Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 04.04.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики №04/04/2019-25. Відповідно до п.8.1 Договору позики, Договір укладений в електронному вигляді за допомогою сервісу https/paperless .com .ua/ з використанням електронних цифрових підписів - Сторін. Підписання договору Сторонами у паперовій формі відбувається за взаємною згодою і не є обов`язковим. Відповідно до Звіту про перевірку документа, складеного Центральним засвідчувальним органом - Міністерством цифрової технології України, даний договір був підписаний сторонами. Згідно п. 1.1. Договору позики, Кредитор передав у власність Боржнику, а той прийняв від Кредитора грошові кошти у сумі 54 160 грн., що є еквівалентом 2 000 дол. США, згідно курсу, встановленого НБУ України на дату укладення Договору, а саме 27, 08 грн./l дол. США та зобов`язався повернути Позикодавцеві отримані грошові кошти в національній валюті - гривні по курсу НБУ, встановленому на момент виплати, в еквіваленті 2 000 дол. США, але не більше ніж 67700 грн. на розрахунковий рахунок картки Позичальника 20 травня 2020 року. У відповідності до п. 1.2. Договору позики, за користування Позикою Боржник зобов`язаний щомісяця, до 20 (двадцятого) числа, починаючи з травня 2019 року, сплачувати на рахунок Позикодавця, вказаний у Договорі, грошові кошти у розмірі, що становить гривневий еквівалент 58 дол. США 33 центів за курсом НБУ України, встановленим на дату їх перерахування Позикодавцю, але у будь-якому разі, не більше ніж 1 974, 47 грн. Пунктом 2.1.1. Договору позики передбачено право Кредитора вимагати дострокового повернення Позики у разі систематичного порушення Боржником платежів, зазначених у п. 1.2. Під систематичним порушенням слід розуміти не менш, ніж дворазове прострочення виплати готового платежу (п. 1.2. Договору) більше ніж на 7 (сім) банківських днів. Окрім того, 04.04.2019 року між [PERSON] та Кредитором був укладений Договір поруки до Договору позики №04/04/2019-25 від 04.04.2019 року, згідно якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань ФОП - [PERSON] , що виникли з Договору. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 53380, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] - у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 04.04.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики №04/04/2019-25. Відповідно до п.8.1 Договору позики, Договір укладений в електронному вигляді за допомогою сервісу https/paperless .com .ua/ з використанням електронних цифрових підписів - Сторін. Підписання договору Сторонами у паперовій формі відбувається за взаємною згодою і не є обов`язковим. Відповідно до Звіту про перевірку документа, складеного Центральним засвідчувальним органом - Міністерством цифрової технології України, даний договір був підписаний сторонами. Згідно п. 1.1. Договору позики, Позикодавиць передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає від Позикодавиць грошові кошти у сумі 54 160 грн., що є еквівалентом 2 000 дол. США, згідно курсу, встановленого НБУ України на дату укладення Договору, а саме 27, 08 грн./l дол. США та зобов`язується повернути Позикодавцеві отримані грошові кошти у строк та на умовах, передбачених даним договором. У відповідності до п. 1.2. Договору позики за користування Позикою Позичальник зобов`язаний щомісяця, до 20 (двадцятого) числа, починаючи з травня 2019 року, сплачувати на рахунок Позикодавця, вказаний у Договорі, грошові кошти у розмірі, що становить гривневий еквівалент 58 дол. США 33 центів за курсом НБУ України, встановленим на дату їх перерахування Позикодавцю, але у будь-якому разі, не більше ніж 1 974, 47 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору позики, за домовленістю сторін повернення грошових коштів Позики здійснюється в національній валюті - гривні по курсу НБУ, встановленому на момент виплати в еквіваленті 2000 дол. США, але не більше, ніж 67700, 00 грн. Пунктом 2.1.1. Договору позики передбачено право Кредитора вимагати дострокового повернення Позики у разі систематичного порушення Боржником платежів, зазначених у п. 1.2. Під систематичним порушенням слід розуміти не менш, ніж дворазове прострочення виплати готового платежу (п. 1.2. Договору) більше ніж на 7 (сім) банківських днів. Відповідно до п. 4.2. Договору у разі прострочення чергового платежу на строк, що перевищує 10 календарних днів, Позичальник додатково сплачує штраф у розмірі 1000 грн. за кожне таке прострочення. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. 04.04.2019 року між [PERSON] та Кредитором був укладений Договір поруки до Договору позики №04/04/2019-25 від 04.04.2019 року, згідно якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань ФОП - [PERSON] , що виникли з Договору. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий до виконання сторонами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Згідно з положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 05.12.2019 року відповідачам були направлені Лист-вимога про дострокове погашення боргу, що підтверджується листами №20/11/2019/1 від 20.11.2019 року, накладною 0407322513901 від 05.12.2019 року, накладною 0407322513820 від 05.12.2019 року та роздруківками з сайту Укрпошта. Як встановлено при розгляді справи, на даний час відповідачі продовжують ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором позики не погашають. Оскільки, відповідачі належним чином добровільно не виконують умови договору позики та договору поруки та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернули борг за вказаними договором суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу за договором позики від 04.04.2019 року у розмірі 2000 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент подачі позову становить 47380, 00 грн., штрафні санкції у розмірі 6000, 00 грн. Таким чином, доведеність факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами позики щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, виплати суми позики, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають солідарному стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 810, 80 грн., а також з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі по 15, 00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved