Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 05.08.2007 р. він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1261. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що з серпня 2016 р. їхній шлюб з відповідачем фактично перестав існувати. Вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї послужила відсутність між ними взаєморозуміння. На даний час вони стали один для одного зовсім чужими людьми та намірів зберегти сім'ю не мають. В зв'язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просила залишити її прізвище після розірвання шлюбу без змін. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.08.2007 р., що видно із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ № 0282278 від 05.08.2007 р. (а.с. 6). В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Причиною розпаду сім»ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок відсутності взаєморозумння та взаємоповаги. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Сторони з серпня 2016 року проживають окремо один від одного. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім»ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім»ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved