Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON], згідно із рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 лютого 2014 року, а саме з ? частини всіх видів заробітку [PERSON] до 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття; виконавчий лист №524/9871/13-ц, виданий Автозаводським районним судом міста Кременчука, повернути без виконання. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідач, [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2013 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, [PERSON], вважає, що на сьогоднішній день наявні підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки в нього змінився сімейний стан, а саме реєстрація нового шлюбу, від якого у подружжя народилась дитина син [PERSON], а тому значно збільшилися розходи позивача. У звязку із тим, що на даний час у позивача змінилися обставини та факти, які були підставою для визначення розміру аліментів у розмірі ? частки з усіх видів доходу щомісячно за рішенням суду, позивач вважає наявними підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, у звязку із чим і вимушений звернутись до суду. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача, [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши думку представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив наступне. З рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2013 року по справі №524/10234/13-ц вбачається, що 08 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано вказаним судовим рішенням. Під час перебування у шлюбі у сторін 16 жовтня 2009 року народилася дитина [PERSON], що вбачається із вказаного вище рішення суду, а також зі свідоцтва про народження серії 1-КЕ №103614, виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 06 лютого 2014 року з позивача, [PERSON], на користь відповідача, [PERSON], стягнуто аліменти на утримання дитьини, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового рішення 10 лютого 2014 року було видано виконавчий лист №524/9871/13-ц. В судовому засіданні встановлено, та підтверджується довідкою ОСББ №1, дитина, [PERSON], проживає з матірю, [PERSON] Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз\~статті 192 Сімейного кодексу\~України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача у відповідності до статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України. Позивач в обґрунтування заявлених ним вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів посилається на факт народження дитини від іншого шлюбу, на підтвердження чого надано свідоцтво про шлюб серії І-КЕ №114020, видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, згідно із яким між позивачем, [PERSON], та [PERSON] 28 березня 2014 року було укладено шлюб, та свідоцтво про народження серії І-КЕ № 705405, видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, відповідно до якого 21 липня 2014 року у позивача народилась дитина [PERSON] Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184\~цього Кодексу. Згідно роз'яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Суд також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована державою Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Позивач як на підставу зменшення розміру аліментів посилається на факт перебування на його утриманні ще однієї дитини від іншого шлюбу. Однак, посилання позивача на вказаний вище факт не може бути прийнятий до уваги судом, оскільки за змістом\~статті 192 Сімейного кодексу України\~у системному зв'язку із положеннями\~статті 182 Сімейного кодексу України,\~при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов'язаний виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, всупереч вимогам\~статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України\~позивач, окрім копій документів, які підтверджують факт укладення шлюбу і народження дитини, довідки з місця роботи, не надав жодних інших належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, з якими закон передбачає можливість зменшення розміру аліментів.\~\~\~ Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач, [PERSON], має працездатний вік, ним не надано доказів щодо погіршення стану його здоровя, інших істотних обставин, достатніх та переконливих доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім факти не є, на думку суду, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав з якими законодавець повязує зменшення розміру стягуваних аліментів, у звязку із чим в задоволенні позову слід відмовити. Одночасно суд враховує положення частини 1 статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Цивільно-процесуального кодексу України, належними є докази, які містіть інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що посилання сторін на наявність у них на праві власності рухомого майна у вигляді транспортного засобу ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], а також транспортного засобу РУТА 20 СПГ, 2007 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], як на підставу їх вимог і заперечень, суд вважає таким, що зазначені майнові права останніх не стосуються предмету спору, та не є обставиною, що має бути врахована судом при визначенні розміру аліментів. Окрім того, надані відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову докази у вигляді листа Кременчуцького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ сутпенів-ліцей» №11 Кременчуцької міської ради Полтавської області за вих..№634 від 28 грудня 2017 року; довідки ФОП [PERSON] від 12 січня 2018 року; листка непрацездатності серії АГЧ №074439; довідки №22 про тимчасове звільнення від роботи по догляду за хворою дитиною; повідомлення Кременчуцької міської дитячої лікарні за вих..№01-09/2426 від 28 грудня 2017 року, суд не приймає як належний доказ в розумінні статті 77 Цивільно-процесуального кодексу України, оскільки їх зміст лише свідчить щодо участі батька дитини у її вихованні та виконання ним батьківських обовязків, та на вирішення питання щодо визначення розміру аліментів не впливає.

Outcome: dismissed