Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд із позовом до відповідача, [PERSON] , про виділення йому в натурі ј частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , а також виділ в натурі 1/4 частки земельної ділянки за вказаною адресою, припинення право спільної часткової власності на земельну ділянку та будинок за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову позивач зазначає, що він є власником 1/4 частки житлового будинку, загальна площа якого 43,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування Станом на жовтень 2018 року 3/4 нерухомого майна належить на праві власності [PERSON] на підставі договорів дарування Р№5-2618 від 02.06.1997р та р.№359 від 10.02.2012р. та свідоцтва про право на спадщину. Також йому та відповідачу на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка по [ADDRESS] , розміром 1073 кв.м. На підставі положень ст.ст.183, 358,361,364 ЦК України та 86, 88 ЗК України просить виділити йому в натурі його частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку. Відповідач - [PERSON] , у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечує, зазначаючи, що позивачем не доведено можливість технічного виділення його частки в натурі. Також відсутні доказі належності йому на праві спільної власності земельної ділянки. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності наступним особам: ј частина позивачу, на підставі договору дарування від 30.10.2017р.; ѕ частини відповідачу на підставі договорів дарування від 02.06.1997р. та від 10.02.2012р., свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2011р. Належності сторонам на праві власності або праві користування земельної ділянки по [ADDRESS] суду не надано. Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Харківській області реєстрація земельної ділянки по [ADDRESS] не проводилась. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 N 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Судом за клопотання позивача була призначена експертизи для з`ясування технічної можливості виділити належну позивачу ј частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , однак не проведена у зв`язку із відсутностю оплати позивачем за експертизу. Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. За положеннями ст.ст. 81, 125 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Суду не надано доказів належності позивачу на праві власності або користуванні земельної ділянки по [ADDRESS] . В матеріалах інвентаризаційної справи на будинок міститься лист, що земельна ділянка площею 1073 кв.м. була виділена згідно рішення В.Данилівської селищної ради від 11.05.1960р. р.№9, однак зазначеного рішення суду не надано, клопотання про його витребування до суду не надходило. Таким чином, суду не надано доказів належності позивачу та відповідачу на праві спільної власності земельної ділянки по [ADDRESS] , що унеможливлює виділення її в натурі . Враховуючи не доведеність позовних вимог , підстави для задоволення позову - відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed