Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 20.12.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис № 456. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що за час подружнього життя їх відносини поступово погіршувались, зникли взаєморозуміння та повага. Починаючи з 2018 року подружніх стосунків не підтримують, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, а сам шлюб носить формальний характер. Спору у них щодо поділу майна подружжя а також визначення місця проживання дітей у них немає. Подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.12.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції міста Маріуполя, актовий запис №456. Дана обставина стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від спільного проживання у них народилась одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] , батьками якого являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст.56СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст.104СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2018 року не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору а також спору щодо визначення місця проживання дітей\~ у них немає. Їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved