Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що він є онуком [PERSON] ( [INFO] ). [INFO] [PERSON] помер, про що йому не було відомо, оскільки з його народження він постійно проживає за кордоном та є громадянином Латвійської республіки. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До спадкової маси входила квартира [ADDRESS] . В березні 2004 року [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, що може бути підтверджено матеріалами нотаріальної справи, яка перебуває в Четвертій Запорізькій державній нотаріальній конторі. Проте, як стало відомо, 22.01.2002 [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Грибачовою Л.Д., відповідно до якого [PERSON] заповідав на випадок своєї смерті усе майно [PERSON] . З дня смерті [PERSON] його онук [PERSON] жодного разу не перетинав кордон, у зв`язку з навчанням в Ризі. Заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. Про наявність заповіту, смерть [PERSON] та відкриття спадщини він не був обізнаний. Про дані обставини йому стало відомо з телефонної розмови з батьком місяць тому. Нотаріус не вчиняла дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Необхідність вчинити нотаріусом дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 та в постанові Верховного Суду від 28.10.2019 по справі № 761/42165/17-ц. Зазначене свідчить про поважність причин пропуску ним строку на прийняття спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на майно, що входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 01.10.2020 року на 13 год. 30 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду на 29.09.2021 року на 10 год. 00 хв. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] надіслали суду заяви про слухання справи без їх участі. Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) надіслала суду заяву про слухання справи без її участі, в якій зазначила, що не заперечує проти позову. Державний нотаріус Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори надіслала суду заяву про слухання справи без її участі. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.10 ) Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 24.08.1998 р. місцем народження [PERSON] ( [INFO] ) є Латвійська Республіка, місто Ріга (а.с.6). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 400 до нотаріуса із заявою про вступ в спадщину звернулись [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.54,55). Крім цього, в спадковій справі міститься заповіт , посвідчений 22.01.2002 р. державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Грибачовою Л.Д.(зареєстровано вреєстрі за № 2-48), відповідно до якого [PERSON] заповідав на випадок своєї смерті усе майно [PERSON] (а.с.56). В вересні 2003 року нотаріусом було письмово повідомлено [PERSON] про відкриття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідний лист направлено за адресою: [ADDRESS] . (а.с.58 ). Таким чином, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , сплинув 13.09.2003 року. Згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п.п. 3.17 п. З Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Згідно частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 1, 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначені вище норми, які встановлюють строк спадкоємцям для прийняття спадщини та причини такого пропуску, викладені у листі 17.12.2019 № 2234/02-14/358-2019 Державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори та роз`яснено, що спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку, прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Пунктом 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено: «Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також врахувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.» Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»: «Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.». Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України: 1. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно частини 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, тому що позивач не був обізнаний про те, що наявний заповіт на його користь, не знав про цю обставину і не міг знати, оскільки з часу народження, а саме з 01.08.98 р. і по сьогоднішній день проживає в Латвійській Республіці, в той час як його дідусь [PERSON] залишив заповіт в Україні. Стосовно позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на майно, що входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , суд зауважує наступне. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У пункті 3.3 листа визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку як винятковий спосіб захисту застосовується у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця). В зв`язку з вищенаведеним, а також враховуючи те, що позивачем [PERSON] не доведено доказами, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про те, що в цій частині позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial