Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання недійсним умов кредитного договору посилаючись на те, що між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» 08.09.2014р. був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 12000грн. строком на 36 місяців. У звязку з тим, що позивач є пенсіонером та інвалідом 3 групи по зору, з умовами кредитного договору він не знайомився, так як не міг прочитати дрібний текст договору. Пізніше позивачу стало відомо, що насправді за договором йому було видано кредит в розмірі 14378.63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001%, які нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, зі сплатою комісії за видачу кредиту в сумі 215.63 грн. та зі сплатою страхової премії за договором страхування в сумі 2160 грн. Крім того, співробітники банку йому повідомили, що позивач повинен щомісячно сплачувати 399.41грн. в рахунок погашення заборгованості за кредит та 573.59грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач вважає, що встановлення банком обовязку позичальника сплачувати щомісячно комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99% від початкової суми наданого кредиту та обовязку сплатити комісію за видачу кредиту в розмірі 1,5% від початкової суми кредиту є незаконними, так як зазначені послуги банк здійснює на власну користь, а тому просить дані умови кредитного договору визнати недійсними. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив в їх задоволені відмовити, пояснивши суду, що позивач умови кредитного договору підписав, що свідчить про те, що позичальник погодився з усіма умовами договору. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Із матеріалів справи вбачається, що 08.09.2014р. між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 200101379, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 14375.63 грн. строком на 1096 днів з 08.09.2014р. по 08.09.2017р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001%. За умовами договору, банком встановлена щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості: 0% до 0 місяця дії кредитного договору включно; 3,99% з 1 місяця строку дії кредитного договору до закінчення строку його дії; комісія за видачу кредиту в розмірі 1,5%. Сукупна вартість кредиту складає 191,87% річних. Крім того, 08.09.2014р. між [PERSON] та ТДВ «Страхова Компанія «М-ЛАЙФ» був укладений Договір добровільного страхування життя( Програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток банку), вигодо- набувач якого є публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський». Відповідно до п.2.2.1 зазначеного Договору, протягом строку дії цього Договору Страховик несе відповідальність в межах фактичної заборгованості Страхувальника перед Вигодонабувачем за Договором про Картку, встановленої на початок кожного періоду страхування, в якому відбулася сплата Страхового платежу. Вигодонабувач уповноважений Страхувальником надавати розмір такої заборгованості Страховику, згідно до умов Договору про Картку. Згідно довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту- плата за Програму страхування склала 2160 грн., як страхування ризику неповернення банку наданого кредиту у разі втрати роботи. Відповідно до графіку платежів, [PERSON] зобовязаний був щомісяця сплачувати банку 399.41 грн. в рахунок погашення основної суми кредиту та 573.59 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості, у тому числі одноразово він зобовязаний був сплатити платежі за надані супутні послуги, а саме: 215.63 грн. комісії за видачу кредиту та 2160 грн. на послуги, повязані зі страхуванням. Представник позивача стверджує, що при укладені угоди, позивач не був ознайомлений з умовами надання та обслуговування кредиту. Представник відповідача не спростував даного факту, більш того, погодився, що в силу похилого віку та стану здоровя позивач не читав умови кредитного договору, але підпис свій поставив, чим погодився на всі умови банку. Позивач не оспорює укладення кредитного договору, умови якого сумлінно виконує, але різниця в розмірах платежів, які сплачуються ним за послуги банку та на погашення кредитної заборгованості, дуже значна і на його думку є несправедливою. Аналізуючи кредитний договір № 200101379 від 08.09.2014р., судом встановлено, що ПАТ «Банк Михайлівський» надав [PERSON] кредит готівкою «Фокстрот», що на думку суду є кредитом, виданим на споживчі цілі. Дані відносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч 5 ст.11, ст..18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які місять умови про зміни у витратах, зокрема , щодо плати за обслуговування кредиту і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до ч 8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до ст..55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011р. № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22,23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини 4 ст.42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007р. №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь ( ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку ( прийняття платежу від споживача, тощо), або їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин ( укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди до кредитного договору, тощо). Всупереч вимогам вищезазначеного законодавства, ПАТ «Банк Михайлівський» при укладені кредитного договору з [PERSON] включив в зазначений договір із споживачем умови, що на думку суду є несправедливими, а саме: в п.2 Кредитного договору зазначено, що позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99% з 1-го місяця строку дії Кредитного договору і до закінчення строку його дії та сплатити комісію за видачу кредиту в розмірі 1,5 %. Даними умовами договору, банком встановлені платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, що їх вчиняє банк на свою користь. Аналізуючи графік погашення платежів до кредитного договору № 200101379, судом встановлено, що позичальник щомісяця повинен був сплачувати 399.41 грн. на погашення основної суми кредиту та 573.59 грн. на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості. По закінченню строку дії договору, позичальник повинен був повернути банку 14375.63 грн. основної суми кредиту та виплатити комісію за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 20649.24 грн. Сума призначеної комісії за обслуговування кредитної заборгованості значно перевищує суму кредиту і на думку суду вносить значний дисбаланс в розрахунки погашення заборгованості та надання послуг за обслуговування кредитної справи, що підтверджує несправедливість умов кредитного договору. Крім того,встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за управління кредитом, банком не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються споживачу. Нарахування комісії банком за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним, а тому у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені, що складаються з судового збору.

Outcome: approved