Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської обєднаної територіальної громади Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,\~в якому\~просить визнати\~за ним\~право власності на житловий будинок, розташований по вул. Миру, 59 в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 12.05.2018 року. Посилається на те, що 12.05.2018 року померла [PERSON]\~Після її\~смерті відкрилася\~спадщина на\~все належне\~їй майно\~до складу\~якої входить\~житловий будинок\~з господарськими\~спорудами і\~будівлями,\~розташований по\~вул Миру, 59 в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON], відповідно до заповіту від 04.02.2009 року заповіла йому, спадкоємці, що мають право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] він прийняв, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської\~обєднаної територіальної\~громади Чернівецької\~областів судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.05.2018 року померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №189172 від 15.05.2018 року (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання с. Онут, вул. О. Миру, 59 Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Наведене вбачається із довідки сільської ради №339 від 19.11.2018 року (а.с. 10). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту від 04.02.2009 року, посвідченого секретарем сільської ради [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №04, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла позивачу [PERSON], що видно із заповіту (а.с. 18), довідки сільської ради №337 від 19.11.2018 року (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Відповідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач на момент смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею не проживав, що видно із довідки сільської ради (а.с. 41), однак спадщину після її смерті вчасно прийняв, подавши до нотаріуса відповідну заяву (а.с. 39 зворот). З метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Миру, 59 в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області позивач звернувся до нотаріуса із заявою, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено, через те, що він не надав належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на згадане майно. Вказане видно із заяви (а.с. 46 зворот, витягу пре реєстрацію в спадковому реєстрі №52737201 від 25.07.2018 (а.с. 43 зхворот) та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.11.2018 року (а.с. 25). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Миру, 59 в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлим [PERSON], що підтверджується копіями договору купівлі продажу, довідок сільської ради №340 та №341 від 19.11.2018 року, копією погосподарської книги (а.с. 26-31). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 11 зворот), довідки характеристики Заставнівського РБТІ №299 від 23.10.2018 року (а.с. 17), житловий будинок, розташований по вул. Миру, 59 в с. Онут Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1961 році, а господарські споруди до нього у 1970 році, їх вартість становить 132435 (сто тридцять дві тисячі чотириста тридцять пять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved