Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Центр надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2020. 30.01.2019 колишній власник квартири зареєстрував свого родича [PERSON] , де він фактично не проживав жодного дня. Зазначив, що з відповідачем він не знайомий, і добровільно виписатися із належної йому квартири відповідач не хоче. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№4378 від 28.07.2020, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України - судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Центр надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області 29.07.2020 за вх.№4427 подала заяву про розгляд справи без їхнього представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії договору купівлі-продажу від 10.07.2020 встановлено, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2020 встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . Із копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] з 30.01.2019 зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Із копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 30.11.2015 встановлено, що вказаний технічний паспорт виданий [PERSON] . До складу приміщень до плану квартири входять: коридор (1), площею 5.4 кв.м.; кухня (2), площею 9.6 кв.м.; житлова (3), площею 11.7 кв.м.; житлова (4), площею 15.5 кв.м. Із акту обстеження №811 від 13.07.2020 встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] , але фактично ні одного дня за місцем реєстрації не проживав. Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження квартирою, яка належить позивачу на праві власності. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на підставі договору купівлі-продажу володіє квартирою [ADDRESS] . Із доводів позивача та акту обсте6ження №811 від 13.07.2020 також встановлено, що відповідач вказаною квартирою не користується з моменту його реєстрації в ній. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.11.2014 встановлено, що із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення його прав на квартиру, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відповідач [PERSON] відсутній в квартирі позивача без поважних причин понад один рік, і відсутні докази про наявність домовленості між ним та власником цього житла - позивачем. Оскільки право позивача на належне йому житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] , а саме: шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 ч.4 Конституції України, ст. 72 ЖК України ст. 391, 405 ЦК України, Постанову Верховного суду України від 21.08.2019.

Outcome: approved