Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк Фінансова ініціатива», в якому просив суд визнати відмову банку щодо неповернення йому депозиту та процентів протиправною, зобов»язати відповідача виплати йому депозитні внески та проценти в повному обсязі через касу банку, стягнути з відповідача 3% річних згідно умов укладених із ним договорів та моральну шкоду в розмірі - 2 000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.12.2013 року ним із ПАТ «Банк Фінансова ініціатива» було укладено договори №39-в-16/996 та за №39-в-16/997 на загальну суму - 40 000 грн., які банк повинен був повернути йому за його зверненням 22.12.2014 року, але останній переклав вказані кошти на картковий рахунок, встановиши ліміт каси в 1 тис.грн. щоденно, користуючись його грошовими коштами тривалий час. Крім того, банк безпідставно утримував із нього комісійні виплати при знятті коштів. Між тим, позивач зазначає про необхідність повернення відповідачем коштів у повному обсязі, що станом на час подачі позову складає - 40 000 грн. та нарахованим на вказаний залишок відсотками та 3% річних і моральної шкоди, оскільки банк у обумовлений договором строк фактично вказану суму на руки йому не повернув. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повністю, підтримавши свої письмові заперечення, наголошуючи на тому, що свої зобов»язання, передбачені умовами укладених із позивачем договорів він виконав, оскільки в обумовлений договорами строк 22.12.2014 року усі внесені позивачем кошти в загальній сумі - 40 000 грн. та нараховані за цей період відсотки було перераховано на інший відкритий для позивача поточний рахунок [NUMBER], надавши при цьому суду роздруківку з вказаного рахунку. Крім того, станом на даний час позивач вказані кошти зняв з цього рахунку в повному обсязі, а тому умови договорів виконані і кошти повернуті. Проси в задоволенні усіх вимог позивача відмовити. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 17.12.2013 року між ПАТ Комерційний банк «Фінансова ініціатива» та [PERSON] було укладено 2 договори банківського вкладу (депозиту) №39-в-16/996, згідно якого позивач вніс на депозитний рахунок кошти в розмірі - 16 000 грн. та додатково 12 000 грн. згідно додаткового договору від 20.01.2014 року, та договір банківського вкладу (депозиту) №39-в-16/997, згідно якого позивач вніс на депозитний рахунок кошти в розмірі - 12 000 грн. Обидва договори були укладені строком на 460 днів до 22.03.2015 року з відсотковою ставкою - 25 % річних до 22.12.2014 року та 3% річних з 22.12.2014 року (а.с.4-8). Пунктом 2 умов вказаних договорів передбачено можливість дострокового розірвання договорів і те, що вкладник доручає банку при достроковому розірванні цих договорів здійснювати на власний розсуд договірне списання з депозитного рахунку і утримання із суми вкладу надлишково сплачені проценти. Згідно п.4.2 вказаних договорів передбачено, що остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як було встановлено судом, позивач 17.12.2014 року звернувся до банку із заявою про повернення йому у визначений строк - 22.12.2014 року обидва вклади (а.с.9). У зазначений позивачем день 22.12.2014 року Банком у відповідності до умов п.4.2 укладених сторонами договорів ) №39-в-16/996 та №39-в-16/997 від 17.12.2013 року на поточний рахунок [NUMBER] було повернуто позивачу усі внесені ним кошти в розмірі - 40 000 грн. та нараховані на цей період відсотки за користування цими коштами. Вказані грошові кошти та відсотки протягом період з 22.12.2014 року по 16.02.2015 року позивач отримав, знявши їх готівкою, що підтверджується роздруківку з вказаного рахунку та не заперечується сторонами, а отже свої зобов»язання у відповідності до умов п.4.2. укладених між сторонами договорів банк виконав в повному обсязі, а відтак позовні вимоги [PERSON] про визнання відмови банку в повернені депозитних коштів, зобов»язання їх виплати станом на даний час задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, суд не знаходить правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача 3% відсотків, оскільки свої зобов»язання про повернення банківського вкладу і відсотків у відповідності до вимог п.4.2 укладених між сторонами Договорів відповідач виконав в повному обсязі, повернувши суму депозиту та відсотків на рахунок позивача. З врахуванням того, що судом не було встановлено протиправності дій відповідача, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди на його користь, а відтак в цій частині позов також не підлягає задовленню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed