Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку та земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що по [ADDRESS] проживала вона разом з чоловіком [PERSON], [INFO], і йому на праві власності належала земельна ділянка площею 1,8300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Біля тока», виділена на підставі рішення Обертинської селищної ради народних депутатів Тлумацького району від 07.03.2000 року у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю за № 55 від 22.05.2002 року та земельна частка (пай) у розмірі 74,88 ум.кад.га, що знаходиться в колективній власності АСС «Пролісок», що в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, наділена на підставі рішення Тлумацької РДА від 08.06.1999 року за № 296 у відповідності із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 21.11.2012 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.01.2015 року за № 368. 27.06.1998 року чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно. Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім'я їхнього сина [PERSON], [INFO], заповіт, яким заповів йому земельну ділянку на підставі сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ, реєстраційний № 376, виданого Обертинською селищною Радою 04.04.1997 року. Після смерті чоловіка син не прийняв спадщину за заповітом, оскільки разом з ними не проживав, до нотаріальної контори в шестимісячний термін не звертався, пропущений строк звернення до нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини не поновляв і сам помер 01.09.2017 року. На час смерті чоловіка вона проживала разом з чоловіком, вели спільно господарство, проводила похорон чоловіка, вступила в управління його спадковий майном, надалі проживає в господарстві, обробляє земельну ділянку, являється єдиною спадкоємницею після смерті чоловіка, інших спадкоємців за законом немає. В даний час вона бажає оформити право власності на спадкове майно. Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та земельну частку (пай), так як вищевказаний Державний акт на право приватної власності на землю та сертифікат на земельну частку (пай), були видані та зареєстрований після смерті спадкодавця [PERSON] В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, у якій позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просив справу розглянути у його відсутності. Згідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю за № 55 від 22.05.2002 року на праві власності належала земельна ділянка площею 1,8300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Біля тока», виділена на підставі рішення Обертинської селищної ради народних депутатів Тлумацького району від 07.03.2000 року (а.с. 7). Також [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 21.11.2012 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.01.2015 року за № 368, належало право на земельну частку (пай) у розмірі 74,88 ум.кад.га, що знаходиться в колективній власності АСС «Пролісок», що в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, наділена на підставі рішення Тлумацької РДА від 08.06.1999 року за № 296 (а.с. 8). 09.07.1961 року [PERSON] одружився з [PERSON] та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 14). Згідно свідоцтва про народження у [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON] (а.с. 15). 27.06.1998 року [PERSON] (чоловік) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім'я [PERSON] (сина) заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку на підставі сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ, реєстраційний № 376, виданого Обертинською селищною Радою 04.04.197 року (а.с. 10) (взамін якого 21.11.2012 року був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.01.2015 року за № 368). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] (чоловік), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті батька [PERSON], [PERSON] (син) спадщину не прийняв, оскільки не вступив в управління або володіння спадковим та з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживали разом та вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 689 від 29.05.2017 року (а.с. 9). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 352/2003 від 20.12.2003 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 24-39), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельну ділянку площею 1,8300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Біля тока» та земельну частку (пай) розміром 74,8 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності АСС «Пролісок» в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю та сертифікат на право на земельну частку (пай) були видані та зареєстровані після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 351/02-31 від 19.05.2017 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку та земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 320,0 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved