Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень, стягнути з [PERSON] втрату товарного вигляду автомобіля в сумі 5115,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000грн., спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України вартість відновлювального ремонту в сумі 5115,60 грн.; стягнути з відповідачів судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що 05.12.2012 року [PERSON], керуючи технічно справним транспортним засобом Хонда д/н [NUMBER], займаючи одночасно дві смуги, допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався у смузі праворуч, під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілю Ауді, який належить позивачці на праві власності, були завдані значні технічні пошкодження, усунення яких вимагало проведення відновлювального ремонту. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова [PERSON] визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця матеріальний збиток складає 10231,20 грн. (вартість відновлювального ремонту 5115,60 та втрата товарного вигляду 5115,60грн.). [PERSON] була направлена телеграма про проведення експертизи автомобіля Ауді, але на експертизу остання не з'явилася. При цьому цивільна відповідальність позивача як власника автомобіля, була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відповідальність водія [PERSON] не застрахована. В подальшому позивач звернулася із заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України за отриманням відшкодування вартості відновлювального ремонту у розмірі 5115,60грн. Крім того, позивачем зазначено, що [PERSON] тривалий час ухилялася від добровільного відшкодування заподіяної шкоди, змусила змінити сімейний бюджет та витратитись на ремонт автомобіля. Позивач змушена була змінити своє привичне життєве становище, витрачала багато часу на ремонт автомобіля, збір документів до суду, витрачала додаткові кошти на проїзд у таксі та іншому транспорті, що спричинило сімейні сварки та проблеми на роботі, а тому все це вплинуло на її моральний стан. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що сам по собі рух з одночасним зайняттям двох смуг автомобільної дороги не став причиною зіткнення її автомобіля та автомобіля під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку, тому вказане порушення не знаходиться в причинному зв'язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, як вбачається із змісту постанови суду вона допустила порушення п.10.10 ПДР, в якому зазначено, що забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах тощо, та дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог п.10.9 ПДР та неможливості під'їхати до об'єкта іншим чином. Постанова ж Дзержинського районного суду від 28.01.2013 року відносно [PERSON], якою вона визнана винною у вчиненні ДТП, містить суттєві протиріччя, описані судом дії не мають жодного відношення до змісту п.10.10 ПДР, у зв'язку з чим вважає вищевказану постанову необґрунтованою та такою, яка не може бути взята судом за основу при встановленні її вини у вчиненні ДТП. Крім того, зазначила, що в матеріалах справи відсутні будь-які фінансові документи, які свідчать про матеріальні витрати позивача, а також зазначила про необгрунтованість розміру моральної шкоди. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також надав суду заперечення, в яких зазначив, що при надісланні позивачем заяви про виплату відшкодування, він не додав до неї всі передбачені законом документи, а додані документи не були засвідчені у належний спосіб. Крім того, позивачем не було надано пошкоджений транспортний засіб для огляду МТСБУ аварійному комісару, що згідно закону унеможливлює прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Також згідно закону особа, яка має право на відшкодування (потерпілий), зобов'язана сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно тощо. Законом передбачено, що саме МТСБУ проводить розслідування причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а не позивач самостійно. Невиконання позивачем своїх обов'язків призвело до неможливості МТСБУ встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Також згідно закону страховик не пізніше трьох робочих днів зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання стахового випадку та розмірів збитків. А право у позивача на самостійне визначення розміру шкоди виникає лише у тому випадку, якщо МТСБУ на протязі трьох робочих днів не направить аварійного комісара. Отже, позивачем не дотримано порядку, визначеного законом, для отримання відшкодування від МТСБУ. З огляду на викладене, представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог до МТСБУ відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 січня 2013 року [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. Цією постановою встановлено, що 05.12.2012 року о 17 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Хонда» р/н [NUMBER] по пр. Леніна в районі будинку 77, займаючи одночасно дві смуги, допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався у смузі праворуч під керуванням водія [PERSON], тим самим порушила п.10.10 Правил дорожнього руху та заподіяла матеріальну шкоду. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.12.2012 року за вищевказаних обставин, встановлена постановою суду від 28.01.2013 року, яка набула законної сили. Згідно звіту №1092 по визначенню вартості матеріальної шкоди від 16.01.2013 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності кваліфікаційним оцінювачем [PERSON], вартість матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля [NUMBER], 2010 року, який належить [PERSON], на момент оцінки складає 10231,20 гривен, з яких 5115,60 грн.- вартість відновлювального ремонту та 5115,60 грн. - втрата товарного вигляду автомобіля. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 17.12.212 року у присутності [PERSON] та представника Харківської муніципальної страхової компанії. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 14 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №216. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно зі ст. 1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення з [PERSON] вартості втрати товарного вигляду автомобіля у сумі 5115,60 грн., а тому в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням доведеності вини відповідача у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій відповідача, [PERSON] також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що неправомірні дії останньої призвели до порушення нормальних (звичних) умов проживання позивача у своєму повсякденному житті. Внаслідок такої неправомірної поведінки відповідача, позивач була вимушена витрачати свій вільний час на організацію усунення наслідків свого порушеного права і була обмежена в можливості проводити свій вільний час іншим чином, ніж звичайно, а також зазнала негативних емоційних хвилювань, які виявились у переживаннях з приводу неможливості користування транспортним засобом, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя та зміни його звичного способу, що потребувало часу і матеріальних витрат, та в свою чергу призвело до зайвих хвилювань. Виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань, суд вважає, що моральна шкода підлягає задоволенню частково з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 1000 гривень, що є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем моральних страждань. Також судом встановлено, що 21 червня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою, в якій просила виплатити їй відшкодування завданої шкоди у розмірі 5115,60грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслало лист № 3/1-05/17127 від 03.07.2013 року про надання доручення ТОВ « ЄвроАсистанс» на виконання робіт по справі, згідно якого доручав здійснити збір документів та надати потерпілому необхідні консультації; провести огляд транспортного засобу із фотографічною фіксацією; скласти протокол огляду та надіслати його копію на електронну адресу виконавця разом з копією рахунку СТО, заявою про відшкодування шкоди протягом одного робочого дня від дати проведення огляду; надати фотографії на електронному носії; визначити ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість, коефіцієнт фізичного зносу складників, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників; визначити вартість ТЗ після ДТП у випадку, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ на момент ДТП. Листом від 22.07.2013 року №29462 генеральний директор ТОВ «ЄвроАсистанс» повідомив генерального директора МТСБУ, що особа, якій завдано шкоду, [PERSON] відмовилася від надання автомобіля «Ауді» д/н [NUMBER] для огляду, так як надала всі необхідні документи аварійному комісару [PERSON], а також було проведено оцінку збитку, всі оригінали документів направлено до МТСБУ, у зв'язку з чим не було можливим виконати роботи, вказані у зазначеному вище дорученні. У зв'язку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслало позивачу лист від 24.07.2013 року №3/1-05/19524 з проханням надати пошкоджений транспортний засіб для огляду призначеному МТСБУ аварійному комісару або повідомити місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу та час для проведення огляду. Відповідно до п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Автомобіль «Ауді» р/н [NUMBER] є забезпеченим транспортним засобом у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 -VІ. Цей факт підтверджується полісом № АВ/5076851 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.03.2012, термін дії з 22.03.2012 року по 21.03.2013 року. Особою, вказаною в договорі, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, є [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Хонда» д/н [NUMBER] не є забезпеченим транспортним засобом у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 -VІ. Відповідно до вимог п.33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкого страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст.41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Позивачем не надано суду доказі того, що у встановлений законом строк вона повідомила представника МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 05.12.2012 року. Крім того, згідно п.33.3. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених ст..41 цього Закону - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Станом на липень 2013 року позивачем був здійснений відновлювальний ремонт транспортного засобу «Ауді» д/н [NUMBER], що підтверджується поясненнями представника позивача у судовому засіданні. Відповідно до п.33-1.1. ст.33-1 Закону, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий) зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно тощо. Згідно із ст. 29 вищевказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень ст.34.1 Закону, страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків. Згідно ст.34.2 Закону, якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явилися, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Відповідно до п. 37.1.3. ст..37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 5115,60 грн., оскільки позивачем не було дотримано порядку отримання страхового відшкодування за рахунок МТСБУ, що не позбавляє позивача можливості отримати відшкодування шкоди за рахунок винуватця ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПЦ України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial