Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою до відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворювання. Позовні вимоги мотивовані тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті з 14.10.1989 року по 31.10.2014 року. Праця у шахті під землею супроводжується підвищеною небезпекою. Це робота з особливими геологічними умовами підвищеного ризику для здоров'я, яка пов'язана з шкідливими, тяжкими та небезпечними умовами праці в несприятливих умовах, з постійним контактом з пилом, токсичними газами, з постійним фізичним навантаженням, підвищеного рівня вологості та рухомості повітря. Саме в таких умовах, позивач і отримав професійне захворювання. Відповідно до висновку ДУ «Інститут медицини праці НАМИ України» Клініка професійних захворювань протокол №1069 від 27.05.2015 року йому встановлено наступний діагноз: Хронічний бронхіт ІІст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН-І-ІІ (першої-другої) ст. за змішаним типом захворюванням професійне, встановлене вперше. Обгрунтовання діагнозу професійного захворювання: зв'язок захворювання з умовами праці встановлений з врахуванням клініко діагностичних даних, впливу пилу фіброгенної дії в концентрації до 162,0 мг/м. куб. при ГДК 2,0 і 10,0мг/м. куб. згідно даних санітарно-гігієнічної характеристики умов праці за №6 від 20.04.2015 року, виданої Мар'їнським міськрайонним управлінням Держсанепідслужби у Донецької області, профмаршруту: стаж роботи в умовах впливу небезпечних професійних чинників більше 40-ка років. Протипоказана робота в умовах впливу небезпечних професійних чинників (пилу, токсичних речовин, несприятливих метеорологічних умов, значного фізичного навантаження). 10.06.2015 року, позивач пройшов медичне освідчення в Обласному центрі медико-соціальній експертній комісії м. Краматорська, висновком якої йому була встановлена стійка втрата працездатності у 25% безстроково. Причиною втрати працездатності є професійне захворювання. На основі висновків МСЕК, протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсично-хімічних речовин, несприятливого мікроклімату, фізичних навантажень. Професійне захворювання виникло за таких обставин (зазначаються конкретні факти невиконання технологічних регламентів виробничого процесу, порушень режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів робочого інструменту; аварійних ситуацій, пошкодження захисних засобів і механізмів, систем вентиляції, екранування, освітлення, кондиціювання повітря, порушення правил охорони праці, гігієни праці, відсутність (невикористання) засобів індивідуального захисту, не доскональність технології, механізмів, робочого інструменту неефективність роботи систем вентиляції, кондиціювання повітря, захисних засобів, механізмів, засобів індивідуального захисту, відсутність заходів і засобів рятувального характеру, тощо). Недосконалість технологічного процесу ,неефективність засобів боротьби з пилом. У зв'язку з недосконалістю технологічних процесів винуватих осіб. Причиною виникнення професійного захворювання послужив пил с домішкою діоксину кременю більше 10% , факти невиконання технологічних регламентів. Професійне захворювання позивача та наслідки хвороби, приводять його до тяжких фізичних та моральних страждань, порушені нормальні життєві зв'язки. Його життєдіяльність обмежена. В теперішній час, він має порушення здоров'я, на підставі професійного захворювання. Змінився звичайний спосіб життя. Його постійно переслідує задишка при ходьбі, здавлюючий біль при диханні за грудиною, постійний кашель, хрипи в легенях, які він навіть сам відчуває. Все це приводить його до моральних та фізичних страждань. Внаслідок погіршення здоров'я, він вимушений значний час витрачати на відвідування лікарняних закладів, проходження лікування. Неодноразові обстеження та консультації у спеціалістів забирають у нього можливість повноцінно спілкуватися зі своєю родиною та порушують його нормальні життєві зв'язки. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, одноразово, 20 000 (двадцять тисяч) гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та підтвердив доказами, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги фактично визнав частково, суду зазначив, що позивач дійсно працював на підприємстві відповідача, але моральна шкода це необхідний психічний стан, який потребує висновку спеціаліста в цій галузі та розмір моральної шкоди не відповідає перенесеним стражданням. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, їх допустимість та належність, вважає що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Позивач пропрацював у шахтах вугільної промисловості з повним робочим днем під землею з 2 липня 1968 року по 31 жовтня 2014 року, за виключенням служби в армії, з яких в тому числі останній час, з 16 жовтня 1989 року по 31 жовтня 2014 року у відповідача. Позивач отримав втрату професійної працездатності 25 відсотків у звязку з професійними захворюваннями з основними діагнозами: хронічний бронхіт ІІ в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН І ІІ ст. (а. с. 8 12). Вказані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоровя позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України. Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 20000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною і не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі безстрокові наслідки професійного захворювання, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, з урахуванням склавшоїся судової практики, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7500 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі вищевикладеного в ст. 1168 ЦК України, ст. 153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial