overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідач є його батьком. Його батьки не проживають разом з 2013 року, шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу батьками, позивач залишився проживати разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні, батько проживає окремо від них. До виповнення позивачу 18 років, батько сплачував аліменти на його утримання, однак після виповнення повноліття аліменти припинилися. З 01.09.2018 позивач навчається у Інституті інформатики та радіоелектроніки Запорізького національного технічного університету, термін навчання по 12 червня 2022 року. На теперішній час по будням та у навчальний період він проживає у м.Запоріжжя за місцем навчання, а по вихідним та на канікулах постійно проживає у матері, яка забезпечує його усім необхідним, продуктами харчування, одягом тощо. У зв`язку із тим, що він навчається на денній формі навчання, він не має можливості самостійно працювати та повністю перебуває на утриманні матері. Навчання вимагає витрат, які полягають у купівлі підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання тощо. Добровільно відповідач відмовляється сплачувати необхідну допомогу на його утримання як повнолітньому сину, який продовжує навчання, хоча в змозі це робити, так як має стабільний заробіток. Його мати по мірі своїх можливостей надає йому кошти на його утримання, але цих коштів недостатньо для повноцінного забезпечення його життєдіяльності. Його мати працює, але її заробітної плати не достатньо для забезпечення половини його витрат. У зв`язку із цим позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, доходу відповідача, починаючи з дня подання в суд цієї заяви до досягнення ним 23 річного віку, або до припинення навчання. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, заперечень проти позову до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в цьому будинку, однак з 2014 року він в будинку не проживає, відповідно не використовує житлову площу за належністю, але залишається бути зареєстрований в ньому. На теперішній час місце проживання чи перебування відповідача позивачу не відоме. Реєстрація відповідача у будинку позивача порушує його право власності, оскільки факт реєстрації відповідача у будинку враховується при оформленні житлової субсидії. У зв'язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримавши позов та виклавши мотиви його пред'явлення, просить поданий позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, заперечень проти позову до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що до 17.12.2013 він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 06.12.2013. За час проживання у шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. У них є ще донька, яка є повнолітньою і навчається ВНЗ. Крім того, у них є ще одна дитина, ім'я, по батькові та прізвище, якої в результаті усиновлення було змінено, рішенням суду щодо цієї дитини і він і відповідач позбавлені батьківських прав, батьківство щодо цієї дитини він не визнає. Останні 10 років діти проживають з позивачем, так як їхня мати вела і веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, пиячить, за дітьми не піклується. Син [PERSON] проживає разом з позивачем, який працює в Росії, за його відсутності за неповнолітнім сином доглядає мати позивача, але витрати на утримання дітей, їх забезпечення, витрати на оплату навчання лежать виключно на позивачеві. З віком дітей їх потреби збільшуються, позивачеві все більш сутужно їх задовольняти. На його пропозицію сплачувати аліменти в добровільному порядку відповідач відмовилася, хоча є працездатною, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, перебивається випадковими заробітками, але в основному пиячить. У зв'язку із цим, позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить стягнути на його користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку до досягнення сином повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, справу просить розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена, заперечень проти позову до суду не подала, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що є власником нежитлового вбудованого приміщення кафе-бару та готелю «Еддіс». 06.05.2016 року о 00год.20хв. відповідач [PERSON], який знімав номер у готелі, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, пошкодив вхідні двері у кімнаті готелю «Еддіс», чим спричинив позивачу, як власнику, матеріальну та моральну шкоду. Адміністратор готелю викликала наряд поліції та подала заяву про даний інцидент. За результатами розгляду даного звернення Пологівським ВП було складено висновок, в якому доведено, що даний інцидент мав місце і відповідач визнав свою причетність до пошкодження майна. Спричинену матеріальну шкоду, що полягала у заміні пошкоджених дверей, позивач оцінює у 3280грн., яка складається із вартості дверей в сумі 2500грн., фурнітури - 480грн., установки - 300грн., що підтверджується відповідною накладною. Крім того, незаконними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач звертався до відповідача із питанням відшкодування шкоди, але той відмовлявся це робити. На протязі тривалого часу, який необхідний був на виготовлення заказу, двері знаходилися у зламаному і неробочому стані. Відвідувачі готелю почали насміхатися, вказуючи на те, що у закладі позивача можливо пошкоджувати майно і за це винні не будуть нести ніякої відповідальності. Все це негативно впливало на авторитет закладу. Після пригоди у позивача порушився звичайний ритм життя, який змушений був ходити по різним інстанціям: міліція, юридична консультація та підприємство, яке відремонтувало двері. Тому заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 1000грн. У зв'язку із цим, позивач просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 3280грн. та моральну шкоду у розмірі 1000грн., а також понесені судові витрати в сумі 551,2грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримавши позов та виклавши мотиви його пред'явлення, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення про вручення повісток про його виклик до суду в судові засідання в якості відповідача, тому суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачкою, зареєстрованому 26.09.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району Запорізької області, актовий запис №133. Від даного шлюбу у них 02.06.2000 року народилася донька [PERSON]. Шлюбне життя не склалося, тому вони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем і перебуває на його утриманні. Відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У звязку із цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримавши позов та виклавши мотиви його предявлення, просить поданий ним позов задовольнити. В судовому засідання відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вона тимчасово не проживає разом із донькою і в майбутньому має намір проживати разом із нею В подальшому відповідач [PERSON] повторно до суду не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать розписка і поштове повідомлення про вручення їй повісток про виклик до суду в судові засідання, тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому, з уточненням позовних вимог, просить визнати за ним у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] право власності на ? частку земельної ділянки загальною площею 4,53 га, розташованої на території Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 4,53 га, розташована на території Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя матері був виданий державний акт на право власності на землю на цю земельну ділянку, але оригінал цього державного акту втрачений. Після смерті матері він та відповідач, як її сини, прийняли спадщину. Він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акта на право власності на землю нотаріус відмовив йому у вчиненні цієї нотаріальної дії. В судове засідання позивач, відповідач та їхні представники не з'явилися, позивач та представник відповідача, який у своїх повноваженнях не обмежений, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких позивач позов підтримав та просить його задовольнити, а представник відповідача позов визнав, просять суд розглянути справу за їхньої відсутності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, а тому приймає визнання представником відповідача позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати його батьківство відносно [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що останній народився за час його спільного проживання з [PERSON]. Однак, оскільки під час народження дитини сторони проживали без укладення шлюбу, за вказівкою матері в свідоцтві про народження дитини у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Представник Відділу реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кировоградська область в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задовольнянню по наступних підставах. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.125 цього Кодексу, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, батьківство щодо походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Відповідно до положень ст. 135 ч. 1 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. [INFO] у відповідачки народився син [PERSON], батьком якого записано зі слів матері [PERSON]. На даний час стало відомо, що [PERSON] є сином позивача, про що свідчить його зовнішність та час народження, так як дата народження свідчить про той факт, що в момент зачаття позивач та відповідачка [PERSON] проживали однією родиною. Крім того, відповідач [PERSON] підтвердила факт того, що батьком її сина [PERSON] є позивач. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] як тимчасову мешканку без надання їй іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1996р., але у вказаній квартирі не проживає та не зареєстрований, оскільки з 1995 року мешкає у Германії. Також позивач вказав, що він дозволив тимчасово мешкати у спірній квартирі відповідачу [PERSON] без реєстрації та оплати за користування квартирою до виникнення у нього необхідності продати квартиру. Зараз позивач має намір продати спірну квартиру, але відповідач відмовляється добровільно виселитись з квартири, чим порушує його права, передбачені ст.ст.319, 391 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та вказав, що позивач [PERSON] ніколи не проживав разом з [PERSON] та не вів спільне господарство. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1996р. зареєстрованого 18.09.1996р. в КП «БТІ». Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 22 від 22.08.2013р. у квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. Відповідно до ст.. 316, 317, 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження належним йому майном на власний розсуд, право приватної власності є непорушним, незалежним від волі інших осіб. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення всяких порушень його права та перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінюючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про доведеність неправомірного обмеження позивача в доступі в належну йому квартиру. Обраний позивачем спосіб захисту прав власності шляхом виселення з квартири відповідача відповідає вимогам ст. 20 ЦК України та ст. ст. 3,4 ЦПК України. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи порушення відповідачем [PERSON] права власності позивача на квартиру, що є його власністю. Згідно чинного законодавства, обов'язком власника не є доказування неправомірності дій відповідача. Дії вважаються неправомірними доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. Відповідачем не доведено правомірність проживання у спірній квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу із [PERSON], що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 16 грудня 2005 року за актовим записом № 482. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, зазначені позивачем обставини не спростувала, доказів на заперечення позову суду не надала. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 16 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 482 (а.с. 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви, з жовтня 2015 року сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть (а.с. 2). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу із [PERSON], що його було зареєстровано Комсомольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 11 жовтня 1997 року за актовим записом № 390. Від цього шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, зазначені позивачем обставини не спростувала, доказів на заперечення позову суду не надала. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 11 жовтня 1997 року Комсомольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 390 (а.с. 5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, з 2005 року сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть (а.с. 3). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей сторони по справі не мають. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу із [PERSON], що його було зареєстровано Комсомольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 15 червня 2013 року за актовим записом № 139. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов [PERSON] визнала повністю. Судом встановлено, що 15 червня 2013 року Комсомольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 139 (а.с. 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви, з жовтня 2015 року сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть (а.с. 2). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved