Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейні стосунки у них не склались та проживають окремо. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбних стосунків вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити її інтересам. Дитина проживає разом із матір`ю, її вихованням позивач займається самостійно. Батько участі у вихованні дитини не приймає. З врахуванням наведеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] - адвокат Михалюк В.І. в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За вказаних обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 10 травня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 474 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 1990 від 07.11.2019 року, по [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про встановлення не проживання громадянина, який засвідчений депутатом виборчого округу № 3 Вовк Ю.Й. і двома сусідами [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на даний час відвідує дошкільний навчальний заклад № 10 м. Тернополя. Мати дитини вчасно оплачує харчування у дошкільному закладі. Дитина, згідно заяви матері, відвідує додаткові заняття з англійської мови та танцювальний гурток. Крім того, зі слів вихователів, батько дитини не бере участі у її вихованні (довідка № 90 від 12.11.2019 року видана Тернопільським дошкільним навчальним закладом № 10 Тернопільської міської ради Тернопільської області). Згідно довідки про доходи №207 від 11.11.2019 року, [PERSON] працює прибиральницею в Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради, загальна сума доходу за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року становить 54698,69 грн. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню малолітньої дитини, не надає їй матеріальної допомоги без поважних на те причин. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік та потреби дитини, а також стан здоров`я неповнолітньої. При вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, відсутнє підтвердження про незадовільний стан його здоров`я та перебування на його утриманні інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищезазначене, зокрема, матеріальне становище дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, її вік та потреби неповнолітньої, а також те, що відповідач є працездатним, відомості про незадовільний стан його здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб, відсутні, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] необхідно визначити в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, визначений судом розмір аліментів у розмірі 2000 грн. є вищим, ніж мінімальний розмір визначений Законом та перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, та забезпечить дитині нормальний розвиток. Менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини. При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: partial