Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», відповідно до якої просить стягнути з відповідача на його користь позивача: суму матеріальних збитків в розмірі 31\~214,79 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також відшкодувати шкоду у зв`язку з тимчасовою втратою загальної працездатності в розмірі 4\~800,00 грн., які спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування\~\~заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що 23.01.2017року на перехресті вулиць Сумська та Дерев`янка в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER] та [PERSON] який керував TOYOTA CORROLA з державним номером [NUMBER] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 по справі № 638/3293/17 притягнено до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON] . Вказаною постановою суду також встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась саме через вину водія [PERSON] оскільки він при повороті ліворуч, не надав дорогу автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п. 16.6 ПДР України. Постановою Пеляційного суду Харківської області від 24.04.2017у вказаній справі постанову Дзержинського районного суду м. Харкова в частині притягнення до відповідальності [PERSON] залишено без змін. На момент ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК`ЮНІВЕС» за полісом АЕ /8765790 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] як клієнт що скористався послугою таксі, перебував в автомобілі ВАЗ 21061 державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок ДТП позивач отримав травми, внасліодк яких йому було встановлено діагноз: бульозна емфізема лівої легені, рецидивний лівобічний спонтанний пневмоторакс, з ускладненням ексудативний плеврит. Позивач також зазначає, що в день ДТП, позивач самостіно добрався до Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева, де його залишили на стаціонарному лікуванні, та зробили декілька операцій. Стаціонарне лікування тривало протягом 29 днів, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Після виписки з стаціонарного лікування позивач продовжував лікування вдома. Позивач також зазначає, що протягом лікування ним було витрачено значну суму коштів. Таким чином, позивач вказує, що внаслідок ДТП йому була завдана майнова шкода, у зв`язку з чим, він у вересні 2017 звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою про страхове відшкодування, для отримання страхового відшкодування в добровільному порядку. Однак, йому було відмовлено у виплаті відшкодування постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 по справі № 638/3293/17 не передбачає наявність потерпілих , однак позивач вважає таку відмову необґрунтованою, тому звернувся до суду з позовною заявою про стягнення збитків внаслідок ДТП. 23.05.2018 представник відповідача ПАТ «СК «ЮНІВЕС» надав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив, що 23.01.2017 близько 02.30 на перехресті вул. Сумська та вул. Дерев`янка в м. Харкові сталася ДТП за участю водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] та водія [PERSON] який керував транспортним засобом «ВАЗ 21061» д.н.з. [NUMBER] ». ДТП трапилось внаслідок порушення Прави дорожнього руху [PERSON] відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за полісом АЕ № 8765790 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 01.02.2017 [PERSON] подано повідомлення про ДТП у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Toyyota Corоlla» д.н.з. [NUMBER] . ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» направив запит до компетентних органів про надання відомостей, щодо ДТП , яка мала місце 23.01.2017 . У відповідь на запит від Національної поліції України надійшла довідка про дорожньо-транспортну пригоду за участю водія [PERSON] та водія [PERSON] , однак у розділі ІІ Відомості про потерпілих відсутні будь-які дані. Крім того, представник відповідача у своєму відзиві зазначив, що у випадку, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог КПК України. на місце пригоди не було викликано швидку медичну допомогу, слідчо-оперативну групу для огляду місця події та не встановлено ступінь тілесних пошкоджень. Крім того, відповідно до схеми ДТП, яка сталася 23.01.2017 складеної працівниками поліції в розділі кількість учасників ДТП вказано водіїв 2, дані про пасажирів та пішоходів відсутні. Таким чином, відповідач зазначає, що у зв`язку з причино-наслідковим зв`язком між ДТП та отриманням [PERSON] тілесних ушкоджень в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. 15.06.2018 представник позивача надав відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідач в своєму відзиві зазначає, що ним було направлено запит до компетентного органу про надання відомостей, щодо ДТП, яка мала місце 23.01.2017. На запит ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» від Національної поліції України надійшла відповідь, у формі довідки, у якій вказано, що будь-які дані про потерпілих відсутні. В своє чергу, позивач зазначив у позовній заяві, що під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] 06.03.2017 Департаментом патрульної поліції УПП у м. Харкові було надано довідку № 1998/41/14/02-2017 про те, що пасажиром автомобіля ВАЗ 21061 д.н. [NUMBER] гр. [PERSON] було отримано тілесні ушкодження. Однак, суддя Дзержинського районного суду м. Харкова, який розглянув справу, у своєму рішенні , через невідомі їм обставини, не взяв до уваги цей факт і не долучив до справи. Також, представник позивача зазначає, що невнесення співробітниками поліції [PERSON] як потерпілого під час ДТП не виключає його права на отримання матеріальної та моральної шкоди. Крім того, представник позивача зазначив, що стан здоров`я позивача не дозволяв чекати швидку допомогу, співробітників поліції для оформлення ДТП, а також слідчо-оперативну групу для проведення слідчих дій. 27.11.2018 третя особа [PERSON] надав до суду свій відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач ніколи не був в його автомобілі, не в момент ДТП не в будь-який інший час. Йому взагалі не зрозуміло, яким чином у нього з`явились матеріали справи, оскільки він не був учасником справи під час розгляду матеріалу про адміністративного правопорушення відносно [PERSON] ні в Дзержинському районному суді м. Харкова ні в Апеляційному судді Харківської області. Також третя особа [PERSON] звернув увагу суду на те, що він ніколи не працював в службі таксі, як це зазначає позивач, та йому не зрозуміло, як можливо було з розірваними легенями без швидкої допомоги, самостійно доїхати до лікарні. Крім того, [PERSON] вказав, що у разі такого ступеня тілесних ушкоджень , як вказує позивач, в інституті невідкладної допомоги, його повинні були опитати як потерпілого чергові поліцейські та порушити кримінальне провадження за цим фактом. Однак, цього не було, та самостійно позивач не подав заяви до правоохоронних органів. Також в своєму відзиві [PERSON] вказав про те, що те захворювання легенів на які посилається позивач та на які йому проводили операцію, не є результатом травми ДТП, а є звичайним захворюванням легенів та ніяк не пов`язане з ДТП. Позивач у судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Лишняк І.В. Представник позивача адвокат Лишняк І.В. в судовому засіданні підтримала позовну заяву в повному обсязі, просила задовольнити його з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Представник відповідача ПАТ «СК «ЮНІВЕС» в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 21.01.2021, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 23.01.2017 о 02:30 год. [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER] , на перехресті вул. Сумська та Дерев`янка в м. Харкові, при повороті ліворуч, не надав дорогу автомобілю TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та допустив з ним зіткнення, чим заподіяв матеріальну шкоду. Автомобілі отримали механічні пошкодження. За результатами дорожньо-транспортної пригоди складено протоколи про адміністративне правопорушення на водія ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER] [PERSON] за ст. 124 КУпАП, та водія TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік, а також притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 11-12). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24.04.2017 постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасовано, а провадження по справі в частині щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін. (а.с. 15-16). 24.04.2017 постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 набрала законної сили. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 171; Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги\~Правил дорожнього руху\~України, оскільки такого висновку дійшов суд у постанові від 15.03.2017 року, яка набула чинності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «ЮНІВЕС». Статтею 11 ЦК України\~визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п. 2,3 ч. 1\~ст. 980 ЦК України). Позивач звернувся до із заявою до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» про виплату страхового відшкодування, однак оскільки йому відмовлено у виплаті страхових сум він звернувся до суду з позовною заявою. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована., за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майн потерпілого. Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками визнаються: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно пункту 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, тимчасовою втратою працездатності потерпілим, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Однак, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази причино-наслідкового зв`язку між ДТП та отриманими позивачем тілесних ушкоджень виходячи з наступного. З оглянутого в судовому засіданні адміністративного матеріалу № 638/3292/17 вбачається, що 23.01.2017 дійсно сталося ДТП за участю транспортних засобів TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] а також ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 242004 від 30.01.2017 в графі «свідки чи потерпілі» зазначено: [PERSON] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 264367 в графі «свідки чи потерпілі» вказано: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до схеми місця ДТП складеної 23.01.2017 на місці ДТП в графі «кількість учасників ДТП» зазначено, водіїв -2, пасажирів прочерк, пішоходів прочерк, транспортних засобів 2. Тобто, під час ДТП були присутні водії транспортних засобів, інших учасників не було. З пояснень свідків та водіїв, які долученні до матеріалів адміністративного матеріалу, також не вбачається можливим встановити, що під час ДТП, були наявні потерпілі особи. Про наявність потерпілих під час ДТП, також не зазначено й у постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 та постанови Апеляційного суду Харківської області від 24.04.2017. Суд також зазначає про те, що довідка, яка направлена на адресу Дзержинського районного суду Управлінням патрульної поліції, на яку посилається позивач, як на підтвердження того, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому завдано тілесні ушкодження, не може бути прийнята, як доказ, що встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують його вимоги, оскільки з вказаної довідки не можливо встановити причино-наслідковий зв`язок саме з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] . Крім того, з вказаної довідки не вбачається, що [PERSON] мав будь-які тілесні ушкодження. Згідно ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.\~76\~, ч. 1,\~2\~ст.\~77, ч. 1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, оскільки в матеріалах цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення № 638/3293/17 відсутні відомості про те, що позивач [PERSON] під час ДТП перебував в автомобілі відповідача [PERSON] , а також відсутні відомості про те, що погіршення стану його здоров`я, тілесні ушкодження були спричиненні внаслідок ДТП, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed