Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належала померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частку спадкового житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно запису в погосподпрській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1105 [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках кожному тобто по 1/2 частині житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.02.2014 року за № 471. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2000 року, виданого Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 36652756 від 18.02.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.11.1968 року, виданим Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавицею [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.02.2014 року за № 471. 05.06.2001 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах із землі що перебуває у колективній власності КАРП «Придунайська нива» села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією від 15.03.2000 року. А також на грошовий внесок з належними відсотками та сум компенсаційних виплат, що зберігаються у відділенні Ощадбанку № 6708/07 села Багате Ізмаїльського району Одеської області на рахунку № [NUMBER]. 14.02.2014 року [PERSON] звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій [INFO] [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 14.02.2014 року за № 109. Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 18.02.2013 року за № 366/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частку спадкового житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved