Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, вимагаючи визнати недійсним заповіт від 4 серпня 2014 року, складеним [PERSON], який посвідчено Злинською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, реєстраційний номер 270, посилаючись на те, що заповідач, який доводився позивачеві рідним батьком, помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння № [ADDRESS] та земельні ділянки №№ [NUMBER], [NUMBER] площею по 5 гектарів кожна, які розташовані на території Злинської сільської ради. Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, який купував техніку, побутові речі та продукти харчування, піклуючись про заповідача. Позивач зазначив, що з кінця 2013 року до батька почали навідуватись односельці [PERSON] і його дружина. Позивач вказав, що маючи проблеми в сім'ї, він не мав можливості часто навідувати батька, тому домовився з сім'єю [PERSON], що вони будуть допомагати батькові по господарству, а за це будуть отримувати батькову пенсію та грошові кошти за оренду земельних ділянок. Позивач стверджує, що після смерті батька він звернувся в Злинську сільську раду і дізнався про заповіт, який складений спадкодавцем на користь [PERSON]. Позивач вважає заповіт недійсним, а волевиявлення заповідача таким, що не було вільним і не відповідало його волі, тому, що секретарем Злинської сільської ради, в порушення п. 3 ч. 4 ст. 1253 ЦК України, свідками запрошено [PERSON], яка є невісткою відповідача, [PERSON] і [PERSON] є двоюрідними братом і сестрою дружини відповідача. Крім того, позивач зазначив, що у відділенні зв'язку отримав копію довіреності від імені [PERSON] на отримання пенсії, яка складена і завірена секретарем Злинської сільської ради в день складання заповіту і власноручно підписана довірителем. Позивач вважає, що розбіжності у порядку вчинення правочинів викликають сумнів у законності дій секретаря Злинської сільської ради. Додатково позивач зазначив, що заповіт від 4 серпня 2014 року не внесено до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою КМУ від 11.05.2011 року № 491, що тягне за собою визнання заповіту нікчемним. В судовому засіданні позивач і його представник підтримали пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач та його представник не визнали позов, посилаючись на те, що заповідач вільно і свідомо призначив відповідача своїм спадкоємцем на випадок смерті, враховуючи тривалі дружні взаємовідносини. Відповідач стверджує, що він з дружиною постійно допомагав заповідачеві. Відповідач не визнав твердження позивача про родинні відносини свідків, вказавши, що порядок посвідчення заповіту при свідках не порушено. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1 і 2 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). 4 серпня 2014 року секретар Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області [PERSON] посвідчила заповіт [PERSON] при свідках [PERSON] і [PERSON], відповідно якому заповідач заповів все своє майно [PERSON]. На прохання заповідача, із-за слабкого здоров'я, заповіт підписано громадянином [PERSON] (а.с. 12). Оспорюючи заповіт від 4 серпня 2014 року, позивач [PERSON] в позовній заяві зазначив, що волевиявлення заповідача [PERSON] не було вільним, однак ця обставина не підтверджена належними і допустимими доказами. У судовому засіданні, як представник Злинської сільської ради [PERSON], так і свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] суду показали, що заповідач [PERSON] діяв добровільно, перебував у здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій. Пояснення представника та показання вищезазначених свідків не спростовані іншими належними і допустимими доказами, між тим, відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому, суд не має законних підстав для визнання недійсним заповіту від 4 серпня 2014 року з посиланням на те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Перевіряючи доводи позивача про те, що посвідчуючи заповіт [PERSON], секретар Злинської сільської ради порушила вимоги щодо форми заповіту та посвідчення, суд установив такі обставини. На момент складання заповіту [PERSON] був з повною цивільною дієздатністю, а тому мав право на заповіт. Посвідчуючи заповіт, секретар Злинської сільської ради [PERSON] дотримала вимоги статей 1247, 1251 та 1253 ЦК України, а саме заповіт складено в письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; внаслідок слабкого здоров'я заповіт підписано на прохання заповідача свідком [PERSON]; заповіт посвідчено при свідках [PERSON] і [PERSON] з повною цивільною дієздатністю, які не є членами сім'ї та близькими родичами спадкоємця за заповітом [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються копією заповіту та послідовними показаннями свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні. Твердження позивача про те, що при посвідченні заповіту свідками не можуть бути родичі, які не є членами сім'ї та близькими родичами спадкоємця за заповітом - суперечить змісту п. 4 ч. 4 ст. 1253 ЦК України. Аналіз змісту заповіту (а.с. 12) та довіреності (а.с. 13), які вчинені [PERSON], підтверджує факт укладання правочинів 4 серпня 2014 року. Як вбачається з написів посвідчення, довіреність на отримання грошових коштів зареєстрована в реєстрі за № 258, а заповіт - за № 270. Факт реєстрації заповіту також підтверджується витягом з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій Злинської сільської ради на 2014 рік (а.с. 91-92). З пояснень представника Злинської сільської ради в судовому засіданні вбачається, що дійсно [PERSON] міг власноручно підписати довіреність і він її підписав. Між тим, слабкість здоров'я не дозволяла [PERSON] власноручно написати текст, який для заповітів встановлено відповідною інструкцією, тому на прохання останнього заповіт підписав свідок [PERSON]. Наведені обставини не підтверджують сумніви позивача з приводу законності дій секретаря Злинської сільської ради. Відповідно до частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд не має законних підстав для визнання недійсним заповіту від 4 серпня 2014 року щодо порушення вимог його форми та посвідчення. Відповідно до частин 1 і 5 статті 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Тому, порушення посадовою особою органу місцевого самоврядування пункту 2.6 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 липня 2011 року № 1810/5, в частині подання реєстратору у день вчинення відповідної нотаріальної дії, не може бути підставою для визнання заповіту недійсним, оскільки доказом вчинення нотаріальної дії є запис у реєстрі. Факт реєстрації заповіту від 4 серпня 2014 року у реєстрі підтверджується належним витягом з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій Злинської сільської ради на 2014 рік. Таким чином, для задоволення пред'явленого позову відсутні законні підстави.

Outcome: dismissed