Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» , третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красно армійська про стягнення моральної шкоди, пов»язаною з травмою на виробництві. В обгрнутування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі знаходився у трудових відносинах з 2011 року, працюючи гірником очисного забою 5 розряду. Під час виконання трудових обов»язків, а саме 12.08.2014 року о 10 годині 20 хвилин з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав тяжку травму, а саме : опік полум»ям 1-2 ступеня обличчя, шиї, рук, тулуба. S= 15% поверхні тіла, опіковий шок легкого ступеня. Отруєння продуктами горіння і чадним газом легкого ступеня. Нещасний випадок був пов»язаний з виробництвом, внаслідок чого йому було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом форми Н-1. Після отриманої травми він тривалий час знаходився на лікуванні, але відносити своє здоров»я він не зміг у зв»язку з чим 15.12.2014 року пройшов МСЕК та йому була встановлена 3 група інвалідності та 50% втрати працездатності строком до 15.12.2015 року, протипоказана робота в підземних умовах праці, контакт з пилом, з токсичними речовинами і газами, на висоті, рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, лікування в реабілітаційному відділенні санаторію. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов»яз ану з травмою на виробництві 100000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі за участю його представника . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» просив справу розглянути без участі представника, стягнути моральну шкоду, виходячи із принципів розумності та справедливості. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красноармійську в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі . Заслухавши пояснення сторін, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2011 року, де працював в якості гірника очисного вибою 5 розряду ( а. с.45) 12.08.2014 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював, при виконанні ним трудових обов»язків. За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 № 117 від 23.12.2014 року, згідно якого позивач отримав тілесне ушкодження , а саме опік полум»ям 1-2 ст. обличчя, шиї, рук, тулуба S= 15% поверхні тіла. Опіковий шок легкого ступеня. Отруєння продуктами горіння і чадним газом легкого ступеня. Наслідки нещасного випадку важкі ( а. с. 16-29). Відповідно до довідки МСЕК від 15 12.2014р. позивачу було встановлена третя група інвалідності, визначена ступінь втрати працездатності - 50%, визначена потреба у додаткових видах допомоги, а саме: медикаментозне , санаторно-курортне лікування ( а. с. 8-9). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров»я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено. Відповідно до змін, внесених до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що , у зв»язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров»я. Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов»язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв»язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 15.12.2014 року, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, роз»ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом третьої групи, професійна працездатність у зв»язку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 50 %. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial