Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» в обґрунтування якого зазначив, що 22 липня 2014 року позивач був прийнятий на роботу в ВП «Шахта Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля». Звільнився 30 жовтня 2015 року з підприємства за ст.40 п.2 КЗпП України, за станом здоровя. До теперішнього часу з ним повний розрахунок не проведений. Станом на 27 січня 2015 року заборгованість шахти позивачу становить 6160 грн.64 коп. Просить суд стягнути на його користь з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремленого підрозділу «Шахта Стаханова» заборгованість по заробітній платі в розмірі 6160 гривні 64 копійок, компенсацію за затримку розрахунку по день фактичного розрахунку, або до дня винесення рішення за позовом, а на 27 січня 2015 року - в сумі 36296 гривень 23 копійки, моральну шкоду в сумі 8564 гривні 28 копійок. Позивач декілька разів змінював позовні вимоги і остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 15 гривень 11 копійок, компенсацію за затримку розрахунку на 23 березня 2016 року в сумі 40907 гривень 40 копійок та моральну шкоду в сумі 5896 гривень 31 копійку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позові. Просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі. Пояснив, що неотриманням заробітної плати йому спричинена моральна шкода, яка полягала у тому, що він не мав можливості належним чином утримувати своїх дітей: сина, який навчається у учбовому закладі і дочки, яка відвідує ще дитячий садок. Доходи його сім*ї в січні 2016 року склали 5944,66 гривні, а витрати 8138,52 гривень, різниця - 2193 гривні 86 копійок і цю суму йому довелось просити у сусідів, друзів, у зв*язку з чим він відчував приниження, хоча підприємство на 27 січня 2016 року винне було йому 6160,64 гривень. Розмір моральної шкоди він визначив у розмірі його середньомісячної заробітної плати і ця сума, на його думку відображає його моральні страждання. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача визнав частково. Зазначив, що дійсно через відсутність коштів у підприємства належні позивачеві на час звільнення суми не були виплачені у повному обсязі у зв*язку з чим вимоги позивача щодо стягнення сум належних при звільненні та середнього заробітку за несвоєчасну виплату цих сум за 65 робочих днів вони визнають. В частині вимог про стягнення моральної шкоди вимоги не визнають повністю, оскільки, на їх думку, позивачем не надано суду доказів про отримання позивачем таких моральних страждань. Дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими в даному судовому провадженні наступні обставини. Позивач [PERSON]. перебував у трудових відносинах з відповідачем пропрацювавши у Відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» у якості машиніста гірничих виймальних машин 6 розряду,з 1 серпня 2014 року до 30 жовтня 2015 року після чого був звільнений за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України за станом здоров*я (а.с. 14). Станом на 22 березня 2016 року заборгованість по заробітній платі позивачу підприємством відповідача складала 15,90 гривень. Остаточний розрахунок з позивачем сум, які були йому нараховані і належали до виплати на час звільнення за жовтень 2015 року здійснений 11 лютого 2016 року (а.с. 54-55). Спору щодо розміру сум, виду сум, нарахований позивачу і які підлягали позивачу до сплати на час звільнення у сторін не виникає. Сума, що залишилась позивачу не виплаченою у розмірі 15,90 гривень це сума компенсації втрати частини заробітку за несвоєчасну виплату позивачеві заробітної плати, нарахована позивачу у грудні 2015 року після його звільнення (а.с. 75-76) і ця сума підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Середньомісячна заробітна плата позивача складає 5896,31 гривні, середньоденна 282,12 гривень (а.с. 38). За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача до часу фактичного розрахунку 11 лютого 2016 року. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов*язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов*язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 282,12 гривень. Кількість робочих днів з дати звільнення позивача 30 жовтня 2015 року до фактичного розрахунку 11 лютого 2016 року становить 72 дні, у тому числі у листопаді 2015 року 21 день, у грудні 2015 року 23 дні, у січні 2016 року 19 днів, у лютому 2016 року 9 днів. Підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток у сумі 20312 гривень 64 копійки з розрахунку: (72дн.х282,12)=20312,64 грн. За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом частини першої-третьої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що діями відповідача, які виразились у затримці виплати особі належних йому сум протягом декількох місяців, у зв*язку з чим особа була змушена через відсутність основного джерела прибутку заробітної плати додатково організовувати своє життя, здійснювати додаткові зусилля по зверненню до відповідача та суду для захисту свого порушеного права, позивачу дійсно спричинені моральні страждання, але розмір моральної шкоди, заявлений позивачем суд вважає необґрунтовано завищеним. З урахуванням тривалості невиплати позивачу належних при розрахунку сум, того факту, що відповідачем частково протягом часу затримки заборгованість погашалась, на користь позивача у відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним стягнути 300 гривень, що на думку суду відповідає ступеню спричинених позивачу моральних страждань. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, на підставі положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 242 гривні 86 копійки. На пiдставi статей 3, 11, 116, 117, 2371 Кодексу законів про працю України, статті 23 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial