Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про дострокове розірвання договору вкладу (внеску) та стягнення заборгованості який мотивував тим, що 22 березня 2012 року між ним та кредитною спілкою «Українська народна каса «Сватова-Лучка» укладено договір № 42 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок грошових коштів терміном на 1 рік у розмірі 60000 гривень (далі - Договір № 1). Згідно з умовами Договору № 1, спілка зобов'язалася прийняти внесок у зазначеній сумі з виплатою відсотків за використання внеску щомісяця у розмірі 20 % річних. Згідно з вимогами п. 2.4 Договору № 1, нарахування спілкою процентів на внесок починається з наступного дня після внесення членом КС внеску. 22 березня 2012 року ним внесено 60000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 359. 22 березня 2012 року між ним та КС було укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 1, якою подовжувався термін Договору № 1 до 22 березня 2014 року та складено новий графік розрахунків, згідно з яким йому нараховано до сплати 24000 гривень 02 копійки. А також 22 березня 2012 року між ним та кредитною спілкою «Українська народна каса «Сватова-Лучка» укладено ще один договір за № 43 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок грошових коштів терміном на 1 рік у розмірі 12460 гривень 28 копійок (далі - Договір № 2). Згідно з умовами Договору № 2, спілка зобов'язалася прийняти внесок у розмірі 10 % річних. 22 березня 2012 року ним внесено до КС 12460 гривень 28 копійок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 360. До зазначеної угоди складено графік розрахунків згідно з яким, йому нараховано до сплати 1246 гривень 04 копійки. Однак виплата відповідачем відсотків не проводилася згідно із зазначеним графіком, чим в односторонньому порядку умови договору порушено. З усієї суми нарахованих відсотків йому було сплачено лише 2 рази по 5000 гривень за Договором № 1. Тож заборгованість по сплаті відсотків за Договором № 1 склала 14000 гривень 02 копійки та по сплаті самого внеску 60000 гривень. З Договором № 2 відповідачем взагалі не сплачено жодної суми, тож заборгованість зі сплати відсотків за внесок склала 1246 грн. 04 копійки та по сплаті основної суми внеску 12460 грн. 28 копійок. 22 березня 2012 року він уклав з відповідачем Договори внеску (вкладу) № 1 та № 2, строком до 22 березня 2014 року та до 22 березня 2013 року відповідно, зі сплатою річних відсотків та вніс на рахунок КС кошти у загальній сумі 72460 гривень 28 копійок. У ході дії зазначених вище Договорів відповідачем порушено їх умови та припинено нарахування та сплату йому відсотків за користування його грошовими коштами. Відповідач відмовив йому у достроковому розірванні договорів та поверненні грошових коштів. За весь час невиконання відповідачем своїх зобов'язань йому були завдані моральні страждання. Дії КС, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали йому душевні страждання і переживання, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача. Відмова в поверненні частини вкладу порушила його плани в частині розпорядження власними грошовими коштами які були вкрай необхідні для придбання ліків та оплати комунальних послуг тощо. Нахабство і незаконність дій, а також небажання відповідача сплатити борг спричинив сильний емоційний шок, який був підсилений нестабільною економічною ситуацією в країні та незадовільним станом його здоров'я. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув та повідомив суд про розгляд справи за його відсутності, наполяганні на позовних вимогах. Представник відповідача до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання договорів про залучення внеску (вкладу) № 42 та № 43 та стягнення за договорами заборгованості визнав, стягнення моральної шкоди прохав вирішити на розсуд суду. Суд, беручи до уваги заяву позивача та представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині позовних вимог про розірвання договорів № 42 та № 43 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок та стягнення заборгованостей за відповідними договорами та стягнення судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в решті позовних вимог - відмовити. Судом встановлені та не оспорюються сторонами наступні обставини. [PERSON]І є членом кредитної спілки «Українська народна каса «Сватова-Лучка» (а.с. 14, 16), 22 березня 2012 року року між сторонами були укладені договори про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 42 (з додатковим договором № 1) та № 43 (а.с. 5,8, 10). 22 березня 2012 року позивачем внесено 60000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 359 (а.с. 7). 22 березня 2012 року позивачем внесено до КС 12460 гривень 28 копійок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 360 (а.с. 12). Відповідачем не виконано умови договорів, у зв'язку з чим виникла заборгованість за укладеними договорами та відповідачем визнані позовні вимоги в частині розірвання договорів та стягнення заборгованості за депозитними договорами, про що надана суду заява. Стаття 526 ЦК Українивстановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно дост. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно дост. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст.1058,1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї; або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки», кредитна спілка відповідно до свого статуту: залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій так і в безготівковій формі. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЗУ «Про кредитні спілки», внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Відповідно до п.2 ч.2ст. 23 ЗУ «Про кредитні спілки» кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Разом з тим, позовна вимога з приводу стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Ст. 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав. Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Проте, законодавець також передбачив, що відшкодування завданої моральної шкоди може бути закріплено умовами відповідного договору, навіть якщо таке право не передбачено спеціальними нормами, що регулюють конкретні відносини. За умовами ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких - відшкодування моральної шкоди. З огляду на положення ст. 611 ЦК України, відшкодування моральної шкоди в зобов'язальних правовідносинах можливе у разі встановлення такого правового наслідку порушення зобов'язання безпосередньо в договорі. Умовами договорів № 42, 43 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок не передбачено правового наслідку у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому, зважаючи, що між сторонами існують договірні правовідносини, а положення ст. 1167 ЦК України регулюють порядок та підстави відшкодування потерпілому моральної шкоди в деліктних правовідносинах, суд приходить до висновку про необґрунтованість такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та ст. ст. 321, 526, 530, 536, 610, 629, 1058, 1060 ЦК України, ст. 21, 23 ЗУ «Про кредитні спілки»,

Outcome: partial