Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу для виїзду дитини за кордон без згоди батька. У своїй позовній заяві позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказала, що від спільного шлюбу із відповідачем у неї народилась дочка [PERSON], [INFO]. В даний час вона проживає і працює в Республіці Польща. Дитина також проживає в Республіці Польща, з 2010 року навчається у загальноосвітній державній школі в населеному пункті Ясєнці. Останнє відоме місце перебування відповідача є [ADDRESS]. Позивач разом із дитиною у період канікул хоче відвідувати Україну. Однак, [PERSON] не може оформити проїзний документ [PERSON] через відсутність та відмову відповідача у наданні письмової згоди як батька дитини, а тому просить позов задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог із мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Треті особи служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації, управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області у судове засідання не з»явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 липня 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області [PERSON] народилась [INFO], її матір»ю є позивач [PERSON], батько [PERSON]. Після розірвання шлюбу із відповідачем позивач змінила своє прізвище на «[PERSON]». Згідно із засвідченням загальної державної школи ім.Я.Сушкего в Ясєнці (Республіка Польща) [PERSON], [INFO], є ученицею 5 класу вказаної школи в навчальному 2013/2014 році . Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, якщо є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Батько дитини - відповідач у справі [PERSON] із-за своєї відсутності безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дочки за кордон, не пояснюючи причину відмови, незважаючи на те, що він не приймає участі у вихованні дитини та не цікавиться її здоров'ям. Згідно з статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Також статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1,2 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з абз.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктами 17, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380, встановлено, що проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. Аналізуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими та підлягають до задоволення, шляхом надання дозволу на виїзд неповнолітній [PERSON] за межі території України у супроводі матері [PERSON] без згоди батька. На підставі наведеного,

Outcome: approved