Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі виконавчого листа №2-731, виданого 24 березня 2009 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за вказаним виконавчим документом; стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] аліменти на утримання донька [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем в період з 19 березня 2005 року по 17 серпня 2009 року, від якого сторони мають дитину - неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду, після чого спільна дитина проживала разом з матір`ю, [PERSON] , а відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини на підставі судового рішення. За виконавчим провадженням позивач має заборгованість зі сплати аліментів. Позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу з відповідачем він постійно підтримував теплі стосунки з донькою, яка є дитиною з інвалідністю. [PERSON] зазначає, що до досягнення 14-річного віку донькою остання неодноразово виказувала йому бажання проживати разом з батьком та його сім`єю, але її мати категорично заперечувала проти цього. 19 липня 2019 року донька фактично стала проживати з позивачем, про що останній одразу повідомив відповідні служби, розуміючи, що прийняв на себе всю відповідальність за подальше виховання та розвиток дитини, внаслідок чого 25 липня 2019 року представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було проведено обстеження умов проживання неповнолітньої дитини за місцем постійного проживання родини позивача, та такі умови були визнані задовільними, про що складено відповідний акт. 07 вересня 2019 [INFO] дитині виповнилося 14 років та у відповідності до положень частини 3 статті 160 СК України, самостійно обрала місцем свого проживання у родині батька. [PERSON] вказує, що на даний час донька [PERSON] проживає разом із ним та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні, але при цьому у відповідачки залишилось право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин позивач вважає, що наразі наявні всі підстави для припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь відповідача, оскільки дитина фактично проживає з ним та перебуває на його утриманні, в той час, коли відповідач [PERSON] має можливість використовувати кошти аліментів для задоволення лише власних потреб. На підставі зазначеного позивач вважає, що є доцільним звільнення його від сплати наявної заборгованості зі сплати аліментів та стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин позивач і вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, одночасно підтвердивши факт проживання дитини [PERSON] з липня 2019 року з батьком, однак вважає, що відомості, відображені в акті про умови проживання, не відповідають дійсності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факту проживання дитини з батьком, однак вважав, що зміст акту про обстеження умов проживання не відповідає дійсності, а також окремо зазначив, що позовна вимога про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах задоволенню не підлягає, оскільки ці правовідносини виникли до виникнення спору щодо припинення стягнення аліментів. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Думчикова Т.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснивши, що, відповідно до складеного акту про обстеження умов проживання працівниками Служби у справах дітей, на час його проведення дитина [PERSON] знаходилась за адресою проведення обстеження, і зазначені в акті відомості відповідають дійсності. Приймаючи до уваги пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та її предстанвика [PERSON] , а також представника третьої особи, Органу опіки та піклування Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - Думчикової Т.В., дослідивши та проаналізувавши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] в період з 19 березня 2005 року по 17 серпня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду, та про що в Книзі розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №87 від 17 серпня 2009 року. Зазначена вище обставина підтверджується рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 березня 2009 року по справі №2-731/2009, яке набрало законної сили, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2010 року ВРАЦС Кременчуцького РУЮ Полтавської області. Згідно частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Від зазначеного шлюбу сторону мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Кременчуцьким міським відділом РАЦС ГТУЮ у Полтавській області 22 травня 2018 року, а також вказаним вище рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 березня 2009 року по справі №2-731/2009. Окрім того, вказаним вище рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 березня 2009 року по справі №2-731/2009 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] . Згідно письмових матеріалів справи, виконавче провадження про стягнення з позивача [PERSON] аліментів на користь відповідача [PERSON] за вказаним вище рішенням суду перебуває на виконанні у Крюківському ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області, ВП №46205025, та за яким у позивача наявний борг зі сплати аліментів, у зв`язку із чим постановою державного виконавця Басаргіної - [PERSON] від 29 травня 2018 року звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 50% (25% на погашення боргу та 25% - поточні аліменти) до виплати загальної суми боргу, яка станом на 29 травня 2018 року складає 27 917 грн. 50 коп. Згідно частин 1, 2 статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із положеннями частини 2 статті 179 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. З аналізу положень статей 179, 180 Сімейного кодексу України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на даний час дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що дитина підтвердила особисто в судовому засіданні, а також зазначене підтверджується змістом акту №196 обстеження умов проживання, складеного 25 липня 2019 року головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] , провідним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] , інспекторами БПП [PERSON] та [PERSON] . Згідно вказаного вище акту №196, житло за адресою: [ADDRESS] , розміщено на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з двох кімнат, опалення газове; у помешканні прибрано, готова їжа наявна; умови для виховання і розвитку дитини задовільні; за цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стосунки сім`ї дружні. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 1 статті 273 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно частини 3 статті 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила, що вона у червні - липні 2019 року прийняла рішення проживати разом із батьком. Наразі вона фактично проживає разом із батьком, та бажає й надалі проживати з ним. Таке рішення було прийнято, зокрема, у зв`язку зі способом життя, що веде її мати, а саме зловживає алкогольними напоями. З матір`ю дитина не спілкується за своїм бажанням, на зв`язок вони одна з одною не виходять. На даний час умови проживання влаштовують [PERSON] , вона проживає в своїй окремій кімнаті. За викладених обставин, на підставі письмових матеріалів справи, пояснень дитини, а також у зв`язку із підтвердженням в судовому засіданні відповідачем [PERSON] обставини проживання дитини з батьком з липня 2019 року, суд вважає достовірно доведеним факт, що дитина [PERSON] із вказаного часу і по теперішній час проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, доказів щодо протилежного суду не надано. Таким чином, оскільки змінилися сімейні обставини платника та одержувача аліментів, суд вважає, що наявні підстави для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В свою чергу, приймаючи до уваги викладені вище обставини, встановлений в судовому засіданні факт проживання дитини з позивачем, виходячи із зазначених вимог чинного законодавства, а саме статей 141, 181 Сімейного кодексу України, а також із принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, та вважає заявлений розмір аліментів у виді ј частини з усіх видів заробітку такими, що підлягають задоволенню. Водночас, вимогу позивача щодо звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, суд вважає такою, що задоволенню не підлягає у зв`язку із її безпідставністю, оскільки заборгованість позивача була нарахована до виникнення правовідносин, що є предметом розгляду даної справи, а саме факту зміни дитиною попереднього місця проживання. Частиною 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до судових витрат віднесено судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. В свою чергу, пунктом 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У зв`язку із викладеними вище обставинами, на підставі зазначених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати, понесені ним на оплату послуг адвоката в розмірі 1 000 грн. 00 коп., що підтверджено: квитанцією №98 від 08 листопада 2019 року, актом здачі - прийняття виконаних робіт від 08 листопада 2019 року, угодою на представництво інтересів у цивільній справі №98 від 08 листопада 2019 року, а також судового збору, в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №1468 від 09 листопада 2019 року.

Outcome: approved