Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості 194000 (сто девяносто чотири тисячі) грн., інфляційних нарахувань у розмірі 85\~360 грн. (вісімдесят пять тисяч триста шістдесят гривень), 3% річних від простроченої суми, що становить 7697,09 грн. (сім тисяч шістсот девяносто сім гривень девять копійок) та 2870,58 (дві тисячі вісімсот сімдесят ) грн. сплаченого судового збору Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в грудні 2011 року він позичив відповідачеві у борг під розписку 194000 (сто девяносто чотири тисячі) грн., які вона зобов'язувалася повернути на протязі трьох років, рівними частинами кожного місяця. Відповідач боргу не\~повернула, на прохання про повернення боргу відповідач не реагує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх обставинами викладеними в позовній заяві просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнала факт того, що позичила у позивача [PERSON] 194000 (сто девяносто чотири тисячі) грн., однак немає як їх повернути, так як в неї склалися тяжкі особисті обставини. Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. \~\~ Відповідно до розписки (а.с.4) відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 194000 (сто девяносто чотири тисячі) грн., які зобовязувалася повертати щомісячно. Отже суд вважає , що між сторонами було укладено договір позики у письмовій формі, за яким [PERSON] позичила у [PERSON] 194000 (сто девяносто чотири тисячі) грн., зазначивши, що повертати борг буде протягом трьох років, рівними частинами, кожного місяця, про що власноручно написала розписку. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Ця ж правова норма визначає , що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей. Законодавець визначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦК України). Оскільки пред'явлена позикодавцем боргова розписка містить вказані обставини (в ній позичальник власноручно зазначає про одержання в борг грошей, їх суму та порядок повернення), то суд приходить до висновку, що дана розписка є борговим документом, яка підтверджує укладення між сторонами договору позики. У правовому висновку про застосування ст.ст.1046, 1047 ЦК України, який міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася , на його банківський рахунок. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення позичених грошових коштів за договором позики, проте взятого на себе зобовязання [PERSON] не виконала, тобто не повернула борг, що визнає відповідач [PERSON] Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ За нормами ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно, із позиченої суми 194000 гривень - 3 % річних становлять: (194000х3х483:365:100=7701,54 гривень), тобто розрахунок 3 % річних розраховується за формулою: сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. За правилами ч.1ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Заборгованість із встановленого індексу інфляції на весь час заборгованості з січня 2015 року по лютий 2016 року від суми боргу складає: (103,10:100)х(105,30:100)х(110,80:100)х(114,00:100)х(102,20:100)х(100,40:100)х(99,00:100)х(99,20:100)х(102,30:100)х(98,70:100)х(102,00:100)х(100,70:100)х(100,90:100)х(99,60:100)=1,440 \~\~194000х1,440-194000=85360,00 грн. Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні обєктивних доказів дає суду можливість зробити висновок про порушення прав позивача відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] основної суми боргу 194000 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 85 360 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період прострочення в розмірі 7697, 09 грн. При поданні позову позивач сплатив судові витрати, що підтверджено документально, тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2870,58 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved