Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання заповіту, посвідченого сільським головою Царедарівської сільської ради Доманівського району [PERSON] недійсним, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки розміром 4,84га, розташованої в межах території Царедарівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак дізнався від нотаріуса, що на спадкове майно існує заповіт від 2015р. Згодом позивач дізнався, що заповіт було складено на ім`я [PERSON] . Зі змісту заповіту позивачу стало відомо, що у заповіті зазначено, що його складено зі слів спадкодавця. В 1986 р. батько позивача переніс інсульт, з того часу його мова була невиразною, хвороба прогресувала, з 2013р. батько перестав розмовляти. За таких обставин, позивач вважає, що що під час вчинення та посвідчення правочину, а саме заповіту як розпорядження [PERSON] на випадок його смерті не дотримано істотної вимоги до правочину - вільне волевиявлення його учасника [PERSON] , яке не відповідало його внутрішньої волі, тому просить визнати недійсним заповіт [PERSON] від 13.08.2015 року на ім`я [PERSON] . Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 03.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 31.07.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Доманівського районного суду від 22.01.2020 року призначено судово-медичну експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 14.02.2020 року провадження поновлено. 19.07.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, 24.07.2019 року позивачем було подано відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, пояснила, що в медичній документації зазначено, що мова [PERSON] невиразна, він не міг розмовляти, вказується на правосторонню глухоту на фоні ОНМК, йдеться про порушення мови, пам`яті, вміння рахувати. В заповіті зазначено, що заповіт записано зі слів [PERSON] , але [PERSON] не міг розмовляти в силу своєї хвороби, а отже не міг зрозумілими словами висловити свою волю стосовно тексту заповіту, тому вказаний правочин не міг бути укладений, а укладений є недійсним. Відповідач [PERSON] , її представник [PERSON] в суді позов не визнали, вважають позовні вимоги необґрунтованими, тому просили відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснила, що спадкодавець [PERSON] з 1986 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вів спільне господарство з її бабусею [PERSON] , жили в будинку бабусі в с.Копані Доманівського району, після смерті якої продовжував проживати в її будинку до своєї смерті. За життя [PERSON] доглядала [PERSON] , а після її смерті догляд здійснювала матір позивача- [PERSON] . Після того, як матір захворіла та була прооперована, позивач також почала здійснювати догляд за [PERSON] , оскільки він потребував сторонньої допомоги. У [PERSON] , після перенесеного інсульту мова була нечітка, але зрозуміла, жестами можна було все зрозуміти, коли уточнювалися якісь обставини, він чітко підтверджував 'так' або 'ні'. [PERSON] називав її онучкою, коли бабуся [PERSON] захворіла і вирішила скласти заповіт на своє майно, тоді [PERSON] також виявив бажання скласти заповіт, тому вони звернулися до посадової особи Царедарівської сілської ради. На похорони [PERSON] його син позивач [PERSON] не приїхав, за життя батка не допомогав та не піклувався про нього. Представник відповідача - Доманівської селищної об`єднаної територіальної громади в суді просив задовольнити позов та визнати заповіт недійсним з підстав, що волевиявлення [PERSON] не відповідало його волі, він не міг висловити свою думку при складенні заповіту, що підтверджено висновком експерта та іншими доказами. Третя особа направила заяву, в якій просила розглядати цивільну справу за відсутності їхнього представника. Заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Зідно ч.1,2 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.І ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За приписами ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених Цивільним Кодексом України. Відповідно до правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 23.10.2013 року по справі № 6-109цс 13 для визнання угоди недійсною необхідна бути доведена абсолютна неспроможність особи при укладені правочинів усвідомлювати значення своїх дій та \\ або \\ керувати ними. Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.У відповідності до 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо в книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 , 6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх чи непрацездатних дітей. Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] був складений заповіт на ім`я відповідача [PERSON] на спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.84 га, яка розташована та території Царедарівської сільської ради Доманівського району та належна йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №064312, виданого Доманівської РДА 07.11.2005 року. Заповіт посвідчено вдома у заповідача сільським головою Царедарівської сільської ради Доманівської району [PERSON] у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] та підписано іншою особою [PERSON] у зв`язку з хворобою заповідача [PERSON] . Особу заповідача, свідків та особи, яка підписала заповіт встановлено, дієздатність перевірено. З копії витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), вбачається, що складений [PERSON] заповіт від 13.08.2015 року та посвідчений в Царедарівській сільській раді Доманівського району Миколаївської області сільським головою [PERSON] є чинним. [INFO] помер [PERSON] у віці 82 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 201 від 30.10.2018 року. Згідно довідки, виданої виконкомом Доманівської селищгної ради Доманівського району № 260 від 15.07.2019 року, [PERSON] , з 1986 року проживав в цивільному шлюбі з [PERSON] в [ADDRESS] та вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті [INFO] , [PERSON] проживав за тією ж адресою. Вказане підтверджується витягами із погосподарських книг на 1986-1990р.р., 1991-1995р.р., 1996-2000р.р., 2001-2005 р.р., 2006-2010 р.р., 2011-2015р.р., 2016-2020 р.р. Згідно з копії заповіту, посвідченого 13 серпня 2015 року сільським головою Царедарівської сільської ради Доманівської району [PERSON] вбачається, що [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, без будь-якого примусу, в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким заповів спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.84 га, яка розташована та території Царедарівської сільської ради Доманівського району та належна йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №064312, виданого Доманівської РДА 07.11.2005 року. В тексті заповіту зазначено, що у зв`язку з поганим зором та загальним немічним фізичним станом здоров`я і внаслідок цього неможливістю власноручно підписати заповіт після прочитання тексту заповіту вголос свідками, заповіт в присутності заповідача, свідків підписано [PERSON] . Заповіт посвідчено та записано сільським головою Царедарівської сільської ради Доманівського району [PERSON] . Заповіт повністю прочитаний уголос свідками [PERSON] та [PERSON] до його підписання, даний заповіт зареєстрований у реєстрі за № 16. Заповіт записаний сільським головою зі слів [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи заведеної Доманівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] , 03.02.2019 року звернулась [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 26.03.2019 року звернувся [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] . Згідно заяви від 23.04.2019 року [PERSON] звернулася із заявою в нотаріальну контору, згідно якої відмовляється від прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] на користь [PERSON] та згідно заяви відмовляється від виділення 1/2 частки майна, як пережившої дружині після смерті [PERSON] . Згідно заяви від 23.04.2019 року [PERSON] звернулася із заявою в нотаріальну контору, згідно якої відмовляється від прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON] на користь [PERSON] . Суд також бере до уваги показання свідка [PERSON] , яка зазначила, що в будинку [PERSON] , замість нього в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] підписала заповіт, у зв`язку з його поганим зором та станом здоров`я. Заповідач показав на присутню [PERSON] та кивнув головою 'так' на запитання [PERSON] кому він хоче заповісти земельну ділянку, також запитували чи хоче він заповісти майно сину чи доньку, він махав головою 'ні'. Заповіт, був прочитаний вголос та підписаний свідками. Жодних сумнівів щодо волевиявлення [PERSON] не виникло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що була сусідкою [PERSON] , який хворів після паралічу, мова була невиразна, але говорив 'так' чи 'ні', все розумів, його також можна було зрозуміти, міг виразити свою волю та думку. Її разом з [PERSON] запросили, як свідків при складанні заповіту до будинку [PERSON] , який показав на присутню [PERSON] та казав 'так' на запитання кому він хоче заповісти майно, чи це саме земельна ділянка, також запитували чи хоче він заповісти майно сину чи донькі, він махав головою 'ні'. Заповіт, був прочитаний вголос та підписаний свідками. Жодних сумнівів щодо волевиявлення [PERSON] не виникло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є знайомою та односельчанкою [PERSON] , який був при здоровому розумі, розумів що робить, хворів, але міг виразити свою волю, видава звуки, погоджувався чи відмовлявся кивком голови 'так' чи 'ні', можна було зрозуміти що він хоче. Від [PERSON] знала , що [PERSON] заповів земельну ділянку [PERSON] , оскільки родина [PERSON] доглядала його. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в 2015 році обіймала посаду сільського голови Царедарівської сільської ради Доманівського району та пояснила, що двічі приходила за місцем проживання [PERSON] , поспілкувалась із ним та з`ясувала його дійсну волю. Текст заповіту було виготовлено нею технічним способом та після його прочитання та підписання було посвідчено. Заповіт підписувала [PERSON] замість [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] , висловлював свою думку шляхом відповіді на запитання, погоджувався кивком голови, стверджував 'так' та вказавав на [PERSON] , яка на ту особу, на користь якої він хоче зробити заповіт, потьмарень не було, його фізичний стан був задовільний. Сільський голова запитувала [PERSON] чи хоче він заповісти своє майно [PERSON] , на що він кивав головою 'так', на запитання чи бажає можливо він сину [PERSON] заповісти земельну ділянку, [PERSON] категорично заперечував 'ні'. Вона впевнена, що він усвідомлював свої дії та волевивлення його було чітко зрозуміло. Вона підтверджує правдивість волі заповідача, який заповів своє майно. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] проживав однією сім`єю з її свекрухою [PERSON] , після перенесеного інсульту був лежачий, але ліва рука працювала, міг виразити свою волю шляхом кивання головою, зі слухом було все гаразд. Він разом з [PERSON] виявили бажання покликати нотаріуса, щоб заповісти належне їм майно. Він хотів свою земельну ділянку заповісти [PERSON] , яку вважав своєю онукою та яка допомогала його доглядати. Син [PERSON] батька за життя не відвідував, на похороні не був присутній, не допомагав ні фізично, ні матеріально. Згідно довідки, виданої управлінням соціального захисту Доманівської РДА № 563/03 від 27.02.2019р., [PERSON] , як особа з інвалідністю 1 групи загального захворювання перебував на обліку в управлінні та був забезпечений багатофункціональним кріслом колісним, з питань забезпечення його засовами пересування зверталася [PERSON] . Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом від 11.11.2011 року № 3306/05 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. 1.4. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності.Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку. Нотаріальна дія по посвідченню ззаповіту [PERSON] була вчинена посадовою особою органу місцевого самоврядування [PERSON] , сумнівів у дієздатності заповідача у неї не виникало. Відповідно до розпорядження № 55 від 31 грудня 2010 року, затверджено посадову інструкцію сільського голови, згідно п. 2.15 якої, сільський голова складає та посвідчує нотаріальні дії у відсутності секретаря сільської ради Також судом встановлено, що [PERSON] 05 березня 1986 року переніс гострий ішемічний інсульт в басейні лівого середьо-мозкової артерії з гіміпарезом справа, моторною афазією, міокардіострофією, після чого з серпня 1986 року був визаний інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою Доманівської ЦРЛ № 387 від 28.03.2019 року. За висновком судово-медичної експертизи по медичним докуменнтам № 109 від 28.01.2020 року проведеної Миколаївським обласним бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради , згідно наданою медичної документації у [PERSON] , 1936 р.н. з 05.03.1986р по 11.03.2015р маються захворювання: атеросклероз судин головного мозку з гіпертензією, гострого порушення мозкового кровообігу (ішемічного інсульту 05.03.1986г), та його наслідків у вигляді правобічного геміпарезу, моторної афазії, епісіндрому, також має діенцефалію 2 ст. змішаного ґенезу, зниження слуху. Був інвалідом 1 групи, не міг самостійно пересуватися (був паралізований), та потребував стороннього догляду. Моторна афазія це ускладнення ішемічного інсульту коли людина втрачає здатність граматично правильно висловлювати свої думки, не зрозуміло мову інших людей та не може повторити фразу, зазнає труднощі при називанні предметів, плутає правильний порядок слів. Виходячи з вищесказаного, на момент складу заповіту 13.08.2015р, [PERSON] більш ймовірно не міг чітко розмовляти, та висловлювати свою думку. Відповідно до правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 23.10.2013 року по справі № 6-109цс 13 для визнання угоди недійсною необхідно довести абсолютну неспроможність особи при укладені правочинів усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Окрім того, судом встановлено, що в медичній документації у [PERSON] не зафіксовані жодні психічні розлади, які б відповідали критеріям хронічного стійкого психічного розладу та могли б позбавляти його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Лікарями психіатрами в цей час він не оглядався. Відсутні в медичній документації встановлений [PERSON] такі діагнози, як 'глухота' чи 'німота'. Надані в розпорядження суду медичні документи свідчать лише про факт періодичного лікування [PERSON] і жодним чином не підтверджують того, що [PERSON] на час складання та підписання заповіту від 13.08.2015 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивачем не заявлялося клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи на вирішення якої має бути поставлене питання чи [PERSON] на момент складання та посвідчення заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними Суд враховує, що остання медична документація, згідно якої [PERSON] проходив медичне обстеження від 11.03.2015 року, а заповіт було складено 13.08.201 року, що може свідчити про зміну стану здоров`я [PERSON] Висновок судово - медичної експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Натомість із показів свідків у судовому засіданні встановлено, що спадкодавець важко пересувався, потребував сторонньої допомоги, яку йому надавала відповідачка та її матір, а тому у суду немає сумнівів щодо дійсної вола заповідача. Що стосується доводів представника позивача про те, що [PERSON] не міг виразити свою волю щодо підписання від його імені заповіту [PERSON] то такі спростовуються у судовому засіданні показами свідків, які підтвердили, що наміри та воля заповідача були зрозумілими. На спростування доводів відповідача щодо присутності [PERSON] при складенні заповіту, у справі № 727/6176/16-ц ВС дійшов висновку, що обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється на осіб, яким про посвідчення заповіту стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, свідків, та особу, яка підписує заповіт замість заповідача, а не на заповідача. Тому складання заповідачем заповіту в присутності інших осіб не може розцінюватися як порушення таємниці заповіту (постанова від 10.06.2019) У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи викладені обставини та докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що [PERSON] усвідомлюючи значення своїх дій, здійснив своє вільне волевиявлення щодо розпорядження належним йому майном, оспорюваний заповіт відповідає вимогам закону, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову. Слід відмовити у стягненні судових витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу.

Outcome: dismissed