Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що 22.02.1992 р. позивач з відповідачем вступили у шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальну допомогу надавати відмовляється, працює в ДП ВК «Краснолиманська», діл. МДО-3 горномонтажником, аліменти на користь інших осіб на утримання дитини не сплачує. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня предявлення позову до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте звернулась до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.02.1992 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Криворізькою сільською радою Добропільського району зроблено відповідний актовий запис № 2 від 22.02.1992 року та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії VI-НО № 310513 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Добропільською сільською радою Добропільського району Донецької області серії 1-НО № 112410, актовий запис № 4 від 26.03.2007 р. (а.с. 6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Добропільською сільською радою Добропільського району Донецької області серії 1-НО № 235171, актовий запис № 13 від 10.11.2008 р. (а.с. 5). Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї № 676 від 29.08.2016 р., виданою виконавчим комітетом Добропільської сільської ради (а.с. 9). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову (30.08.2016 р.) до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення , звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, на підставі ч 3. ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved