Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з просить визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на наступне. Жилий будинок по [ADDRESS] побудований у період шлюбу батьків позивачки [PERSON] та [PERSON] Після розлучення батьків позивачки на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 06.09.1968р. право власності на ? частину було визнано за [PERSON] та рішенням народного суду Київського району м.Харкова від 18.08.1969р. було визначено порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою. [PERSON] помер [INFO], який на час смерті перебував у шлюбі з [PERSON] Після смерті батька позивачка та її рідний брат [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадщину не оформлювали, оскільки мати позивачки [PERSON] проживала у спірному будинку та утримувала його, яка померла [INFO]. Після її смерті позивачка та її брат [PERSON] подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та спільно володіли спірним будинком. Брат позивачки [PERSON] помер [INFO], а його спадкоємцями є треті особи - [PERSON] та [PERSON] При оформленні спадщини виникли спірні питання. Крім того, [PERSON] померла [INFO] і мала право на частку спадщини, але заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона не подавала. 17.07.2013 року з позовною заявою до суду звернулись треті особи - [PERSON] та [PERSON], у якій просять визнати за ними право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS] за кожним з них в порядку спадкування після смерті [PERSON] В обгрунтування своїх вимог посилається на наступне. Після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] разом зі своєю сестрою [PERSON] є спадкоємцями спірного будинку та подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та стали спільно володіти спірним будинком. [PERSON] помер [INFO], спадкоємцями після смерті якого стали треті особи [PERSON] та [PERSON], які проживали з ним в спірному будинку та від спадщини не відмовлялись. На протязі тривалого часу, [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] добросовісно володіли будинком і отримали право власності на частку [PERSON], яка померла [INFO] і мала право на частку спадщини, але заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона не подавала. Представники позивача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] в судове засідання з`явились, свій позов підтримали, просили задовольнити, проти задоволення позову третіх осіб не заперечували. Представник відповідача - Територіальної громади м. Харкова в особі ХМР в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву та просив розглядати справу у свою відсутність. Третя особа - [PERSON] в судове засідання з'явилась, проти задоволення позову не заперечувала, свій позов підтримала, просила задовольнити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причину не явки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення народного суду Київського району м. Харкова від 02.07.1969 року, за [PERSON] визнано право власності на ? частину спірного будинку. (а.с.16). Відповідно до відповіді КП «ХМБТІ» від 04.09.2009 року, право власності на спірний будинок зареєстровано: за [PERSON] на ? частину на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 02.07.1969 року та ? частина за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки. (а.с. 81). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] є дітьми [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], а [PERSON] є його сином. [PERSON], яка померла [INFO] була дружиною померлого [PERSON], який помер [INFO] і після його смерті з заявами про прийняття спадщини не зверталась. Згідно з роз`ясень Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1992р. «Про практику застосування судами законодавства про право власності на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникає з моменту прийняття його в експлуатацію і реєстрації у виконкомі місцевої ради. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. (а.с.45). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулись до 3-ї ХДНК звернулись [PERSON] та [PERSON], була заведена спадкова справа №261/1983, яка є відкритою. (а.с. 62-63). Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вступили в управління і користування будинком, тобто фактично прийняли спадщину. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть. (а.с.44). Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №844/2009. (а.с. 67-85). Відповідно до заповіту від 07.07.1993 року, [PERSON] заповіла належну частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с.71-72). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно вимог ст. 1233-1236 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до статей 1268-1278 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач за первісним позовом є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46). Отже, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], спадкова справа не заводилась, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (а.с. 64). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 115). 31.12.1970 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с. 116). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Ст. 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], який на день своєї смерті проживав разом з нею. [INFO] [PERSON] померла, на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], після її смерті була заведена спадкова справа № 48/2008.(а.с.86-99). Як вбачається з матеріалів справи, позивачі відкрито, безперервно володіють спірним будинком, [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не проживала за даною адресою на момент своєї смерті та не претендувала на спірний будинок. Оцінюючи зібрані докази по справі суд знаходить вимоги [PERSON] та [PERSON] законними та обґрунтованими, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved