Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що в лютому 2014 року побачив оголошення на сайті продажу автомобілів www.auto.ria.ua про продаж або обмін автомобіля Opel Frontera 1992 р.в. та вирішив обміняти його на належний йому автомобіль VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER]. У вказаному оголошенні було зазначено мобільний номер телефону [NUMBER] та ім'я контактної особи «[PERSON]». Зателефонувавши за вказаним номером йому відповів чоловік, що назвався [PERSON]. Після спілкування з зазначеною особою дійшли згоди про обмін вищезазначеними автомобілями. Умовою обміну було визначено доплату позивачем коштів у розмірі 9 000 грн. 28.02.2014р. близько 09 години зустрівся за попередньою домовленістю з відповідачем [PERSON] та [PERSON] на автовокзалі в м. Умань Черкаської області. Вказані особи пересувались на автомобілі Opel Frontera червоного кольору ДНЗ - [NUMBER]. При огляді зазначеного автомобіля сторони дійшли згоди про обмін автомобілями за вищезазначеними умовами. Того ж дня у приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено довіреність видану [PERSON] на його ім'я. Вказаною довіреністю відповідач [PERSON] уповноважив його здійснювати всі юридичні дії та вчиняти правочини, що стосуються експлуатації та розпорядження автомобілем Opel Frontera 2.3 D, універсал легковий - В, 1992р.в., червоного кольору, номер шасі - [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER]. На підтвердження укладення договору міни та за умовами договору позивачем було передано [PERSON] кошти в розмірі 9 000 грн., відеокамеру, техпаспорт на автомобіль VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER] та ключі від нього. В свою чергу [PERSON] окрім довіреності на право володіння та розпорядження автомобілем передав позивачу техпаспорт на автомобіль Opel Frontera червоного кольору ДНЗ - [NUMBER] та ключі від нього. Після обміну автомобілями сторони забрали особисті речі з автомобілів та роз'їхались. Позивач зазначив, що довіреність на ім'я [PERSON] на користування та розпорядження автомобілем VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER] він не видавав, оскільки відповідач цього не вимагав. На думку позивача між ним та [PERSON] було укладено договір міни, оскільки досягнуто усіх істотних умов цього договору а саме, досягнуто згоди відносно предмету міни, умов виконання договору міни, відбулась фактична передача предметів між сторонами, сторони фактично отримали майно про яке домовились. 27.03.2014р. прибув на придбаному ним автомобілі Opel Frontera 2.3 D, реєстраційний номер - [NUMBER] до площі Леніна в м. Умань, де зустрівся з двома невідомими чоловіками для продажу зазначеного автомобіля. При зустрічі та перевірці документів і автомобілю з'явився гр. [PERSON] та [PERSON], які повідомили його, що вони забирають автомобіль, а довіреність скасовано. Викликані на місце події працівники Уманської міської міліції відібрали у позивача пояснення, склали акт огляду та вилучили автомобіль Opel Frontera червоного кольору ДНЗ - [NUMBER]. Однак протокол вилучення та опису автомобіля, працівниками Уманського відділку УМВС не складався. Автомобіль тривалий час перебував в неналежних умовах. Вважає, що утримання автомобіля в неналежних умовах, без правових підстав, всупереч ст.ст. 167-169 КПК України, завдало йому матеріальної шкоди, яка загрожує втратою цінності та повним знищенням автомобіля. Відповідно до довідки експерта [PERSON] від 24.06.2014р. про середньо-ринкову вартість аналогічного транспортного засобу, різниця у вартості автомобіля за період з 01.04.2014р. по 01.06.2014р. становить 280 грн. 00 коп. Позивач вважає, що чинний КПК України не передбачає такої процесуальної дії як поміщення майна на майданчик. Підтвердженням неправомірних дій службових осіб Уманського МВ УМВС України в Черкаській області є та обставина, що слідчий, всупереч положенню ч.5 ст.171 КПК України, не звернувся з клопотанням про арешт машини наступного за вилученням дня та не повернув йому, як особі в якої було вилучено майно, автомобіль. Ці обставини на думку позивача свідчать про систематичні та грубі порушення чисельних норм КПК України службовими особами Уманського УМВС України в Черкаській області, а тому вважає, що йому повинна бути відшкодована матеріальна шкода в розмірі 280 грн. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що він постійно страждає та нервує внаслідок позбавлення можливості використовувати автомобіль в побуті. Вимушений звертатись та їздити до органу досудового слідства в м. Умань, брати участь в розгляді справ судами: писати заяви, заперечення, клопотання. Всі ці обставини змусили його змінити життєвий устрій, погіршили його стосунки з оточуючими. Також вимушений був нести додаткові витрати на постійні поїздки, правову допомогу. Маючи малолітню дитину на утриманні, вимушений був виїхати до іншої країни на заробітки та довірити представляти свої інтереси дружині, яка тепер зазнає аналогічних утисків, страждань, моральної шкоди та витрат. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що в лютому 2014 р. побачив в інтернеті оголошення про продаж автомобіля Opel Frontera червоного кольору ДНЗ - [NUMBER]. Зателефонував на вказаний в оголошенні номер мобільного телефону та, поспілкувавшись з чоловіком на ім'я [PERSON], дійшов згоди про умови його обміну на автомобіль, що був в його володінні VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER]. 28.02.2014 р. близько 09 години зустрівся з відповідачем [PERSON] та [PERSON] на автовокзалі в м. Умань. Оглянувши автомобілі вони з [PERSON] дійшли згоди про обмін цих автомобілів з умовою доплати. Того ж дня, близько 11 години у приватного нотаріуса [PERSON] було посвідчено довіреність видану [PERSON] на автомобіль «Опель». Будь яких обмежень щодо можливості розпорядження і володіння в довіреності не було зазначено. Після цього в присутності своєї дружини [PERSON], [PERSON] було передано гроші в сумі 9000 грн., відеокамеру, ключі від машини, та технічний паспорт на автомобіль VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER]. Відповідач також передав йому ключі від машини та технічний паспорт. Забравши особисті речі з машин сторони поїхали по домам. За весь період користування автомобілем до 27.03.2014р. до нього не надходило жодних повідомлень по телефону чи по пошті про те, що довіреність на вищезазначений автомобіль скасована. В березні 2014р. у нього змінились плани і він вирішив продати автомобіль «Опель», для чого подав оголошення в інтернеті. На подане оголошення йому зателефонував невідомий чоловік на ім'я Сергій та запропонував купити автомобіль. 27.03.2014 р. прибув на автомобілі в м. Умань на площу Леніна, де до нього підійшло двоє незнайомих чоловіків та запропонували дати для огляду технічний паспорт і ключі для перевірки машини. Одразу після цього підійшов відповідач [PERSON], який викликав міліцію. Після огляду автомобіля працівниками Уманського міськвідділу міліції, машину у нього забрали в міське відділення міліції на відкритий майданчик. Як пізніше йому стало відомо автомобіль «Опель» повернули [PERSON] Вважає, що йому причинено матеріальну і моральну шкоду, яка виникла через неправомірні дії працівників міліції та яку оцінює у 280 грн. і 10 000 грн. відповідно, та просить її стягнути на його користь. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримав позовні вимоги, позов вважає обґрунтованим та пояснив, що в лютому 2014 року його довіритель знайшов оголошення в інтернеті щодо продажу автомобіля Опель. Зателефонувавши за вказаним контактним номером домовився про обмін транспортних засобів. 28 лютого 2014 року [PERSON] оглянув автомобіль та погодився на обмін, але з умовою, якщо позивач доплатить 9000 гривень та віддасть відеокамеру. Між сторонами було проведено розрахунок, відповідач оформив довіреність на ім'я позивача. Тобто, у відповідності до вимог ст. 638 ЦК України договір міни є укладеним. До 27 березня 2014 року до позивача не надходило будь-яких повідомлень щодо скасування довіреності. Коли позивач згодом вирішив продати автомобіль, також знайшов покупця в інтернеті, з яким домовилися для зустрічі під час якої обманним шляхом заволоділи ключами та документами на автомобіль, а потім викликали працівників міліції. Працівники міліції, не склавши протокол та винісши постанови, вилучили транспортний засіб. Вважає такі дії працівників міліції незаконним та не правомірними. Кримінальне провадження було закрито стосовно невідомих осіб, але чи відносно позивача, чи відносно позивача - невідомо. Також незрозуміло з яких причин транспортний засіб було повернуто [PERSON] Такі події негативно вплинули на його довірителя, чим завдано йому крім матеріальної шкоди, ще й моральну, яку позивач оцінює у 10000 гривень. Просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Уманського міського відділу УМВС України в Черкаській області позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на стороні відповідача Дробницька Л.М. в судове засідання не з'явилась, на адресу суду подала письмове заперечення, у якому не погодилась з доводами позивача щодо допущених Уманським міським відділом міліції порушень вимог процесуального закону на досудовому слідстві. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її чоловіком. Для сімейних потреб в користуванні в селі їм був потрібний автомобіль з покращеними ходовими якостями. Тому вони шукали такий автомобіль як придбаний «Опель». В інтернеті вони знайшли оголошення про продаж автомобіля Opel Frontera червоного кольору ДНЗ - [NUMBER]. Чоловік зателефонував на вказаний в оголошенні номер мобільного телефону та поспілкувавшись з чоловіком на ім'я [PERSON] дійшов згоди про умови його обміну на автомобіль що був в їх володінні VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER]. 28.02.2014р. вони вдвох поїхали в м. Умань. Близько 09 години зустрілись з [PERSON] та [PERSON] на автовокзалі в м. Умань. Оглянувши автомобіль, вони з [PERSON] дійшли згоди про обмін цих автомобілів з умовою доплати з боку [PERSON] Того ж дня, близько 11 год., у приватного нотаріуса [PERSON] було посвідчено довіреність видану [PERSON] на автомобіль «Опель». Будь яких обмежень щодо можливості розпорядження і володіння в довіреності не було зазначено. Після цього в її присутності [PERSON] було передано гроші в сумі 9000 грн., відеокамеру, ключі від машини та технічний паспорт. [PERSON] також передав чоловіку машину, ключі від машини та технічний паспорт. Забравши особисті речі з машин, вони поїхали до дому. Свідок [PERSON] пояснив, що 27.03.2014р. разом з знайомим [PERSON] поїхали в м. Умань продавати машину «Опель». На площі Леніна в місті, де вони знаходились підійшли двоє незнайомих чоловіків. Вони запропонували оглянути документи і машину для купівлі. Після того як [PERSON] їм надав документи і ключі, підійшов [PERSON], якого знав [PERSON] та викликав міліцію. Оглянувши машину, працівники міліції її забрали у [PERSON] до відділення міської міліції. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, покази свідків та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах наданих їй договором або актом цивільного законодавства. Ч.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що згідно довіреності від 28.022014р., виданої [PERSON] [PERSON] на право здійснювати необхідні юридичні дії, вчиняти правочини, що стосуються експлуатації, розпорядження транспортного засобу (продавати, обмінювати, здавати в оренду); факту передачі та обміну між позивачем і [PERSON] автомобіля Opel Frontera червоного кольору ДНЗ - [NUMBER]. на автомобіль VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER]., який визнав відповідач [PERSON] (а.с.9 кримінального провадження ЄРДР №12014250250000356), показів свідка [PERSON] вбачається, що між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір міни вищевказаних автомобілів. Наведене також дає підстави до висновку, що між сторонами досягнуто усіх істотних умов цього договору: досягнуто згоди відносно предмету міни, ціни і умов виконання договору міни. Факт укладення договору міни на умовах доплати за свій автомобіль не заперечував і [PERSON] в своїх поясненнях, які він давав слідчому в межах кримінального провадження №12014250250000356 від 27.03.2014р. Відповідно до ч.2 ст.640 ЦК України договір міни є укладеним з моменту передачі майна. Оскільки в суді встановлено, що передача майна автомобілів між сторонами один одному відбулась 28.02.2014р., то відповідно з моменту передачі зазначеного майна необхідно вважати укладеним договір міни. Норми ст.ст. 715, 716 ЦК України не містять вимог щодо обов'язкової письмової форми договору міни. Натомість ч.4 ст. 715 ЦК України вказує, що право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що оскільки [PERSON] передав [PERSON] автомобіль VW Passat 1997 р.в. ДНЗ - [NUMBER], 9000 грн. та відеокамеру, а [PERSON] прийняв та передав позивачу автомобіль Opel Frontera ДНЗ - [NUMBER], то такі дії сторін були направленні на укладення договору міни. Відповідно до ч. 4 ст. 715 ЦК України - право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи ту обставину, що позивач та відповідач в обмін передали один одному автомобілі, визнали факт передачі майна автомобілів, то відповідно [PERSON] набув право власності на автомобіль Opel Frontera ДНЗ - [NUMBER] з моменту передачі йому даного автомобіля. Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд критично оцінює та вважає за неможливе погодитись з вимогою позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди 280 грн. і моральної шкоди в розмірі 10 000грн. з [PERSON] і Уманського міського відділу УМВС України в Черкаській області. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України відшкодуванню підлягає майнова шкода, завдана юридичній чи фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі відшкодовується за наявності її вини. Суд вважає, що позивач належними доказами, згідно до ст. 58 ЦПК України, не довів завдання йому, як власнику автомобіля, шкоди, оскільки на час вилучення автомобіля Opel Frontera ДНЗ - [NUMBER] він не був визнаний власником у встановленому законом порядку. Також позивачем не надано належних доказів вини відповідачів у спричиненні йому матеріальної і моральної шкоди.

Outcome: approved