Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання втратившим права користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим,що є співвласником квартири [ADDRESS], в даній квартирі вона проживає разом з своїм сином без реєстрації. Крім того, в даній квартирі з 04.10.2010 року зареєстрований відповідач [PERSON] проте останній з 14.02.2015 року у вказаній квартирі не проживає, не сплачує комунальних послуг та не несе жодних витрат на утримання квартири, добровільно знятись з реєстрації відмовляється. Вказує, що відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України відповідач втратив право на користування вказаною вище квартирою, оскільки більше одного року не проживає в квартирі без поважних причин. Будь-які домовленості між нею та відповідачем, як власником квартири з приводу проживання у квартирі відсутні, тому вважає, що законні підстави для збереження за відповідачем даного житла відсутні. З врахуванням наведеним мотивів просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою №23 в житловому будинку №6 по вул. Є. Ярошинської в м.Львові. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Заслухавши дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те,що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: Відповідно до ст.ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено,що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.10.2009 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано(а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33600469 (а.с.4) позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З представленої суду довідки № 07 від 29.02.2016 року виданої відділом житлового господарства ТОВ «РЕД «Карпатбудсервіс» (а.с.8) в квартирі №23 будинку №6 з 04.10.2010 року зареєстрований відповідач [PERSON]. Згідно актів №1 від 10.02.2016 року, та №44 від 07.07.2016 р. складених комісією відділу житлового господарства ТОВ «РЕД «Карпатбудсервіс», зі слів сусідів в квартирі [ADDRESS] незареєстровані, але фактично проживають позивач [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.5, 23). З представлених суду актів складених комісією відділу житлового господарства ТОВ «РЕД «Карпатбудсервіс» від 10.02.2016 р.,20.05.2016 р., 07.07.2016 р., про те, що зі слів сусідів відповідач [PERSON] [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [INFO] з 14.02.2015 р. Відповідно до положень\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховним судом України при розгляді справи №6-222цс14 висловлено правову позицію про те,що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як на підставу свого позову до відповідача про визнання його втратившим права користування позивач посилається на положення ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим позивачем представлено суду акти складені комісією відділу житлового господарства ТОВ «РЕД «Карпатбудсервіс»,про те,що зі слів сусідів відповідач [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає в [INFO] з 14.02.2015 року, які суд не приймає до уваги, оскільки такі акти складено відповідно 10.02.2016 р.,20.05.2016 р., 07.07.2016 р., що не є підтвердженням того, що відповідач відсутній у спірній квартирі понад рік, тобто з 14.02.2015 року, тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами. Відтак суд приходить до висновку про те,що позивачем не представлено, а судом не здобуто доказів порушення, невизнання або оспорювання її прав відповідачем з приводу користування квартирою №23 в будинку №6 по вул. Є. Ярошинської в м.Львові, тому суд в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed