Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 13 січня 1990 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Також зазначила, на протязі сумісного життя відносини між подружжям не склались через різні погляди на життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбно-сімейні відносини припинено в 2016 році, з цього часу спільного господарства не ведуть, відносини не підтримують, хоч і проживають в одній квартирі, але живуть як сусіди. Ніяких спроб для примирення відповідач не намагався зробити, а позивач зі свого боку також не бажає підтримувати з ним відносин. Вважає, що родина розпалась та відновленню не підлягає. Спір про поділ майна, сумісно нажитого за час перебування в шлюбних відносинах, між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з позивачем. Позивач вважає, що подальше збереження сімї неможливе та спільне сумісне їх життя суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозвязку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Тімагіна») [PERSON] перебувають у шлюбі з 13 січня 1990 року. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ №438524, виданого 13.01.1990 року Дзержинським відділом записів актів громадянського стану м.Харків, актовий запис №53. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №126341, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харкова 14.12.1999 року Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частино 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України\~та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, на примирення позивач не згодна, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На прохання позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Федорова». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved