Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі ДП «Мирноградвугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обгрунтування якого вказав, що він у період з 01.10.2008 по 04.09.2017 перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений 04.09.2017 за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за п.1 ст.38 КЗпП України. В день звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок. Фактично відповідач виплатив йому належні при звільненні суми 28.11.2017. Тому, він вважає, що відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 30357 грн, із розрахунку його середньоденного заробітку на підставі довідки відповідача 505 грн 95 коп. х 60 робочих днів прострочення розрахунку при звільнені за період з 05.09.2017 по 28.11.2017. Вказану суму позивач просить суд стягнути на свою користь разом з понесеними ним витратами по сплаті судового збору у розмірір 640 грн. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути позов за його відсутності, вказавши, що на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, про невизнання позову, оскыльки позивач при звільненні був освічений про наявність заборгованості з заробітної плати, ніяких заперечень у день звільнення до адміністрації шахти не пред'явив, тобто погодився з остаточним з ним розрахунком 28.11.2018. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], у періоди з 01.10.2008 по 04.09.2017 знаходився у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля», яке за наказом від 16.05.2017 № 131 перемейноване у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», працюючи з 31.10.2012 машиністом гірничо-виймальних машин 6 розряду з повним робочим днем у шахті, звідки 04.09.2017 був звільнений за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується записами з трудової книжки позивача, довідкою відповідача від 09.11.2017 (а.с.3-5, 8). Відповідно до довідки ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 12.02.2018 повний розрахунок по заробітній платі з [PERSON], звільненим з шахти 04.09.2017, проведений 28.11.2017. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 28.11.2017. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування сдами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути його середній заробіток за період з 05.09.2017 по 28.11.2017 в сумі 30357 грн, із розрахунку: 60 робочих дня х 505 грн 95 коп. Згідно із довідкою відповідача від 09.11.2017 заробіток позивача у липні 2017 року за 4 робочих дня склав 2142 грн 88 коп., у серпні 2017 року за 11 робочих дні - 5446 грн 32 коп., отже середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 505 грн 95 коп. ((2142,88 грн + 5446,32 грн) : (4 дня + 11 днів)). Перевіривши розрахунок середньоденного заробітку позивача, проведеного підприємством, суд находить його таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100. Відповідно до додатку до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», кількість робочих днів, за які позивачеві затримано виплату зарплати, за вересень 2017 року становить - 19 днів, за жовтень 2017 року - 21 день, за листопад 2017 року - 20 днів, а всього 60 робочих днів. Таким чином, сума середнього заробітку позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 05.09.2017 по 28.11.2017 буде дорівнювати: 30357 грн, із розрахунку: 60 робочих дня х 505 грн 95 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн 00 коп. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, законів України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: approved