Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаємопорозуміння, сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, а тому позивач вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, має твердий намір розірвати шлюб; сторони дійшли згоди, що старша донька [PERSON] проживатиме з позивачем, а молодша донька Веронівка проживатиме з відповідачем. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відтак, з огляду на норми ст.ст.158, 169 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін. Перевіривши законність визнання позову та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконкомом Гошівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 06.11.1999 року було укладено шлюб, актовий запис № 09. У шлюбі в них народились діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих виконавчим комітетом Гошівської сільської ради Овруцького району Житомирської області 20.11.2000 року та 09.03.2010 року відповідно. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, позивач не погоджуються на примирення та бажає розірвати шлюб. Малолітня дитина [PERSON] проживає з відповідачем, з чим позивач погоджується, заявивши позовну вимогу про визначення її місця проживання з відповідачем. Оскільки відповідно до положень ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, тому визнання відповідачем позову в частині вимоги про визначення її місця проживання з ним, приймається судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Неповнолітня дитина [PERSON], яка досягла 14-річного віку, відповідно до положень ч.3 ст.160 СК України самостійно визначатиме місце свого проживання, а тому визнання відповідачем позову в частині вимоги про визначення її місця проживання, не приймається судом, оскільки порушуватиме права дитини [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало не можливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Визнання відповідачем позову в частині вимоги про розірвання шлюбу приймається судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 121,80 грн.

Outcome: approved