Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON]. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач псилався на те, що з 12 лютого 2010 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них, 28 липня 2010 року народився син [PERSON], який на даний час неповнолітній. Шлюб між ними виявився невдалим. За час подружнього життя сімейні стосунки у них не склалися, між ними часто виникали непорозуміння, сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, що свідчить про формальне існування їхньої сімї. А тому, вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнив, що ще до одруження в них були проблеми, і якби не вагітність дружини то вони б не одружувалися. Так як вони не розуміли один одного постійно виникали сварки, конфлікти, що й призвело до розпаду сімї. Вже майже рік вони разом не проживають, він проживає в себе вдома, а дружина з сином, в себе. Поновлювати подружні відносини ні він, ні відповідачка не бажають, так як переконані що сімя їх розпалася остаточно і не може бути збережена Відповідачка [PERSON] позов визнала, просить його задовольнити з підстав викладених у ньому. При цьому повідомила, що з перших днів в них не склалося життя, так як і чоловік і його родичі погано відносилися до неї. Чоловік ображав і принижував, бували випадки що бив. У звязку з вказаними обставинами в травні вона перейшла проживати в свій будинок і з того часу вони проживають окремо. Наполягає на розірванні шлюбу, так як переконана що сімя їх розпалася остаточно і не може бути збережена. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії І-ИД №063727, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 12 лютого 2010 року, вбачається, що цього числа зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на прізвище чоловіка «Кавецька». Від даного шлюбу в них, 28 липня 2010 року народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №122062, виданим 26 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Близько шести місяців сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. І позивач і відповідач нааполягають на розірванні шлюбу так як переконані що сімя їх розпалася і не може бути бути збережена. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування ще будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved