Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , вказавши, що їх з відповідачем донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, однак продовжує навчання в Об`єднанні загальноосвітніх шкіл в м. Свідниця та є ученицею 12-го класу 3-х літньої програми Загальноосвітнього ліцею для дорослих. Навчальний заклад не виплачує стипендії або інших виплат студентам. Позивач несе всі витрати, пов`язані з навчанням доньки та її утриманням на період навчання: витрати на проживання, на придбання їжі, одягу, тощо, однак донька потребує матеріальної підтримки також свого батька. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дитини на період її навчання, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення дитиною навчання або до досягнення двадцяти трьох років, починаючи стягнення з дати подачі позову. Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 лютого 2020 року представником позивача[PERSON] до суду подано уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на користь позивача та на утримання повнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення дитиною навчання, а саме до [INFO] , починаючи стягнення з дати подачі позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні заявлених вимог наполягала з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву на позов відповідач зазначив, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати позивачці аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, оскільки на його утриманні перебуває також неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з нього також стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), та його батько [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером, тому він надає йому матеріальну допомогу. Крім того, їх з позивачкою донька має право також отримувати аліменти і від своєї матері [PERSON] . Він згоден надавати допомогу доньці на період її навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснила, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] ( [INFO] ), що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] добросовісно до досягнення останньою повноліття, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.12). [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання в Об`єднанні загальноосвітніх шкіл в м. Свідниця та є ученицею 12-го класу 3-х літньої програми Загальноосвітнього ліцею для дорослих. Термін навчання до 31.08.2020 року. Навчальний заклад не виплачує стипендії або інших виплат студентам (а.с.15, 87, 88 - копія довідки). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки на період її навчання не надає. Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні розміру аліментівсуд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, при визначенні розміру аліментів судом враховується наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань: рішенням Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Інші доводи відповідача щодо неможливості сплати ним аліментів в заявленому розмірі в зв`язку з перебуванням на його утриманні непрацездатного батька, належним чином ним не підтверджені та не можуть братися судом в якості переконливих аргументів, які впливають за своєю суттю на рішення: вказані докази лише свідчать про те, що відповідач є сином [PERSON] . Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині ненадання допомоги позивачем, оскільки законом покладено обов`язок по утриманню на обох батьків, незалежно від їх доходу. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) відповідача, що буде відповідати інтересам сторін та їх дитини. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 27 листопада 2019 р. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial