Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить: розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 03 жовтня 2009 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2690; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]»; визначити місце проживання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н., разом з батьком - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 жовтня 2009 року зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н.,. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Протягом року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Зазначає, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Неодноразові спроби відновити сімейні відносини, жодних позитивних результатів не дали, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Діти зареєстровані та залишилися проживати з батьком - [PERSON], який і займається їх вихованням. Зважаючи на прихильність дітей до батька, їх вік, наявні житлові умови та інші обставини, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позовних вимог. Додатково пояснила, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, діти зареєстровані та залишилися проживати з батьком, знаходяться на його вихованні та утриманні. Її неодноразові намагання зберегти сім'ю закінчились черговими конфліктами. Вона прийшла до остаточного переконання про неможливість збереження шлюбу, оскільки втратила до відповідача почуття любові, довіри та взаєморозуміння. Ствердила, що відповідач забезпечує усі необхідні умови для нормального проживання, виховання та розвитку дітей. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». З урахуванням вищенаведеного, просить уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ствердив, що дійсно примирення між ними неможливе, їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Не заперечив щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей з ним, оскільки такі зареєстровані та проживають за його місцем проживання, перебувають на його утриманні та вихованні. Ствердив, що його житлові умови та матеріальне становище дозволяють виховувати дітей самостійно. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 жовтня 2009 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2690. В шлюбі у них народилися двоє дітей - [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н., які зареєстровані, проживають, перебувають на вихованні та утриманні батька - [PERSON]. Сімейне життя між сторонами не склалось, між ними виникали постійні конфлікти, сварки, скандали, які привели до розпаду сім'ї. Протягом року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Судом встановлено, що сторони втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить їх інтересам та інтересам дітей, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітні діти сторін - [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н., зареєстровані та проживають за місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вище викладене, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, з огляду на те, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з ним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 487,20грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 161 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved