Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON]. В обгрунтування позову зазначила, що бажає розірвати шлюб з наступних причин: відповідач безвідповідально відноситься до сім'ї, до виховання та утримання спільної дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги, так як практично весь час перебуває на заробітках у Російській Федерації, добровільно виділяти кошти на утримання сина відмовляється, витрачає кошти на власні потреби, інтересами сім'ї не цікавиться. Відвідувати дому та дитину відповідач не бажає і на цьому грунті між ними постійно виникають конфлікти та непорозуміння. Фактичні шлюбно-сімейні відносини не підтримують більше року, тому позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно та примирення неможливе. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання позивачки та на утримання їх спільної дитини, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивачки у розмірі 1000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що відповідач, за його словами, отримує не офіційну заробітню плату у Російській Федерації в розмірі 18 (вісімнадцять) тисяч гривень і тому має реальну змогу сплачувати аліменти в такому розмірі. Ухвалою Баранівського районного суду від 12.07.2018 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов визнала частково, а саме: в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Щодо стягнення аліментів на утримання сина до його повноліття, представник зазначила, що відповідач офіційно не працює і тому погоджується на стягнення аліментів в мінімальному розмірі, який передбачений діючим законодавством. Вислухавни позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони з 2 серпня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а. с. 6), від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7). Згідно довідки виданої Баранівським районним відділом управління праці та соціального захисту населення від 12.07.2018 року №571, позивачка [PERSON], отримує однаразову допомогу при народженні в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с.12), та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходив із слідуючого. Згідно ч. 3ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Відповідно дост.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, враховуючи підтримання позовних вимог позивачем та визнання позову в цій частині представником відповідача, встановлені обставини справи, вважає, що подружні відносини сторони не підтримують і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому шлюб необхідно розірвати. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 гривень до виповнення сину [PERSON] 3-х років, тобто до 31 липня 2019 року, суд задовольняє дану вимогу повністю. Задовольняючи позов частково в частині стягнення аліментів до виповнення дитині повноліття, суд виходив із слідуючих підстав. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору. Позивач не надала суду доказів на підтвердження обставин, щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання сина, а саме: в розмірі 2000 гривень щомісячно, а представник відповідача дані позовні вимоги не визнала та просила стягувати аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, який передбачений законом. Доказів про матеріальне становище платника аліментів, його заробітну плату суду не надано, тому з врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати неповнолітніх дітей, принципу законності, суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину складає 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2018 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць для дітей відповідного віку, а саме до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». Виходячи з цього, розрахунки провести можливо таким чином. Вік сина [PERSON], [INFO], дитина знаходиться в проміжку до 6 років, то мінімальні аліменти, які йому покладаються це 1559 *50 % = 779,50 грн. При розподілі судових витрат суд керується ст.141 ЦПК України відповідно до якої позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином з відповідача підлягає стягнення 704,80 грн. в дохід держави та 70,80 грн. на користь позивачки [PERSON]

Outcome: partial