Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на особисте утримання, мотивуючи тим, що 09.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , який 12.09.2017 року було розірвано, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Лубенського міськрайонного суду від 03.10.2017 року з відповідача стягувались аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, з 06.09.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідач неналежним чином не виконував рішення суду, внаслідок чого станом на 01.07.2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 5543,16 гривень. За її підрахунками, за період заборгованості по аліментам сума неустойки, яка виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання за період з березня по червень 2019 року включно складає 23238,51 гривня, що значно перевищує суму заборгованості. В зв`язку з чим, на підставі ч.1 ст.196 СК України, позивач прохає стягнути з відповідача пеню за кожен день прострочення сплати аліментів в сумі 5543,16 гривень. Також позивачка просила стягнути з відповідача судові витрати за надання юридичної допомоги в сумі 3000 гривень. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Садовий В.В. позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] щодо позовних вимог покладається на рішення суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 03.10.2017 року (а.с.4) з відповідача було стягнуто аліменти на особисте утримання дружини - позивача [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, з 06.09.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, покладених на нього рішенням суду, утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 06.2019 року складає 5543,16 гривень, що підтверджується довідкою Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 01.07.2020 року (а.с.5). Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені СК України. Глава 15 СК України містить статтю 196 у відповідній редакції, якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, згідно положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, якими встановлено права та обов`язки подружжя по утриманню. Отже, вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання подружжя. В даному випадку, застосування аналогії закону та поширення статті 196 СК України на спірні правовідносини не можуть застосуватись, оскільки, відповідно до положень частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), при цьому, згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Тобто, особа, яка вважає свої права порушеними, за умови доведення такого порушення, має можливість захистити свої відповідні права у спосіб, який передбачений чинним законодавством, зокрема ЦК України, що свідчить про відсутність підстав для застосування у даній справі аналогії закону. Схожа правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 27.06.2019 року у справі № 635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). У зв`язку з наведеним, підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed