Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» з позовною заявою в якій просить визнати недійсним договору фінансового лізингу № 003126 від 25.01.2016 та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на його користь 49 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Стислий виклад позиції сторін. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 25.01.2016 між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладено Договір фінансового лізингу № 003126. Відповідно до цього договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання придбати предмет лізингу трактор МТЗ 82.1.26, вартістю 49 000,00 грн. 27.01.2016 позивач [PERSON] сплатив 49 000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 27.01.2016 № 496773262. Вважаючи, що вказаний договір фінансового лізингу суперечить положенням Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів» та Цивільного кодексу України у зв`язку із чим просить визнати його недійсним та стягнути сплачені ним кошти. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 01.08.2018 /а.с.36/. 01.08.2018 справа знята з розгляду у зв`язку з використанням суддею вільного від роботи дня в рахунок чергування, як слідчий суддя /а.с.39/. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.08.2020 головуючим суддею визначено Р.Г. Равлінко /а.с.45/. Ухвалою Жидачівського районного суду від 25.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 28.09.2020 /а.с.46-47/. 28.09.2020 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на навчанні /а.с.56/. 11.12.2020 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача /а.с.62-63/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.03.2021 закрито підготовче провадження . Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 28.05.2021 /а.с.73-74/. Розгляд справи по суті відбувся 28.05.2021 за участю позивача [PERSON] та його представника, адвоката Чавса В.Ф. Позивач [PERSON] , та його представник , адвокат Чавс В.Ф., в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений в установлений законом спосіб, причини неявки не повідомив, заяв про слухання справи у його відсутність не направляв. Враховуючи викладене, судом прийняте рішення про слухання справи без його участі на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 25 січня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»(лізигодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 003126, за умовами якого відповідач зобов`язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування транспортний засіб марки МТЗ - 82.1.26, а позивач прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами договору (а.с.12-17). Відповідно до договору вартість предмету лізингу на дату підписання договору та розмір авансового платежу вказується в додатку № 1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до додатку № 1 вартість предмету лізингу становить 18 148,15 дол. США; авансовий платіж 50,00 %; адміністративний платіж (10%) - 1 814,81 дол. США/а.с.18/. 27.01.2016 [PERSON] сплатив кошти в розмірі 49 000.00 грн., дані кошти зараховані відповідачем, як адміністративний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу №003126, що підтверджується квитанцією № 0.0.496773262.1 від 27.01.2016. /а.с.21/. Листом від 03.02.2016 № 1528 ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» повідомило [PERSON] про зміну реквізитів, оскільки у договорі сталася технічна помилка під час друку партії договорів в типографії. /а.с.26/ Позивач звертався до відповідача з заявою про повернення сплачених ним коштів та отримав відповідь ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», яка письмово повідомила позивача про відмову повернути 49 000.00 грн., які були зараховані як адміністративний платіж, оскільки договір лізингу вважається розірваним з 10.02.2016 на підставі заяви щодо розірвання Договору лізингу №003126 від 25.01.2016. /а.с.28,30/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відносини, що виникають у зв`язку із договором фінансового лізингу , регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.2,3ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм, оренду з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Згідно з ч. 1ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Тобто, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. В укладеному договорі не конкретизований предмет лізингу (рік випуску, колір, індивідуальні технічні характеристики, індивідуальна комплектація тощо) та його ціна, у договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов`язків, передбачених договором та законом (пункт 12.1 договору), звужені обов`язки лізингодавця, які регламентовані Законом України «Про фінансовий лізинг» та нормами ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Установлені обставини є підставами для висновку, що оспорюваний договір не відповідає вимогам частини другої статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» та нормам ЦК України про лізинг. Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного суду від 23.01.2018, справа №544/537/16-ц. Верховний суд України при розгляд цивільної справи №6-65цс16 від 11.05.2016 висловив наступну правову позицію. У справі, яка переглядалася, суди встановили, що умови спірного договору фінансового лізингу є несправедливими відносно споживача, оскільки всупереч принципу добросовісності наслідком договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, зокрема умови договору, якими встановлено, що: у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку 1 до цього договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі в продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію та оформлення договору до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію та оформлення договору поверненню не підлягає; у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов`язаний прийняти такі зміни; у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов`язаний прийняти такі зміни; розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися залежно від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу; у разі відмови лізингоодержувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмета лізингу, а вже сплачені споживачем платежі не повертаються; дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів у термін, визначений пунктом 4.4.1 цього договору, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10 % від суми дострокового погашення. З урахуванням викладеного, ВСУ зазначив, що висновок судів про наявність правових підстав для визнання договору фінансового лізингу недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» відповідає зазначеним нормам матеріального права. Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов`язків, передбачених договором та законом, звужені обов`язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавств виходячи з наступного. Згідно п.1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов`язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, несвоєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов`язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його доставки, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець(постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов`язаннями щодо предмету продажу(поставки) предмета договору лізингу. В спірному договорі вибір продавця (постачальника) предмету лізингу здійснює лізингодавець, але в договорі не передбачено його відповідальності перед лізингоодержувачем за порушення зобов`язань якості, комплектності, справності предмета лізингу. Пунктом 9.4, 9.8 договору передбачено, що у разі зміни вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку 3 до цього договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі в продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію та оформлення договору до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. Крім того, лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів. У пункті 10.5,10.13 договору також зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов`язаний прийняти такі зміни; розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися залежно від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу. Згідно п.10.14. дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів у термін, визначений пунктом 4.4.1 цього договору, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10 % від суми дострокового погашення. За змістом частини п`ятої статті 11 Закону № 1023-ХІІ до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про фінансовий лізинг, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення Виконання зобов`язань за спірним договором забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача, оскільки в пунктах 12.1, 12.4, 12.5, 12.6, 12.10, 12.13 цього договору передбачена сплата штрафу лізингоодержувачем. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про несправедливі відносно споживача умови спірного договору фінансового лізингу та наявність у зв`язку із цим підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України та Закону № 1023-XII. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року у справі 6-35цс12 зазначено, що за положеннями ч.1 п.7 ч.3, ч.6ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсними. За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація географічне або інше походження, очікуванні результати споживання чи результати на основі характеристики тестів або перевірок товару. Підприємницька практика є такою що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий ,незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Частиною 6 даної статті ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи За таких умов суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання договору фінансового лізингу недійсним. У частинах 2,3статті 216 ЦК України зазначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а винна сторона зобов`язана відшкодувати іншій стороні завдані вчиненням недійсного правочину збитки. З врахуванням вищенаведеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню отримані за недійсним договором лізингу кошти в сумі 49 000,00 грн. та понесені ним судові витрати.

Outcome: approved