Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що її батьки: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] з 02 вересня 1998 перебували між собою в зареєстрованому шлюбі і проживали однією сім'єю. Від спільного життя [INFO] року народилась позивачка по справі - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження 16 травня 1989 року Ленінградським відділом РАЦС зроблений запис № 1544 і видано свідоцтво серії [NUMBER], де батьком позивача зазначено [PERSON]. 24 травня 1991 року шлюб між батьками був розірваний. 27 листопада 1992 року мати позивача уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Вони стали жити однією сім'єю, [PERSON] відносився до позивача як до рідної дочки, і це побудило його та мати позивачки використати підроблений документ про її народження. З цією метою було виготовлено фіктивне свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого Ватутінським відділом РАЦС, в якому позивач записана як [PERSON], а її батьком казаний [PERSON]. На підставі даного свідоцтва позивач отримала паспорт, якому була записана як [PERSON]. 12 червня 2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] року батько позивача - [PERSON] помер. У зв'язку з його смертю відкрилась спадщина до складу якої входить будинок [ADDRESS] Загальна площа будинку складає - 79,0 кв.м., житлова площа - 43,3 кв.м. Після смерті [PERSON], мати позивача розповіла їй про те, що дійсно він був ї батьком, а [PERSON] був вітчимом, але оскільки він відносився до неї як до рідної дочки,то було оформлено друге фіктивне свідоцтво про її народження серії [NUMBER] , згідно якого він записаний як її батько. Для підтвердження фіктивності свідоцтва про народження на [PERSON] позивач звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві і отримала відповідь № 796/02-02-18 від 18 лютого 2014 року про відсутність актового запису про народження № 2071 від 06 червня 1989 року на [PERSON], [INFO] і що свідоцтво про народження [NUMBER] від 06 червня 1989 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві не видавалось. Згідно листа відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2014 року № 9/02-15, т. 1 в останнього містяться відомості щодо реєстрації народження саме [PERSON] [INFO], про що складено актовий запис № 1544 від [INFO] року народження та видано свідоцтво про народження [NUMBER] від 16 травня 1989 року. Тобто позивач народилась [INFO] року, перше і єдине свідоцтво про народження [PERSON] було видано Відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 16 травня 1989 року [NUMBER] , та через деякий час з'явилось друге фіктивне свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER] від 06 червня 1989 року, яке фактично Відділом РАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві не видавалось. Після смерті [PERSON], позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України, строк звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого. Там була заведена спадкова справа № 517/2013, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не було надано документів, які б достовірно підтверджували факти родинних відносин між нею та померлим. Тому позивач просила встановити факт про те, що [PERSON], який помер [INFO] року є її [PERSON], [INFO] - батьком. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа Головне управління юстиції у м. Києві свого представника в судове засідання не направило, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та покази свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, Ленінградським відділом РАЦС 02 вересня 1988 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Ленінградським відділом РАЦС 16.05.1989 р. було зроблено актовий запис № 1544 та видано (перше) свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] серія [NUMBER], згідно якого батьками позивача записані [PERSON] та батько - [PERSON]. Постановою народного судді Ленінградського районного народного суду м. Києва від 13.03.1991 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] і розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 1.03.1991 року до її повноліття. 24 травня 1991 року шлюб між батьками позивачки було розірвано, про що зроблено запис у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу № 753. Вдруге мати позивачки [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 27 листопада 1992 року, та змінила прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ватутінським відділом РАЦС, в якому позивач записана як [PERSON], а її батьком вказаний [PERSON], актовий запис № 2071. На підставі даного свідоцтва позивач отримала паспорт, якому була записана як [PERSON]. 12 червня 2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, у зв'язку з чим Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 517/2013 У зв'язку з його смертю відкрилась спадщина до складу якої входить будинок [ADDRESS] Загальна площа будинку складає - 79,0 кв.м., житлова площа - 43,3 кв.м. Спадщину після [PERSON], прийняли його мати [PERSON] та донька [PERSON] Постановою нотаріуса від 24.10.2014 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не було надано документів, які б достовірно підтверджували факти родинних відносин між нею та померлим. Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського РУЮ у м. Києві № 796/02-02-18 від 18 лютого 2014 року позивача повідомлено про відсутність актового запису про народження № 2071 від 06 червня 1989 року на [PERSON], [INFO] і що свідоцтво про народження [NUMBER] від 06 червня 1989 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві не видавалось. Згідно листа відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2014 року № 9/02-15, т. 1 вбачається що у відділі зареєстровано народження [PERSON] [INFO], про що складено актовий запис № 1544 від [INFO] року народження та видано свідоцтво про народження [NUMBER]. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до відповідача Відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві, третя особа Дніпровський районний відділ державної міграційної служби в м. Києві, третя особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій та визнання недійсним другого свідоцтва про народження з невідповідними даними, було встановлено що в Книзі реєстрації актових записів про народження не реєструвався актовий запис про народження [PERSON] № 2071 від 06.06.1989 року, та не видавалося оскаржуване позивачем (друге) свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER] від 06.06.1989 р. Також в даній постанові встановлено, що зважаючи на наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства з приводу даного спору, суд не може визнати недійсним фактично не існуюче (друге) свідоцтво про народження [NUMBER] від 06.06.1989 р. [PERSON], [INFO], а також визнати неправомірними дії Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського (Ватутінського) районного управління юстиції у м. Києві щодо його «видачі», оскільки фактично такого свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.06.1989 р. [PERSON], [INFO] - відповідачем не видавалося, а актовий запис про народження [PERSON] № 2071 від 06.06.1989 року в Книзі реєстрації актових записів про народження не реєструвався. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Допитані в судовому засіданні під присягою свідки підтвердили факт що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком [PERSON] Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачу для оформлення спадщини. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність та допустимість наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про доведеність того факту що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком [PERSON], [INFO]. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно аб.3п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи що позивачем у встановлений законом строк прийнята спадщина після померлого, і вона є спадкоємцем першої черги разом із відповідачем [PERSON], суд приходить до висновку також про те, що за [PERSON], в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], необхідно визнати право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 79,0 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., оскільки даний будинок належав померлому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу 26 червня 1985 року, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської державно нотаріальної контри Стратілат П.І. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: approved