Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Банк» «Фінанси і кредит» відділення № 21 про повернення коштів з депозитного рахунку. Позивач посилається на те, що «19» грудня 2013 року між [PERSON] та АТ « Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір: Договір банківського вкладу №336235/9348/370-13 від 19 грудня 2013 року (далі Договір №1) строком на 370 днів внесено готівтокою до банку 35000 грн. За умовами договору позивач неодноразово поповнював вклад, що підтверджується додатковими угодами, загальна сума вкладу складає 70800 грн. 01.08.2014 року коли позивач прийшов в відділення банку щоб зняти проценти , позивачу повідомили, що на його рахунку відсутні кошти в розмірі 34300 грн. По даному факту відділом розслідування особливо важких справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Чернівецькій області було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст.. ч. 1 364 ч.2 ст. 364-1 та внесено дані до ЄРДР за номером №12014260000000614. В зв'язку з цим слідчим Савтюком О.М було направлено на ім'я Голови правління АТ « Банк Фінанси та Кредит» лист з вирішенням питання про повернення коштів. Однак ніякої відповіді позивач не отримав і кошти йому не були повернені. Станом на момент підписання додаткової угоди до договору від 05.05.2014 року позивачу було виплачена сума лише в розмірі 58258грн, а решта заборгованості в розмірі 32500,00 мені не було виплачено. Просить суд, стягнути на користь [PERSON] з : АТ « Банк Фінанси та Кредит» м.Київ вул.. Артема 60, Відділення №21 5800,Україна, м. Чернівці, вул. Головна 84 кошти в сумі 32500 грн., а також 487,20 грн., витрат пов'язаних з оплатою судового збору. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились. Будучи повідомлені про день та час слухання справи, про поважні причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Враховуючи те, що відповідач є юридичною особою та те, що повторно не забезпечена явка представника відповідача в судове засідання, суд вважає такі дії відповідача спробою затягнути судовий розгляд справи. Судом встановлено, що «19» грудня 2013 року між [PERSON] та АТ « Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір: Договір банківського вкладу №336235/9348/370-13 від 19 грудня 2013 року (далі Договір №1) строком на 370 днів внесено готівтокою до банку 35000 грн. За умовами договору позивач неодноразово поповнював вклад, що підтверджується додатковими угодами, загальна сума вкладу складає 70800 грн. 01.08.2014 року коли позивач прийшов в відділення банку щоб зняти проценти , позивачу повідомили, що на його рахунку відсутні кошти в розмірі 34300 грн. По даному факту відділом розслідування особливо важких справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Чернівецькій області було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст.. ч. 1 364 ч.2 ст. 364-1 та внесено дані до ЄРДР за номером №12014260000000614. В зв'язку з цим слідчим Савтюком О.М було направлено на ім'я Голови правління АТ « Банк Фінанси та Кредит» лист з вирішенням питання про повернення коштів. Однак ніякої відповіді позивач не отримав і кошти йому не були повернені. Станом на момент підписання додаткової угоди до договору від 05.05.2014 року позивачу було виплачена сума лише в розмірі 58258грн. а решта заборгованості в розмірі 32500,00 мені не було виплачено. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції, яка була чинною на момент укладення договору банківського вкладу від 19 лютого 2009 року, установлено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Однак, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким у період з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. На момент звернення позивача до суду ( 15.02.2016 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, під час дії якої вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються, і стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неможливо. Такий висновок підтверджений у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed