Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з листопада 2013 р. разом з нею проживає її онук [PERSON], [INFO] Вона займається його вихованням та утриманням, створила усі необхідні умови для його життя та розвитку. Після смерті своєї матері [PERSON] проживав разом з співмешканкою батька, яка займалась вихованням дитини. Батько лише періодично проживав з сім'єю, утримувати дитину не допомагав. З листопада 2013 р. дитина фактично залишилась без батьківського піклування. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не бере, не цікавиться його життям і здоров'ям, не телефонує йому. Тому позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник Служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника служби, в якій позовні вимоги підтримав. Представник Органу опіки та піклування Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Прокурор Шиман І.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] у поданій до суду письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим судом 13.11.2014 р. на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратіфікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 5 ст. 167 СК України - якщо дитина не може бути передана другому бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, мачусі, вітчиму або іншим родичам, вона передається на опікування органові опіки та піклування. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав , передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя , зокрема: не забезпечують необхідного харчування , медичного догляду , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 20.04.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO]., в графі батько записаний - [PERSON], в графі мати - [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 15.01.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис №26. Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.03.1994 р. відділом РАЦС м.Стаханова Луганської області, [PERSON] народилась [INFO], в графі батько записаний - [PERSON], в графі мати - [PERSON]. Таким чином, позивач по справі [PERSON] є бабусею [PERSON]. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 29.09.2014 р. неповнолітня дитина [PERSON], 2007 р.н., фактично проживає з позивачем [PERSON] з листопада 2013 р. за адресою: [ADDRESS]. Зазначена обставина також підтверджується довідкою Демидівської сільської ради №1051 від 01.10.2014 р. [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], що підтверджується копією заяви відповідача від 03.10.2014 р., адресованої Службі у справах дітей Стахановської міської ради. Відповідно до копії органу опіки та піклування Демидівської сільської ради від 12.03.2014 р. №2, [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню свого сина [PERSON], взагалі не цікавиться дитиною, його життям, станом здоров'я, тощо. З огляду на викладене, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], фактично позбавлений батьківського піклування, тому суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати його на опікування Органу опіки та піклування Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання онука суд відзначає наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З огляду на зазначене, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Проте, аліменти не можуть бути стягнуті на користь позивача [PERSON], оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що її призначено опікуном неповнолітнього [PERSON]. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. та на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved