Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про поновлення строку для відчуження земельної ділянки. З позовної заяви, вбачається, що рішенням Кілійського районного суду від 15.07.2014 року по справі №502/3048/13-ц, за позивачем визнано право власності на земельну ділянку, площею 3,7763 га, кадастровий №5122310100:01:001:0185 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кілійської міської ради Одеської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 05.09.2014 року, реєстраційною службою Кілійського районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку та оскільки позивач є іноземцем, його було зобов`язано у період з 01.09.2014 року по 05.02.2015 рік здійснити відчуження отриманого у спадок майна. Проте у зв`язку з відсутністю попиту, протягом вищезазначеного строку, у позивача не було можливості здійснити відчуження належної йому земельної ділянки, тим більше, що на сьогоднішній день ВРУ, Закон про ринок земель не прийнятий, а також відсутній ринок земель вказаного цільового призначення. Восени 2019 р. у позивача з`явилася така можливість, тому він звернувся до нотаріальної контори, щодо здійснення правочину, однак нотаріусом йому було роз`яснено положення законодавства, щодо обов`язку відчуження земельної ділянки протягом року та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про поновлення строку на відчуження земельної ділянки. Таким чином, враховуючи неврегульованість чинним законодавством правовідносин, щодо продажу земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка є власністю іноземця, що унеможливлює її відчуження позивачем в терміни визначені чинним законодавством, беручи до уваги, що законодавством не встановлено заборони на поновлення строку для здійснення правочину, щодо відчуження земельної ділянки іноземцем, та те, що продовження строку на реалізацію майна не суперечить діючому законодавству, не порушує прав та інтересів інших осіб, не інакше ніж у судовому порядку можливо поновити строк для відчуження належних позивачу земельних ділянок. На призначену дату судового розгляду представником позивача [PERSON] було надано заяву, згідно якої він просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача задовольнивши позов та вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Кілійської міської ради повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що представник відповідача належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, беручи до уваги, що всі учасники справи не з`явились в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення по справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 15.07.2014 року по справі № 502/3048/13-ц позовну заяву задоволено, та встановлено факт належності житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , померлому [INFO] , у тому числі на 1/2 частку за правом власності та на 1/2 частку в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлено факт належності [PERSON] земельної ділянки площею 3,7763 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:0185, розташованої на території Кілійської міської ради Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнано за [PERSON] , громадянином Російської Федерації, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано за [PERSON] , громадянином Російської Федерації, право власності на земельну ділянку площею 3,7763 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:0185, розташованої на території Кілійської міської ради Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 26459756 від 05.09.2014 року встановлено, що 02.09.2014 року [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] :01:001:0185 площею 3,7763 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: За змістом ст.ст.14, 41 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземним громадянам та особам без громадянства дозволяється набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. За положеннями ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Статтею 145 ЗК України передбачено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. Отже, на підставі наведених норм [PERSON] зобов`язаний був у зазначений законом строк відчужити вищевказану земельну ділянку. Законодавством України, зокрема Земельним Кодексом не передбачено можливість поновлення чи продовження судом іноземним громадянам визначеного ч. 4 ст. 81 ЗК України строку для відчуження земельної ділянки, або ж встановлення додаткового строку, а отже позов [PERSON] є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.. На підставі ст. 81 ЗК України,

Outcome: dismissed