Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суду з позовною заявою, уточненою позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2004 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2010 року шлюб між ними було розірвано. 10.11.2004 року від шлюбу народилася народилася донька [PERSON]. У звязку із захворюванням органів ендокринної системи дитина перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога, її лікування тягне за собою додаткові витрати. Відповідач ігнорує інтереси дитини, в добровільному порядку допомогу на утримання доньки не надає, донька знаходиться на її повному утриманні. [PERSON] є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, періодично їздить на заробітки за кордон. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти в мінімальному розмірі, визначеному нормами законодавства, за минулий час (три роки) по день звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач з моменту розірвання шлюбу надає допомогу на утримання доньки нерегулярно. Дитина має захворювання ендокринної системи, що тягне за собою додаткові витрати. Влітку 2017 року між нею та відповідачем була досягнута усна домовленість про сплату ним аліментів у розмірі 1000 грн. на місяць. Проте, з моменту її звернення до суду з даним позовом відповідач припинив сплачувати аліменти. Відповідач в судовому засіданні суду позов визнав, суду пояснив, що дійсно між ним та позивачкою влітку 2017 року була досягнута домовленість про добровільну сплату аліментів. Проте конкретний розмір аліментів вони не обговорювали. Офіційно він не працює, розмір його заробітку становить близько 8000 грн. на місяць. На його утриманні також перебуває дитини від іншого шлюбу син [PERSON], [INFO] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2004 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2010 року 10.11.2004 року у сторін народилася спільна дитина донька [PERSON] (а.с. 2). Неповнолітня [PERSON] проживає з матірю позивачкою [PERSON] (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх неповнолітньої дитини, тобто між ними існує спір. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, на своєму утриманні має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Офіційно відповідач [PERSON] не працює, розмір його щомісячного заробітку становить близько 8000 грн. на місяць. Неповнолітня [PERSON] самостійних доходів не має. Жодних доказів на підтвердження того, що дитина має певні захворювання, перебуває на обліку у лікарів, позивачкою суду не надано. Вирішуючи вимогу позивачки про стягнення аліментів з відповідача, судом враховується положення ч. 2 ст. 182 СК України, у якому закріплений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів слід задовольнити - необхідно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви (26.07.2018 року) та до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача за минулий час, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Тобто, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 191 СК України, необхідно зробити висновок, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені виключно у тому разі, якщо позивач доведе суду, що він вживав заходів щодо одержання аліментів, однак відповідач ухилявся від їх сплати. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вищевказаним вимогам законодавства, позивач не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що вона вживала заходи одержати аліменти на утримання доньки, а відповідач ухилявся від їх сплати. Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial