Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] [PERSON], просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою № 14 в будинку № 45 по вул. Валентини Терешкової у м. Одесі, посилаючись на те, що у спірній квартирі зареєстрована та проживає позивач та зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON] [PERSON], проте з 1995 року вони виїхали з вказаного житла та переїхали на постійне місце мешкання до Левану, у житловому приміщенні відсутні їх особисті речі. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальні платежі, в яких відповідачі участі не беруть, факт реєстрації відповідачів в його квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. На підставі довідки (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) № 463 від 21 серпня 2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], який помер 17 серпня 2014 року (основний), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка), [PERSON] [PERSON] (онук). Відповідачі [PERSON], [PERSON] [PERSON] не мешкають за адресою реєстрації з 1995 року, що підтверджено актом, складеним мешканцями будинку № 16 по вулиці Варненська в м. Одесі від 15 квітня 2015 року. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, виселилися з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушують права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач має право на усунення йому з боку відповідача перешкод в користуванні власністю. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved