Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому - [PERSON] належить на праві особистої приватної власності 59/100 часток квартири посімейного типу № 12 по пл. Повстання № 3 в м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 листопада 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 9304 та договору дарування частки квартири, посвідченого 27 грудня 2013 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 3667. А саме йому належить 48,2 кв.м приватизованої частини квартири, він займає приміщення № 5 площею 23,5 кв.м та № 6 площею 14,6 кв.м (що є прохідними), у спільному користуванні знаходяться кухня, туалет, ванна кімната. В зазначених приміщеннях він проживає з дружиною [PERSON], а також до квітня 2011 року проживав син дружини - відповідач [PERSON], [INFO]. В родині існували нормальні стосунки, він виховував та утримував неповнолітнього сина своєї дружини. У квітні 2011 року [PERSON] з доброї волі за взаємної згоди з матірю виїхав зі спірного житлового приміщення до своїх бабусі та дідуся у сел. Хролі Харківського району Харківської області, мешкає там [ADDRESS]. Це було його особисте волевиявлення і проти того ніхто із членів родини не заперечував. На нове місце проживання відповідач вивіз свої особисті речі: одяг, фотоапарат, компютер. Після того до цього часу відповідач не цікавиться житловим приміщенням, що він залишив. Він не приймає участі у сплаті комунальних послуг, не допомагав нам робити ремонт, навіть не навіщає житло. При спілкуванні з відповідачем він пояснював, що йому не подобається проживати у комунальній квартирі, більш комфортно він почуває себе саме в сел. Хролі, оскільки там квартира із зручностями, площа для його проживання є достатньою. У той самий час, [PERSON] не знімається з реєстраційного обліку за даною адресою, а сплачувати вартість комунальних послуг на даний час позивачу важко. Посилаючись на вимоги ст.ст. 386,391,405 ЦК України просить усунути перешкоди в користування власністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, додавши до того, що на даний час між [PERSON] та другим співвласником квартири досягнута домовленість про продаж квартири в цілому і після того позивач має намір придбати інше - ізольоване житлове приміщення, поліпшити свої житлові умови. Але той факт, що в квартирі зареєстрований відповідач, перешкоджає у здійсненні цього плану, покупці відмовляються придбати квартиру з зареєстрованою в ній особою. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, представник надала суду письмові заперечення, в яких зазначають, що квартира [ADDRESS] була придбана під час спільного проживання [PERSON] з матірю відповідача [PERSON], що у 2011 році відповідач разом із своєю матірю [PERSON] переїхав проживати в сел.. Хролі у звязку з неможливістю проживання в спірній квартирі через конфлікти з [PERSON] [PERSON] через кілька місяців мати повернулась до чоловіка, залишивши свого сина, допомоги йому не надає. До заперечень додані медичні документи про стан здоровя [PERSON], а також копії судових рішень, у тому числі про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2013 р. про відмову у позові [PERSON] до [PERSON], третя особа Червонозаводський РВ в м. Харкові Головного управління державної імміграційної служби України в Харківській області, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з позовом [PERSON] погодилась, підтвердила обставини, на які посилається позивач, а також пояснила, що квартира, що є предметом спору придбана на кошти [PERSON], що дійсно між подружжям мали місце суперечки, у звязку з чим їх шлюб було розірвано, але було те після відїзду її сина відповідача у справі в сел.. Хролі до бабусі, що відїзд був повязаний з закінчення навчання у школі і як завжди він поїхав до бабусі. Крім того, [PERSON] зазначила, що вже через кілька місяців після розірвання шлюбу вони примирились, зареєстрували шлюб у друге, що [PERSON] завжди дбав про неї та її сина [PERSON], що сімя їх була завжди дружньою, а настроєм відповідача керує її матір [PERSON] Також, [PERSON] зазначила, що вони з чоловіком мають намір поліпшити житлові умови, продати спірну квартиру в цілому, на що є згода іншого власника. Та обставина, що зареєстрований її син ( хоча не проживає і не бажає проживати з ними) перешкоджає здійсненню планів [PERSON] відносно своєї власності. Суд, вислухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві особистої приватної власності 59/100 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 листопада 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 9304 та договору дарування частки квартири, посвідченого 27 грудня 2013 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 3667. Квартира посімейного типу спільного заселення складається з чотирьох житлових кімнат житловою площею 65,0 кв.м, загальною площею 82,8 кв.м., де позивач з родиною займає приміщення № 5 площею 23,5 кв.м та № 6 площею 14,6 кв.м (що є прохідними), у спільному користуванні знаходяться кухня, туалет, ванна кімната. Відповідно довідки КП «Жилкомсервіс» Дільниця № 58 від 05.02.2015 р. (а.с. 17) та акту від 18.02.2015 року (а.с. 17) в зазначених приміщеннях [PERSON] проживає з дружиною [PERSON] та до квітня 2011 року разом з нами проживав син останньої - відповідач [PERSON], [INFO]. З квітня 2011 року [PERSON] в зазначеній вище квартирі не проживає, виїхав до своїх бабусі та дідуся у сел. Хролі Харківського району Харківської області, мешкає там [ADDRESS] в ізольованій квартирі з усіма зручностями, де йому створені добрі умови для проживання, що підтверджується наданими документами: актом тимчасово створеної комісії Пономаренківської сільради Харківського району Харківської області від 14.06.2012 р., актом обстеження побутових умов від 18.01.2013 р., інформації виконкому Пономаренківської сільради Харківського району Харківської області від 18.01.2013 р. № 4. З пояснень позивача [PERSON], третьої особи [PERSON] вбачається, що поїхав до сел.. Хролі відповідач з власного бажання. На нове місце проживання відповідач вивіз свої особисті речі: одяг, фотоапарат, компютер. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що за проханням [PERSON] приїздив до сел.. Хролі (де проживає у бабусі відповідач) налагоджував компютер [PERSON], який проживає там у окремій кімнаті, де знаходяться його речі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що до квітня 2011 р. бачили родину [PERSON] з дружиною та сином, з квітня сина [PERSON] в квартирі немає, він не приходить до житла, не цікавиться ним. У той самий час, позивач у справі посилається на труднощі, які виникають у звязку із сплатою за комунальні послуги: з урахуванням реєстрації проживання відповідача та замалою заробітною платою, яка складає біля 1700 грн., утворюється заборгованість. При тому дружина [PERSON] має поганий стан здоровя, не працює. Ст. 405 ЦК України передбачає право членів сімї власника житла на користування цим житлом, у той самий час, згідно частини другій зазначеної статті « член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Суд дає оцінку наданій представником відповідача [PERSON] інформації про існування рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2013 року, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації з підстав наявності поважних причин для непроживання, а саме неприязних стосунків з матірю. При цьому суд враховує, що з моменту ухвалення зазначеного рішення минуло більше двох років. Доказів про наявність поважних причин неможливості проживання, після ухвалення 16.08.2013 року судового рішення, на спірній житловій площі відповідач [PERSON], [INFO], суду не надав, за захистом свого порушеного права до суду не звертався. Крім того, на даний час відповідач досяг повноліття, став дорослою самостійною людиною, але сам у судове засідання не зявився, не дав пояснень суду з якого приводу він не проживає в спірній квартирі. Ст. 319 ЦК України передбачає: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 р. « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначив: « Застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки». У даному судовому засіданні встановлено, що спірна квартира є квартирою по сімей-ного заселення і в ній проживають два власники житлового приміщення. Позивач [PERSON] посилається, і це знайшло підтвердження у поясненнях інших допитаних осіб, на свій намір разом з іншим власником житла продати квартиру в цілому та придбати інше ізольоване житлове приміщення. Та у такому наміру є перешкодою реєстрація за даною адресою відповідача [PERSON], який не проживає та не знімається з реєстраційного обліку. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, в тому числі усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном відповідно до ст.391 ЦК України. Способи захисту права власності передбачені також статтями 16, 386 ЦК України. З оглядом на наведені обставини, суд доходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved