Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO], право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що по [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, окрім іншого, входить житловий будинок з надвірними спорудами, що по [ADDRESS] За життя мати склала заповіт, згідно якого належне майно заповіла чоловікові - [PERSON](її батьку). За таких обставин зазначену спадщину прийняв [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, незважаючи, що своїх спадкових прав не оформив. Разом з тим, [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов спірний житловий будинок. За життя померлий заповіту не складав, а тому спадкування відбувалося за законом. Вона як дочка покійного входить до спадкоємців першої черги за законом. Іншим спадкоємцем вказаної черги є її брат та відповідно син померлого - [PERSON] Проте, останній на спадкове майно не претендує. Відтак, вона як єдиний спадкоємець за законом, що виявила бажання прийняти спадщину(житловий будинок), яку фактично прийняла, оскільки на момент її відкриття проживала спільно із спадкодавцем, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що пропустила законодавчо встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивачки - адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці 69 років, в смт. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON], про що 11 липня 2000 року зроблено відповідний запис за №19 та Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області, від 11 липня 2000 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 10/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, [INFO], у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлої, окрім іншого складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що по [ADDRESS], який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 травня 1981 року /а.с. 8/. Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 06 квітня 2000 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не знаходилося і в чім би воно не заключалося і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я по закону буду мати право заповідаю чоловікові [PERSON] ». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 11/. Окрім того, факт вищевказаного заповіту підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №784, виданою виконкомом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 23 червня 2016 року. Також з вказаної довідки вбачається, що до дня смерті разом із нею проживав її чоловік - [PERSON], який залишився проживати у спірному будинку /а.с. 12/. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 534, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], оскільки як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проте юридично своїх прав не оформляв. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці 90 років, в смт. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що 11 лютого 2014 року зроблено відповідний актовий запис №5 та виконкомом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, від 11 лютого 2014 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 9/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлого складається із спірного житлового будинку з надвірними спорудами, що по [ADDRESS], який фактично успадкований останнім після смерті дружини - [PERSON], яка померла [INFO]. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29 листопада 1970 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER], що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] (спадкодавця). Відтак, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Також, дослідженими матеріалами вправи встановлено, що інших живими спадкоємцями вказаної черги є відповідно рідний син спадкодавця - відповідач по справі [PERSON] /а.с. 5/. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Так, з долученої до матеріалів справи, належним чином завіреної та сформованої заяви відповідача - [PERSON], вбачається, що останньому відомо про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та належну йому частку в спадковому майні. Проте, на таку він не претендує та відмовляються від неї, а тому, враховуючи визнання ним позовних вимог, суд приходить до висновку, що вказана відмова на користь позивача. Також, з долученої до матеріалів справи довідки, виданої виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 14 травня 2018 року за №585, вбачається що до дня смерті і на день смерті [PERSON](спадкодавця) разом з ним, без реєстрації, проживала його дочка - [PERSON] (позивач). Вказані обставини підтвердили суду, наданими письмовими поясненнями, свідки [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що позивачка дійсно проживала з своїм батьком [PERSON] до дня його смерті спільно, вели спільне господарство. У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Згідно технічного паспорта від 19 вересня 2016 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий [ADDRESS], загальна площа вказаного будинку становить 47,8 кв.м. (житлова - 37,6 кв.м.). Рік забудови - 1920. /а.с. 15-18/. За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька, як така, що виявила бажання прийняти спадщину, та фактично її прийняла оскільки на момент її відкриття проживала із спадкодавцем та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №287/02-31 від 26 травня 2017 року, виданої завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку з тим, що пропустила законодавчо встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 19/. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved