Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачу на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в смт.Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, де зареєстроване місце проживання його та членів його сімї. Крім того, в зазначеній квартирі зареєстрований рідний брат його дружини відповідач [PERSON], [INFO], який більше шести років з ними не проживає. Його місце перебування позивачу не відомо. Внаслідок чого, позивач просить суд визнати відповідача, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: смт.Михайлівка, вул. Шкільна, 40-В кв.№1, Михайлівського району, Запорізької області, та зобовязати [PERSON] селищну раду Михайлівського району Запорізької області зняти його з місця реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявилися, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Так, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 18.08.1998 року (а.с.7). У вказаній квартирі зареєстроване місце проживання позивача, його дружини, сина та відповідача [PERSON], що підтверджується копією домової книги.(а.с.9). Відповідно до акту-довідки від 01.02.2019 року, складеного депутатом [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [INFO], зареєстрований в квартирі №1 за адресою Шкільна 40-В, але за вказаною адресою не проживає більше 6 років. (а.с.8). Допитані свідки\~в судовому\~засіданні [PERSON]\~та [PERSON]\~підтвердили,\~що [PERSON],\~[INFO],\~в квартирі\~№1\~за адресою\~Шкільна 40-В,\~не проживає\~більше 6\~років і\~місце його\~перебування їм\~не відоме. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно тривалий час, не проживає у квартирі №1 за адресою вул.Шкільна, 40-В в смт.Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України\~та\~ст. 9 ЖК України\~передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.\~\~ Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~ Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], так як в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі [PERSON] не проживає більше шести років. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved