Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.08.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 75. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Будь - яке налагодження сімейних стосунків та збереження шлюбу на думку позивача неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилась, але в наданій до суду позовній заяві зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій зазначив, що він визнає позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 24.08.2002 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, було зроблено відповідний актовий запис № 75 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління Харківської області 26.03.2004 року (а.с. 6). Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у поданій заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved