Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючи на те, що 23 грудня 2011 року він позичив відповідачу 5000 доларів США без зазначення терміну повернення, що станом на момент звернення до суду за офіційним курсом НБУ становить 133250 грн. В подальшому 29 липня 2015 року позивач ще раз надав відповідачу позику в розмірі 10000 доларів США з терміном повернення до 29.10.2015 року, що станом на день звернення до суду за офіційним курсом НБУ становить 266500 грн. Одержання відповідачем вказаних коштів підтверджується розписками. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов»язань, кошти за договорами позики не повернув, просить стягнути в відповідача [PERSON] на свою користь борг в сумі 399750 грн., який еквівалентний 15 тисячам доларів США, які були передані відповідачу за договорами позики. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, якими просить стягнути крім суми основного боргу 399750 грн., також інфляційні 67046,41 грн. та три відсотки річних від простроченої суми 11652,99 грн, за прострочення виконання грошового зобов»язання за договором позики від 29.07.2015 року, в якому визначений термін виконання зобов»язання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом публікації оголошень про виклик до суду у газетах «Урядовий курєр» №83 від 05.05.2017 року та «Буковина» №18 від 28.04.2017 року, причини неявки суду невідомі, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. На підставі ст.ст.224,225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до розписки [PERSON] від 23.12.2011 року він отримав від [PERSON] 5000 (пять) тисяч дол. США, які зобовязався повернути в обумовлений ними термін з винагородою (а.с.57). Відповідно до розписки [PERSON] від 29.07.2015 року він отримав від [PERSON] 10000 (десять) тисяч дол. США, які зобовязався повернути до жовтня 2015 року (а.с.55). 14.03.2017 року позивачем був направлений відповідачу лист з вимогою повернути борг за договором позики від 23.12.2011 року в сумі 5000 доларів США. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з договору позики. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимоги до форми договору позики встановлені ст.1047 ЦК України, відповідно до яких договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з договору позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Зокрема частиною другою вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На час звернення до суду з даним позовом борг в сумі 15000 дол. США, згідно офіційного курсу Нацбанку України становить 399750 грн. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов»язань за договорами позики, не повернув кошти в сумі 15 тис.доларів США, в зв»язку з чим з нього слід стягнути борг в сумі 399750 грн. Крім того, так як договором позики від 29.07.2015 року визначений строк повернення коштів до жовтня 2015 року, а відповідач не виконав зобов»язання у вказаний строк, то з нього відповідно до ст.ст.1050, 625 ЦК України підлягають стягненню боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а саме: 67046,41 грн. інфляційних за період з 30.10.2015 року по 13.04.2017 року та три відсотки річних за цей же період, що нараховані на суму заборгованості за вказаним договором 266500 грн., яка еквівалентна згідно курсу НБУ 10000 доларів США. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору. Що стосується витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошень про виклик відповідача, то представник позивача не надав доказів розміру витрат та в судовому засіданні повідомив, що не бажає, що дані витрати були стягнені з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved