Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Мирноградської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування якого вказав, що 13.05.2000 на підставі укладеного між ним та його батьком [PERSON] договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори, реєстровий № 977, він набув у приватну власність жилий будинок з господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці Димитровської міської ради прощею 1200 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Одночасно право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано 17.05.2000 в Бюро технічної інвентаризації м.Димитров за реєстровим № 1500. Бажаючи розпорядитись цим майном, він виявив, що оригінал вказаного договору загублений. З метою отримання дублікату він звернувся до Мирноградської державної нотаріальної контори та Донецького обласного нотаріального архіву, на що йому було повідомлено, що документи Мирноградської (Димитровської) державної нотаріальної контори за 1990-2001 роки, які були передані на зберігання в Донецькій обласний державний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній. З метою реалізації своїх прав як власника та можливості розпорядитись своєю власністю позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 тамбур, а - ганок, Б-1 літня кухня, б-1 веранда, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, Е-1 сарай, Ж-1 літня кухня, ж-1 тамбур, №1 ворота, №2 паркан, І замощення, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Мирноградської міської ради до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами. Згідно з ухвалою судді від 20.08.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Згідно з ухвалою суду від 16.09.2021 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом відповідно до реєстраційного посвідчення Димитровського бюро технічної інвентаризації встановлено, що 17.05.2000 за реєстровим № 1500 за [PERSON] зареєстровано на праві особистої власності на підставі договору дарування, посвідченого Димитрівською державною нотаріальною конторою 13.05.2000, реєстровий № 977, жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією договору дарування жилого будинку, посвідченого 13.05.2000 державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори, реєстровий № 977, [PERSON] подарував [PERSON] жилий будинок з відповідними йому надвірними спорудами, що знаходиться на земельній ділянці Димитровської міської ради площею 1200 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Зі змісту цього договором вбачається, що на означеній земельній ділянці знаходиться жилий будинок, позначений в плані літерою А-1, літня кухня - Б-1, два сараї - Г-1, Е-1, уборна - Д-1, літня кухня - Ж-1, замощення -1, паркан - № 1, водопровід - П, загальною площею 78,0 кв.м, у тому числі жилою 38,1 кв.м. Цей жилий будинок належав дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого Другою Красноармійською державною нотаріальною конторою 13.10.1978 за реєстровим № 2700, зареєстрованого у БТІ м.Димитров за реєстровим № 1500. 02.03.2004 позивач [PERSON] зареєстрував місце свого проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). На звернення позивача Донецький обласний державний нотаріальний архів у своєму листі від 22.07.2021 повідомив, що передані на зберігання до архіву документи Мирноградської (Димитровської) державної нотаріальної контори за 1990-2001 роки були залишені в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній. Тому видати дублікат договору дарування жилого будинку, посвідченого Димитровською державною нотаріальною конторою 13.05.2000, реєстровий № 977, не виявляється можливим (а.с.11). Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради від 20.07.2021 жилий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 належить [PERSON] , на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Димтровської державної нотаріальної контори 13.05.2000, реєстровий № 977. Договір купівлі-продажу жилого будинку зареєстровано в БТІ м.Димитрова 17.05.2000, реєстровий № 1500 (а.с.12). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 267189081 від 23.07.2021 відомості про право власності на цей будинок у вказаних реєстрах відсутні (а.с.13). Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого за станом на 12.07.2021, жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , складається з: А-1 жилого будинку , а-1 прибудови, а1-1 тамбура, а - ганку, загальною площею 78,0 кв.м, у тому числі жилою 38,1 кв.м, Б-1 літньої кухні, б-1 веранди, Г-1 сараю, Д-1 вбиральні, Е-1 сараю, Ж-1 літньої кухні, ж-1 тамбуру, №1 воріт, №2 паркану, І замощення (а.с.14-16). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 156972, [PERSON] на підставі рішення Димитровської міської ради від 24.12.2005 № ІV/33-27 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1411300000:01:015:0243, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.23). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 156973, [PERSON] на підставі рішення Димитровської міської ради від 24.12.2005 № ІV/33-27 є власником земельної ділянки площею 0.0605 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1411300000:01:015:0244, яка призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.24). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають держаній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст.243 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час укладення угоди, за договором дарування одна сторона передає безоплатно іншій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Відповідно до ст.128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Тобто цією нормою до набрання чинності ЦК України (з 01.01.2004) не передбачалося набуття права власності на нерухоме майно, яке підлягало державній реєстрації, з дня такої реєстрації. За приписами п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-1У право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Сукупність досліджених судом доказів, зокрема здійснена державна реєстрація права власності позивача на жилий будинок, реєстрація позивача місця свого проживання за адресою розташування цього будинку, свідчить про набуття позивачем права власності на спірне житлове приміщення на підставі договору дарування, посвідченого нотаріально, оригінал якого втрачено, зберіглася тільки його копія. Отримати дублікат цього договору позивач не може через причини, які не залежать від нього. Через втрату правовстановлюючого документу позивач не можє вільно розпоряджатися належним йрму майном. З огляду на вищезазначене та з метою забезпечення ефективного захисту охоронюваного законом інтересу позивача, право власності якого на спірне житлове приміщення у повній мірі підтверджується письмовими доказами, враховуючи відсутність у позивача іншого способу відновлення порушеного права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.128, 243 ЦК УРСР, ст.ст.319, 328, 334, 392 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,

Outcome: approved