Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до Головного управління Держземагенства у Львівській області в якому просить визнати порушеним його право на підприємництво, право на отримання в приватну власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а відмову в розгляді заяви недійсною, та надати в приватну власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства. Свої вимоги мотивує тим, що 19.09.2013 року він звертався до відповідача із заявою про приватизацію земельної ділянки площею 4 га, яка належить йому на праві постійного користування, однак йому було відмовлено. Вважає відмову відповідача необгрунтованою та незаконною, через, що він звернувся повторно, однак не отримав жодної відповіді. У судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеному, просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, не заперечує проти ухвалення судового рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача у судове не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, через засоби масової інформації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2013 року [PERSON] звернувся до ГУ Держземагентства у Львівській області із заявою у якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу йому у власність для ведення фермерського господарства 8 га землі з земель державного запасу на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що надані йому в постійне користування згідно Державного акту серія В №060378, і рішенням Господарського суду Львівської області від 13.04.1994 року, площею 4 га. Кількість членів фермерського господарства становить 7 осіб, які мають право на безоплатне отримання земельної частки (паю). Своїм листом № 01-6-Р392/565 від 04.10.2013 року ГУ Держземагентства у Львівській області відмовило у передачі земельної ділянки у власність та повідомило позивача про те, що відповідно до інформації, наданої відділом Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області ця земельна ділянка відноситься до пайового фонду і може надаватися виключно для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, громадянам, які мають право на земельну частку (пай). Окрім того, як на підставу для відмови відповідач посилається на те, що до поданої заяви не було додано документів, які б підтверджували діяльність фермерського господарства, вказані обставини позивачем не заперечуються. Згодом 25.10.2013 року та 20.11.2013 року позивач повторно звертався до відповідача із аналогічними за своїм змістом заявами, однак про те, чи було надано йому відповідь на них, суду не відомо. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не зважаючи на це, позивачем на підтвердження описаних у матеріалах справи порушень при прийнятті оскаржуваного рішення, а також порушення його права на ведення фермерського господарства. Згідно вимог ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради де знаходиться фермерське господарство. У відповідності до вимог ст. 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай). Зважаючи на те, що позивачем не доведено факт діяльності фермерського господарства, а також ті обставини, що ним на розгляд відповідача було надано усі необхідні для передачі земельної ділянки у власність документи, суд вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими.

Outcome: dismissed