Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Полтавської області, в якому прохав стягнути із Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, Прокуратури Полтавської області шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральної шкоди у сумі 141\~882 грн. В обґрунтування позову вказав, що в провадженні Прокуратури Полтавської області перебувають матеріали кримінального провадження № 42016000000000770 від 21.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесені за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 10.03.2016 року за його скаргою. Слідчими неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні його потерпілим, які скасовувалися слідчими суддями. Станом на січень 2019 року процесуальними керівниками прокуратури Полтавської області жодної слідчої дії не було проведено, слідчим не було допитано його ані як потерпілого, ані як свідка, не проведено слідчих дій для встановлення того, чи була спричинена йому шкода чи ні, не було проведено допиту свідків [PERSON] , [PERSON] . Розслідування кримінальної справи ведеться неефективно, що призводить до порушення його особистих немайнових прав. Внаслідок постійної, навмисної, систематичної на протязі багатьох років бездіяльності прокуратури, прийняття незаконних рішень про відмову в порушенні кримінальної справи, порушення строків прийняття рішення по заяві про скоєння злочину, не проведення належного досудового слідства, систематичного невиконання вказівок суду, порушенням кримінально-процесуального законодавства та прийняття незаконних рішень про закриття кримінальної справи, йому була спричинена моральна шкода. Остання виразилася в підриві в його очах авторитету та престижу до органів прокуратури, в зневірі до прокуратури Полтавської області, яка повинна захищати його права як людини і громадянина, потерпілих від злочину. Внаслідок системного порушення його прав він був вимушений нервувати та на тривалий час втрачати сон і спокій. Спричинену йому моральну шкоду внаслідок вказаної бездіяльності оцінює у 141\~882 грн. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача Прокуратури Полтавської області до суду надійшов відзив, в якому позов вважає необгрунтованим, оскільки позивачем до даних правовідносин безпідставно застосовано Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який містить виключний перелік підстав для відшкодування моральної шкоди, до якого розслідування кримінального провадження та скасування судом постанов слідчого про його закриття не відноситься. Вказав, що заявлені позивачем підстави щодо відшкодування шкоди відносяться до деліктних зобов`язань. Для застосування деліктної відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України необхідною наявністю є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) особи, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, вина особи, яка заподіяла шкоду. Також вказав, що останній раз кримінальне провадження було закрите 11.01.2019 року за відсутністю в діях слідчого та колишнього слідчого ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України. Зазначає, що як на підставу позовних вимог позивач посилається на здійснення тривалий час з 21.03.2016 року і по даний час досудового розслідування, при цьому розрахунок моральної шкоди проводить з посиланням на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який стосується осіб, які перебували під слідством та судом. [PERSON] підозра не вручалася та кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав не закривалося. Процедура розгляду скарги та форма прийняття рішення слідчим суддею не передбачає встановлення у ньому протиправності поведінки та вини органу досудового розслідування. Будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, зокрема прокурора вищого рівня, щодо недотримання слідчим (прокурором) розумних строків відсутні. Таким чином, ухвали судів у кримінальному судочинстві не є преюдиційними для суду цивільної юрисдикції. Ухвали слідчих суддів не можуть бути безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, а є механізмом реалізації права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування. Також позивачем не додано жодних доказів на доведення спричинення йому моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник позивача Гальченко Н.Г. у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позові. Представник відповідача прокуратури Полтавської області Харенко В.М. проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, прохав у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.19,39,49,59,64,78,91,99,108). Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 березня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва Вовк С В. від 10.03.2016 постановленої за заявою [PERSON] , до ЄРДР за № 42016000000000770 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 364 КК України (а.с.4,6). Органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні визначено Прокуратуру Полтавської області, що слідує із витягу із ЄРДР від 05.04.2016 (а.с.6). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2017 року скасовано постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області Горячуна О.О. від 28.04.2016 року про закриття кримінального провадження № 42 016000000000770 та направлено матеріали для продовження досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19 грудня 2017 року скасовано постанову прокурора відділу прокуратури Полтавської області Мандича С.М. від 20.04.2016 року про відмову у визнанні потерпілим [PERSON] у кримінальному провадженні № 42016000000000770 від 21.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України (а.с.8). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 26 червня 2018 року скасовано постанову старшого слідчого в СВ прокуратури Полтавської області Горячуна О.О. від 27.04.2018 про закриття кримінального провадження № 42016000000000770 від 21.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України (а.с.9). Крім того, на звернення адвоката Гальченко Н.Г. в інтересах [PERSON] від 06.11.2018 року щодо внесення відомостей до ЄРДР на підставі ухвали Печерського районного суду від 10.03.2016 року, Генеральна прокуратура України 16.11.2018 року за вих. № 15/3-4320-04 повідомила, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва Вовка С.В. № 757/6709/16-к від 10.03.2016 Генеральною прокуратурою України 21.03.2016 зареєстровано кримінальне провадження № 42016000000000770 за ч.1 ст. 364 КК України, яке в порядку ст. 218 КПК України спрямовано до прокуратури Полтавської області для організації досудового розслідування (а.с.10). Прокуратура Полтавської області повідомила адвоката Гальченко Н.Г. 18.11.2018 року за № 17/7-1045-04, що станом на 31.10.2018 року нагляд за розслідуванням кримінального провадження № 42016000000000770 у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування слідчими органів прокуратури Полтавської області та прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури. Після надходження 26.12.2017 року ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19.12.2017 року, прокурором відділу прокуратури Полтавської області Мандичем С.М. 29.12.2017 року винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. Станом на 31.10.2018 року допит [PERSON] . в якості свідка не проводився (а.с.11). У судове засідання неодноразово викликалися свідки [PERSON] та [PERSON] , які перебувають в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23», однак виконання судового доручення протягом тривалого часу організовано не було, тому вони надіслали до суду письмові пояснення. Так, [PERSON] у своїх письмових поясненнях показав, що перебуває в одній камері із [PERSON] постійно близько 5 років і добре знає обставини справи. По заяві [PERSON] було відкрите кримінальне провадження за фактами знищення із матеріалів кримінальної справи № 04580007 висновків експертів, винесення незаконних судових рішень від 09.06.2005 та 27.10.2005 року, фальсифікації матеріалів кримінальної справи, підроблення слідчим прокуратури Кобеляцького району протоколу допиту свідка [PERSON] та її підпису. Жодних слідчих та процесуальних дій по розкриттю даних злочинів та відшкодування матеріальних і моральних збитків [PERSON] не було здійснено. Слідчим протягом 4 років не з`ясовано обставини вчинення кримінального правопорушення, не було здійснено ефективних слідчих дій, не допитано Палька та інших свідків. Також не виконуються ухвали суду, якими постійно скасовуються постанови про закриття кримінального провадження та відмову у визнанні потерпілим. Права [PERSON] не поновлено, порушення закону не припинено, досудове розслідування проводиться неналежним чином, що змушує [PERSON] постійно захищати свої права у судовому порядку, забирає у нього час, завдає шкоди здоров`ю, оскільки він часто звертається за ліками від головного болю. Всі ці обставини викликають негативні переживання та спогади, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення та приниження гідності, порушує його життєві ритми та зв`язки. Вважає, що [PERSON] спричинена моральна шкода бездіяльністю посадових осіб прокуратури. Із пояснень [PERSON] вбачається, що прокуратурою Полтавської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 42016000000000770, яке внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва. У своїй заяві [PERSON] зазначав про знищення із матеріалів кримінальної справи № 04580007 висновків експерта, про винесення незаконних судових рішень, про фальсифікацію матеріалів кримінальної справи, підробку слідчим протоколу допиту свідка [PERSON] та її підпису. Однак ніяких слідчих та процесуальних дій для розкриття даного злочину та відшкодування матеріальних і моральних збитків завданих [PERSON] не здійснено, що свідчить про грубе ігнорування слідчим вимог КПК та відсутність бажання проводити досудове розслідування якісно. Слідчим на протязі 4 років не допитано Палька О.А., свідка [PERSON] , експерта Балацьку В.І. та інших, не виконуються ухвали суду, якими неодноразово скасовувалися постанови про відмову у визнанні потерпілим, факти щодо винесення незаконних судових рішень взагалі не приймалися. Порушені права [PERSON] не поновлені, що викликає у нього почуття несправедливості, як громадянина України, оскільки люди, що вчинили злочин, не покарані. [PERSON] змушений у судовому порядку захищати свої права, що забирає у нього багато часу, завдає шкоди його здоров`ю, порушує життєві ритми і зв`язки, для поновлення яких необхідні додатковий час та зусилля. Крім цього, у нього виникла насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадування вищевказаного, важкість виконання повсякденних обов`язків, психологічний дискомфорт, знижений та нестійкий настрій, порушення сну. Вважає, що [PERSON] завданна суттєва моральна шкода бездіяльністю посадових осіб прокуратури Полтавської області. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 23 вересня 2019 року скасовано постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Полтавської області Наконечного П.В. від 11.01.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 42016000000000770 від 21.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України. Однак станом на день звернення до суду з позовом вказана ухвала ще не була постановлена, тому суд не надає їй оцінку в доведення позовних вимог [PERSON] , який надав вказану постанову як доказ в ході судового розгляду справи. До того ж останній не посилався на неї у позовній заяві, як на підставу своїх заявлених вимог. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами\~статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі та положення норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 1173 ЦК України. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів Під час вирішення даного спору про відшкодування шкоди за ст.1173 ЦК України\~доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд вважає недоведеною наявність складових, які є підставою для відшкодування шкоди. Так, [PERSON] зазначає, що моральної шкоди йому завдано внаслідок систематичної бездіяльності прокуратури, прийняття незаконних рішень про відмову у порушенні кримінальної справи, порушення строків прийняття рішення по заяві про злочин, не проведення належного досудового розслідування, систематичного невиконання вказівок суду, порушення кримінального процесуального законодавства та прийняття рішень про закриття кримінального провадження та відмову у визнанні потерпілим, які в подальшому були скасовані слідчим суддею. Однак, судом не встановлено, що компетентними органами визнано протиправними дії прокуратури Полтавської області під час розслідування кримінального провадження № 42016000000000770, а скасування постанов про відмову у визнанні потерпілим та про закриття кримінального провадження не підтверджує факту спричинення шкоди позивачу. Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави про задоволення скарг [PERSON] на постанови слідчого про відмову у визнанні його потерпілим та на постанов про закриття кримінального провадження свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає [PERSON] , акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 1 статті 1176 ЦК України. Вказана норма не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки чітко визначає підстави на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, а не ті підстави, на які посилається позивач. Позивач не\~надав достатніх\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження доводів\~про заподіяння\~йому Прокуратурою\~Полтавської області\~моральної шкоди,\~оскільки не\~довів суду\~наявності обов`язкових\~елементів, а\~саме факту\~спричинення шкоди\~та протиправності\~дій заподіювача\~шкоди,\~що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Таким чином, правові підстави для застосування норм статті 1176 ЦК України та визнання дій (бездіяльності) відповідача незаконними та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17. Крім того,\~безпідставним є\~посилання позивача,\~як на\~правову підставу\~для задоволення\~позову,\~на п.5\~ч.3\~ст.\~1\~Закону України\~ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР. Вказаним Законом (частина 1 статті 1, пункт 5 статті 3, частини 1, 5, 6 статті 4) встановлено, що моральна шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону). Згідно частин 1, 2, 7\~статті 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (частина 6\~статті 1176 ЦК). Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що держава відповідає за завдану громадянину моральну шкоду лише у разі, якщо така шкода стала наслідком вчинення саме процесуальних дій відповідних органів, які обмежують права громадян. Суд вважає, що доводи позивача, з якими він пов`язує виникнення моральної шкоди та її розмір, не є підставою для застосування положень\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~та частин 2, 6, 7\~статті 1176 ЦК України, а обраний ним у звязку з такими діями спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено винної, протиправної систематичної бездіяльності Прокуратури Полтавської області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016000000000770 від 21.03.2016, у зв`язку із цим суд не вбачає підстав для визнання їх дій (бездіяльності) протиправними та відшкодування заявленої позивачем шкоди. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач не справляє судовий збір у випадку, передбаченому п.13 ст.2 Закону України «Про судовий збір», покладає судові витрати на рахунок держави.

Outcome: dismissed