Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем до 01.07.2016 року. Після звільнення йому не було виплачена заробітна плата в сумі 24969 грн. 58 коп., в зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати. 29.09.2016 року відповідачем в повному обсязі виплачена заборгованість. Посилаючись на вимоги ст. 116 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 01.07.2016 року по 29.09.2016 року в сумі 31236 грн.89 коп. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що отримав 1000 гривень від відповідача. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, належним чином повідомлений, заперечень проти позову не надіслав. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 01.07.2010 року [PERSON] прийнятий на роботу у ВАТ «Інжинірингово- виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ». 01.07.2016 року позивач звільнений з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом беззаперечно встановлено, що спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні між сторонами не було, що підтверджується довідкою ПАТ «Інжинірингово - виробничого підприємства «ВНІПІТРАНЗГАЗ» ( а.с. 11), діями відповідача про виплату належних позивачу сум. Відтак судом встановлено наявність підстав для застосування приписів ст.117 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вирішуючи питання про розмір суми, що підлягає до стягнення, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З довідки № 253 від 31.08.2016 року вбачається, що за два місяці, які передували звільненню заробітна плата позивача складала 19523 грн. 06 коп., Враховуючи, що за вказаний період позивачем відпрацьовано 39 робочих днів, середньоденна заробітна плата позивача складає 500 гривень 59 коп. З моменту звільнення до дня ухвалення рішення пройшло 63 робочих дні (за вирахуванням святкових днів та вихідних днів). А тому, середній заробіток за даний період складає 500грн. 59 коп. х 63робочих днів = 31537 гривень 17 коп. З врахуванням одержаної 1000 гривень, одержаних до стягнення підлягає 30537 грн.17 коп. Закон України «Про судовий збір» , а саме п.1 ч.1 ст.5 зазначає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Частина 3 ст.88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути 551 грн.20 коп. судового збору.

Outcome: partial