Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким витребувати у відповідача [PERSON] об`єкт житлової нерухомості - однокімнатну квартиру загальною площею 31,74 кв.м, житловою площею 17,12 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та повернути позивачу [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30 січня 1979 року він на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради отримав ордер на однокімнатну квартиру загальною площею 31,74 кв.м, житловою площею 17,12 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Через деякий час він одружився із [PERSON] , до якої переїхав жити за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає. Що під час мешкання з [PERSON] він приватизував належну йому квартиру, документи на яку вкрав [PERSON] , в тому числі паспорт, код, свідоцтво про приватизацію квартири. Після смерті [PERSON] позивачу стало відомо про наявність договору купівлі - продажу, укладений 04 листопада 1999 року на Кременчуцькій товарній біржі за номером 3-104, згідно якого [PERSON] придбала у позивача [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та визнала за собою право власності на цю квартиру. Документи позивача, а саме код і паспорт, були повернуті йому у серпні 2015 року. Позивач вказує, що ніяких дій щодо продажу належної йому на той час квартири він не вчиняв, на час спільного проживання з дружиною у цій квартирі за усною домовленістю проживав син останньої [PERSON] . У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання договору купівлі - продажу, укладеного на Кременчуцькій товарній біржі, дійсним, після зміни позовних вимог просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, визнання права власності, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю задоволено, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Кременчуцької міської ради відмовлено. Рішення суду мотивовано недоведеністю факту непідписання оспорюваного договору купівлі - продажу, в той час вказано, що сторонами правочину не виконано вимог закону про нотаріальне посвідчення такої категорії угод. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено за недоведеністю. Позивач зазначає, що відмовляючи [PERSON] в задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд виходив з того, що її позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки остання не є особою, яка заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти майном протягом десяти років в розумінні приписів статті 344 ЦК України. Рішенням Верховного Суду від 01 листопада 2018 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року залишено без задоволення, останнє залишено без змін. Позивач вказує, що після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, а саме в січні 2019 року йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи, а саме наявність висновку судово - почеркознавчої експертизи №20867/23983 за кримінальним провадженням №12016170090001586 від 31 жовтня 2018 року, в якому зазначено, що підпис від імені [PERSON] у договорі від 04 листопада 1999 року купівлі - продажу квартир [ADDRESS] , зареєстрованому на Кременчуцькій товарній біржі за номером 3-104, розташований у рядку між друкованими словами «продавець» та « [PERSON] » виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою. За вказаних обставин позивач вважає, що зазначене призвело до ухвалення незаконного рішення. Після розгляду справи [PERSON] 08 грудня 2017 року звернулась до приватного нотаріуса Веселовського А.Г. та продала спірну квартиру [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , в свою чергу [PERSON] продала квартиру [PERSON] . За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2021 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 березня 2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 березня 2021 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Шамшурін Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, не надала суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі пояснень представника позивача та письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлялась належним чином про дату, час та місце слухання справи, вона не повідомила суд про причини неявки, нею не подано відзив, сторона позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Шамшуріна Ю.В., дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 04 листопада 1999 року на Кременчуцькій товарній біржі за номером 3-104 було укладено договір купівлі - продажу, згідно якого [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира, згідно змісту вказаного вище договору купівлі - продажу від 04 листопада 1999 року, належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням ЖКГ адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів 01 лютого 1994 року згідно з розпорядженням від 01 лютого 1994 року №3315/1. Зазначений договір купівлі - продажу від 04 листопада 1999 року оспорив судовому порядку [PERSON] , в результаті чого рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, визнання права власності відмовлено, зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю задоволено, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Кременчуцької міської ради Полтавської області відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] на вказане вище рішення суду першої інстанції задоволено частково, рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким [PERSON] відмовлено в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку давності, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову за недоведеністю. Постановою Верховного Суду від 01 листопада 2018 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року залишено без змін. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки 129865148 від 05 липня 2018 року та за номером 130651295 від 12 липня 2018 року, 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. посвідчено договір купівлі - продажу за номером 4679, відповідно до якого право власності на квартиру [ADDRESS] , набула [PERSON] та, в свою чергу, 02 лютого 2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. посвідчено договір купівлі - продажу за номером 185, відповідно до якого квартири [ADDRESS] , придбала [PERSON] . Тобто, згідно змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки 129865148 від 05 липня 2018 року та за номером 130651295 від 12 липня 2018 року, наразі власником спірної квартири [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Вирішуючи заявлені [PERSON] позовні вимоги, суд виходить з наступних положень чинного законодавства. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі змісту позовної заяви, доданих до неї письмових доказів та наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача, основним доказом на підтвердження своїх вимог позивач посилається на Висновок судово - почеркознавчої експертизи №20867/23983 за кримінальним провадження №12016170090001586, складеного 31 жовтня 2018 року судовими експертами Харківського НДІ СЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса - Мацюк О.В., Сиротенко Н.В., Дробишевою О.С., згідно якого підпис від імені [PERSON] у договорі від 04 листопада 1999 року купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрованому Кременчуцькою товарною біржею за номером 3-104, розташований у рядку між друкованими словами «продавець» та « [PERSON] » виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою. Однак, оскільки підтверджена зазначеним вище висновком експерта обставина була предметом доказування при вирішенні судами попередніх інстанцій обґрунтованості вимог позивача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу спірної квартири недійсною і останніми було зроблено висновок про недоведеність позивачем факту необізнаності останнього про укладення відповідної угоди, суд приходить до висновку про неналежність зазначеного вище доказу на підтвердження того факту що саме позивач є законним власником квартири [ADDRESS] і в даному випадку порушено його право як власника на розпорядження та користування належним йому майном, що на думку суду і є предметом доказування під час даного судового розгляду. Показання свідка [PERSON] переважно містять відомості, які їй було повідомлено самим [PERSON] або про існування яких вона дізналася від інших осіб. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на наведені вище вимоги чинного законодавства що регламентують оцінку доказів на предмет допустимості та належності останніх, суд приходить до висновку, що позивачем під час розгляду цивільної справи про витребування майна із незаконного володіння, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того факту що саме він є власником спірного майна та як наслідок має право на витребування останнього із незаконного володіння суду не надано і саме не вчинення позивачем таких дій позбавляє суд можливості вирішити питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю позивачем. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А згідно ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed