Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказує, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є сином позивача і зареєстрований у належному позивачу будинку, але довгий час у ньому не проживає. Починаючи з березня 2018 року відповідач переїхав на постійне місце проживання в м. Київ, де і проживає, з цього часу відповідач належним позивачу житлом не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у будинку не має. Відповідач [PERSON] створює позивачу перешкоди у здійснені права володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 29 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 20 грудня 2020 року, яке було відкладене на 13 січня 2020 року у зв`язку з неявкою позивача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення про час і місце судового розгляду. Ухвалою підготовчого судового засідання від 13 січня 2020 року призначено судовий розгляд на 27 січня 2020 року та ухвалено повідомити відповідача через оголошення на офіційному сайті Судової влади. В судовому засіданні по справі позивач [PERSON] позов підтримав і просив задовольнити, поскільки відповідач з 2018 року не проживає у будинку позивача, не з`являється тут, ніяких відомостей про його місце проживання у позивача немає. Реєстрація відповідача у будинку позивача створює певні незручності йому, як власнику будинку, зокрема, він не може оформити субсидію, тому несе додаткові витрати з цього приводу. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, про дату час і місце судового розгляду повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 13 січня 2020 року, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності № 486 від 10.02.2000 року. Право власності позивача зареєстроване в Прилуцькому МБТІ 10.02.2000 року за реєстровим № 1484. (а.с.7). Згідно копії будинкової книги в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у даному будинку з 1996 року (а.с.11-11 зв.). Згідно копій рахунків на сплату та квитанцій за електроенергію та газопостачання, сплачує їх [PERSON] (а.с.24-26). Ту обставину, що відповідач [PERSON] довгий час, а саме більше двох років не проживає у будинку [PERSON] підтвердили у судовому засіданні і свідки [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлені такі фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Предметом даного позову являється вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок тривалої відсутності такої особи за зареєстрованим місцем проживання, що регулюється положеннями Житлового Кодексу УРСР, який є чинним на даний час. На підставі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 317 ЦК передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК встановлено, що власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, крім іншого, і на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що та обставина, що відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим у будинку позивача, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку, тим більше, що у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved