Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що відповідно до рішення Борщівського районного суду Тернопільської області з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 лютого 2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Проте, на даний час не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки на сьогодні перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , крім того, чекають на народження другої дитини - його дружина вагітна, термін вагітності, на момент звернення до суду, складає 35 тижнів. Окрім того, на даний час він не працює, офіційного доходу не отримує, з огляду на що його матеріальний стан змінився - є незадовільним. Поряд з тим зазначив, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який йому було подаровано ще до реєстрації шлюбу із відповідачем. Іншого нерухомого майна та транспортних засобів у власності не має. \~ \~ \~ \~А тому, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду на утримання дітей з 2/3 частки усіх видів заробітку (доходу) на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 06 січня 2021 року відповідач [PERSON] подала відзив на позов, у якому зазначила, що заперечує щодо задоволення позовних вимог посилаючись на те, що у позивача дочка народилася ще [INFO] і з того часу до тепер він жодного разу не ставив питання про зменшення розміру аліментів, тобто це не було перешкодою у їх сплаті. Вагітність дружини не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того зазначила, що позивач на сьогодні є батьком трьох дітей, чекає на народження четвертої дитини, а отже, зобов`язаний забезпечувати їм належний матеріальний рівень, і такі можливості він має оскільки є здоровим та працездатним. Також не відповідає дійсності та обставина, що позивач став власником домоволодіння по [ADDRESS] ще до реєстрації їх шлюбу, оскільки шлюб зареєстрували 03.10.2002, а відповідно до поданої ним інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він став його власником 03.08.2004. За таких обставин, дослідивши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками непонолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 11 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, та відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 11 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області. Також встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 16 січня 2013 року, що вбачається з рішення Борщівського районного суду від 16 січня 2013 року (цивільна справа №1902/1774/2012). Крім того встановлено, що рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2010 року у цивільній справі №2-195/10, вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 лютого 2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення, яке набрало законної сили, Борщівським районним судом Тернопільської області 23 березня 2010 року видано виконавчий лист. Поряд з тим встановлено, що 05 вересня 2014 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , актовий запис №109, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 03 липня 2020 року, та яка згідно довідки про склад сім`ї, виданої Борщівською міською радою 21 грудня 2020 року за №301, проживає разом з позивачем та його дружиною в [ADDRESS] . Згідно довідки КНП «Борщівська районна лікарня» №34 від 26 листопада 2020 року, дружина позивача [PERSON] стоїть на обліку в Борщівській жіночій консультації в зв`язку з вагітністю. Термін вагітності становить 35 тижнів. За даними трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] з 28 травня 2020 року не працевлаштований. Згідно відомостей з Державного реєстру осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, позивачу було нараховано та виплачено ТОВ «Т.Д.К.» заробітну плату у січні 2020 року 14854, 65 грн., у лютому 2020 року 13058, 38 грн. Судом встановлено, що на даний час у позивача змінився сімейний і матеріальний стан, він не має офіційного місця роботи. Від другого шлюбу у нього народилася дитина, крім того дружина перебуває на 35 тижні вагітності, з травня 2020 року позивач не є працевлаштованим, а тому визначений раніше розмір аліментів, підлягає зміні в сторону зменшення, внаслідок зміни сімейного і матеріального стану позивача. Доводів щодо зворотнього, які б вказували на те, що матеріальний та сімейний стан відповідача не змінився суду надано не було, не здобуто таких і ході розгляду справи. У відповідності до ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2020\~рік» з 1 грудня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2395 грн, а відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років установлено з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст.182, 192 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,згідно рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2010 року у справі №2-195/10, який необхідно встановити в розмірі однієї третини заробітку (доходу) [PERSON] на утримання дітей, однак, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому, суд враховує висновки Верховного суду викладені у постанові у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 року згідно яких розмір аліментів підлягає зменшенню за умови зміни у платника аліментів як сімейного так і матеріального стану, якщо не було встановлено обставин, які б свідчили про збільшення доходу платника аліментів. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Виходячи з наведенного вище, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 р.», Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 р.»,

Outcome: approved