Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS], яка була придбана в той час коли вони з відповідачем перебували в шлюбі. Відповідач після розірвання шлюбу тривалий час чинив їй різні перешкоди в користуванні квартирою, проте за допомогою працівників міліції вона усували перешкоди з боку позивача. 15.06.2015 року відповідач змінив вхідні двері в квартиру та не надав позивачу ключі від замка. Всі намагання позивача усунути перешкоди з боку відповідача не дали результату, відповідач не дає можливості позивачу потрапити до квартири, де залишаються речі та документи позивача, звернення до правоохоронних органів результату не дали, тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить суд вселити її в спірну квартиру, визначити порядок користування спірною квартирою, зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні спільною квартирою, та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, який мотивує тим, що квартира була придбана за кошти які були взяті ним в кредит, по кредитному договору від 07.09.2006 року, який він уклав з АППБ «Аваль» за № 014\\1179\\74\\922, у відповідності з яким кредитор надав йому як позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії лімітом 30290 $ США на 204 місяці з 07.09.2006 року по 07.09.2023 року з процентною ставкою 12% річних. За час до розірвання шлюбу вони з позивачем за первісним позовом [PERSON] погасили лише 36719 (тридцять шість тисяч сімсот дев'ятнадцять) гривень 78 копійок, решту коштів він виплачує сам, тому вважає, що частка позивача в спільній сумісній власності на квартиру є незначною, тому мотивуючи даною обставиною та тим, що майно є неподільним, володіння і користування спірною квартирою є неможливим просить суд припинити право [PERSON] [INFO] на частку у спільній власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на квартиру. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник [PERSON] заявлений позов підтримав в повному обсязі проти зустрічного позову заперечив в повному обсязі. Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив в повному обсязі, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просить суд припинити право [PERSON] [INFO] на частку у спільній власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на квартиру, та надати час для внесення його довірителем [PERSON] коштів на депозит суду, для подальшої виплати позивачу за первісним позовом та відповідачу по зустрічному позову [PERSON]. Суд вважає за можливе розглядати справу без сторін, оскільки в судовому засіданні присутні їх представники. Це випливає зі змісту ст. 38 ЦПК сторони можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника, і ст. 44 ЦПК щодо можливості вчинення представником усіх процесуальних дій від імені особи, яку він представляє. Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов поданий [PERSON] обґрунтованими та таким, що підлягає до задоволення, а зустрічний [PERSON] та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 11.06.1992 року та до 2006 року проживали в м. Красний Луч Луганської області. В 2006 році родина [PERSON] переїхала до с. Баришівка Київської області де 07 вересня 2006 року придбали за договором купівлі-продажу трьох кімнатну квартиру [ADDRESS]. 16 липня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, а спірна квартира за спільною згодою колишнього подружжя залишилась на праві спільної сумісної власності. Той факт, що спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] встановлено рішеннями Баришівського районного суду від 18.11.2014 року по справі №355/1242/14. яке набрало законної сили, та рішенням Апеляційного суду Київської області від 07.12.2015 по справі №355/221/15ц. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 15.06.2015 року відповідач по первісному позову [PERSON] змінив вхідні двері, замки на них та не допускає позивача [PERSON] до квартири, що є їх спільною сумісною власністю. Дана обставина визнана як позивачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], який посилається на дану обставину в своєму зустрічному позові. Тому суд вважає дану обставину доведеною. Зазначені дії [PERSON] є незаконними, оскільки протирічать як положенням Конституції України так і вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто неможе бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону або рішення суду. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а відповідно до ст.391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки сторони не досягли згоди в користуванні спільною сумісною власність, то вимога про визначення такого порядку заявлена [PERSON] також підлягає до задоволення. Спірна квартира складається з 3 (трьох) кімнат. Кімнати є повністю ізольовані. Користування ними здійснюється через невеликий коридор. Житлова площа складає 41,90 кв. м., у тому числі: 1 кімната 17,30 кв. м. 2 кімната 13,50 кв. м. 3 кімната 11,10 кв. м. кухня 7,10 кв. м. ванна кімната 2,60 кв. м. коридор 9,90 кв. м. туалет 0,90 м.кв. Загальна площа квартири 65,10 кв. м. Позивач [PERSON] проживала в кімнаті розміром 11,10 кв. м. таким чином оскільки деякою мірою склався певний порядок користування квартирою, та позивач [PERSON] не претендує на інші кімнати, такий порядок користування не порушує прав іншого співвласника майна [PERSON], тому суд вважає прийняти за можливий порядок користування квартирою запропонований позивачем. Відносно зустрічного позову суд зазначає наступне. Як встановлено раніше спірна квартира є спільною сумісною власністю, жодних рішень чи договорів між сторонами про поділ даного майна в натурі чи визначення часток в спільному майні позивач по зустрічному позову [PERSON] суду не надав. В своїх позовних вимог питання про поділ майна в натурі чи визначення часток в спільному майні позивач по зустрічному позову [PERSON] також не ставить. Таким чином відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином доля сторін у праві власності на спірну квартиру є рівною. Крім того позивач по зустрічному позову [PERSON] та його представник [PERSON] не надали суду жодних доказів чому спірна трьох кімнатна квартира є річчю неподільною. Відповідач по зустрічному позову [PERSON] не має іншого житла у власності, та після того як позивач по зустрічному позову [PERSON] припинив їй доступ до спільної квартири вимушена проживати у знайомих та на найманих квартирах, таким чином припинення права на власність в спільному майні завдасть істотної шкоди інтересам співвласника майна. Практика Верховного Суду України виходить з того, що врахування судами данної обставини при вирішенні подібних спорів є обов'язковою та першочерговою. Та при порушенні прав та інтересів співвласника майна позов не підлягає до задоволення. Позивач по зустрічному позову [PERSON] не надав суду жодного доказу неможливості спільного володіння та користування майном. Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку не дотримана жодна з чотирьох обов'язкових вимог передбачених ч.1 ст. 365 ЦК України для припинення права [PERSON] на частку в спільному майні, тому суд не має підстав надавати позивачу по зустрічному позову [PERSON] терміну для внесення коштів на депозитний рахунок суду, крім того згідно вимог чинного законодавства дані кошти повинні бути внесені до початку розгляду справи по суті, тобто попередньо. Виходячи з наведеного зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні не підлягає до задоволення. Встановлене судом підтверджується : - Копією рішення від 07.12.2015 колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області по справі №355/221/15ц, провадження №22ц-780/6660/2015. - Копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 16.10.2015 по справі №355/221/15ц. - Копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 18.11.2014 по справі №355/1242/14ц. - Ухвалою Баришівського районного суду Київської області про перегляд заочного рішення від 11.08.2015 по справі №355/221/15ц. - Копією паспорта [PERSON] - Копія договору купівлі-продажу спірної квартири. - Копія технічного паспорта спірної квартири. - Копія свідоцтва про розірвання шлюбу. - Копія довідки Ф-3 про реєстрацію в квартирі сім'ї [PERSON]. Нормою ч.1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином вимога позивача про відшкодування судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved