Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась 18 липня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітніх: [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення молодшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який на підставі рішення суду у 2019 році було розірвано. За час перебування у шлюбі вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2008 року народження. Позивач стверджує, що діти мешкають з нею, однак відповідачем матеріальна допомога на їх утримання не надається, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу суду цивільну справу за вказаною позовною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 29 липня 2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 23 жовтня 2019 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 18.11.2019 року позов підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 18.11.2019 року позовні вимоги визнав, однак вважав за необхідне стягувати з нього після досягнення старшою дитиною повноліття, аліменти на молодшу дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Позивач в судовому засіданні не заперечувала проти визначеного відповідачем порядку і розміру стягнення з останнього аліментів. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] , з урахуванням пояснень відповідача щодо розміру аліментів, які були визнані позивачем, підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований 31 серпня 2002 року Міським відділом РАГС Одеського ОУЮ, актовий запис №984. Вказаний шлюб між сторонами по справі, був розірваний рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21 січня 2019 року по цивільній справі №520/5351/18, з урахуванням внесених до нього виправлень на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 18 червня 2019 року. За час перебування у шлюбі, сторони мають спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 18 липня 2019 року СК «Дорожник-63», у будинку [ADDRESS] мешкають та зареєстровані у тому числі [PERSON] , разом з [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2008 року народження. Отже судом встановлено, що неповнолітні діти сторін по справі, мешкають разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів, судом враховується, що відповідачем було визнано заявлені позовні вимоги, однак зазначено, що він вважає доцільним стягнення з нього, після досягнення старшою дитиною повноліття, аліменти на молодшу дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), що в свою чергу було визнано позивачем. При вищевикладених обставинах, з урахуванням встановлених обставин, з урахуванням приписів встановлених ч. 1 ст. 182 СК України, щодо якого виник спір, беручи до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, а також домовленість обох сторін щодо розміру аліментів, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, та з урахуванням вищевикладених обставин, слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду, а саме з 18.07.2019 року та до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , надалі з [INFO] стягувати аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, а саме до [INFO] . Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз`яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved