Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в якому просив Стягнути з відповідача на користь позивача: суму вкладу за договором-заявою № 300131/167013/3-15 від 03.02.2015 року в розмірі 15000,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем у 2014 році було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) за умовами якого позивач вніс, а відповідач прийняв від нього грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. Проценти відповідач сплачував регулярно але коли 03.02.2015 року строк договору закінчився відповідач не повернув позивачу суму вкладу, а запропонував укласти з ним інший договір на три місяці на ці ж кошти. 03.02.2015 року позивач уклав з відповідачем другий договір № 300131/167013/3-15 про банківський строковий вклад на три місяці на суму 15000,00 грн. але коли 03.05.2015 року строк договору закінчився відповідач кошти по договору не повернув. Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про розірвання договору та повернення суми вкладу але безрезультатно. Вважає, що незаконними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду яку він оцінює в 7000,00 грн. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 15000,00 грн. за договором заявою № 300131/167013/3-15 від 03.02.2015 року та моральну шкоду 7000,00 грн. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань по справі не заявляв, що дає підстави суду для винесення заочного рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Зясувавши обставини справи, дослідивши всі наявні докази суд приходить до слідуючих висновків. 03.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 300131/126656/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті за умовами якого позивач вніс, а відповідач прийняв від нього грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.8.348383.001 у сумі 15000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень), на строк з 03.11.2014 року по 03.02.2015 року під 21,5 проценти річних. Проценти за вкладом виплачувались але коли 03.02.2015 року строк договору закінчився позивачу не були повернуті його кошти, а запропоновано укласти на суму вкладу інший договір. 03.02.2015 року позивач підписав з відповідачем договір-заяву № 300131/167013/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на три місяці в національній валюті за умовами якого вніс, а відповідач прийняв від нього грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.7.348383.002 у сумі 15000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень) на строк з 03.02.2015 року по 03.05.2015 року під 22,50 процентів річних. 02.03.2015 року та позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення банківського строкового вкладу (депозиту) «Стандарт» та просив розірвати договір та повернути шляхом видачі готівки повну суму вкладу. Зазначена вимога прийнята відповідачем за вхідним № 868 а також Пунктом 5 договору-заяви № 300131/167013/3-15 від 03.02.2015 року передбачено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п. 1 Договору-заяви у порядку та на умовах, викладених у п. 5.3 Основних умов. Згідно п. 5.3 Основних умов, у випадку дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника, вкладник для повернення вкладу зобовязаний повідомити про це банк не менше ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору шляхом надання до банку відповідної заяви у 2-х примірниках. Позивач вказані умови договору виконав. 04.05.2015 року в перший робочий банківський день після закінчення строку договору позивач знову звернувся до відповідача з письмовою заявою в якій просив повернути 05.05.2015 року банківський вклад у сумі 15000 грн. Заява була прийнята та зареєстрована відповідачем за вхідним № 928/1 але кошти не повернуті. Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України) Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України вказує, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ст. 1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. З огляду на досліджені матеріали справи та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Позивач під час судового засідання не довів належними та допустимими доказами наявність моральної шкоди, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial