Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати житловий будинок №39, розташований за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Озерна (колишня назва «Войкова»), обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], та визнати за нею право власності на ? частку зазначеного будинку та на ? частку земельної ділянки площею 0,0647 га, кадастровий №2323910100:01:031:0078, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за місцем розташування: м. Оріхів, вул. Озерна (Войкова), 39, тобто на якій розташований спірний будинок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 червня 2001 року по 27 жовтня 2015 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу за договором купівлі-продажу, посвідченим 18.06.2003 р. державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори, сторони придбали житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Войкова (нова назва Озерна), буд. №39, загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 25,2 кв.м, зазначений в плані літерою А та такі господарчі та побутові будівлі і споруди: сіни літ. «а», літня кухня літ. «Б», сіни літ. «б», вбиральня літ. «В», сарай літ. «Г», паркан №1. Будинок був оформлений та зареєстрований у державному реєстрі прав власності на імя відповідача. Вартість житлового будинку зазначена в договорі купівлі продажу та становить 14863,00 грн. Земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, кадастровий №2323910100:01:031:0078, площею 0,0647 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд була приватизована відповідачем. За грошовою оцінкою вартість земельної ділянки складає 106187,98 грн. Сторони не змогли досягнути згоди про добровільний поділ майна, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не зявилась, до суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на викладені в позовні заяві факти та норми права, просив його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України щодо відповідних правовідносин, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 07 червня 2001 року перебували у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №40, який розірвано рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року. Перебуваючи у шлюбі, сторони придбали житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Войкова (нова назва вулиці Озерна), 39. Відповідно до відомостей договору купівлі-продажу, посвідченим 18 червня 2003 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, встановлено, що покупцем житлового будинку №39 по вул. Войкова в м. Оріхів є [PERSON]. Відповідно до відомостей Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 серпня 2003 року №1138395, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 серпня 2013 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 серпня 2013 року №7672802, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 серпня 2013 року встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Войкова (нова назва Озерна), буд. №39, загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 25,2 кв.м, та на земельну ділянку, на якій розташований цей будинок за кадастровим номером №2323910100:01:031:0078, площею 0,0647 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстровано за [PERSON]. Частинами першою та другою статті 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, оскільки спірний житловий будинок було придбано сторонами за час шлюбу, він є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, підтвердженням чому також є положення ст.368 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спарв про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. Позивачу таким чином, при поділі майна належить ? частка житлового будинку, а також ? частка земельної ділянки, на якій розташований зазначений житловий будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За змістом ст.120 ЗК України та ст. 377 Цивільного кодексу України, з огляду на роз'яснення, викладені в п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на приватизованій одним із подружжя земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку між подружжям до особи, яка не мала право власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку,\~будівлі, споруди. Відтак, позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved