Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на 1/3 частку земельних ділянок в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що його баба [PERSON] за життя 16 травня 2009 року - отримала в Талалаївській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину земельних ділянок після померлого 12 червня 2008 року сина [PERSON]. Після отримання даного свідоцтва [PERSON] необхідно було зареєструвати належне їй право власності у Поземельній книзі у відділі Держземагенства в Талалаївському районі. Чого нею зроблено не було. 20 січня 2015 року [PERSON] склала заповіт на імя Позивача [PERSON], згідно якого право власності на 1/3 частину земельних ділянок заповіла позивачу. 11 березня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на 1/3 частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернецької сільської ради. Але позивач, як спадкоємець за заповітом, не може належним чином оформити свої спадкові права, поскільки право власності спадкодавця на 1/3 частину земельних ділянок за життя нею не було належним чином зареєстроване. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 1/3 частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернецької сільської ради, належної спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2009 року та Державного акту серії АТ № 394220. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Чернецької сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] 11 березня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 240765 від 12.03.2015 року (а.с. 4). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2009 року, згідно з яким [PERSON] є спадкоємицею 1/3 частки майна після смерті сина [PERSON]. Який помер 12 червня 2008 року. спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки рілля площею 2, 64 га в межах згідно х планом, земельної ділянки кормові угідддя площею 0, 32 га в межах згідно з планом, що належали померлому на підставі Державного акту серії ЯГ № 394220 від 17.07.2006 року (а.с.5). Згідно копії заповіту від 12.01.2015 року [PERSON] належну їй земельну ділянку загальною площею 2, 96 га, що складається із земельної ділянки площею 2, 64 га рілля та 0, 32 га кормові угіддя заповіла [PERSON] (а.с.7- 7зв.). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 20.02.2016 року, вартість земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 26441 м2 становить 46 536 грн. (а.с.11-28). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 20.02.2016 року, вартість земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3243 м2 становить 5708 грн. (а.с.29-46). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, і спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується повідомленням Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 10.05.2016 року та копією спадкової справи (а.с.57-63). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на 1/3 частку земельної ділянки, але не зареєструвала його у відділі Держземагенства. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець за життя набула право власності на 1/3 частку земельної ділянки і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved