Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого з урахуванням уточнень вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,0431 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд за цією ж адресою. На день смерті [PERSON] перебувала на лікуванні у Камишівському психоневрологічному інтернаті за адресою: [ADDRESS] , та була зареєстрована за адресою інтернату з 30.06.2016. Як єдиний спадкоємець першої черги в липні 2019 року він звернувся до Другої селидівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері. 03.07.2019 державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку, передбаченого для подання заяви про прийняття спадщини. Саме з тієї постанови він дізнався про пропуск встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини. До цього він вважав, що спадщину після смерті матері він прийняв, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, оскільки у належному померлій житловому будинку він разом з матір`ю був зареєстрований та фактично мешкав, продовжує і надалі в ньому проживати, в нього наявні всі документи на майно. За рекомендацією лікарів він вимушений був помістити мати до психоневрологічного інтернату, де з метою отримання пенсії для її утримання співробітниками інтернату було здійснено її реєстрацію за адресою інтернату. Оскільки інтернат це не житло, він вважав місцем постійного проживання своєї матері її будинок, де вони були з нею зареєстровані, а реєстрацію в інтернаті тимчасовою. Більш того, він дуже тяжко переживав смерть своєї матері, через що тривалий час знаходився у важкому психологічному стані. Також у зв`язку з профзахворюванням він з 12.03.2017 по липень 2019 неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Через місять після смерті матері з 14.04.2017 йому була встановлена втрата професійної працездатності 65%, та призначена третя група інвалідності безстроково за трьома захворюваннями: хронічний вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим синдромом, статико-динамічними порушеннями функції хребту, бронхіт, приглухуватість. Вищенаведені обставини свідчать, що він об`єктивно не міг своєчасно звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері. Тому позивач просить суд визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , строком на три місці. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Наполягаючи на позові, письмово сповістили суд про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач Димитровська міська рада до суду також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не заперечуючи проти позову, просив розглянути справу у відсутність його представника. 29.07.2019 на підставі ухвали Селидівського міського суду Донецької області у справі відкрито загальне позовне провадження. За ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.09.2019 справу передано на розгляд до Димитровського міського суду Донецької області за місцем знаходження майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). За ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 03.12.2019 справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. За ухвалою суду від 08.01.2020 за клопотання позивача у державного нотаріуса витребувані докази. За ухвалою суду від 28.01.2020 за клопотанням позивача змінено первісного відповідача Селидівську міську раду Донецької області на належного відповідача Димитровську міську раду Донецької області. За ухвалою суду від 03.03.2020 справу призначено до судового розгляду. Дослідивши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження, укладення шлюбу, смерть (а.с.7, 10-11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори 11.12.2001, [PERSON] на праві особистої приватної власності належить ј частина жилого будинку з відповідними надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , та Ѕ частина земельної ділянки загальною площею 0,0431 гектарів, наданої для обслуговування жилого будинку, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Інша Ѕ частина земельної ділянки належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 24.03.1998 (а.с.12). На звернення [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори Донецької області постановою від 03.07.2019 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тому вважається таким, що спадщину не прийняв та пропустив встановлений ст.1297 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8-9). Згідно з довідками обласної профпатологічної МСЕК від 20.04.2017 [PERSON] з 14.04.2017 встановлено третю групу інвалідності та за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності безстроково у зв`язку з професійними захворюваннями: хронічним вертеброгенним попереково-крижовим радикулітом, бронхітом, приглухуватістю (а.с.78-79). У зв`язку з загостреннями вказаних захворювань позивач з 18.01.2018 по 29.01.2018, з 26.12.2019 по 04.01.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у відділеннях Покровської центральної районної лікарні, що підтверджується епікризами історії хвороби, з яких вбачається, що позивач регулярно проходить курси амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с.80-81). Друга донецька державна нотаріальна контора у своєму листі від 14.01.2020 повідомила, що відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Спадкового Реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59000688 від 14.01.2020 та № 5900692 від 14.01.2020 спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіт не посвідчувався (а.с.49-52). Згідно за ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Відповідно до загальних положень ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно за ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної норми закону поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Таким чином, законодавцем визначено, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, як з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2018, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно за ст.3 Конституції України людина визнається найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та її гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За приписами ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно судової практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні майнових спорів суди зобов`язані врахувати баланс між приватними та публічними інтересами, також особа вправі бути юридично необізнаною. Як встановлено судом, позивач у шестимісячний строк після відкриття спадщини не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, фактично користуючись спадковим майном, вважав, що прийняв спадщину після померлої [PERSON] , про що свідчать його наступні дії по звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Саме ця обставина та хронічні хвороби позивача, наслідком яких стало набуття ним у квітні 2017 року інвалідності, та постійне тривале лікування з цього приводу як амбулаторно, так і стаціонарно, на думку суду, є об`єктивними причинами пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, відсутність спору з приводу спадкового майна, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк, який буде достатнім для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі ст.ст.3, 64 Конституції України, ст.ст.1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved