Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК», акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», треті особи Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Хортицький відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить відповідно до договору купівлі-продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер №957 від 24.03.2006 року однокімнатна квартира квартира [ADDRESS]. Маючи на меті вирішити питання щодо укладення попереднього договору купівлі-продажи квартири він звернувся до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON], проте, йому стало відомо, що на його майно накладено арешти. Звернувшись до Вознесенівського відділу ДВС міста Запоріжжя (раніше Орджонікідзевський ВДВС у Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя) та Хортицького відділу ДВС міста Запоріжжя (раніше Хортицький відділ ДВС у Хортицькому районі м. Запоріжжя) з відповідною заявою про надання інформації та скасування арештів, та довідками про відсутність заборгованості перед відповідачами. Позивач отримав відповідь про неможливість скасувати арешти за своїм зверненням оскільки в автоматизованій системі виконавчих проваджень стосовного належного позивачу нерухомого майна однокімнатної квартири (в електронному вигляді) дійсно є відповідні записи про арешт та заборону відчуження квартири. Наявність арешту та заборони відчуження майна позивача порушує його права вільно розпоряджатися своєю власністю. Оскільки іншого порядку зняття арешту не вбачається, позивач посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд зняти арешти з нерухомого майна, що були накладені постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: ВП №41526416 від 20.01.2014 року Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ при примусовому виконанні судового наказу №2-н-117/07 Подільського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Родовід Банк» суми у розмірі 32008,85грн; ВП№38899572 від 30.07.2013 року Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 335/1624/13-ц виданий 14.06.2013р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 52 617,62грн.; ВП №24827410 від 30.07.2013 року згідно змісту якої державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-941 від 16.11.2009р. виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості у розмірі 163248,47грн. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, без проведення фіксації процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, просить ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідачі ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Родовід Банк» у судове засідання повторно не прибули, про час і місце судового засідання повідомлялись судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причину неявки не повідомили. Представники третьої особи Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Хортицький відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявилися ь. Представник третьої особи Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, подав суду заперечення проти позову посилаючись на неможливість зняття арештів самостійно. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутністю, у зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить року однокімнатна квартира квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер №957 від 24.03.2006 року Як вбачається з інформації Хортицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28.03.2017 року № 9501 та Вознесенівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 27.03.2017 року № 19016 проведеною перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) на виконання перебувають такі виконавчі документи: Виконавчий лист №335/1624/13-ц від 14.06.2013 р. виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 02.12.2005року у розмірі 52617,62грн. Згідно відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.07.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38899572. Судовий наказу №2-н-117/07 виданого Подільським районним судом м. Київ про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «родовід [PERSON]» заборгованості та судових витрат у розмірі 32008,85грн. Згідно відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.11.2012р. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №34874074. 17.10.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Повторно виконавчий документ на виконання не надходив. Виконавчий листа №2-941 від 16.11.2009р. виданий Хортицьким районним судом міста Запоріжжя про стягнення на користь ВАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі Запорізької обласної дирекції «РайффайзенБанкАваль» заборгованості у розмірі 163248,47грн. Згідно відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.03.2012р. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №24827410. 17.10.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Повторно виконавчий документ на виконання не надходив. рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя , судового наказу №2-н-117/07 Подільського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Родовід Банк» суми у розмірі 32008,85грн. Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.12.2015 №151214S51C9E988F95A позивач [PERSON] станом на24.05.2017року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.05.2017р. №4S88-39CI-HFUI-EGVF позивач [PERSON] станом на24.05.2017року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.12.2015 року у справі 2/638/6522/15, 638/16255/15-ц судом встановлені наступні обставини про те що 15.12.2015 року представник банку [PERSON] надала до суду заяву про залишення позову без розгляду, у звязку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором. На підставі чого Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалив цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду. Відповідно до умов договору про припинення зобовязань за кредитним договором №014/17-39/653-34 від 23 березня 2006 року що був укладений між позивачем та ПАТ «[PERSON] Аваль» п.1 цього договору сторони домовились вважати, що рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2009 р. у справі №2-941/2009 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості за кредитним договором вважається [PERSON] виконаним, у звязку з чим ВАТ «[PERSON] Аваль» зобовязується надати заяву до відділу державної виконавчої служби про припинення виконавчого провадження. Відповідно до довідки про стан кредиту № Дз-В1/61/611 від 25.05.2016р. заборгованість за кредитним договором №014/17-39/653-34 від 23.03.2006р. погашена в повному обсязі 22.04.2016р. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» 3 червня 2016 року №5 позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Накладені арешти перешкоджають провести дії щодо реалізації вказаного майна, тому єдиним способом захисту своїх прав позивачем є судовий порядок. Суд захищає право позивача, шляхом звільнення майна з-під арешту, а конкретні дії по зняттю арешту вчиняються державними виконавцями самостійно. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved