Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 20.10.2015 року він передав відповідачу [PERSON] в якості займу 81\~000 грн., які остання зобовязалася повернути в строк до 20.10.2016 року, про що відповідачем була написана розписка. Однак, в порушення договірних зобовязань, [PERSON] суму боргу йому не повернула, пояснюючи це складним матеріальним становищем. При цьому, факт наявності перед ним зобовязання не заперечує та постійно обіцяє виконати його пізніше. З зазначених підстав просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 81 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, однак пояснила, що оскільки на теперішній час вона не має коштів, просить припинити її зобовязання перед позивачем у звязку з передачею нею у власність останнього в рахунок відступного домоволодіння з надвірними побудовами, розташованого в смт. Велико Новосілка, вул. Чапаєва, 11, Великоновосілківського району, Донецької області. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за позивачем можливо визнати право власності. Згідно розписки [PERSON] отримала від [PERSON] Юрєвича грошові кошти у розмірі 81\~000 грн. Вказану суму зобовязалась повернути до 20.10.2016 року. [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння з надвірними побудовами, розташований в смт. Велика Новосілка, вул. Чапаєва, 11, Великоновосілківський район, Донецької області, що підтверджується рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09.06.2009 року по справі № 2-714/09 (51/100 частина), рішенням Великоносілківського районного суду Донецької області від 09.06.2009 року по справі № 2-713/09 (49/100 частина). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно вимог ст. 600 ЦК України зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Наведені позивачем доказі дають достатньо підстав вважати, що за позивачем можливо визнати право власності на майно відповідача, переданного їй в якості відступного. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 600, 1046, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved