Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.01.2019 приблизно о 14 год. 55 хв. Знаходячись на тротуарі по вулиці Хрещатик біля будинку 19 -А біля ресторану «CASTA» підсковзнувся на неочищеному снігу та льодовому накрижені, втратив рівновагу та впав. В результаті падіння позивач отримав травми, а саме перелом руки. Після зазначеного нещасного випадку позивач перебував на амбулаторному лікуванні в Першій поліклініці Шевченківського РЗО з 08.01.2019 по 03.03.2019, у зв`язку із чим поніс витрати на лікування та медичну реабілітацію у Санаторії ДП КС «Хмільник». Посилаючись на те, що вказана пригода трапилася через неналежне виконання відповідачами своїх обов`язків щодо своєчасного прибирання території від снігу та криги, просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів майнову шкоду у розмірі 9108,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 30.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження. Ухвалою суду від 17.11.2020 в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відмовлено. Ухвалою суду від 30.11.2020 задоволено клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні та призначено в підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 23.12.2020 представник відповідача виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав до суду відзив в якому посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог просив відмовити у задоволенні позову. 13.01.2021 представник КП «Київський метрополітен» направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовнх вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, безпідставність та недоведеність. Вказав, що 04.01.2019 до КП «Київський метрополітен» не надходило жодних звернень чи скарг від пасажирів стосовно санітарного стану зазначеної території, крім того, позивач не звертався до працівників станції метрополітену «Хрещатик» стосовно свого падіння та/чи надання допомоги внаслідок такого падіння. Водночас, з матеріалів, доданих до позовної заяви, не можливо встановити точне місце падіння позивача. Зазначено тільки, що це сталося біля кафе «CASTA», власником якого є інша юридична особа, а не Відповідач 2. Також позивачем не надано належних доказів протиправності дій чи бездіяльності Відповідача 2 щодо неналежного прибирання вказаної території, що на думку позивача стала причиною травмування. Вказав, що матеріали справи не містять доказів та обґрунтованих розрахунків завдання моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. 26.01.2021 до суду надійшов від представника КП «Київжитлоспецексплуатація» відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. Посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів проходження санаторно-курортного лікування та розміру здійснених ним витрат. Надані позивачем документи із зазначенням вартості лікування у розмірі 9108,00 грн. не підтверджує понесення ним витрат на оплату вартості лікування, оскільки не відповідає вимогам документів, що підтверджують наявність матеріальної шкоди, що є необхідною умовою складу правопорушення, передбаченого ст. 1166 ЦК України. Також зазначив, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують необхідність санітарно-курортного лікування позивача, зокрема, медичні висновки та рекомендації, а також докази отримання травми 04.01.2019 та місця її отримання, зокрема акту про нещасний випадок невиробничого характеру, складеного за формою НТ. До суду представниками відповідача ТОВ «Хрещатик плаза» подано відзив, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на його необгрунтованітсь та недоведеність. Вказано, що позивачем не наданого належних доказів на підтвердження понесених майнових витрат, зокрема, документ від 15.08.2019, виданий позивачу ТОВ «Укркурортсервіс». не може бути належим доказом розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, оскільки цей документ не є ні договором про надання туристичних послуг, ні розрахунковим документом, який підтверджує оплату позивачем послуг з санаторного лікування. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди з боку відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити. Представник відповідача КП «Київжитлоспецексплуатація» Осадчук Т.А. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Представник відповідача КП «Київський метрополітен» Корнієнко О.А. просила відмовити в задоволенні позову, оскілки вимоги позову є недоведеними та необґрунтованими. Представник відповідача виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Івашова Г.Л. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність належних доказів на підтвердження обставин викладених у позові. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи зі наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 08.01.2019 по 03.03.2019 перебував на амбулаторному лікуванні у Першій поліклініці Шевченківського РЗО міста Києва, у зв`язку із отриманням травми - перелому лівої променевої кістки втиковому місці, перелому лівого плеча великого бугра, що підтверджується витягом з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] (а.с. 23). Згідно доводів позивача, вищевказані травми ним було отримано внаслідок падіння на тротуарі біля будинку 19-А, по вулиці Хрещатик у місті Києві , оскільки останній, підсковзнувся на неочищеному снігу та льодовому накриженні та втратив рівновагу. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 253385375 від 20.04.2021) за Київською міською радою зареєстровано право власності на земельну ділянку площею - 0,0030 га, місце розташування - вул. Хрещатик, 19-а (ліворуч від входу до метро), кадастровий номер 8000000000:76:027:0014, а також право власності на земельну ділянку площею - 0,0030 га, місце розташування - вул. Хрещатик, 19-а (праворуч від входу до метро), кадастровий номер 8000000000:76:027:0015. Зазначені вище земельні ділянки належать Київській міській раді на праві комунальної власності і перебувають в оренді у підприємства громадського харчування у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕЛЕНИИ ГАЙ», код ЄДРПОУ 23723586. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. Розділу III Правил благоустрою міста Києва затверджених Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (далі - Правила благоустрою міста Києва) підприємства, установи та громадяни забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм відповідно до вимог чинного законодавства у власність, користування. Згідно підпункту 3.1.3. пункту 3.1. Розділу III Правил благоустрою міста Києва посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідальність за незабезпечення благоустрою, у тому числі при виконанні робіт самовільно, покладається на власника об`єкта благоустрою (балансоутримувача) та виконавця робіт. Відповідно до підпункту 7.4.2. пункту 7.4. Розділу VII межі прибирання територій між підприємствами, установами, організаціями та присадибними ділянками громадян визначаються виконавчими органами районних у м. Києві рад (районними у м. Києві державними адміністраціями) з урахуванням правовстановлюючих документів на землю та прилеглих територій зі складанням погоджених з ними схем прибирання. Підпунктом 19.1.11 пункту 19.1 Розділу XIX Правил благоустрою міста Києва контроль за станом благоустрою міста здійснюється Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який виконує функції інспекції з питань благоустрою в м. Києві, та управліннями (відділами) контролю за благоустроєм виконавчих органів районних у м. Києві рад (районних у м. Києві державних адміністрацій), а також Головним управлінням МВС України в м. Києві, іншими структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в межах наданих повноважень, комунальними підприємствами, установами та організаціями, які несуть відповідальність за належне утримання об`єктів благоустрою. Враховуючи вищезазначене, відповідальність за належне утримання тротуару несе балансоутримувач. Проте, з матеріалів доданих до позовної заяви не можливо встановити точне місце падіння і відповідно відповідальну особу, внаслідок бездіяльності якої позивач зазнав травмування. Згідно з п. 20.2.2. Правил, посадова особа контролюючого органу, яка під час перевірки об`єкта благоустрою виявила порушення вимог цих правил, зобов`язана на винну особу скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після складання надати його на підпис винній особі. Позивач надав копію протоколу від 15.01.2019 про адміністративне правопорушення, складеного головним спеціалістом відділу контролю за благоустроєм Печерської районної в місті Києві адміністрації Таргопій В.В. на [PERSON] за порушення вимог статті 152 КУпАП та п. 7.5.1 Правил благоустрою м. Києва. Проте, з вказаного протоколу вбачається, що в ньому відсутні відомості про те, що 04.01.209 мало місце порушення саме з боку відповідачів, крім того, [PERSON] не є посадовою особою відповідачів, тому цей протокол не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту завдання шкоди саме відповідачами по справі. Крім того відповідно до пункту 6 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 № 270 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок розслідування) лікувально-профілактичні заклади, до яких звернулися або були доставлені потерпілі внаслідок нещасних випадків, протягом доби надсилають письмове повідомлення за встановленою формою - до районної держадміністрації (виконавчого органу міської, районної у місті ради). Відповідно до пункту 9 Порядку розслідування районна держадміністрація (виконавчий орган міської, районної у місті ради) протягом доби з часу надходження від лікувально-профілактичного закладу повідомлення про нещасний випадок приймає рішення щодо утворення комісії з розслідування нещасного випадку. Згідно з частиною другою пункту 12 Порядку розслідування за результатами розслідування нещасного випадку складається акт за формою НТ (невиробничий травматизм), який затверджується керівником органу (організації), що проводив розслідування. З урахуванням наведеного, протиправна поведінка суб`єктів господарювання їх бездіяльність або неналежні дії щодо упорядкування прилеглого тротуару, факт того що позивач травмувався у відповідному місці, і що існує причинний зв`язок між травмою та тим що відповідний суб`єкт господарювання не утримував тротуар у належному стані мають бути встановлені актом про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ, що передбачений Порядком розслідування. Зокрема в акті за формою НТ вказуються як місце, де стався нещасний випадок так і наслідки відповідного нещасного випадку. Проте, матеріали справи не містять і позивачем до позовної заяви не додано відповідний акт за формою НТ, який передбачений Порядком розслідування. На підтвердження завданого розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, позивач надає копію документу від 15.08.2019 ТОВ «Укркурортсервіс» про лікування у ДП КС Хмільник Курорт «Хмільниккурорт» з 24.09.2019 по 05.10.2019, в якому зазначена вартість такого лікування, а саме, 9108,00 грн. Проте, суд критично ставиться до наданого позивачем доказу, документу від 15.08.2019, виданого ТОВ «Укркурортсервіс», оскільки вказаний документ не відповідає вимогам ані договору про надання туристичних послуг, ані вимогам до розрахункового документу, який підтверджує оплату позивачем послуг з санаторного лікування, у відповідності до вимог чинного законодавста. Крім того, до позовної заяви не додано жодних медичних документів які б вказували на необхідність перебування та проходження процедур які надає вищезазначений санаторій. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи та те, що позивачем не доведено та не надано жодних доказів, які б підтверджували місце та час коли стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травми, окрім того, не надано жодного доказу який би підтверджував факт неналежного утримання відповідної території, де сталося падіння саме відповідачами, суд приходить до висновку, про залишення позовних вимог в частині стягнення грошових коштів з відповідачів на користь позивача у відшкодування майнової шкоди, без задоволення. Що стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі статтей 23, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed