Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому будинку, крім позивача по справі, який там постійно проживає, зареєстровані: дружина - [PERSON] ; онук - [PERSON] . Саме [PERSON] є відповідачем по справі. Понад 20 років відповідач не проживає у вказаному домоволодінні, не веде господарство та не сплачує комунальні послуги. Особистих речей відповідача в домоволодінні немає. Разом з донькою позивача він виїхав з вказаного домоволодіння коли йому було близько двох років і з того часу в домоволодінні не з`являвся. З реєстраційного обліку за вказаною адресою до теперішнього часу не знявся. Місцезнаходження відповідача не відомо. [PERSON] , вимушений сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, не може оформити субсидію по сплаті житлово-комунальних послуг. А тому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Черкаського районного суду від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзивів на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавав, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 26.01.1993 року належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Так само, відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, виданого на підставі вказаного свідоцтва, власником домоволодіння вказано позивача по справі. Відповідно до довідки Білозірської сільської ради Черкаського району від 20.05.2019 року №204, в домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстрований онук власника - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження факту не проживання, складеного Білозірською сільською радою, за участі свідків [PERSON] та [PERSON] від 20.05.2019 року відповідач по справі - [PERSON] , зареєстрований, проте протягом 20 років і на даний час не проживає в домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Утримує домоволодіння відповідальний власник - [PERSON] . Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За чинним житловим законодавством членами сім`ї власника житлового приміщення визнаються дружина, чоловік, їх діти, батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч.2 ст.64 ЖК України). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, аналізуючизібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідач будучи онуком позивача, не проживає за вищевказаною адресою понад 20 років, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню55. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. що був сплачений ним відповідно квитанції №TS212296 від 30.05.2019 року.

Outcome: approved