overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 01 листопада 2013 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №263. Від даного шлюбу дітей не мають. З відповідачкою спільне життя не склалося, постійно виникали сварки, непорозуміння, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без нього, просить позов задовольнити, миритися не бажає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 листопада 2013 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №263. Від шлюбу дітей не мають. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали сварки, непорозуміння, суперечки, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 03 липня 1985 року в відділі ЗАГС Благовещенського міськвиконкому Амурської області, актовий запис №999. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. За час спільного подружнього життя належної сімї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні, втратили почуття один до одного. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, разом не проживають, а тому фактично їх сімя розпалася. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без нього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, просить справу розглядати без неї, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі Мірус (дошлюбне прізвище Пачина) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03 липня 1985 року в відділі ЗАГС Благовещенського міськвиконкому Амурської області, актовий запис №999. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали суперечки, разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 04 березня 2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №34. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, за час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, а тому фактично їх сім'я розпалася. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглядати без нього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, просить справу розглядати без неї, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 березня 2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №34. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали суперечки, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 07 листопада 1987 року в відділі ЗАГС с-ще Берегомет Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №70. З відповідачкою спільне життя не склалося, постійно виникали сварки, непорозуміння, тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просить позов задовольнити, миритися не бажає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та Бобер (дошлюбне прізвище Лучик) [PERSON] уклали шлюб 07 листопада 1987 року в відділі ЗАГС с-ща Берегомет Вижницького р-ну Чернівецької області, актовий запис №70. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали сварки, непорозуміння, суперечки, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 15 липня 1978 року в с. Звиняч Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №12. З відповідачкою спільне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують десять років, спільного господарства не ведуть, спільних інтересів не мають, тому звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Від відповідачки [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без неї, з рішенням суду буде згідна. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мальована) [PERSON] уклали шлюб 15 липня 1978 року в с. Звиняч Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №12. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. З відповідачкою спільне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують десять років, спільного господарства не ведуть, спільних інтересів не мають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 21 липня 1990 року в Великочорнокінецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №09. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. З відповідачкою спільне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують з березня 2015 року, спільного господарства не ведуть, тому звернувся до суду. Позовач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги довірителя підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мамчур) [PERSON] уклали шлюб 21 липня 1990 року в Великочорнокінецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №09. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали непорозуміння, суперечки, подружніх відносин не підтримують з березня 2015 року. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 23 листопада 2010 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №238. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачкою спільне життя не склалося, постійно виникали сварки, непорозуміння, тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, миритися не бажає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, через оголошення в газеті. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гордієвська) [PERSON] уклали шлюб 23 листопада 2010 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №238. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачкою спільне життя не склалося, постійно виникали сварки, непорозуміння, тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 24 липня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №127. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та суперечки. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, а тому фактично їх сім'я розпалася. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 липня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №127. Від даного шлюбу дітей не мають. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали суперечки, сварки, разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved