Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 01.08.2014 року по 24.05.2018 року він працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Капітальна» в ДП «Мирноградвугілля» у якості прохідника п'ятого розряду з повним робочим днем у шахті на ділянці ПР-1. 24.05.2018 року його було звільнено за п.2 ст.40 Кодексу законів про працю України за станом здоров'я. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідач здійснив з ним повний розрахунок тільки 12.07.2018 року. Згідно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 600,42 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по 12.07.2018 року включно у розмірі 19813,86 грн. із розрахунку: 600,42 грн. х 33 робочих дні за час затримки розрахунку з часу звільнення до повного розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19813,86 грн. Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій вказав, що з позовними вимогами не згодні, оскільки 24.05.2018 в день звільнення позивач був освічений про наявність заборгованості з заробітної плати, ніяких заперечень і вимог з дня звільнення і до повного розрахунку до адміністрації шахти не пред'явив, таким чином погодився з остаточним розрахунком з ним 12.07.2018. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.08.2014 року по 24.05.2018 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті на дільниці ПР-1, був звільнений за власним бажанням за станом здоров'я згідно п.2 ст.40 КЗпП України (а.с. 9-15). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 600,42 грн. (а.с. 17). Згідно довідки АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» та письмових пояснень представника відповідача повний розрахунок з позивачем по заробітній платі проведено 12.07.2018 року (а.с.19-20). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, враховуючи що відповідачем повний розрахунок з позивачем було проведено 12.07.2018 року, тому за період з 25.05.2018 р. по 12.07.2018 р. позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19813,86 грн., виходячи із розрахунку: 600,42 грн. х 33 робочих днів за період з 25.05.2018 р. по 12.07.2018 р. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved