overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє одруження виявилося невдалим, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просить суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, а також просить не надавати строк на примирення. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 22.11.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної рестрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2190. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалося, вони виявилися людьми із різними характерами, різними поглядами, не можуть порозумітися, втратили почуття любові та поваги один до одного. Наміру зберегти їхню сім'ю з відповідачем у майбутньому не має. Стосунки, які склалися між подружжям, перешкоджають їхньому подальшому спільному проживанню, тому примирення між ними неможливе. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що його клієнт - позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що згідно наданих суду документів, сторони перебувають у шлюбі із 05 липня 2001 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] Стосунки між подружжям погіршилися, наміру зберегти сім'ю у майбутньому позивач не має, проти надання судом терміну на примирення заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник позивача проти прийняття судом заочного рішення не заперечив. Заслухавши поясненням представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 05 липня 2001 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 05 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції України, актовий запис № 663. Від даного шлюбу в подружжя народився син - [PERSON], [INFO], який згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [NUMBER] від 22 серпня 2018 року, виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначив у позовній заяві, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Проти примирення категорично заперечує. Ухвалою судді від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя, різні характери сторін. З липня 2019 року подружжя проживає окремо. У шлюбі в них народилося двоє дітей, одна з яких повнолітня. Відносно надання судом терміну на примирення позивач заперечив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила щодо розірвання шлюбу. Пояснила, що причиною розлучення стала подружня зрада чоловіка, а також різні характери сторін та неповноцінне забезпечення матеріально сім`ї позивачем. Надання судом терміну на примирення заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавшиучасників справи, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, сторони 06 листопада 1999 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1454. Від шлюбу в подружжя є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , яквбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що останні роки спільного життя з відповідачем не склалися через вину останньої, оскільки вона вчиняє скандали, ображає позивача. До дружини він втратив почуття любові та поваги, на даний час їхній шлюб носить формальний характер. Упродовж останніх восьми років подружжя проживає окремо. Позивач проти примирення заперечує, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 13 грудня 2018 року судом закрито підготовче судове засідання у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 26 лютого 1977 року. Під час перебування в шлюбі в них народилися діти, які вже є повнолітніми. Причиною розлучення стало те, що подружжя з 2010 року спільно не проживає, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Проти надання терміну на примирення заперечує, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить провести слухання і завершити справу без її присутності, вона не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із письмовою заявою відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 26 лютого 1977 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 лютого 1977 року, виданим Золотопотіцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 5. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх семи років стосунки між ними розладилися, зникло взаєморозуміння, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу є неможливим, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що у шлюбі з відповідачем він перебуває з 1999 року, в них народилося двоє дітей - син [PERSON], який є повнолітнім, та син [PERSON], [INFO]. Останні сім років подружжя не проживає разом, у них виникли розбіжності у веденні спільного господарства, вихованні дітей і спільному майбутньому. Позивач заперечив проти надання судом терміну на примирення. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, просила розірвати шлюб. Проти надання судом терміну на примирення заперечила. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 20 лютого 1999 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20 лютого 1999 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що зроблено актовий запис № 179. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], який є повнолітнім, та син [PERSON], [INFO], як слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області України. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя у них не склалося. Більше п`ятнадцяти років вони з дружиною не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Оскільки спільне проживання у подружжя не склалося, а подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 19 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 07 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 16 травня 1992 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) серії [NUMBER] від 16 квітня 2019 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 521. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , яка на час розгляду справи досягнула повноліття. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя у них не склалося. Протягом останніх двадцяти років подружжя проживає окремо, спільне господарство вони не ведуть, подружнім життям не живуть. Шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя, примирення між відповідачем та позивачем є неможливим, а тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 13 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно заяви, надісланої до суду поштовим відправленням, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 03 вересня 1988 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) серії [NUMBER] від 24 березня 2005 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 1198. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя у них не склалося, у зв`язку з чим між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Проти примирення категорично заперечує. Ухвалою судді від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що причиною розірвання шлюбу стали різні характери подружжя. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Протягом року подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть. Відносно надання судом терміну на примирення позивач заперечував. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила щодо розірвання шлюбу. Відносно надання судом терміну на примирення заперечила. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавшиучасників справи, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 травня 2014 року Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, сторони 14 травня 2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яквбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 травня 2014 року Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved