Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить: зменшити розмір аліментів, що стягується із нього на користь [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 19.04.2007 року; встановити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що немає можливості сплачувати аліменти у розмірі присудженому рішенням Франківського районного суду м.Львова, оскільки перебуває у важкому матеріальному становищі. Стверджує, що має на утриманні дружину [PERSON] та їх спільну дочку, а також сина [PERSON] від першого шлюбу. Крім того, тривалий час хворіє та має проблеми із серцем. Також доказом його скрутного матеріального становища є наявна заборгованість по аліментах. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.10.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою від 19.03.2021 року відмовлено [PERSON] у прийнятті її зустрічного позову до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у такому Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, пояснивши, що в 2007 році булу ухвалено рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання їх дочки [PERSON] . Згідно поданої позивачем довідки, він перебуває на лікуванні з 1995 року, тобто на момент ухваленні рішення суду про стягнення аліментів, позивач уже перебував на лікуванні, тобто дана обставина була врахована судом при визначенні розміру аліментів. Крім того, у 2013 році позивача притягнуто до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Також, позивачем не подано жодних доказів, які свідчили про перебування на його утриманні сина дружини від першого шлюбу. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19.04.2007 року у справі №2-954/07 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи із 04.10.2006 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищевказаного рішення суду постановою старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Бігун З.В. від 26.01.2009 року відкрито виконавче провадження №11043255 (а.с.6). Крім того, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 15.09.2020 року у справі №465/6802/16-ц із [PERSON] вирішено стягнути на користь [PERSON] , заборгованість за аліментами на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2015 року до 01.11.2019 року в розмірі 75750 грн. 05 коп. та пеню за несплачені аліменти в розмірі 25000 грн. (а.с.7). Даний факт сторонами визнається. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно довідки Львіського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру №1646 від 29.05.2018 року [PERSON] знаходиться на обліку та лікуванні з 1995 року з приводу легкої розумової відсталості, однак на даний час диспансер не відвідує (а.с.12). Також, позивачем надано матеріали ультразвукового дослідження серця пацієнта [PERSON] від 28.07.2020 року (а.с.13,14,15). Однак, вказані вище докази, підтверджують наявність у [PERSON] певних медичних відхилень у роботі серця, однак не свідчать про неможливість останнього працювати. Також, судом встановлено, що 22.01.2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.9). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). При цьому, суд відхиляє доводи позивача на те, що у нього на утриманні також перебуває і син [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту позивачем не надано. Однак, наявність у позивача на утриманні дочки у другому шлюбі, окрім спільної з позивачкою дочки, на думку суду, не є достатньою підставою для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт не доводить мінливості його матеріального стану та не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, так як розмір таких (1/4) не є завищеним та відповідає кількості осіб, які є на утримання позивача. Одночасно, позивачем не подано жодного належного доказу, який би вказував на його матеріальне становище (дохід). На переконання суду, не є істотним та достатнім для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів факт наявності у позивача заборгованості по аліментах. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Таким чином, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що позивач є працездатною особою, будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану та стану здоров`я з моменту стягнення аліментів на утримання дитини позивач не надав, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: approved