Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Апостолівської міської ради Апостлівського району Дніпропетровської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов обгрунтовано тим, що [INFO] року померла її прабабуся - [PERSON]. До дня смерті вона проживала в [ADDRESS]. У зв'язку з похилим віком тривалий час до дня її смерті позивач проживала разом з нею, доглядала її, вела домашнє господарство та здійснювала утримання її майна. Реєстрацію свого постійного місця проживання за вказаною вище адресою позивач не здійснювала через відсутність такої необхідності. За життя [PERSON] заповіту не складала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами розташований в [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого комунальним відділом Апостолівського виконкому міської Ради депутатів працюючих 18 листопада 1974 року на підставі рішення виконкому Апостолівської міської Ради депутатів працюючих № 18 від 18 вересня 1974 року. 31 липня 2015 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення спадкових прав. Нотаріус роз'яснив, що було пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини, та запропоновано звернутись до суду з позовом щодо визнання права на спадщину. [PERSON], надала суду заяву відповідно до якої просила задовольнити заявлені вимоги в повному об'ємі та визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Справу просила слухати за її відсутності. Представник відповідача, Апостолівської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, надав суду заяви відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив слухати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] надала суду заяву відповідно до якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просить слухати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 1220 Цивільного кодексу України, внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відповідно ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона була оголошена померлою. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року позивач є такою, що прийняла спадщину так як прийняла спадкове майно померлої [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння. Згідно із положеннями ст.548 ЦК України ( 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. У відповідності до вимог п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. відносини спадкування регулюються правила ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963р. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, встановленому законом. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином, враховуючи вимоги ЦК УРСР 1963р., а також те, що позивач фактично прийняла спадщину на житловий будинок після смерті прабабусі, то позивач має право на спадкування житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який на час смерті належав [PERSON], оскільки за змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов'язки спадкодавця, ким в даному випадку є [PERSON]

Outcome: approved