Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, а саме, збитки, що завдані пошкодженням вантажного сідлового тягача марки «DAF 95XF380», н.з. [NUMBER] , 2000 року випуску, у розмірі 25092 грн. 50 коп., та пошкодженням бортового напівпричепу марки «SCHMITZ SCS24», н.з. [NUMBER] , у розмірі 143762 грн., і збитки, пов`язані з наданими послугами автокрана у розмірі 7225 грн., а також просить стягнути судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 1688 грн. 55 коп. та з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що [PERSON] 9 січня 2019 року біля 15 год. на 107 км. автодороги Р-14, поблизу с. Нові Червища Камінь-Каширського району Волинської області, керував буксированим автомобілем марки «Citroen Berlingo», н.з. [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і не врахував дорожню обстановку на слизькій ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «DAF 95XF380», н.з. [NUMBER] , з бортовим напівпричіпом марки «SCHMITZ SCS24», н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку під його ( [PERSON] ) керуванням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] пошкодив транспортні засоби, ним було порушено пункти 2.9 «а», 11.3 Правил дорожнього руху та вчинено адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України. Постановою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 січня 2020 року, що набрала законної сили 24 січня 2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень. У постанові зазначається, що [PERSON] свою винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю і, крім того, винуватість останнього підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №206482, №206481 від 10 грудня 2019 року, постановою про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2019 року, письмовими поясненнями [PERSON] , протоколами допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , результатами токсикологічного дослідження №104 від 10 січня 2019 року, протоколом огляду місця події від 9 січня 2019 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 9 січня 2019 року. Внаслідок дій відповідача механічні пошкодження отримали належні йому (позивачу) на час дорожньо-транспортної пригоди вантажний сідловий тягач марки «DAF 95XF380», бортовий тентований напівпричіп марки «SCHMITZ SCS24», чим йому заподіяно матеріальну шкоду на суму 168854 грн. 50 коп. Окрім того, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, винуватцем якої є відповідач, він поніс витрати, пов`язані з наданням ПП «Маневичімонтажрембуд» послуг автокрана при піднятті та розвантаженні аварійного автомобіля, чим йому завдано збитки на суму 7225 грн. Відповідач [PERSON] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якій останній застрахував свою цивільно-правову відповідальність, отримавши від нього (позивача) заяву про відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою матеріальних збитків, у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодували. Він має безумовне право на відшкодування шкоди особою, з вини якої її завдано. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представник позивача - адвокат Піддубний О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав та пояснив, що позивачем вживалися заходи щодо добровільного відшкодування матеріальної шкоди, проте відповідач, який постановою суду був визнаний винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в добровільному порядку матеріальну шкоду не відшкодував, про дорожньо-транспортну приходу страхову компанію взагалі не повідомив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні фактично не заперечив проти задоволення позову і пояснив, що коштів для відшкодування шкоди не має і завдану дорожньо-транспортною пригодою матеріальну шкоду може відшкодовувати лише частинами. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 9 січня 2019 року біля 15 год. на 107 км. автодороги Р-14, поблизу с. Нові Червища Камінь-Каширського району Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Citroen Berlingo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , і автомобіля марки «DAF 95XF380», р.н. [NUMBER] , з напівпричіпом марки «SCHMITZ SCS24», під керуванням [PERSON] , внаслідок чого були пошкоджені транспортні засоби. Зі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вбачається, що власником автомобіля марки «DAF 95XF380», р.н. [NUMBER] , та бортового тентованого напівпричіпу марки «SCHMITZ SCS24», р.н. [NUMBER] , є [PERSON] . Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 19 квітня 2019 року № 10, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля (вантажного сідлового тягача) марки «DAF 95XF380», номер рами « [NUMBER] », р.н. [NUMBER] , 2000 року випуску, що пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 9 січня 2019 року, складає 25092 грн. 50 коп. (а.с. 6 - 15). Як вбачається з висновку судової автотоварознавчої експертизи від 27 березня 2019 року № 11, вартість матеріального збитку, завданого власнику бортового тентованого напівпричіпу марки «SCHMITZ SCS24», номер рами « [NUMBER] », р.н. [NUMBER] , 2000 року випуску, що пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 9 січня 2019 року, складає 143762 грн. (а.с. 16-23). Крім того, згідно з рахунком № 7 від 31 січня 2019 року та актом прийому-передачі виконаних робіт № 8 від 31 січня 2019 року, позивачем внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди були понесені витрати по оплаті наданих ПП «Маневичімонтажрембут» послуг автокрана при підняті та розвантаженні аварійного автомобіля у с. Червищі, і розвантаженні автомобіля у смт. Любешів з метою проведення слідчого експерименту у межах кримінального провадження, чим завдано збитки у розмірі 7225 грн. (а.с. 32, 33). Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі. Збитки є матеріальною шкодою. Постановою судді Камінь-Каширського районного суду від 13 січня 2020 року, яка набрала законної сили 24 січня 2020 року, у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди винуватим визнано відповідача [PERSON] , який порушив пункти 2.9«а», 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля марки «Citroen Berlingo» [PERSON] і саме його неправомірні дії знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із матеріальною шкодою, завданою позивачу пошкодженням належних йому на праві власності автомобіля - вантажного сідлового тягача і бортового тентованого напівпричіпу, і понесенням через пошкодження цих транспортних засобів витрат на послуги автокрана при їх піднятті та розвантаженні. З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 176079 грн. 50 коп. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Будь-яких доказів на спростування вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідач суду не надав, як і не подав будь-яких інших заперечень проти позову. Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1688 грн. 55 коп. У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на правничу допомогу покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з договором про надання правової допомоги від 20 грудня 2019 року, укладеним між адвокатом Піддубним О.О. та позивачем [PERSON] , додатком № 1 до цього договору та актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № 11 від 31 серпня 2020 року, квитанцією № 04/20 від 31 серпня 2020 року, позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. З урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, які полягали у складені позовної заяви та участі у судовому засіданні, і витраченого для їх надання часу, та беручи до уваги, що відповідач розмір зазначених витрат не заперечив, і позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що ці витрати, які є співмірними із складністю справи та обсягом наданих послуг, належить стягнути з відповідача на користь позивача у повному об`ємі. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в загальному розмірі 7688 гривень 55 копійок. Окрім того, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 72 грн. 25 коп., що був не доплачений позивачем при поданні позову з розрахунку ціни позову 176079 грн. 50 коп.

Outcome: approved