Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, про визнання виконавчого напису від 12.12.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 30976, таким, що не підлягає виконанню та про стягнення з акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на його користь суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 25 056,54 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 12.12.2019 року було видано виконавчий напис № 30976 від 12.12.2019 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 28764,11 гривень. Як вбачається з виконавчого напису такий вчинено на кредитному договорі № 200971723702 від 02.02.2018 року, однак при видачі виконавчого напису нотаріус керувався п.2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Посилається на постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ\~України від\~26.11.2014\~№ 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того вказує, що по факту незаконного заволодіння невідомою особою 17.02.2019 року грошових коштів з його банківського рахунку, він звернувся із заявою, на підставі якої 19.02.2019 року було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Про вказані дії було відразу повідомлено АТ «ПУМБ». Враховуючи вищевказане, просить суд визнати виконавчий напис від 12.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 30976, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на його користь суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 25 056,54 гривень. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 23.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 12.12.2019 року було видано виконавчий напис № 30976 від 12.12.2019 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 28764,11 гривень. Як вбачається з виконавчого напису такий вчинено на кредитному договорі № 200971723702 від 02.02.2018 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.04.2019 року по 21.10.2019 року (а.с. 5). Також встановлено, що по факту незаконного заволодіння невідомою особою 17.02.2019 року грошових коштів з банківського рахунку позивача [PERSON] він звернувся із заявою, на підставі якої 19.03.2019 року було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Про вказані дії було відразу повідомлено АТ «ПУМБ» (а.с. 6-7). Вказаний виконавчий напис за заявою акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» було пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим приватним виконавцем виконавчого округу Пивоваровим Ю.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61161116 (а.с.8). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом статті 9\~Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними. Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, по факту незаконного заволодіння невідомою особою 17.02.2019 року грошових коштів з банківського рахунку позивача [PERSON] , він звернувся із заявою, на підставі якої 19.03.2019 року було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Про вказані дії було відразу повідомлено АТ «ПУМБ» (а.с. 6-7). Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус також при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ\~України від\~26.11.2014\~№ 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того, відповідно до довідки про розмір пенсії та здійснення відрахувань з [PERSON] за постановою від 18.06.2020 року ВП 61161116, виданої за виконавчим написом № 30976 від 12.12.2019 року з [PERSON] стягнуто 25056,54 грн. ( а.с 11,36). Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, визнати виконавчий напис від 12.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 30976, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на його користь суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 25 056,54 гривень. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved