Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 13 січня 2017 року між нею та відповідачем по справі - [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають спільну малолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть, проживають окремо, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим, просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця , починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі та в разі визнання позову відповідачем ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав та просив змінити йому шлюбне прізвище на дошлюбне. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає необхідним позов, [PERSON], задовольнити, виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2017 року між сторонами було укладено шлюб, про що Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис № 36 (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються копією Свідоцтва про народження виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві серії [NUMBER] (а. с. 6). Відповідно до Свідоцтва про народження, актовий запис № 419, зроблений 09 лютого 2017 року, громадянин [PERSON], [INFO] є малолітнім та у 2035 році досягає свого повноліття. Судом встановлено, що причиною розпаду сім'ї сторін стало те, що подружжя мають різні характери та погляди на життя, сімейні та шлюбні відносини, та не бажають зберігати сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для примирення подружжя суд не встановив, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач зазначив в своїй заяві від 13.07.2018 року, що після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». У відповідності до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із матеріалів справи малолітня дитина сторін [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач необхідну матеріальну допомогу своєму малолітньому сину та дружині [PERSON] не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини відповідно до ст.ст.182, 183 СК України та вважає необхідним встановити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка повинна стягуватися у вказаному розмірі до досягнення - [PERSON], [INFO], повноліття. Відповідно до частини 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім цього, відповідно до ч. 6 вказаної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її утримання грошових коштів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років, а саме до 07 лютого 2035 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також ч. 1 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти одному із подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 27 березня 2018 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 27 березня 2018 року. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 352,40 гривень у відшкодування сплаченого судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1409 гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved