Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Сігма Автолізинг» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів та просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 05.01.2018 року № 01770, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» на користь [PERSON], сплачені за договором фінансового лізингу від 05.01.2018 року № 01770 грошові кошти в сумі 97 000 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» на користь [PERSON] судові витрати по справі, мотивуючи позовні вимоги тим, що Договір фінансового лізингу № 01770 від 05.01.2018 року не було нотаріально посвідчено, внаслідок чого він є нікчемним, а також його умови є несправедливими у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі з мотивів та підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Сігма Автолізинг», який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся як за юридичною адресою (м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 6, офіс 407), так і за адресою, зазначеною у реквізитах договору та позовній заяві (м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 182), у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки від позивача та його представника заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що виникли у зв'язку з укладенням договору фінансового лізингу, які регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та загальними положеннями про визнання правочинів недійсними, Законом України «Про фінансовий лізинг». Судом встановлено, що 05.01.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» було укладено Договір фінансового лізингу № 01770, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання передати позивачу предмет лізингу - транспортний засіб - трактор марки «Беларус», моделі 1221.2, привід 4*4, загальною вартістю 34 300 доларів США, що еквівалентно 970 000 грн., у власність та користування на умовах, передбачених договором, а останній у свою чергу взяв на себе зобов'язання прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами договору (а.с. 6-13). На виконання умов вищевказаного Договору позивачем [PERSON] згідно квитанції № 0.0.932816683.1 від 05.01.2018 року на рахунок відповідача ТОВ «Сігма Автолізинг» було сплачено авансовий платіж згідно Договору фінансового лізингу № 01770 у розмірі 97 000 грн. (а.с. 14-15), однак транспортний засіб йому переданий не був, як не було повернуто і сплачений авансовий платіж. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховую висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2766цс15, відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом; до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом; також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу; за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються цим законом, положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що Договір фінансового лізингу № 01770 від 05.01.2018 року, укладений між до Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» (юридичною особою) та [PERSON] (фізичною особою), нотаріально посвідчено не було, а тому в силу вимог ст. ст. 220, 799 ЦК України він є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, оскільки Договір фінансового лізингу № 01770 від 05.01.2018 року, укладений між до Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» та [PERSON], є нікчемним, то визнання його недійсним судом не вимагається, а відповідна позовна вимога задоволенню не підлягає. Правові наслідки недійсності правочину передбачені статтею 216 ЦК України, положення якої застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Оскільки позивачем [PERSON] за Договором фінансового лізингу № 01770 від 05.01.2018 року було сплачено авансовий внесок у розмірі 97 000 грн., однак предмет лізингу - транспортний засіб - трактор марки «Беларус», моделі 1221.2, привід 4*4, йому переданий не був, то наслідком недійсності нікчемного правочину є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» на користь [PERSON] сплачених за Договором № 01770 фінансового лізингу від 05.01.2018 року грошових коштів в сумі 97 000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та приходить до висновку про необхідність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» на користь [PERSON] судового збору у розмірі 970 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial