Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить встановити дні та час спілкування між дитиною [PERSON] та ним у вигляді систематичних побачень в другий та четвертий тиждень місяця у неділю з 15:00 год до 17:00 год за місцем проживання дитини. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 07.05.2015 позивач та відповідачка зареєстрували шлюбу. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09.02.2017 шлюб між сторонами по справі було розірвано. Визначено місце проживання дочки [PERSON] разом із матір`ю. Згідно судового наказу Жидачівського районного суду Львівської області від 01.11.2018 з нього стягують аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2018 та до досягнення дитиною повноліття. Розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації № 845 визнаечно спосіб його участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] та спілкуванні із нею у вигляді щотижневих систематичних побачень, а саме: в перший і третій тиждень місяця в суботу та у другий і четвертий тиждень місяця в неділю з 15:год до 17:00 год за місцем проживання дитини. Рекомендовано [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідачка забороняє спілкуватися йому з донькою та заборонила брати участь у її вихованні, чим наносить йому моральний та психологічний дискомфорт та духовні страждання і переживання. Вважає такі дії відповідачки неправомірними та безпідставними та такими, що наносять дитині моральну та психологічну травми. Всі намагання врегулювати конфлікт мирним шляхом призводять до чергових конфліктів. Виконуючи розпорядження Жидачівської РДА, він неодноразово приїжджав до доньки, проте мати дитини жодного разу не відчинила двері та не надала можливості зустрітися із дочкою, передати куплений дитячий одяг, подарунки, іграшки та фрукти для дитини. У зв`язку із чим він звертався до правоохоронних органів, після чого з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та роз`яснено їй не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] . Після чисельних марних спроб вирішити спосіб участі у вихованні доньки мирним шляхом, він змушений звернутися до суду із даним позовом, щоб мати можливість бачити дитину та вільно спілкуватися з нею, вирішувати будь-які питання пов`язані з її розвитком як фізичним, так і духовним, приймати участь у вихованні доньки. 04.03.2019 відповідачкою подано відзив згідно якого [PERSON] не заперечує проти спілкування батька [PERSON] із донькою [PERSON] та просить визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] та спілкуванні з нею у вигляді систематичних побачень в перший та третій тиждень місяця у неділю з 15 год до 17 год за місцем проживання дитини. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М. від 10.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 04.03.2019 (а.с.24-25). 04.03.2019 підготовче засідання відкладено на 12.04.2019 (а.с.34-35). 12.04.2019 відкладено підготовче засідання на 20.05.2019 у зв`язку з неявкою сторін (а.с.47). 20.05.2019 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по іншій справі (а.с.58). 08.07.2019 розгляд справи відкладено на 18.07.2019 (а.с.66-67). 18.07.2019 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по іншій справі (а.с.77). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 14.08.2020 , головуючим суддею визначено Равлінка Р.Г. (81). Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 11.09.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 22.10.2020 (а.с.82-83). 22.10.2020 підготовче засідання відкладено на 17.12.2020 у зв`язку з неявкою відповідачки (а.с.94-95). 17.12.2020 підготовче засідання відкладено на 02.02.2021 у зв`язку з неявкою відповідачки (а.с.104-105). Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.02.2021 підготовче судове засідання у справі закрито, а справа призначена до судового розгляду по суті на 13.04.2021 (а.с.124-125). Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.04.2021 залучено до участі у справі правонаступника третьої особи Служби у справах дітей Жидачівської районної державної адміністрації - Службу у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації, а розгляд справи відкладено на 29.06.2021. Розгляд справи по суті відбувся 29.06.2021 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Відповідачка, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить суд взяти до уваги заяву про зменшення позовних вимог та задовольнити позовні вимоги викладені в заяві про зменшення позовних вимог. Представник третьою особи, служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2015, який розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09.02.2017. /а.с.10, 12/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Жидачівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 20.12.2017. /а.с.11/. Як встановлено судом, і даний факт визнано позивачем та відповідачем, після припинення відносин між сторонами дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , окрім того рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09.02.2017 визначено місце проживання дитини [PERSON] разом із матір`ю. Згідно талоні-повідомлень [PERSON] звертався до Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. №133 та 138, на які позивачу було надано відповіді згідно яких [PERSON] рекомендовано звернутися до суду в порядку ст. 159 СК України та роз`яснено, що із [PERSON] проведено бесіду стосовно того, щоб не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] /а.с.15-18/ З наданих сторонами доказів вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу. Згідно Розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 31.08.2018 № 845 Про визначення способу участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою , а саме: перший і третій тиждень місяця в суботу та у другий і четвертий тиждень місяця в неділю з 15 год до 17 год за місцем проживання дитини. [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] /а.с.14/ Згідно акту обстеження житлових умов проживання від 31.07.2018 встановлено, що для дитини у будинку [PERSON] створені належні умови перебування та проживання. /а.с.71/ Відповідно до побутової характеристики виданої на громадянина [PERSON] за час проживання в КП «Червонограджитлокомунсервіс» від сусідів заяв та скарг на [PERSON] не поступало. /а.с.72/ Згідно довідки про склад сім`ї № 16298 від 31.07.2018 [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . /а.с.74/ Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.ст.150, 151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У п. 54 рішення ЄСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правих норм, суд приходить до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, а також беручи до увагу згоду між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку. Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини, суд керується виключно інтересами дитини. Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому, слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох батьків. Зважаючи на те, що дитина має надто незначний вік (п`ять років), з урахуванням змісту зменшених позовних вимог, які визнані відповідачкою, суд вважає необхідним встановити позивачу наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , а саме: друга та четверта неділя місяця з 15 год 00 хв до 17 год 00 хв, за місцем проживання дитини. Матері, [PERSON] , не чинити перешкод у зустрічах доньки з батьком. При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров`я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved