Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, включаючи житловий будинок [ADDRESS], а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7842 га, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер [NUMBER]. За життя померла склала заповіт, посвідчений 21 вересня 1995 року секретарем Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно якого належний їй житловий будинок заповіла [PERSON], однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане житло, тому позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS], що складається із житлового будинку «А» (1969 року побудови), житловою площею 66,9 м2, з прибудовою «а» (1969 року побудови), сходами «сх» (1969 року побудови), підвалом «Пд» (1969 року побудови), прибудовою «а1» (1991 року побудови); літньої кухні Б» (1949 року побудови), господарської будівлі «Д» (1949 року побудови) з цокольним поверхом «Ц пов» (1949 року побудови), хліву «Е» (1991 року побудови), гаражу «Є» (1991 року побудови) з цокольним поверхом «Ц пов» (1991 року побудови), навісу «Ж» (1991 року побудови), майстерні «З» (1991 року побудови), огорожі «1», воріт «2», хвіртки «З», вимощення «III», огорожі «5» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без їхнього представника. Позовні вимоги визнає і просить задовольнити в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 грудня 2008 рок, виданого Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [INFO] року померла [PERSON]. За життя, 01 вересня 1995 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно якого належні їй на праві власності житловий будинок 1969 року будови і господарські будівлі, які знаходяться в с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області, та все інше майно заповіла [PERSON]. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1198 від 27 жовтня 2017 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 26 жовтня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON]. В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Відповідно до інформаційної довідки №1205 від 31 жовтня 2017 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №2997/02-14 від 03 листопада 2017 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Згідно довідки №1135 від 19 жовтня 2017 року, виданої виконкомом Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, по [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року числиться робітничий двір за [PERSON]. Котра зареєстрована в ньому як голова двору. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до п. 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (які діяли на час виникнення спірних правовідносин), в графі «суспільна група господарства» записується станом на 1 січня відповідного року одна зі наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство особи, зайнятої індивідуальною трудовою діяльністю; селянське господарство; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства (сім'ї). Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї, відноситься до тієї громадської групи, до якої ці особи відносились до переходу на пенсію. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. В судовому засіданні встановлено, що позивач в колгоспі не працювала. Таким чином, на даний будинок не поширюється дія вимог ст.ст.120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), якими регулюються відносини власності членів колгоспного двору. Відповідно до ст.88 ЦК України (в редакції 1963 року) основу особистої власності громадян становлять трудові доходи. Особиста власність громадян і право її спадкоємства охороняються державою. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст.1216-1218 ЦК України). Аналізуючи вище наведені обставини, суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS], що складається із житлового будинку «А» (1969 року побудови), житловою площею 66,9 м2, з прибудовою «а» (1969 року побудови), сходами «сх» (1969 року побудови), підвалом «Пд» (1969 року побудови), прибудовою «а1» (1991 року побудови); літньої кухні Б» (1949 року побудови), господарської будівлі «Д» (1949 року побудови) з цокольним поверхом «Ц пов» (1949 року побудови), хліву «Е» (1991 року побудови), гаражу «Є» (1991 року побудови) з цокольним поверхом «Ц пов» (1991 року побудови), навісу «Ж» (1991 року побудови), майстерні «З» (1991 року побудови), огорожі «1», воріт «2», хвіртки «З», вимощення «III», огорожі «5» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року.

Outcome: approved