Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Прокуратури Полтавської\~області,\~Управління Служби\~безпеки України\~в Полтавській\~області,\~Державної казначейської\~служби України\~про стягнення\~моральної шкоди у сумі 45903 грн. В обґрунтування позову вказав, що в провадженні Прокуратури Полтавської області перебувають матеріали кримінального провадження № 42018000000000485 від 28.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесені за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13.02.2018 року за його скаргою. Досудове розслідування ведеться тривалий час, за цей час не проведено усього обсягу слідчих та процесуальних дій. Вважає, що слідчим Потапенко Г.В. та прокурором Безцінним І.В. не належним чином виконують обов`язки. така тривалість досудового розслідування , а також відсутність ефективного засобу юридичного захисту порушених прав на розслідування справи протягом розумного строку, спричиняє моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та негативних переживаннях внаслідок порушення прав, тривозі, зниженому настрої, нервозності та дратівливості. Вказав, що протягом тривалого часу перебуває у стані невизначеності, що також додає душевних страждань. з метою захисту своїх прав , вимушений витрачати велику кількість часу на вивчення нормативної бази, написання заяв, клопотань, скарг, участь в судових засіданнях, що порушує звичайний спосіб життя. Спричинену йому моральну шкоду внаслідок вказаної бездіяльності оцінює у 45903 грн. Ухвалою суду від 31 січня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача Управління Служби безпеки України в Полтавській області надійшов до суду відзив на позовну заяву. Вказав, що управління заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Перелік підстав, які створюють підстави визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування, прокуратури охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. на час розгляду заяв [PERSON] про визнання його потерпілим не вбачалося підстав для виникнення сумніву у належності та допустимості проведених у вказаній кримінальній справі процесуальних дій та здобутих доказів обвинувачення, яким надано юридичну оцінку в судовому порядку, та законність яких оспорює [PERSON] , а також вчинення відносно нього інших неправомірних дій. [PERSON] не надано жодного доказу душевних страждань, переживань чи фізичних страждань, що свідчить про необґрунтованість його доводів. Від відповідача Прокуратури Полтавської області до суду надійшов відзив, в якому позов вважає необґрунтованим. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог про заподіяну моральну шкоду, посилається на здійснення тривалий час досудового розслідування у кримінальному провадженні. Такі висновки не ґрунтуються на вимогах ст. 82 ЦПК України та підлягають доведенню позивачем на загальних підставах, згідно зі ст. 81 ЦПК України. На даний час, відсутні будь які рішення або висновки компетентних органів, яким б було встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування. Окрім того, на даний час відсутні рішення судів у сежах кримінального провадження, де встановлено порушення органом досудового розслідування розумних строків. На підтвердження своїх доводів, [PERSON] не надано суду будь-яких доказів на підтвердження душевних страждань. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Полтавської обласної прокуратури проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, прохав у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Управління СБУ В полтавській області, заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13.02.2018 постановленої за заявою [PERSON] , до ЄРДР за № 42018000000000485 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 372 КК України. Органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні визначено СВ УСБУ в Полтавській області. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами\~статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі та положення норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 1173 ЦК України. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів Під час вирішення даного спору про відшкодування шкоди за ст.1173 ЦК України\~доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд вважає недоведеною наявність складових, які є підставою для відшкодування шкоди. Так, [PERSON] зазначає, що моральної шкоди йому завдано внаслідок тривалого досудового розслідування кримінального провадження, порушення розумних строків, відмиви у визнанні його потерпілим. Однак, судом не встановлено, що компетентними органами визнано протиправними дії УСБУ в Полтавській області та Полтавської обласної прокуратури під час розслідування кримінального провадження № 42018000000000485, а скасування постанов про відмову у визнанні потерпілим та про закриття кримінального провадження не підтверджує факту спричинення шкоди позивачу. Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Звернення позивачу до суду зі скаргами на постанови органу досудового розслідування про відмову у визнанні потерпілим свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає [PERSON] , акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 1 статті 1176 ЦК України. Вказана норма не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки чітко визначає підстави на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, а не ті підстави, на які посилається позивач. Позивач не\~надав достатніх\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження доводів\~про заподіяння\~йому відповідачами\~моральної шкоди,\~оскільки не\~довів суду\~наявності обов`язкових\~елементів, а\~саме факту\~спричинення шкоди\~та протиправності\~дій заподіювача\~шкоди,\~ що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Таким чином, правові підстави для застосування норм статті 1176 ЦК України та визнання дій (бездіяльності) відповідача незаконними та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17. Крім того,\~безпідставним є\~посилання позивача,\~як на\~правову підставу\~для задоволення\~позову,\~на п.5\~ч.3\~ст.\~1\~Закону України\~ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР. Вказаним Законом (частина 1 статті 1, пункт 5 статті 3, частини 1, 5, 6 статті 4) встановлено, що моральна шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону). Згідно частин 1, 2, 7\~статті 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (частина 6\~статті 1176 ЦК). Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що держава відповідає за завдану громадянину моральну шкоду лише у разі, якщо така шкода стала наслідком вчинення саме процесуальних дій відповідних органів, які обмежують права громадян. Суд вважає, що доводи позивача, з якими він пов`язує виникнення моральної шкоди та її розмір, не є підставою для застосування положень\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~та частин 2, 6, 7\~статті 1176 ЦК України, а обраний ним у звязку з такими діями спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено винної, протиправної систематичної бездіяльності органів досудового розслідування під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018000000000485, у зв`язку із цим суд не вбачає підстав для визнання їх дій (бездіяльності) протиправними та відшкодування заявленої позивачем шкоди. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач не справляє судовий збір у випадку, передбаченому п.13 ст.2 Закону України «Про судовий збір», покладає судові витрати на рахунок держави.

Outcome: dismissed