Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності, обґрунтувавши тим, що він купив земельну ділянку, але в договорі купівлі-продажу допущено помилку щодо розміру земельної ділянки та право власності на майно підлягає захисту в судовому порядку. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.10.2012 року позивач купив у відповідача земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3863 га. (кадастровий номер: 1822084100:01:000:0647), яка знаходиться на території Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2012 року. Дана земельна ділянка належала відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №422840. При укладанні договору нотаріусом допущено помилку - в п. 1.1. договору купівлі-продажу вказано площу земельної ділянки 3816 кв. м. з тим же кадастровим номером: 1822084100:01:000:0647. Поряд з вказаною земельною ділянкою розташовано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0886 га (кадастровий номер: 1822084100:01:000:1065), що належить позивачу на підставі державного акту на право власності земельну ділянку серії ЯМ №094514. 04.12.2012 року позивачем подано заяву про об'єднання двох ділянок в одну земельну ділянку площею 0,4749 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На виконання вказаної заяви Управлінням Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області ділянки об'єднано, до Державного земельного кадастру внесено відомості про реєстрацію 03.06.2013 року за позивачем ділянки на території Левківської сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 0,4749 га. з кадастровим номером: 1822084100:01:000:1089. Реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції з приводу державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку надала позивачу відмову в державній реєстрації прав з огляду на існуючу розбіжність між площею в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №422840 та договором купівлі продажу земельної ділянки від 17.10.2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до п. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з п. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до п. 3 ст. 79-1 Земельного кодексу України, яка регулює питання формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а на підставі п. 4 цитованої статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно з ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»нерухоме майном є земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до того ж закону права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, яка є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення,переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, я змушений звернутися з позовом до суду. Згідно з п. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, гарантованих п. 2 тієї ж статті, є визнання права.

Outcome: approved