Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування ФРА ЛМР, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] 2003 р.н. разом з ним, за адресою: м. Львів вул. Виговського, 49/48. Позов мотивований тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак вже протягом тривалого часу разом не проживають. У липні 2013 року відповідач, без пояснення причин покинула їх спільне місце проживання, а згодо забрала разом із собою їхнього сина, при цьому перевівши останнього навчатись у іншу школу. Відповідач забороняє бачитись та будь-яким способом спілкуватись із сином, умови проживання та виховання якого не відомі, грубо відноситься до нього та членів його сім'ї, звинувачуючи у вчиненні надуманих нею насильницьких дій. За увесь час спільного життя відповідач належно не виконувала своїх обов'язків щодо виховання та догляду за дитиною. Крім того вказує, що остання не має постійного місця проживання, має не внормований робочий графік, внаслідок чого не здатна повноцінно займатися дитиною. В свою чергу вказує, що має стабільний матеріальний дохід, внормований графік роботи, можливість забезпечити сина усім необхідним, створити усі умови для проживання, виховання, навчання та харчування, має постійне помешкання, де проживає із своїми батьками-пенсіонерами, які б допомагали виховувати внука. Характеризує себе із позитивної сторони, вказує, що не зловживає спиртними напоями та добре ставиться до сина. Просить позов задовольнити. Відповідач у свою чергу подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування ФРА ЛМР, в якій просить визначити місцем проживання малолітнього сина [PERSON] 2003 р.н. разом із нею. Позов мотивований тим, що [PERSON] безпідставно звинувачує її у неналежному виконанні материнських обовязків, та аморальній поведінці, вказує, що до розпаду сім'ї призвело насильство, яке вчиняв останній стосовно неї, що негативно позначилось на емоційному та психологічному стані дитини. [PERSON] зловживав алкоголем, вчиняв скандали, вчиняв фізичні насильницькі дії. Звернення до міліції зприводу дій [PERSON] жодного результату не дали. Вказує, що 11.07.2013 року [PERSON] сильно побив її і цей випадок зафіксовано Залізничним РВ, працівниками якого розпочато кримінальне провадження стосовно [PERSON] Після неодноразових погроз фізичною розправою була змушена разом із сином покинути дім та винайняти квартиру, для проживання. Вказує, що навіть після нанесення їй побоїв, не чинила перешкод батьку у спілкуванні із сином, однак протягом останнього часу, після спілкування із батьком, син дуже схвильований, плаче, погано спить. [PERSON] чинить психологічний тиск на сина, характеризує її перед ним, як погану матір. Крім того, вказує, що з липня 2013 року останній жодним чином не допомагає їй матеріально, що змусило її звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів, рішення суду яким присуджено стягувати з батька аліменти, останній оскаржив. Просить задовольнити її позов, для забезпечення інтересів дитини. В ході судового розгляду, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним [PERSON] надав пояснення щодо обставин справи, аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити його позов, оскільки це сприятиме належному вихованню та зростанню дитини. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечила, оскільки такий базується на неправдивій інформації, виклад обставин є спотвореним та не відповідає дійсності, зустрічний позов підтримала, просить такий задовольнити для забезпечення інтересів дитини. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування ФРА ЛМР первісний позов заперечив, зустрічний позов підтримав, просить такий задовольнити. Вислухавши представника третьої особи, враховуючи встановленні у ході судового розгляду обставини, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, перевіривши такі доказами, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити, з наступних підстав. Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 15.11.2013 року та являються батьками малолітнього [PERSON] 2003 р.н., що стверджується рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2013 року та свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 30.01.2004 року міським відділом РАЦС ЛОУЮ, про що зроблено актовий запис № 385. Із довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 2481 від 18.07.2013 р. вбачається, що на даний час малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає в кв. [ADDRESS], разом із своєю матір'ю [PERSON] Актом соціального інспектування №139/13 складеним у період з 23.08.2013 року по 27.08.2013 року, спростовуються твердження позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] щодо неналежного забезпечення матір'ю дитини умов життя, проживання та виховання. Згідно даного акту, в орендованій квартирі, за адресою м. Львів вул. Лінкольна 29/24, де проживали малолітній [PERSON] із матір'ю [PERSON] створено належні умови для проживання, навчання, та розвитку, негативного впливу на дитину зі сторони матері не встановлено. Згідно акту обстеження умов проживання від 14.11.2014 року, малолітньому [PERSON] за адресою його проживання [ADDRESS] забезпечено задовільні умови проживання, належні умови для виховання та розвитку. Орган опіки та піклування ФРА ЛМР на підставі звернення [PERSON] надав висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], згідно якого з метою захисту інтересів малолітнього, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з мамою - [PERSON], яка забезпечила дитині належні умови проживання та навчання. У своєму висновку від 03.03.2015 р. № 35-534, наданому на вимогу суду орган опіки і піклування вважає за доцільне залишити малолітнього [PERSON] проживати разом із матір'ю [PERSON] Доповненням до висновку про місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] року орган опіки і піклування вказує, що 19.02.2015 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини прибув малолітній [PERSON] [INFO], який надав пояснення та повідомив, що хоче проживати з мамою. Також, в ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] вчиняв насильницькі дії щодо [PERSON], що стверджується листом-відповіддю Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, працівниками якого проведено правову кваліфікацію дій [PERSON] за ч.1 ст. 125 КК України та внесено відомості за даним фактом до ЄРДР. Крім того, суд бере до уваги те, що [PERSON] оспорив рішення суду, яким вирішено стягувати з нього у користь [PERSON] аліменти на утримання сина, у сумі 800 грн. щомісячно, що свідчить про неналежне виконання ним батьківського обов'язку щодо матеріального забезпечення дитини, оскільки сам [PERSON] у своєму позові та в ході розгляду справи стверджував те, що надає кошти на матеріальне забезпечення сина. Факт оскарження рішення стверджується копією апеляційної скарги. Долученою до матеріалів справи. Факт неналежного матеріального забезпечення дитини батьком стверджується і довідкою про неотримання аліментів від 05.03.2014 року № 3363 та розрахунком боргу по сплаті аліментів боржником від 02.02.2015 р. № 1050. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матірю. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми Закону та доведені у ході судового розгляду факти неналежної поведінки [PERSON], суд приходить до переконання про відсутність будь-яких підстав розлучати малолітнього [PERSON] з його матірю [PERSON] залишення дитини на постійне проживання з батьком, може негативно вплинути на психологічний та фізичний розвиток дитини, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити. Щодо зустрічного позову, то такий слід задоволити, оскільки суд переконаний, що необхідний догляд та умови для нормального розвитку дитини будуть створені лише при проживанні з його матірю [PERSON], яка повністю здатна забезпечити своєму сину виховання в атмосфері любові, моральних цінностей та поваги до прав дитини, а також належне матеріальне забезпечення з участю батька дитини [PERSON] У відповідності до норм ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] у користь [PERSON] слід стягнути понесені останньою судові витрати.

Outcome: approved