Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про зняття арешту з нерухомого майна В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що квартира №11 по провулку Дніпропетровському, б. 2, у м.Мерефі Харківського району Харківської області належить на праві спільної сумісної власності позивачу, його матері - [PERSON], а також брату позивача [PERSON] Після смерті матері і брата позивач отримав 2/3 частки квартири у спадок. 01.08.2018 позивачу стало відомо, що на частку, яка належала його брату, успадкованої квартири накладено 31.08.2004 арешт відділом державної виконавчої служби управління юстиції Харківського району Харківської області. Звернувшись до [PERSON] відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області позивач зняти арешт з успадкованої квартири не зміг, з приводу чого звернувся до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2018 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2018 року залучено у якості третьої особи Першу Державну нотаріальну контору Харківського району Харківської області, витребувано докази. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. Представник Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та усі докази у їх сукупності, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Квартира, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, пров.Дніпровський[ADDRESS], на праві власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.12.1993 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №398584 від 26.04.2013, [PERSON], брат позивача, помер 26.04.2013 року. Після смерті [PERSON], спадщину на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, пров.Дніпровський[ADDRESS], прийняла [PERSON], але не оформила її. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №617322 від 09.01.2018, [PERSON], мати позивача, померла 07.01.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 квартири квартири, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, пров.Дніпровський[ADDRESS]., спадкоємцем 2/3 зазначеної квартири є [PERSON] Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна на квартиру, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, пров.Дніпровський[ADDRESS], встановлено заборону 15.09.2004 за №1303076 Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на підставі постанови ВДВС УЮ Харківського району АА 793104 від 31.08.2004. З відповіді [PERSON] відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області за вих.№26457 вбачається, що виконавчих проваджень, де стороною є [PERSON] на виконанні не перебуває. З відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області вбачається, що в архівних матеріалах по накладенню і зняттю заборон відчуження нерухомого майна відсутня постанова АА№793104 Відділу державної виконавчої служби ХРУЮ, на підставі якої була накладена заборона на нерухоме майно, квартиру №11, що знаходиться в м.Мерефа, Харківського району, Харківської обалсті. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об'єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді справ судам належить звертати увагу на те, чи додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис та арешт майна. Відповідно до п.\~6\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~Суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 03\~червня 2016\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~зняття арешту\~з майна» та частини другої статті 114 ЦПК України позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що накладення арешту на спірну квартиру [PERSON] відділом Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав власника нерухомості, а також відсутності підстав для такого арешту, суд вважає за необхідне задовольнити позов та звільнити майно з-під арешту.

Outcome: approved