Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про визнання вимоги про повне дострокове повернення кредиту такою, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2008 року між ним та ВАТ «[PERSON] Аваль» (в подальшому ПАТ «[PERSON] Аваль») був укладений кредитний договір № 014/83361/82/89749, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в розмірі 33 966 доларів США, зі сплатою 14% річних, строком користування до 15.04.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та ВАТ «[PERSON] Аваль» був укладений договір іпотеки, згідно умов якого він передав в іпотеку банку квартира за адресою: [ADDRESS]. 26.09.2011 року між сторонами була укладена Додаткова угода №4 до вказаного кредитного договору, згідно умов якої строк користування кредитом був збільшений на 120 місяціов, тобто до 16.04.2028 року. Згідно п.9.1. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор мас право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сумм, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору. Відповідно до и. 9.2., зокрема, кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох раз протягом останніх дванадцяти місяців. Кредитор також має право пред'явити позичальнику вимогу щодо дострокового погашення кредиту у випадках, передбачених кредитним договором. На підставі вказаних пунктів кредитного договору та положень ч.2 ст.1050 ЦК України. ПАТ «[PERSON] Аваль» реалізував своє право вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення відповідної вимоги позичальнику. Відповідно до вимоги банку за №1140000/15-41835 від 31.07.2015 року, ПАТ «[PERSON] Аваль» вимагає повного дострокового повернення кредиту в сумі 25 493,22 доларів США (сума кредиту) та 1366,32 доларів США (сума процентів) впродовж 60 (тридцяти) календарних днів з дати цієї вимоги та зазначає, що у разі невиконання приведених вимог, банк звернеться до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. Разом з тим, згідно п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», кредитодавець може використати право вимагати дострокового повернення кредиту лише у разі: 1. затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2. перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або; 3. несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує пять відсотків суми кредиту; або; 4. іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Приведена вище вимога ПАТ «[PERSON] Аваль» не відповідає п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та не підлягає виконанню з наступних підстав. Сума заборгованості за кредитом та відсотками, яка зазначена у вимозі банку без врахування пені складає загальну суму в розмірі 26 859,54 доларів США, яку банк просить повернути достроково. Відповідно до п.1.3.2. кредитного договору, розмір щомісячного ануїтетного платежу складає 527,38 доларів США. Відповідно до п.1.3.2. кредитного договору, розмір щомісячного ануїтетного платежу складає 527,38 доларів США. Згідно п.1.1.6., викладеного у редакції Додаткової угоди № 4 від 26.09.2011 року до кредитного договору за №1140000/15-4183.5 від 31.07.2015 року, дата остаточного погашення кредиту - 16.04.2028 року. Разом з цим, в вимозі ПАТ «[PERSON] Аваль» вказується, що на момент її складання поточна заборгованість, тобто заборгованість, яка виникла у звязку з несплатою щомісячних внесків станом на 08.07.2015 року складає: -115,61 дол. США - прострочений кредит; -1366,32 дол. США - заборгованість за процентами. На думку позивача, оскільки вказана вимога банку не відповідає п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та виходячи з положень чинного законодавства ПАТ «[PERSON] Аваль» не набуло право вимоги повного дострокового повернення кредиту, а відтак вимога банку за №1140000/15-41835 від 31.07.2015 року не підлягає виконанню. Позивач просив визнати вимогу Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» за №1140000/15-41835 від 31.07.2015 рокутакою , що не підлягає виконанню. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву в якій позов [PERSON] не визнав, надав копію рішення Суворовського районного суду м.Одеси про стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача по зазначеній справі та просив слухати справу за його відсутністю. Розглянувши позовні вимоги, всебічно і повно зясувавши обставини справи, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.04.2008 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль» був укладений кредитний договір № 014/83361/82/89749, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в розмірі 33 966 доларів США, зі сплатою 14% річних, строком користування до 15.04.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та ВАТ «[PERSON] Аваль» був укладений договір іпотеки, згідно умов якого він передав в іпотеку банку квартира за адресою: [ADDRESS]. 26.09.2011 року між сторонами була укладена Додаткова угода №4 до вказаного кредитного договору, згідно умов якої строк користування кредитом був збільшений на 120 місяціов, тобто до 16.04.2028 року. Згідно п.9.1. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор мас право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сумм, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору. Відповідно до и. 9.2., зокрема, кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох раз протягом останніх дванадцяти місяців. Кредитор також має право пред'явити позичальнику вимогу щодо дострокового погашення кредиту у випадках, передбачених кредитним договором. На підставі вказаних пунктів кредитного договору та положень ч.2 ст.1050 ЦК України. ПАТ «[PERSON] Аваль» реалізував своє право вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення відповідної вимоги позичальнику. Відповідно до вимоги банку за №1140000/15-41835 від 31.07.2015 року, ПАТ «[PERSON] Аваль» вимагає повного дострокового повернення кредиту в сумі 25 493,22 доларів США (сума кредиту) та 1366,32 доларів США (сума процентів) впродовж 60 (тридцяти) календарних днів з дати цієї вимоги та зазначає, що у разі невиконання приведених вимог, банк звернеться до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що вимога Банку була направлена відповідно до умов п.9.1 кредитного договору, яким передбачено у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор мас право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сумм, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору. Відповідно до п.9.2., зокрема, кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох раз протягом останніх дванадцяти місяців. Кредитор також має право пред'явити позичальнику вимогу щодо дострокового погашення кредиту у випадках, передбачених кредитним договором. На підставі вказаних пунктів кредитного договору та положень ч.2 ст.1050 ЦК України. ПАТ «[PERSON] Аваль» реалізував своє право вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення відповідної вимоги позичальнику. Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 статті 35 Закону №898-IV\~передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Таким чином, суд приходить до висновку про відповідність вимогам спеціальної норми права письмової вимоги Банку від 31.07.2015 щодо можливості примусового стягнення заборгованості, у тому числі, але не обмежуючись, шляхом звернення стягнення на обєкт, що перебуває в іпотеці, як забезпечення виконання кредитних зобовязань за кредитним договором. Частиною 3 статті 33 Закону №898-IV\~передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, аналізуючи норми спеціального законодавства, що регулюють питання звернення стягнення на предмет іпотеки, слід дійти висновку про можливість вибору Іпотекодержателем способів звернення стягнення на предмет іпотеки самостійно на власний розсуд. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання письмової вимоги за №1140000/15-41835 від 31.07.2015 року такою, що не підлягає виконанню, в звязку з її відповідністю вимогам встановленим статтями 35, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку». Ст.16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ст.16 ЦК України також допускає можливість встановлення способу захисту не лише судом, але й сторонами в договорі. Однак позивачем не доведено, та матеріалами справи не підтверджено, що норми цивільного законодавства, а також умови укладеного сторонами кредитного договору № 014/83361/82/89749 від 15.04.2008 року та додатковою угодою №4 до зазначеного кредитного договору від 26.09.2011 року передбачають такий спосіб захисту прав та інтересів, як визнання письмової вимоги щодо позасудового врегулювання спору такою, що не підлягає застосуванню.

Outcome: dismissed