому реєстрі за №131 (а.с.91) Крім того, 13 жовтня 2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] його сину [PERSON] , який проживає в с.Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області. Спадкове майно на яке в указаній частці видане свідоцтво, складається: з грошового внеску з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Рокитнівському відділенні Ощадбанку №10017/0164 Рівненської області на основному рахунку № [NUMBER] , № [NUMBER] , на компенсаційному рахунку [NUMBER], № [NUMBER] , який належав померлому [PERSON] на підставі довідки, виданої вказаним відділенням Ощадбанку 21.08.2008 (а.с.90-92). Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в спадковому реєстрі за №3688 (а.с.93). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19620708 від 22.07.2008 підтверджується, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, право власності на будинок житловий з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на [PERSON] (а.с.17). Разом з тим, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12,97). Відповідно до довідки №7825/03-10 від 02.11.2016, виданої Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, на день смерті [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані але не проживали: син [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] , братова дружина [PERSON] , племінники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і зареєстровані на даний час (а.с.102). Згідно спадкової справи №226/2016, заведеної після смерті [PERSON] [INFO] встановлено, що 20 жовтня 2018 року [PERSON] , діючи від імені малолітнього [PERSON] , [INFO] , подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.96,103). 13 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори в інтересах малолітнього сина [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я малолітнього сина (а.с.108). 13 червня 2018 року державним нотаріусом Рокитнівської державної районної державної нотаріальної контори Витичак Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] , яке зареєстровано в спадковому реєстрі 13.06.2018 за №579 (а.с.117). Згідно статті 529 УК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У частині першій та другій статті 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138цс13 зроблено висновок, що відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються ЦК України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР , у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України, і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 ЦК України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до повідомлення нотаріальної контори №166/01-16 від 23.03.2020 встановлено, що заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в нотконотору не надходило. Заповіту від імені [PERSON] в спадковому реєстрі не знайдено. Заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в нотконтору не надходило. Заповіту від імені [PERSON] в спадковому реєстрі не знайдено. 17 січня 2008 року від [PERSON] , 1964 р.н., жителя [ADDRESS] в нот контору надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] та на грошовий вклад, який знаходиться в Рокитнівському відділенні Ощадного банку, що залишилися після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Нотконторою було відкрито спадкову справу №119 від 17 січня 2008 року. 24 грудня 2007 року від [PERSON] жительки [ADDRESS] в нотконтору надійшла заява про відмову від частки спадкового майна після смерті чоловіка - [PERSON] та на видачу свідоцтва 1/2 частки як спільне майно подружжя не претендує. Заява засвідчена секретарем Рокитнівської сільської ради та зареєстрована в реєстрі за №127. 21 січня 2008 року спадкоємцю [PERSON] нотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями. 20 жовтня 2016 року від [PERSON] , [INFO] , діючої від імені малолітнього сина [PERSON] , [INFO] надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Нотконторою було відкрито спадкову справу №226/2016. 13 червня 2018 року від [PERSON] , діючої від імені малолітнього сина [PERSON] , [INFO] до нотконтори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . 31 жовтня 2016 року від [PERSON] , 1973 р.н. до нотконтори надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . 02 грудня 2016 року від [PERSON] , 1979 р.н. до нотконтори надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . 07 грудня 2016 року від [PERSON] , 1968 р.н. до нотконтори надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.60-61). 13 червня 2018 року державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , [INFO] як спадкоємцю після смерті [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.116). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилається на те, що він прийняв спадщину після смерті батька , оскільки постійно проживав разом із ним на день смерті , а тому свідоцтво про право на спадщину, яке видано на ім`я брата [PERSON] , порушено його права та інтереси як спадкоємця [PERSON] .. Крім того, на переконання представника позивача, заява дружини померлого [PERSON] від 24.12.2007 року про відмову у прийнятті спадщини та відмову він видачі свідоцтва на 1/2 частку майна у спільній сумісній власності, державним нотаріусом взята до уваги безпідставно, оскільки вказана заява подана поза межами шестимісячного строку. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) з останнім проживали дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (із своєю сім`єю). Зазначене підтверджується довідками Рокитнівської сільської ради № 3675/03-10 від 13.06.2019 №145/03-07/20 від 05.03.2020 (а.с.59) та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Відомостей у підтвердження того, що позивач вступив в управління або володіння спадковим майном (згідно ст.ст.549 ЦК УРСР) матеріали справи не містять. Також встановлено, що позивач не подавав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Разом з тим, відповідачем також не доведено, що після смерті батька ( [INFO] ) він вступив в управління або володіння спадковим майном, згідно вимог ст.549 ЦК УРСР, Заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк відповідач також не подавав. При цьому, з пояснень свідків встановлено, що управлінням спадковим майном після смерті чоловіка здійснювала дружина [PERSON] . Крім того, слід зазначити, що відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок, виготовлений станом на 08.02.2005 на ім`я [PERSON] вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] побудований у 1965 році (а.с.83-85). Згідно свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] одружилися 28.02.1964 року, дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с.14). Отже, згідно положень ст.22,28 КпШС УРСР 1969 року, спірний житловий будинок набутий за час шлюбу та вважається спільною сумісною власністю подружжя, а їх частки є рівними. За вказаних обставин, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася на 1/2 частину будинку [ADDRESS] . У матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] від 24.12.2007 про відмову від належної їй частини спадкового майна на користь сина [PERSON] . Також, [PERSON] у заяві зазначила, що на видачу свідоцтва на 1/2 частки житлового будинку, як спільне майно подружжя не претендує (а.с.80). В силу вимог ч.1 ст.553 ЦК УРСР, чинних на момент відкриття спадщини ( [INFO] ), та ст.1270 ЦК України , [PERSON] не заявляла про відмову від спадщини. А відтак, спадщину після смерті чоловіка, яка складалася з 1/2 частини спадкового майна, прийняла дружина. За вказаних обставин, державним нотаріусом безпідставно прийнято заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка, оскільки така заява подана поза межами шестимісячного строку, визначених законом. Отже, аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право на спадщину від 21.01.2008 року державним нотаріусом видано з порушенням закону. Відповідно до ст.301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що іншими підставами визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В силу вимог ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача стверджує, що позивачу не було відомо про оспорювань свідоцтво. Разом з тим, свідок [PERSON] , сестра та свідок позивача, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, в судовому засіданні показала, що приблизно через річ після смерті матері, у 2012-2013 році, точної дати не може назвати, вони прибирали в будинку та знайшли документи на [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не оскаржували, на той час їх все влаштовувало (звукозапис судового засідання від 09.12.2020 з 91 хв. по 93 хв. , журнал судового засідання з 15:51год. - 16:18 год.) (а.с.146-151). Зазначена обставина визнається судом достовірною. Представник відповідача 22.03.2021 подав до суду заяву, згідно якої посилаючись на норми статей 256,257,261267 ЦК України просить застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у позові (а.с.158). В судовому засіданні зазначену заяву представник відповідача підтримав. Враховуючи вищевикладені обставини та правові норми суд дійшов висновку, що відповідач будучи обізнаним про наявність оспорюваного свідоцтва про право на спадщину від 21.01.2008 року у визначений законом трирічний строк до суду не звертався та не оспорював його, а відтак наявні підстав для застосування до даних правовідносин строку позовної давності. Крім того, позивачем оспорюється свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Витичак А.М. 13.06.2018 на ім`я [PERSON] , а саме: на житловий будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/2 спірного будинку з господарськими будівлями. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 21.06.2016 (а.с.12). Спадщину після смерті батька прийняв малолітній [PERSON] , 2012 року народження. Як зазначалося вище, 13 червня 2018 року державним нотаріусом Рокитнівської державної районної державної нотаріальної контори Витичак Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] , яке зареєстровано в спадковому реєстрі 13.06.2018 за №579 (а.с.117). Слід зазначити, що видача свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] здійснено нотаріусом відповідно до вимог закону. Поряд з цим слід зазначити, що позовні вимоги щодо скасування свідоцтва про право на спадщину від 13.06.2018 та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , є похідними вимогами від вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2008, у задоволенні якої суд відмовляє за пропуском строку позовної давності. За вказаних обставин відсутні підстави для їх задоволення. Крім того слід зазначити, що встановлення факту родинних відносин необхідно позивачеві для реалізації його права на спадщину після смерті батька. Приймаючи до уваги те, що у задоволенні позовних вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 січня 2008 року та від 13 червня 2018 року, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку суд відмовляє, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.10.2020 у сплаві №161/3933/18.

Outcome: dismissed