Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду справи уточнив та просить суд припинити право спільної сумісної власності між [PERSON] та [PERSON] на нежитлову будівлю в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Визнати розмір часток власників [PERSON] та [PERSON] у спірній нежитловій будівлі рівними. Виділити позивачу [PERSON] в натурі частку площею 247,4 кв.м. спірної нежитлової будівлі в літ. «А-2» , а саме приміщення 1-го поверху: торгівельна зала « 1» площею 15,5 кв.м., комора « 2» площею 5,8 кв.м., санвузол « 3» площею 1,6 кв.м., санвузол « 4» площею 1,8 кв.м., санвузол « 5» площею 1,0 кв.м., зал обслуговування « 6» площею 26,0 кв.м., кабінет « 7» площею 4,5 кв.м., топічна « 8» площею 6,3 кв.м., кабінет « 12» площею 8,4 кв.м., кабінет « 13» площею 4,9 кв.м., торгівельна зала « 14» площею 46,1 кв.м., коридор « 15» площею 8,7 кв.м., кабінет « 16» площею 6,8 кв.м., коридор « 17» площею 8,1 кв.м., комора « 18» площею 7,8 кв.м., торгівельна зала « 19» площею 16,5 кв.м., комора « 20» площею 4,3 кв.м., торгівельна зала « 21» площею 25,5 кв.м., апаратна « 22» площею 8,9 кв.м., коридор « 23» площею 3,8 кв.м., санвузол « 24» площею 2,8 кв.м., торгівельна зала « 25» площею 32,3 кв.м. та визнати за позивачем [PERSON] право власності на вказану частку площею 247,4 кв.м. нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м. і зазначені приміщення 1-го поверху. Виділити відповідачу [PERSON] в натурі частку площею 337,6 кв.м. спірної нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., а саме приміщення 1-го поверху: санвузол « 9» площею 1,7 кв.м., коридор « 10» площею 30,2 кв.м., тамбур « 11» площею 3,5 кв.м.; приміщення 2-го поверху: більярдна « 1» площею 272,6 кв.м., кухня « 2» площею 12,6 кв.м., санвузол « 3» площею 1,8 кв.м., санвузол « 4» площею 1,8 кв.м., кабінет « 5» площею 12,2 кв.м., санвузол « 6» площею 1,2 кв.м. та визнати за [PERSON] право власності на вказану частку площею 337,6 кв.м. нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м. і зазначені приміщення 1-го та 2-го поверхів. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовій збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони є власниками нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час між позивачем та відповідачем, як співвласниками нежитлової будівлі, виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цієї спірної нежитлової будівлі. Угоди про спосіб виділення в натурі її частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. У зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, вирішення спірних питань, що виникають між співвласниками є дуже ускладненим, через що позивач змушений звернутися до суду за захистом свого права. Посилаючись на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 10205/81 від 31.01.2014 р., позивач вважає, що найдоцільнішим є розподіл вказаної нежитлової будівлі, який описаний у ІІ варіанті розподілу нежитлової будівлі, оскільки перший поверх нежитлової будівлі фактично та юридично повністю використовується позивачем [PERSON] для здійснення своєї господарської діяльності, а другий поверх нежитлової будівлі для здійсненні своєї господарської діяльності фактично та юридично використовується відповідачем [PERSON] Розподіл нежитлової будівлі за І та ІІІ варіантами на думку позивача є недоцільним з економічної точки зору, так як є досить витратним, адже, як вказано у Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10205/81 від 31.01.2014, для того, щоб реалізувати І та ІІІ варіанти розподілу нежитлової будівлі необхідно влаштовувати перегородки на обидвах поверхах будівлі, що створить значні складнощі як влаштуванні перегородок, так і при здійсненні співвласниками у подальшому господарської діяльності. Враховуючи, що позивач фактично та юридично використовує перший поверх, а відповідач другий поверх нежитлової будівлі, розуміючи недоліки І та ІІІ варіантів розподілу нежитлової будівлі та враховуючи переваги ІІ варіанту розподілу нежитлової будівлі, а також усвідомлюючи наслідки всіх варіантів розподілу нежитлової будівлі, позивач [PERSON] просить виділити йому частки нежитлової будівлі в натурі меншого розміру, ніж частки нежитлової будівлі в натурі відповідачу [PERSON], а саме згоден на виділення йому згідно ІІ варіанту частки нежитлової будівлі у розмірі 247,4 кв.м., що в натурі становить приміщення І поверху нежитлової будівлі, який він фактично та юридично використовує. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, проти припинення права спільної сумісної власності на спірну нежитлову будівлю не заперечувала, проте просила поділити спірну нежитлову будівлю у відповідності до І варіанта висновку судової будівельно-технічної експертизи №10205/81 від 31.01.2014 р., виділивши відповідачу приміщення, що пропонуються першому співвласнику, а позивачу приміщення, які пропонуються другому співвласнику, враховуючи, що сторони вели спільну підприємницьку діяльність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов[PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить нежитлова будівля загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Між сторонами, як співвласниками нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування і утримання спірної нежитлової будівлі. Угоди про спосіб виділення в натурі частки будівлі із сумісного спільного володіння не досягнуто. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Для вирішення питання щодо можливості припинення права спільної сумісної власності та виділу в натурі частки із майна, що перебуває у спільній сумісної власності, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, згідно висновку № 10205/81 від 31.01.2014 р. якої суду запропоновано три варіанти розподілу нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. У І та ІІІ варіантах розподілу нежитлової будівлі запропоновано виділити по ідеальній частці обом співвласникам по 292,5 кв.м. При цьому відповідно до І варіанту розподілу і першому, і другому співвласнику виділенню підлягає відповідна частина першого поверху нежитлової будівлі і відповідна частина другого поверху нежитлової будівлі. У ІІ варіанті розподілу нежитлової будівлі пропонується виділити співвласникам нерівні частки нежитлової будівлі, тобто такі, що не будуть відповідати ідеальним часткам співвласників, а саме: першому співвласнику - частку нежитлової будівлі у розмірі 337,6 кв.м., а другому співвласнику - частку нежитлової будівлі у розмірі 247,4 кв.м., що на 45,1 кв.м. менше ніж першому співвласнику нежитлової будівлі. При такому варіанті розподілу нежитлової будівлі першому співвласнику відійде повністю увесь другий поверх нежитлової будівлі та деякі приміщення першого поверху нежитлової будівлі, а другому співвласнику відійдуть відповідні приміщення тільки першого поверху нежитлової будівлі. Проаналізувавши запропоновані у висновку експертом варіанти розподілу нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що найдоцільнішим є розподіл вказаної нежитлової будівлі, який описаний у ІІ варіанті розподілу нежитлової будівлі, про що просить суд позивач, виходячи з наступного. В абзаці 2 п.6.2.1. висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10205/81 від 31.01.2014 р. зазначається, що під час натурного обстеження встановлено, що на першому поверсі розташовані приміщення перукарні, магазинів, ветеринарної аптеки та зоомагазину. На другому поверсі розташована більярдна, тобто будівля має різноцільве призначення. Фактично нежитлова будівля використовується співвласниками для здійснення господарської діяльності наступним чином: перший поверх нежитлової будівлі фактично та юридично повністю використовується позивачем [PERSON] для здійснення своєї господарської діяльності, а другий поверх нежитлової будівлі фактично та юридично повністю використовується відповідачем [PERSON] для здійсненні своєї господарської діяльності, що підтверджується наданими позивачем доказами. Зокрема, позивач [PERSON] веде свою господарську діяльність на першому поверсі нежитлової будівлі, а саме: з грудня 2007 року здає в оренду приміщення першого поверху нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договорами оренди, укладеними між позивачем, [PERSON] та орендарями, копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] веде свою господарську діяльність на другому поверсі спірної нежитлової будівлі, а саме займається роздрібною торгівлею та наданням послуг у сфері грального бізнесу - більярд, харчування - бар, що також підтверджується договором №2 від 20.06.2008 р. та договором №2 від 01.10.2012 р. Відповідно до цих договорів [PERSON] передає ПП «Фірма Люкс», єдиними засновником якого є сам [PERSON], в платне користування нежитлове приміщення 2-го поверху загальною площею 304,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Тобто свою господарську діяльність на другому поверсі нежитлової будівлі з 2008 року по теперішній час [PERSON] веде через ПП «Фірма Люкс», будучи його єдиним засновником. З урахуванням викладеного, доцільним є розподіл нежитлової будівлі на перший поверх та другий поверх та кожному із співвласників виділити в натурі той поверх, на якому кожний здійснює свою господарську діяльність. Крім того, І та ІІІ варіанти розподілу нежитлової будівлі, що передбачають розподіл нежитлової будівлі по ідеальній частці кожному співвласнику, а саме по 292,5 кв.м. кожному співвласнику, є недоцільним з економічної точки зору, так як є досить витратним, адже, як зазначається у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10205/81 від 31.01.2014 р., для того, щоб реалізувати І та ІІІ варіанти розподілу нежитлової будівлі необхідно влаштовувати перегородки у чітко окреслених приміщеннях як першого, так і другого поверхів нежитлової будівлі, організувавши при цьому чітко визначену кількість приміщень із чітко визначеним розміром квадратних метрів таких приміщень, що створить значні складнощі як при самому влаштуванні цих перегородок, так і при здійсненні співвласниками у подальшому своєї господарської діяльності, адже, як вже вказано вище, фактично та юридично позивачем використовується повністю увесь перший поверх, а відповідачем повністю використовується увесь другий поверх нежитлової будівлі. ІІ варіант розподілу нежитлової будівлі, який хоча і передбачає нерівний розподіл нежитлової будівлі між співвласниками, проте, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10205/81 від 31.01.2014 р., не потребує та не передбачає переобладнань та влаштування взагалі якихось перегородок у чітко окреслених приміщеннях нежитлової будівлі, організувавши при цьому чітко визначену кількість приміщень із чітко визначеним розміром квадратних метрів таких приміщень, що значно полегшить виділ часток нежитлової будівлі співвласників в натурі, у тому числі і з економічного точку зору, адже при такому варіанті розподілу нежитлової будівлі не потрібно буде витрачати грошові кошти на переобладнання приміщень. А саме: одному співвласнику відійде повністю увесь другий поверх нежитлової будівлі та деякі приміщення першого поверху нежитлової будівлі, а іншому співвласнику відійде практично увесь перший поверх нежитлової будівлі, за винятком деяких приміщень. Тим більш, що фактично вони так і використовуються співвласниками. Позивач [PERSON] не заперечує та згоден на виділення йому частки нежитлової будівлі в натурі меншого розміру, ніж частки нежитлової будівлі в натурі відповідачу, [PERSON] а саме згоден на виділення йому частки нежитлової будівлі у розмірі 247,4 кв.м., що в натурі становить приміщення першого поверху нежитлової будівлі, який він фактично використовує. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованності позовних вимог [PERSON] та вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню, а право спільної сумісної власності на спірну нежитлову будівлю припиненню з визнанням рівними розмір часток співвласників, з виділенням та визнанням права власності на відповідні приміщення у нежитловій будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], згідно ІІ варіанту розподілу нежитлової будівлі, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10205/81 від 31.01.2014 р. Оскільки позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє, з відповідача [PERSON] на його користь у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved