Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ТОВ «Екотехнік Україна Груп» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи вимоги тим, що з 18.10.2016 року по 22.09.2020 року позивач перебував в трудових відносинах з ТОВ «Екотехнік Україна Груп», працюючи на посаді головного інженера. ТОВ «Екотехнік Україна Груп» за виконану позивачем роботу було нараховано, але не виплачено заробітну плату в загальному розмірі 47 556,36 грн. 22.09.2020 року позивач звільнився з займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до довідки ТОВ «Екотехнік Україна Груп» заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню, становить 48 811,63 грн. (25703,99 грн. за липень 2020 року + 23107,64 грн. за серпень 2020 року). Окрім того,\~сума середнього\~заробітку,\~яку відповідач\~повинен сплатити\~на користь\~позивача за\~час затримки\~повного розрахунку\~при його\~звільненні за\~період з\~01\~липня 2020\~року по\~31\~серпня 2020\~року =\~43\~робочі дні\~(23\~р/д\~в липні\~+\~20\~р/д\~в серпні),\~відтак середньоденна\~плата позивача\~у вказаний\~період складає\~1\~135,15\~грн. (48811,63 грн./43 дні). Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 47 556,36 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 22.09.2020 року по день постановлення рішення, застосувавши для обрахунку середньоденний заробіток в розмірі 1 135,15 грн. Ухвалою суду від 08 грудня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить стягнути з відповідача на його користь залишок заборгованості по заробітній платі в розмірі 19\~556,36\~грн. та середній заробіток за час затримки в розмірі 1 135,15 грн., проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про його виклик до суду, а також бляхо доставки смс повідомлення, однак не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 17\~жовтня 2016\~року на підставі наказу №17/10/16-к від 17.10.2016 [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «Екотехнік Україна\~Груп» на посаду головного інженера, про що до трудової книжки [NUMBER] внесено відповідний запис № 09 від 18.10.2016 про прийом на роботу. 22 вересня 2020 року на підставі наказу №22/09/20-к від 22.09.2020 [PERSON] було звільнено з роботи в ТОВ «Екотехнік Україна\~Груп» в порядку п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, про що в трудову книжку внесено запис № 10 від 22.09.2020. На момент припинення трудових правовідносин між ТОВ «Екотехнік Україна Груп» та [PERSON] у роботодавця виникла заборгованість перед робітником із виплати останньому заробітної плати у розмірі 47 556,36 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи. Відповідно до заяви поданої [PERSON] 14.04.2021 року вбачається, що йому було перераховано від ТОВ «Екотехнік Україна Груп» частину заробітної плати на загальну суму 28 000,00 грн. На даний час сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати складає 19 556,36 гривень. Відповідач заборгованості перед позивачем із заробітної плати не спростував, доказів, що заборгованість була погашена повністю, не надав, свого розрахунку заборгованості не навів. Статтею 43 Конституції України, гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 КЗпП України, передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За практикою Європейського суду з прав людини (справа «Будченко проти України», заява №38677/06) концепція «майна» не обмежується існуючим майном, може охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність. Тобто невиплачена заробітна плата є майном та однозначно підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входить основна заробітна плата (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст.\~22\~цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. За ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належній йому зарплати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Однак, як вбачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, останній, як роботодавець, до теперішнього часу, порушуючи вимоги ст. 116 КЗпП України, не виплатив позивачу повну заборгованість по заробітній платі. Тому, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 19 556,36 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки по день звернення до суду. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за ч. 3 п. 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно ч. 3 п. 3 вказаного Порядку, в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно п. 8 Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 08.02.1995\~№ 100\~«Про затвердження\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так,\~з довідки\~про роботу\~та заробітну\~плату,\~виданої ТОВ\~«Екотехнік Україна\~Груп» -\~ [PERSON] ,\~вбачається,\~що середньомісячна\~заробітна плата\~ [PERSON] \~у ТОВ\~«Екотехнік Україна\~Груп» за\~останні 2\~повних календарні\~місяці роботи\~(01\~липня 2020\~по 31\~серпня 2020\~=\~43\~робочі дні\~(23\~р/д\~в липні\~+\~20\~р/д\~в серпні),\~відтак середньоденна\~плата позивача\~у вказаний\~період складає\~1\~135,15\~грн. (48811,63 грн./43 дні). Суд, приймаючи розрахунок та до уваги те, що він здійснений у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», та, зважаючи на те, що відповідач заперечень проти вказаного розміру середньоденного заробітку відповідача не надав, а тому вказана обставина не підлягаю доведенню іншими доказами, вважає за можливе покласти в основу судового рішення. Період затримки виплати заробітної плати, за який нараховується середній заробіток згідно ст. 117 КЗпП України, повинен вираховуватися у робочих днях. Вказане також вірно, на думку суду, визначено позивачем у своєму розрахунку. Враховуючи викладене, виходячи з розміру середньоденного заробітку позивача, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, становить 1 135,15 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, приймаючи до уваги вимоги позивача, виходячи із принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України, про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.\~117\~КЗпП України в розмірі 1 135,15 грн. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved