Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про скасування виплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою перебував з 25.06.1997 року до 08.12.2011 року. Рішенням Торезького міського суду від 26.07.2012 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/8 частини доходів щомісячно, оскільки вона висновком МСЕК від 24.05.2012 року визнана інвалідом другої групи від загального захворювання, отримує пенсію в розмірі 838грн. В теперішній час його матеріальне становище різко змінилося, висновком МСЕК від 12.09.2013 року він визнаний інвалідом третьої групи у зв'язку з трудовим каліцтвом. 12.09.2013 року він звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я, у зв'язку з чим йому призначена пенсія. Відповідачка отримує пенсію в розмірі 838грн., тобто всього лише на 52 грн. менше прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб; також вона є суб'єктом підприємницької діяльності, має додатковий дохід; у неї є доросла працездатна дочка [PERSON], яка працює, отримує грошове утримання і відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України зобов'язана утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Він же у зв'язку із звільненням з роботи і з переходом на пенсію став непрацездатним, тому на підставі ст.80 СК України просив скасувати виплату аліментів на користь [PERSON] (а.с.1). Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Торезького міського суду від 26.07.2012 року з [PERSON] на її користь на її утримання стягнуто аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до зміни її матеріального чи сімейного стану. У теперішній час у неї погіршився стан здоров'я, склалося скрутне матеріальне становище, аліментів, які стягуються з відповідача їй не вистачає. При цьому у відповідача значно покращився матеріальний стан. Під час розгляду судом справи про стягнення аліментів джерелом засобів до існування відповідача являлась його заробітна плата в розмірі 6101 грн. 36 коп. Тепер відповідач не працює, являється пенсіонером за віком на пільгових умовах за Списком №1, перебуває на обліку в УПФУ м.Тореза і розмір його пенсії після утримання аліментів складає 3733 грн. 15 коп. Крім того, відповідач отримує щомісячні страхові виплати у відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, в сумі 9154, 53 грн. Загальний доход позивача складає 12887 грн. 68 коп., що значно перевищує її доход. Звертає увагу на те, що вона являється інвалідом другої групи за загальним захворюванням безстроково, через перенесене онкологічне захворювання не може ніде працювати. Стан її здоров'я погіршився, оскільки після опромінення хіміотерапією в неї виявили супутнє захворювання в вигляді постпроменевого фіброзу обох легенів, яке потребує медичного обстеження та медикаментозного лікування. Однак, через скрутне матеріальне становище вона не може собі це дозволити, тому що її доход складає: пенсія по інвалідності в сумі 838 грн. та аліменти від відповідача в сумі 540 грн., яких ледве вистачає на придбання засобів першої необхідності і продуктів харчування, а також оплати комунальних послуг. Її дочка [PERSON] надає їй посильну матеріальну допомогу, але її грошових коштів недостатньо, так як дочка проживає окремо, у найманому житлі, середній розмір її заробітної плати становить 2638 грн., вона являється студенткою другого курсу заочного відділення Національної Академії Внутрішніх Справ м.Києва за спеціальністю «правознавство» на контрактній основі, плата за навчання складає приблизно 1000 грн. за один семестр. Аліменти, які вона отримує від відповідача в розмірі 1/8 частини з усіх його видів заробітку (доходу), не можуть забезпечити їй прожитковий мінімум. Просить у зв'язку з погіршенням стану її здоров'я і значним поліпшенням матеріального стану відповідача збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], на її користь на її утримання, визначивши до стягнення 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача (а.с.44). Ухвалою суду від 18.11.2013 року дані позови об'єднані в одне провадження для спільного розгляду (а.с.74). Ухвалою суду від 18.11. 2013 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача (а.с.78). 28.11.2013 року позивач [PERSON] виклав свою позовну заяву в новій редакції, в якій свої вимоги мотивував аналогічно, додатково зазначив, що відповідач [PERSON] є приватним підприємцем, здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку, має місце на центральному ринку. [PERSON] за своїм матеріальним станом, отримуючи пенсію за інвалідністю в сумі 838 грн., доходи від підприємницької діяльності, маючи повнолітню працездатну дочку [PERSON], яка отримує грошове утримання в розмірі 2638,25 грн. щомісячно, має щомісячний доход, що перевищує розмір прожиткового мінімуму, який встановлений з 01 грудня 2013 року - 949 грн. Просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON], встановлене рішенням Торезького міського суду від 26.07.2012 року по справі №0549/3859/2012 (ас.84,85). У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до суду для представництва його інтересів направив представника. На зустрічний позов про збільшення розміру аліментів, що стягуються з нього, подав письмові заперечення, в яких вказав, що він заперечує проти пред'явлених позовних вимог оскільки [PERSON] при пред'явленні зустрічного позову не врахований зміст ч.4 ст.75 Сімейного кодексу України; вказує, що вона є інвалідом 2-ї групи, а прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2013 року складає 894грн. Він же отримує пенсію, призначену у зв'язку з роботою на підземних роботах, зі стажем роботи понад 19 років. У зв'язку з нещасним випадком, йому встановлена ступень втрати професійної працездатності, він отримує суми у відшкодування завданої шкоди. Від своєї сім'ї він відчуває постійну підтримку, дружина є медичним працівником, отримує заробітну плату у розмірі 1200-1500 грн., син навчається на контрактній основі в навчальному закладі. Тому позовні вимоги про стягнення аліментів на користь [PERSON] (в тому числі і про збільшення розміру аліментів) може бути задоволений тільки в одному випадку, якщо дохід нижче прожиткового мінімуму, тобто нижче 894 грн., а з 01.12.2013 року - 949грн. Просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів відмовити (а.с.87-88). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідно до ч.4 ст.75 СК України один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Позивач в теперішній час не працює, став інвалідом 3 групи, йому встановлено 40% втрати професійної працездатності. Те, що він отримує пенсію великого розміру немає ніякого значення. Має значення тільки те, що відповідачка є приватним підприємцем, отримує від даної діяльності дохід, отримує пенсію 838грн., аліменти 549грн., має дочку, яка повинна їй допомагати, тобто вона має доходи, сума яких перевищує прожитковий мінімум, і тому вона повністю забезпечена і не потребує допомоги. Вважає, що після винесення рішення суду від 26.07.2012 року змін у матеріальному, сімейному стані та стані здоров'я відповідачки не відбулося, що теж немає значення для вирішення спору. Все, що вказано у позові, він підтримує. Просить припинити стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON], у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про збільшення розміру стягнених з [PERSON] аліментів на її користь відмовити. Відповідач [PERSON] пояснила, що позивач, вимагаючи (припинити) скасувати виплату аліментів, посилається на той факт, що його матеріальне становище змінилося, оскільки він став інвалідом третьої групи по трудовому каліцтву. Але у наданій позивачем довідці про розмір його пенсії за останні 6 календарних місяців вказано, що розмір його пенсії після утримання аліментів склав щомісячно 3068 грн. 03 коп. Крім того, позивач укрив від суду факт отримання ним щомісячних страхових виплат у відшкодування шкоди. Далі позивач стверджує, що він у зв'язку з переходом на пенсію став непрацездатним, але він є інвалідом третьої групи, яка є робочою, а також він вийшов на пенсію не по досягненню пенсійного віку, а за вислугою років, тому він безпідставно себе називає непрацездатним. Підстави для скасування аліментів або припинення їх виплати відсутні. Позивач не надав доказів, що внаслідок утримання аліментів ті доходи, що йому залишаються, не забезпечують йому прожитковий мінімум, який з 01.01.2013 року складає 1147 грн. Стосовно її матеріального стану та стану здоров'я, то вона являється інвалідом другої групи за загальним захворюванням безстроково, стан її здоров'я тільки погіршується, внаслідок чого вона не може повноцінно жити та працювати. Тому, єдиним джерелом засобів до існування є її пенсія по інвалідності в розмірі 838 грн., а також аліменти в сумі 550 грн., які вона отримує від позивача на своє утримання, всього 1388 грн. Крім того, вона потребує постійного проходження медичного обстеження в Донецькому протипухлинному центрі і вартісного лікування проти основного онкологічного захворювання (рак груді) та супутнього захворювання (фіброз обох легень), яке в неї виявили на теперішній час. В зв'язку з чим тих грошових коштів, які вона отримує від позивача, недостатньо для забезпечення нормального прожиткового мінімуму. Доходи позивача значно перевищують її доходи. Звертає увагу на те, що відповідач сплачує на її користь аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходів. Враховуючи викладене, просила її зустрічний позов задовольнити. Позивач не обґрунтував свої вимоги, не надав підтверджуючих доказів, а тому в задоволенні позовних вимог позивача просила відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані, ним не зазначені і не надані докази наявності підстав, передбачених законом, з яких підлягає припиненню сплата аліментів на утримання його колишньої дружини. Рішенням Торезького міського суду від 26.07.2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області, з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) до зміни її матеріального або сімейного стану. Судами обох інстанцій встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] може їй її надавати. Матеріальний та сімейний стан [PERSON] у теперішній час не змінився, і [PERSON] на це, навіть, не посилається, його представник стверджує, що це не має ніякого значення. Підстава звернення позивача з даними вимогами тільки одна - це те, що у [PERSON] є дочка, яка працює і може і повинна їй надавати допомогу матері, і з врахуванням її допомоги у [PERSON] дохід буде дорівнювати розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних. Також те, що [PERSON] є приватним підприємцем, але прибутку від підприємництва [PERSON] не отримує, і позивач це не спростував. Усі ці зазначені обставини вже були предметом дослідження суду першої та другої інстанції. Новою обставиною є те, що [PERSON] звільнився з роботи у зв'язку з отриманням травми на виробництві та встановленням йому 3 групи інвалідності, але відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві оплачені витрати на лікування, виплачена значна одноразова допомога 74096грн.20коп., він щомісячно отримує страхові виплати по 9154грн.53коп., також він отримує пенсію за Списком 1 у сумі 3733грн. без вирахування аліментів, тобто загальна сума його щомісячного доходу значно збільшилася, і він може надавати допомогу [PERSON] Тому просила у задоволені вимог [PERSON] про припинення виплати аліментів [PERSON] відмовити і задовольнити зустрічні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягуються на її користь, до ? частини усіх видів заробітку (доходу). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином по час та місце розгляду справи, до суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, вона своїй матері надає посильну допомогу на її утримання, пов'язану з придбанням медичних препаратів, проходженням матір'ю лікування та обстеження, але у неї грошових коштів недостатньо, оскільки вона проживає окремо від матері на найманому житлі, середній розмір заробітної плати складає 2638 грн., при цьому з цих коштів оплачує вартість найманого житла, купує продукти харчування, предмети першої необхідності. Крім цього, вона є студенткою другого курсу заочного відділення Національної Академії Внутрішніх Справ м. Києва за спеціальністю «Правознавство», навчається на контрактній основі, плата за навчання складає 940 грн. за один семестр. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів, то ці позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки у [PERSON] в даний час дохід значно збільшився, замість 3733,15грн. він отримує 12887 грн. При цьому, його посилання на те, що він по інвалідності не може працювати, не відповідає дійсності, так як йому присвоєна третя група інвалідності, яка є робочою. У її ж матері навпаки, є інвалідність другої групи (безстроково), неробоча. При цьому, враховуючи стан здоров'я матері і те, що він весь час погіршується, вважає, що тих аліментів, які вона отримує від відповідача недостатньо для забезпечення її прожиткового мінімуму, а також лікування, обстеження та придбання медичних препаратів. Просила через зайнятість на роботі розгляд справи провести без її участі (а.с.89). Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що рішенням Торезького міського суду від 13.09.2012 року по справі №0549/4564/2012 шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], розірвано (а.с.45). Рішенням Торезького міського суду по справі №0549/3859/2012 від 26.07.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, з 03.07.2012 року до зміни її матеріального або сімейного стану (а.с.4-5,46-47). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.09.2012 року дане рішення залишено без змін. Встановлено, що суд першої інстанції правильно зробив висновок про те, що [PERSON] має право на утримання від колишнього чоловіка, а останній може надавати їй матеріальну допомогу; розмір аліментів визначений з урахуванням матеріального становища [PERSON], її колишнього чоловіка (а.с.122-124). Згідно з трудовою книжкою [PERSON] тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості, 12.09.2013 року він звільнений через виявлену невідповідність виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я (перехід на 3 групу інвалідності за трудовим каліцтвом) (а.с.6-10). У виписному епікризі з історії хвороби №1679/839 вказано, що [PERSON] знаходився з 20.08.2013 року на лікуванні в неврологічному відділенні Торезької ЦМЛ з діагнозом: наслідки перенесеної виробничої черепно-мозкової травми (03.06.2013р. - забій головного мозку) з двосторонньою рефлекторною пірамідною недостатністю, з вегето-судинною дистонією перманентно-пароксизмального типу і лікворно-судинною дисциркуляцією, зі стійкою цефалгією, вестибулопатією, церебрастеничним синдромом, зі змінами на ЄЄГ. Змішаний вегетативний криз 23.08.2013 року (а.с.18). У довідці до акту огляду МСЕК від 12.09.2013 року вказано, що позивачу встановлено третю групу інвалідності з 11.09.2013 року первинно, до 12.09.2015 року. Рекомендований труд без важких фізичних виражених психоемоційних навантажень на поверхні, без нічних змін та відряджень. Рекомендовано нагляд невропатолога, окуліста, кардіолога (а.с.11,48). Згідно з довідкою УПФУ в м. Торезі від 02.10.2013 року [PERSON] знаходиться на обліку в УПФУ і отримує пенсію за віком за Списком № 1 (при повному пільговому стажі), розмір якої у 2013 році складав: з травня - 4325,43грн., з червня - 4323,81грн., з серпня -2161,91грн. з вирахуванням аліментів 2161,90грн., з вересня - 3068,03грн. з вирахуванням аліментів 1255,78грн., з жовтня - 3733,15грн. з вирахуванням аліментів 540,48грн. (а.с.12,15,50). Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торезі Донецької області (далі-ВВД ФСС) [PERSON] здійснюються страхові виплати, у тому числі з червня 2013 року [PERSON] одержав виплати на лікування, по тимчасовій непрацездатності, одноразову суму страхових виплат 74 096, 20грн., одержує щомісячні страхові виплати у сумі 9154,53грн., загальна сума доходу за період з червня 2013 року по жовтень 2013 року становила 115954 грн. 08 коп., що підтверджується відповідною довідкою ВВД ФСС про доходи від 14.10.2013 року (а.с.51). У довідці філії «Техносервіс» ПП «ИРД» від 03.10.2013 року вказано, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], і до складу його сім'ї входить дружина [PERSON], [INFO] (а.с.16). [PERSON] працює в КЗ ЦПМСД медсестрою з щеплення, і розмір її заробітної плати з квітня 2013 року по вересень 2013 року за 6 місяців склав 10145 грн. 50 коп., про що зазначено у довідці КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Тореза» від 03.10.2013 року (а.с.17). Згідно з довідкою Донецького коледжу будівництва та архітектури від 04.10.2013 року [PERSON] навчається на 2 курсі коледжу, денна форма навчання; дата вступу - 01.09.2013 року, дата закінчення - 01.07.2016 року; навчання здійснюється за бюджетною основою (а.с.23). З наданих позивачем документів вбачається тільки, що [PERSON] навчається і на бюджетній основі, і не вбачається, що [PERSON] зобов'язаний утримувати [PERSON], тому судом не може бути прийняте посилання позивача на те, що [PERSON] навчається та потребує допомоги [PERSON] У висновках з історії хвороби [PERSON] вказано, що вона перебувала на лікуванні: - з 13.03.2012р. по 05.04.2012р. з діагнозом: рак правої молочної залози Т2№3а М0.ІІ кл.гр., де 22.03.2012р. їй проведено операцію. Рекомендовано проведення післяопераційного курсу променевої терапії, курси ПХТ, тамоксифен 20 мг на добу 1 ТВ ККЛПУ «ДОПЦ» (а.с.28,30,56); - з 17.04.2012 р. по 11.05.2012р. з аналогічним діагнозом знаходилась в радіологічному відділенні №1 ДОПЦ, де пройшла післяопераційний курс променевої терапії, явка через 4 тижня (а.с.29). - з 18.06.2012р. по 25.06.2012р. з аналогічним діагнозом, на дообстеження та лікування, проведений перший курс ПХТ, явка через 3-4 тижня для наступного курсу ХТП (а.с.31,57); - з 24.09.2012р. по 28.09.2012р. з аналогічним діагнозом, на дообстеження та лікування, проведений наступний курс ПХТ, явка через 3-4 тижня для наступного курсу ХТП (а.с.32); - з 05.11.2012р. по 09.11.2012р. з аналогічним діагнозом, на дообстеження та лікування, проведений наступний курс ПХТ, явка через 3-4 тижня для наступного курсу ХТП (а.с.33,59); - з 10.12.2012р. по 13.12.2012р. з аналогічним діагнозом, на дообстеження та лікування, проведений наступний курс ПХТ, явка через 1 місяць для наступного курсу ХТП (а.с.34,58); - з 14.01.2013р. по 17.01.2013р. з аналогічним діагнозом, на дообстеження та лікування, проведений шостий адьювантний курс ПХТ, явка через 3 місяця на контрольний огляд (а.с.35,60); 05 квітня 2012 року консультативним висновком ККЛПУ «Донецький обласний протипухлинний центр» [PERSON] встановлено діагноз: рак правої молочної залози Т2N3а Мо.ІІ кл.гр. (а.с.28). Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 24.05.2012 року за №366423 відповідачу [PERSON] первинно встановлено другу групу інвалідності в зв'язку з загальним захворюванням з 18.05.2012 року безстроково. Рекомендований труд без важкого фізичного навантаження, без контакту з канцерогенними речовинами, без дії променевої енергії, без переохолодження, має потребу в протезі правої молочної залози з ліфами компресіонним рукавом. Рекомендовано «Д» нагляд та лікування у онколога, гінеколога, хірурга, огляд в ДОПЦ (а.с.27). У довідці консультативної поліклініки Торезької центральної міської лікарні за № 2982, виданої на підставі рішення ЛКК від 08.10.2013 року за №167, [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у онколога з квітня 2012 року по теперішній час з діагнозом: рак правої молочної залози ІІІБст. Т2N3а Мо. Сп комбіноване лікування, 2 кл.гр. Ускладнення: постпроменевий фіброз обох легень (а.с.26). Згідно з рахунком №2013021220321167 від 12.02.2013 року за проведення медичного аналізу було сплачено 89 грн. (а.с.61). Згідно рахунку №2013061220323991 від 12.06.2013 року за проведення медичного аналізу було сплачено 89 грн. (а.с.62). [PERSON] знаходиться на обліку в УПФУ в м.Торезі і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, розмір якої в липні 2012 року становив 838 грн., про що вказано у довідці УПФУ від 02.07.2012 року (а.с.49). Згідно з наданими [PERSON] квитанціями, нею з лютого 2013р. по серпень 2013р. сплачено комунальні послуги в сумі 3418 грн. 63 коп. (а.с.63, 64), з березня 2013р. по вересень 2013р. сплачено абонплату за послуги кабельного телебачення в сумі 262 грн. (а.с.65, 66). Заборгованість [PERSON] по комунальним послугам по квартплаті по ЖЕП №1на 01.01.2014 року складає 1556,39грн. (а.с.119). [PERSON] видано свідоцтво платника єдиного податку, дата обрання або переходу на спрощену систему оподаткування - з 01.01.2012 року (а.с.120). У довідці Торезької ОДПІ ГУ Міндоходів в Донецькій області від 08.10.2013 року вказано, що [PERSON] зареєстрована у них як підприємець та згідно з наданою податковою декларацією платника єдиного податку сума доходу від провадження підприємницької діяльності за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року склала 5760грн. (а.с.113). У податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] вказано, що за 1-3 квартал 2013 року загальна сума доходу за звітний період склала 1750грн.; за 1-3 квартал 2013 року - 3200грн.; за 1-3 квартал 2013 року - 5760грн. (а.с.130-135). Позивачем не надано і судовому засіданні не здобуто доказів, що [PERSON] від підприємницької діяльності отримувала прибуток. У довідці про доходи, виданій Шахтарським МВ ГУМВС України в Донецькій області, вказано, що [PERSON] у них працює на посаді інспектора СВ і її заробітна плата за період з 01.04.2013р. по 30.09.2013р. за 6 місяців становила 15829 грн. 52 коп. (а.с.67), що склало в середньому 2638,25грн. щомісячно. Згідно з заліковою книжкою на ім'я [PERSON] вона з 27.06.2013р. вступила на 2-В курс до Навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ Міністерства Внутрішніх Справ України, форма навчання - заочна (а.с.68). 28.08.2013 року між Національною академією внутрішніх справ та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» (а.с.95-96), згідно з яким слухач оплачує Академії вартість навчання в порядку та у розмірі, встановленому в цьому договорі (п.п.1.2 п.1). Строк навчання слухача становить 4 роки (8 семестрів) (п.п.4.1. п.4). Розмір плати встановлюється за весь строк надання освітньої послуги (п.п.4.2). Загальна вартість освітньої послуги становить 7520 грн. (п.п.4.3 п.4), за один семестр 940 грн. (п.п.4.4. п.4). [PERSON], [INFO], яка є матір'ю позивачки, згідно з медичною карткою потребує стороннього постійного догляду, нездатна до самообслуговування з 06.01.2012 року (а.с.125-128). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та підставі доказів сторін. Позивач та відповідач кожний наполягають на задоволенні своїх позовних вимог, від сторін не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик свідків, сторони просять справу розглянути на підставі наявних в ній матеріалів. Тому справа розглядається у межах заявлених вимог і на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ст.76 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу (ч.1). Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу (ч.2). Відповідно до ст.75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч.1). Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.2). Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1,2,3 групи (а.с.3). Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4). Відповідно до ч.2 ст. 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. На підставі даного законодавства рішенням суду від 26.07.2012 року по справі №0549/4564/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини встановлено, що позивачка є онкологічною хворою, перенесла оперативне лікування, променеву терапію, у зв'язку з цим є непрацездатною, інвалідом 2 групи, висновком МСЕК їй встановлені значні обмеження в умовах та характері праці, вона потребує подальшого лікування, має потребує в протезі правої молочної залози з ліфами, компрессіонному рукаві, вона стала непрацездатною протягом одного року від дня розірвання шлюбу. Вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі; розмір її пенсії менший, ніж встановлений прожитковий мінімум, не здобуто доказів того, що вона має інші доходи. Крім того, її мати похилого віку потребує стороннього постійного догляду, нездатна до самообслуговування. Також позивачка має борги по комунальним послугам, має борг у сумі 4010грн.30коп. перед УПФУ в м.Торезі, на її майно ВДВС ТМУЮ накладений арешт. Суд зробив висновок, що позивачка потребує матеріальної допомоги. Також цим рішенням встановлено, що відповідач працює на ВП «Шахтоуправління «ім.Лутугіна» прохідником, його середній заробіток складає 6101грн.36коп., тобто він отримує постійний дохід, який є значно вищим, ніж дохід позивачки. Не встановлено, що він має утриманців, за станом здоров'я потребує лікування, що він має будь-які інші істотні обставини, які б свідчили, що він не може надавати допомогу позивачці. Суд зробив висновок, що він може надавати матеріальну допомогу колишній дружині. При визначенні розміру такої допомоги судом враховано розмір заробітної плати відповідача, що він є фізично здоровою людиною, не має утриманців і інших істотних обставин, які б вплинути на визначення розміру такої допомоги немає. Також враховано матеріальне положення позивачки, що мати позивачки є людиною похилого віку, потребує стороннього постійного догляду, нездатна до самообслуговування; що середній заробіток повнолітньої дочки позивачки, яка живе окремо, склав 2562грн.; що позивачка є онкологічною хворою, перенесла оперативне лікування, променеву терапію, є інвалідом 2 групи, потребує подальшого лікування, протезу; має борги по комунальним послугам, борг перед УПФУ в м.Торезі, на її майно накладений арешт. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, з 03.07.2012 року до зміни її матеріального або сімейного стану. Рішення ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.09.2012 року залишено без змін, набрало чинності. Тому встановлені судом обставини у даному рішенні суду на той період відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ. Відповідно до ст.82 Сімейного Кодексу України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин (ч.1). Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки (ч.2). Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу (п.3). Право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87 і 89 цього Кодексу (п.4). Відповідно до ст.83 Сімейного Кодексу України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо: 1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час; 2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного злочину; 3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу; 4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги (ч.1). Положення цієї статті поширюються і на осіб, у яких право на аліменти виникло після розірвання шлюбу (ч.2). Відповідно до ст.85 Сімейного Кодексу України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини (ч.1). Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини (ч.2). Статтею 87 Сімейного Кодексу України передбачено припинення права чоловіка на утримання. Відповідно до ст.89 Сімейного Кодексу України подружжя, а також особи, шлюб між якими було розірвано, мають право укласти договір про припинення права на утримання взамін набуття права власності на житловий будинок, квартиру чи інше нерухоме майно або одержання одноразової грошової виплати. Договір, за яким передається у власність нерухоме майно, має бути нотаріально посвідчений. Право власності на нерухоме майно, що передається за таким договором, виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (ч.1). [PERSON] у позові просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON], встановлене рішенням Торезького міського суду від 26.07.2012 року. Аналізуючи правовідносини по даній справі, надані сторонами докази, судом встановлено, що після набрання чинності рішення суду від 26.07.2012 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, з 03.07.2012 року до зміни її матеріального або сімейного стану, та яким встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги; у [PERSON] не поновилася працездатність, вона не зареєструвала повторно шлюб. Це не оспорює і [PERSON] та його представник. [PERSON], одержувач аліментів, перебувала неодноразово на лікуванні з діагнозом: рак правої молочної залози, їй проведено операцію, рекомендовано проведення післяопераційного курсу променевої терапії, курси ПХТ, у зв'язку з цим продовжує бути непрацездатною, висновком МСЕК їй встановлена інвалідність 2 групи безстроково, значні обмеження в умовах та характері праці, визначено, що вона потребує диспансерного нагляду та подальшого лікування у онколога, гінеколога, хірурга, огляду в ДОПЦ, має потребує в протезі правої молочної залози з ліфами, компрессіонному рукаві. Вона має ускладнення: постпроменевий фіброз обох легень. Їй доводиться нести витрати на проведення аналізів, лікування. [PERSON] здійснювала оплату комунальних послуг, заборгованості по ним, але заборгованість залишається. Вона має повнолітню доньку [PERSON], яка працює і отримала заробітну плату в сумі 15829 грн. 52 коп. (в середньому за місяць 2638,25грн.). [PERSON] з 27.06.2013р. поступила на 2-В курс до Навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ Міністерства Внутрішніх Справ України, форма навчання - заочна, уклавши договір про підготовку фахівця, яким передбачено, що вона оплачує вартість навчання 7520 грн., у т.ч. за один семестр 940 грн. Крім того, її мати похилого віку потребує стороннього постійного догляду, нездатна до самообслуговування. При цьому розмір пенсії [PERSON] згідно з наданими довідками складав у липні 2012р. 838грн., заборгованість по комунальним послугам по квартплаті по ЖЕП №1на 01.01.2014 року має в сумі 1556,39грн. позивачем не надано і в судовому засіданні не здобуто доказів того, що вона має інший прибуток. Тобто, [PERSON] перебуває у тяжкому матеріальному становищі; розмір її пенсії менший, ніж встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: у липні 2012р. - 844грн., Позивачем не надано доказів і не здобуто їх в судовому засіданні про те, що у [PERSON] після набрання чинності вказаного рішення змінився матеріальний або сімейного стан, що вона перестала потребувати допомоги. В судовому засіданні не встановлено, і позивач [PERSON] не вказував обставини та підстави позову, які зазначені у ст.ст. 82, 83, 85, 87 і 89 Сімейного кодексу України. [PERSON] на такі підстави не посилається і їх відсутність не спростовує, він стверджує, що вказані обставини не мають значення для вирішення даного спору, з чим суд не може погодитися, оскільки це суперечить положенням Сімейного кодексу України. Посилання позивача на те, що його колишня дружина має повнолітню доньку, яка повинна надавати їй допомогу, з якою сума її доходу і буде дорівнювати розміру прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб судом не може бути взяте до уваги, оскільки саме ці обставини вже досліджувалися та оцінювалася судом при винесенні рішення від 26.07.2012 року, були враховані при визначені розміру аліментів, призначених до сплати, з чим погодився Апеляційний суд Донецької області в ухвалі від 04.09.2012 року, а після цього змін в сторону поліпшення становища відповідача не відбулося. Таким чином, судом не встановлено законних підстав для припинення сплати позивачем аліментів на користь відповідача на її утримання. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Тобто, цією статтею встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров'я когось з них, інші випадки, передбачені цим Кодексом. [PERSON] не просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] [PERSON] просить в зв'язку з погіршенням стану її здоров'я і значним поліпшенням матеріального стану відповідача збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], на її користь на її утримання, визначивши до стягнення 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. У позивача [PERSON] після винесення рішення про стягнення з нього аліментів відбулися наступні зміни. 12.09.2013 року він звільнений через виявлену невідповідність виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я (перехід на 3 групу інвалідності за трудовим каліцтвом). З 20.08.2013 року він перебував на лікуванні з діагнозом: наслідки перенесеної виробничої черепно-мозкової травми - забій головного мозку. На МСЕК 12.09.2013 року йому встановлено третю групу інвалідності з 11.09.2013 року первинно, строком до 12.09.2015 року. Рекомендований труд без важких фізичних виражених психоемоційних навантажень на поверхні, без нічних змін та відряджень. Рекомендовано нагляд невропатолога, окуліста, кардіолога. [PERSON] отримує пенсію за віком за Списком № 1 (при повному пільговому стажі), розмір якої з жовтня у 2013 року складав 3733,15грн. з вирахуванням аліментів 540,48грн. Крім того, ВВД ФСС у м.Торезі [PERSON] здійснює страхові виплати, у тому числі з червня 2013 року [PERSON] одержав виплати на лікування, по тимчасовій непрацездатності, одноразову суму страхових виплат 74096,20грн., одержує щомісячні страхові виплати у сумі 9154,53грн. Загальний розмір його доходів, навіть без врахування одноразової допомоги, склав: 3733,15грн.+9154,33грн.= 12887,48грн. До складу сім'ї [PERSON] входить [PERSON], яка працює в КЗ ЦПМСД, з квітня 2013 року по вересень 2013 року вона отримала заробітну плату у сумі 10145 грн. 50 коп. (в середньому за місяць 1690,91грн. [PERSON] навчається на бюджетній основі, і не вбачається, що [PERSON] зобов'язаний його утримувати, тому судом не приймається посилання позивача на те, що [PERSON] навчається та потребує допомоги позивача. Таким чином, незважаючи на те, що [PERSON] отримав виробничу травму, у зв'язку з чим йому встановлено 3 групу інвалідності строком до 12.09.2015 року (може працювати з обмеженням, 3 група - робоча), був звільнений з роботи, він отримує пенсію за віком за Списком №1, ВВД ФСС йому оплачені витрати на лікування, значна одноразова допомога, він щомісячно отримує страхові виплати, загальна сума його щомісячного доходу стала складати 12887,48грн., тобто значно збільшилася, суд вважає, що позивач може продовжувати надати допомогу своїй колишній дружині, яка потребує такої допомоги. Враховуючи, що позивачем не надано доказів і в судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених положеннями Сімейного кодексу України, для припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON], встановленого рішенням Торезького міського суду від 26.07.2012 року, що позивач може продовжувати надати допомогу своїй колишній дружині, яка потребує такої допомоги, розглядаючи позовну заяву [PERSON] у межах заявлених вимог, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] про припинення стягнення з нього аліментів на користь колишньої дружини [PERSON] аліментів необхідно відмовити. Враховуючи, що [PERSON] не надала доказів того, що її потреби у матеріальній допомозі з боку [PERSON] збільшилися у розмірі з 1/8 частини його заробітку (доходу) до ? частини його заробітку (доходу), враховуючи розмір теперішніх доходів позивача, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру стягнутих на її користь аліментів необхідно відмовити.

Outcome: dismissed