Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості за інвестиційним договором, вимоги якого у подальшому було збільшено, в обґрунтування вимог якого зазначив наступне. 20.02.2019 між позивачем та ТОВ «Електро Лізинг» укладено інвестиційний договір №19-022019-2, відповідно до якого, предметом було вкладення грошових коштів в господарську діяльність ТОВ «Електро Лізинг» (Виконавця) з метою активізації та збільшення обсягу продажу, установки, обслуговування і функціонування станцій зарядки для електромобілів, отриманих фактичних результатів у вигляді прибутку від діяльності Виконавця, який набув чинності з дня його підписання сторонами та діяв до 20.02.2020. [PERSON] було повністю виконано свої зобов`язання за договором, оскільки після підписання вищевказаного договору, він заплатив 4 000 (чотири тисячі) доларів США особистих заощаджень, передавши особисто [PERSON] (відповідно до умов договору). Отже, виплата інвестиційних коштів з процентами за інвестиційним договором № 19- 02-2019-2 від 20.02.2019 у розмірі 5 585 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США повинна була відбутися 21.02.2020, проте станом на дату написання претензії, такі грошові кошти є невиплаченими. Таким чином, ТОВ «Електро Лізинг» злісно недотримується умов укладеного інвестиційного договору, оскільки за інвестиційним договором № 19-02-2019-2 від 20.02.2019 грошові кошти [PERSON] повернуто не було, що в свою чергу дає підстави для ствердження про наявну заборгованість ТОВ «Електро Лізинг» у розмірі 5 585 (п`ять тисяч п`ятисот вісімдесяти п`яти) доларів США. Оскільки відповідачем не виконані умови договору, позивач просить суд: стягнути з ТОВ «Електро Лізинг» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 585 доларів США, що еквівалентно 157\~273,60 грн. (станом на дату підписання позову) - розмір основного боргу; 16\~905,36 грн. - розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 4\~435,27 грн. - розмір інфляційних збитків; 3\~429,20 грн. - розмір відсотків за користування грошовими коштами; та сплачений судовий збір у розмірі 1820,43 грн. Ухвалою судді від 20.11.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 03.12.2020 на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог (у зв`язку із технічною опискою, допущеної у позовній заяві, щодо розміру штрафних санкцій), відповідно до якої просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача направив суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що підтримує збільшені позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.02.2019 між позивачем [PERSON] та ТОВ «Електро Лізинг», в особі директора Луцик Ю.О., укладено інвестиційний договір №19-02-2019-2 (а.с.18-22). Предметом договору було вкладення грошових коштів (Інвестиційні кошти) Інвестора ( [PERSON] ) в господарську діяльність Виконавця (ТОВ «Електро Лізинг») з метою активізації та збільшення обсягу продажу, установки, обслуговування і функціонування станцій зарядки для електромобілів, отримання фактичних результатів у вигляді прибутку від діяльності Виконавця. Договір набув чинності з дня його підписання Сторонами та діяв до 20.02.2020 (п. 3.1). Порядком здійснення інвестиційної діяльності, передбаченим Розділом 4 інвестиційного договору № 19-02-2019-2 від 20.02.2019, було встановлено, що Виконавець зобов`язується повернути Інвестору суму грошових коштів в національній валюті України - гривні, що буде еквівалентом 4 000 (чотирьом тисячам) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів згідно умов цього договору, але в будь якому разі не менше суми в гривнях, що була надана Інвестором, із врахуванням того, що кожного місяця, протягом строку користування інвестиційними коштами, Виконавець був зобов`язаний виплачувати Інвестору проценти, у розмірі 2,82 відсотки від загальної суму інвестиційний коштів. Відповідним розділом передбачено, що виплата процентів протягом 365 днів з дати внесення інвестицій не здійснюється, а сума процентів, яка підлягає виплаті капіталізується (рефінансування) до загальної суми інвестицій та виплачується на 366 день з дати внесення інвестицій. Виконавець зобов`язався повернути Інвестиційні кошти Інвестору в національній валюті України - гривні, в сумі, що буде еквівалента 4 000 (чотирьом тисячам) доларів США та процентів за 365 днів з дати підписання договорів, у розмірі 1 585 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів згідно умов цього договору, але в будь якому разі не менше суми в гривнях, що була надана Інвестором (п. 4.6 інвестиційного договором № 19-02-2019-2 від 20.02.2019). Встановлено, що [PERSON] було повністю виконано свої зобов`язання за договором. Отже, виплата інвестиційних коштів з процентами за інвестиційним договором № 19-02-2019-2 від 20.02.2019 у розмірі 5 585 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США повинна була відбутися 21.02.2020, проте станом на час розгляду справи, в порушення умов Договору №19-02-2019-2 від 20.02.2019, зобов`язання належним чином відповідачем не виконані. Відповідно до ст.ст. 526,\~527\~ч.1\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ч.1 ЦК України). Згідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~ст. 6 цього кодексу\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у\~ст. 628 ЦК України\~становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Отже, добровільно умови договору відповідач не виконує, про що свідчить виникла заборгованість за договором. Відповідно до положень статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України,\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц),\~від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Крім того, відповідно до п.7.2 Договору, за прострочення виконання фінансових зобов`язань Сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми платежу за кожен день прострочення. Отже, виходячи з викладеного, заборгованість відповідача перед позивачем складає: 157\~273,60 грн. - розмір основного боргу; 16\~905,36 грн. - розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 4\~435,27 грн. - розмір інфляційних збитків; 3\~429,20 грн. - розмір відсотків за користування грошовими коштами, що у загальній сумі становить - 182 043,43 грн. У відповідності зі ст. ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростовано, даних, які б спростовували викладені у позові обставини суду не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для задоволення позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1820,43 грн.

Outcome: approved