Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до філії ПАТ Прикарпаттяобленерго Івано-Франківський район електричних мереж про зобовязання здійснити демонтаж траси ЛЕП-0,4кВ з фасаду будинку №12 по вул. Озаркевича в м.Івано-Франківську та привести до попереднього стану, який існував до прокладення траси ЛЕП-0,4кВ, стягнення 20 000,00 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. В другій половині липня 2015 року за відсутності співвласників по вул. Озаркевича будинок № 7 в м.Івано-Франківську і без їхньої згоди відповідачем було прокладено силовий кабель електромережі по стіні будинку №12, а саме по зовнішній стіні його квартири. Позивач є інвалідом 2-ї групи, у його легенях є металічні предмети і тому має обгрунтовані побоювання, що цей кабель негативно впливає на його здоровя.\~ 09.09.2015 року позивач звертався до відповідача з вимогою демонтувати кабель, а стіни будинку привести до попереднього стану, проте, отримав відмову з посиланням про погодження балансоутримувачем будинку КП ЄРЦ. Звернувшись з листом до КП ЄРЦ отримав відповідь, що жодних звернень з приводу надання дозволу на проведення силового кабелю електромережі по стінах будинку №12 по вул. Озаркевича не було. Крім того, будинок №12 по вул. Озаркевича є памяткою архітектури початку 20 століття і в державному реєстрі нерухомих памяток України перебуває під охоронним №219-іф(110349). На звернення позивача до відповідача з приводу надання інформації про обєми протікання електричної енергії по вказаному кабелю з метою визначення шкідливості впливу отримав відповідь, що дана інформація є комерційною таємницею. Таким чином, через такі неправомірні дії відповідача порушується його право користування своїм майном(квартирою), а також завдано моральної шкоди. Зухвалою поведінкою відповідача порушено спокій позивача, відчуваючи постійний дискомфорт, став знервованим, стаждає безсонням. Змушений витрачати свій вільний час для вирішення даного питання звертаючись з численними листами до різних інстанцій РЕМ, КП ЄРЦ, відділ з охорони культурної спадщини, до суду. Тому розмір морального відшкодування оцінює в 20 000 грн. Позивач, представник позивача в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду повідомив, що по фасаді житлового №12 по вул. Озаркевича, що в м. Івано-Франківську проходить електричний кабель ПЛ-0,4 кВ, який живить приміщення сусіднього будинку №14 по цій вулиці. Електричний кабель ПЛ-0,4 кВ було прокладено у липні 2015 року. Перед прокладанням даного кабелю по фасаді будинку № 12 Філією АТ Прикарпаттяобленерго Івано-Франківським РЕМ було проведено ряд дій, а саме: визначено у чиєму управлінні знаходиться даний будинок, виготовлено відповідну проектну документацію та погоджено її у відповідних інстанціях. А саме, у червні 2015 року КП ЄРЦ погодив даний проект та надав дозвіл на прокладання електричного кабелю ПЛ-0,4 кВ по фасаді будинку № 12 по вул. Озаркевича в м. Івано-Франківську. Інформації про те, що даний будинок є памяткою архітектури початку 20 століття балансоутримувач будинку не надав під час такого погодження. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.34-36). Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном(квартирою) внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести\~ обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності від 24.11.2006 року виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], на підставі розпорядження міського голови від 21.11.2006 р. №645-р.(а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно копій листів директора філії ПАТ Прикарпаттяобленерго Івано-Франківський РЕМ №024-1680 від 21.09.2015 року та №024/1740 від 28.09.2016 року, відповідно до стандартних умов приєднання №24-158/2015 року, по вул. Озаркевича,14 було прокладено ЛЕП-0,4 кВ по фасаді будинку №12. Прокладення траси ЛЕП по фасаді будинку №12 по вул. Озаркевича здійснено згідно проекту та погоджено балансоутримувачем будинку №12 КП ЄРЦ (а.с.7, 16). Представник відповідача стверджує, що проектна документація щодо прокладення траси ЛЕП по фасаді будинку була погоджена з бансоутримувачем КП ЄРЦ, проте, як вбачається з копії схеми зовнішніх електричних мереж підпис особи уповноваженої на погодження даного проекту відсутній(а.с.37). Та згідно копії листа №01-01/2009 від 27.10.2015 року виданого КП ЄРЦ встановлено, що у КП ЄРЦ відсутні дозвільні документи та відсутні звернення щодо прокладання кабельної мережі по фасаду житлового будинку №12 по вул. Озаркевича (а.с.8). Крім, того відповідно до висновку №20/27-13 від 26.01.2016 року виданого відділом з питань охорони культурної спадщини ВК Івано-Франківської міської ради встановлено, що будинок №12 по вул. Озаркевича є памяткою архітектури початку 20 століття і в Державному реєстрі нерухомих памяток України перебуває під охоронним № 219-іф (110349). Всі зміни, доповнення, втручання у характер памятки повинні відбуватись виключно з погодження відповідних органів охорони культурної спадщини. Відділ не надавав дозволів, чи згоди на прокладання силового кабелю по стіні памятки і не розглядав технічної документації щодо таких робіт. Відповідно до ст.ст. 24, 26, 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання памятки повинно здійснюватись у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень памятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби. Забороняється змінювати призначення памятки, її частин та елементів, робити написи, позначки тощо без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини». Будівельні норми і правила застосовуються у разі проведення робіт із збереження обєкта культурної спадщини лише у випадках, що не суперечать інтересам збереження цього обєкта. Роботи на обєктах культурної спадщини здійснюються за наявності письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. Згідно вимог ст.6-1 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» набуття субєктом господарювання права на провадження будь-яких дій щодо здійснення господарської діяльності на обєктах культурної спадщини за декларативним принципом забороняється. Прокладання будь-яких мереж, комунікацій, встановлення техногенних пристроїв, чи використання памятки у спосіб, що суперечить збереженню памятки є неприпустиме. Прокладання кабелю на будинку №12 по вул.Озаркевича без попереднього розгляду і погодження проектно технічної документації є неправомірним і недопустимим. Відповідно до статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини», усі власники пам'яток архітектури чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об'єкти зобов'язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір(а.с.10, 11). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.4 ЗУ Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення громадяни мають право на: безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Відповідно до ст. 15 вищезгаданого закону передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства. Планування і забудова населених пунктів, курортів повинна передусім передбачати створення найбільш сприятливих умов для життя, а також для збереження і зміцнення здоров'я громадян. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України, підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Отже, неправомірними діями відповідача порушено право позивача\~ користування своїм майном (квартирою). На неодноразові звернення позивача до відповідача з приводу надання інформації про обєми протікання електричної енергії по вказаному кабелю з метою визначення шкідливого впливу отримував відмови, що дана інформація є комерційною таємницею(а.с. 12, 14). Внаслідок чого було порушено спокій позивача, він став знервованим, стаждає безсонням. Змушений витрачати свій вільний час для вирішення даного питання звертаючись з численними листами до різних інстанцій РЕМ, КП ЄРЦ, відділу з охорони культурної спадщини та з позовною заявою до суду. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При визначення розміру моральної шкоди, суд враховує положення ст.\~23,\~1167 ЦК України, та характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, які містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової ) шкоди», а саме строки порушення прав позивача, страждання та переживання з приводу прокладення траси ЛЕП по фасаді будинку, внаслідок чого позивач та його сім»я були позбавлені нормальних життєвих умов, та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 2 000,00 гривень. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до частково задоволення. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1 409,60 гривень судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ЗУ «Про охорону культурної спадщини», ЗУ Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, ст.ст. 150, 160 ЖК України, ст.ст. 23, 317, 321, 1166 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved