Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем домовитись про добровільну сплату аліментів не вдається, а тому вона вирішила звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Пантелей В.В. в судовому засіданні позов визнали частково, пояснили, що відповідач купує необхідні речі для доньки, на канікулах донька проживає з відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі . В шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7). Із довідки виконавчого комітету Золочівської селищної ради від 03.03.2020 вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Має такий склад сім`ї: [PERSON] - дочка, [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - дідусь, [PERSON] - бабуся, [PERSON] - брат (а.с. 48). Згідно із виписок із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] та із медичної карти стаціорного хворого, останні мають захворювання (а.с. 49-50). Правовідносини сторін, що виникли, полягають в обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов`язку на стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи матеріальний стан відповідача, його відношення до виховання дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Як випливає з п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору в сумі 840 грн. 80 к. з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial