Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Першої Харківської державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] , в якій просить суд скасувати арешт на належну їй Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 5486455, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна такий запис: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 5486455; зареєстровано 15.08.2007 реєстратором Перша Харківська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала, б/н, 22.10.1958, Харківський районний суд; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник [PERSON] . В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначає,\~що вона\~є власником\~1/2\~частини житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~яка належить\~їй на\~підставі договору\~купівлі-продажу,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Харківського\~районного нотаріального\~округу Десятниченко\~О.В.\~15\~серпня 2001\~року за реєстровим №\~1606. 08.05.2007 року право\~власності позивача було\~зареєстровано КП\~«ХРБТІ» в\~реєстрову книгу\~8, номер запису\~848.\~Власником іншої\~1/2\~частини цього\~будинку є\~ [PERSON] ,\~на підставі\~цього ж\~договору купівлі-продажу, що підтверджується Витягом\~про реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно №14477865 від\~ 08.05.2007, виданим КП\~«ХРБТІ. На цей\~час у\~позивача виникла\~необхідність розпорядитися\~належною їй\~часткою вкаазного\~житлового будинку, однак\~при перевірці\~документів для\~оформлення договору\~відчуження у\~грудні 2018\~року остання\~дізналась у\~нотаріуса про\~існування арешту\~на\~належну їй частину будинку.\~Так,\~згідно з інформацією\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна \~№ 148589080\~від 07.12.2018, сформованої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Іващенко А.А., встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області, б/н, від 22.10.1958 був накладений арешт на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] (запис від 15.08.2007 за № 5486455 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесений Першою Харківською державною нотаріальною конторою на підставі вищевказаної ухвали Харківського районного суду Харківської області, б/н, від 22.10.1958, додаткові дані: архівний номер: 6064НАRКОV1, архівна дата: 24.03.1998, дата виникнення: 24.10.1958, № реєстра: 20909, внутр. № [NUMBER] ЕF4В2В8039). Першою Харківською державною нотаріальною конторою позивачу була надана копія відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву за № 111/01-18 з додатками, відповідно яких Першою Харківською державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону № 20909 від 24.10.1958, об`єктом якої є будинок [ADDRESS] на підставі листа Народного суду 4 дільниці Харківського району Харківської області від 22.10.1958. Однак, позивач зазначає, що з наданих документів не вбачається будь-якої інформації щодо конкретної справи, у якій було накладено такий арешт на спірний будинок (сторони, предмет спору, тощо). Крім того, згідно з відомостями, викладеними у довідці КП «ХРБТІ» за № 501 від 14.12.2018, встановлено, що первинну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок (дерев`яний, на одну кімнату, 1932 року будівництва) було здійснено за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою 21.12.1950 за р.№ 8762/3, за адресою: [ADDRESS] , про що було внесено запис в реєстрову книгу БТІ № 8 за реєстром № 848 від 04.01.1951. В матеріалах поточної інвентаризації станом на 13.04.1954 адреса будинку - [ADDRESS] . 24.10.1958 Першою Міською державною нотаріальною конторою м. Харкова на підставі листа Народного суду 4 дільниці Харківського району Харківської області від 22.10.1958 накладена заборона на домоволодіння, яке належить [PERSON] в [ADDRESS] . При поточній інвентаризації станом на 20.10.1962 встановлено, що зареєстрований житловий будинок було знищено в результаті повного демонтажу конструкцій, а на тому місці у 1962 році було побудовано новий цегляний житловий будинок літ. «А-1». В матеріалах справи знаходиться виписка з протоколу № 3 засідання виконкому Південної селищної ради від 17.03.1959 про надання [PERSON] дозволу на перебудову старого будинку. Право власності на новий житловий будинок в [ADDRESS] було оформлено на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Південної міської ради 15.08.1990, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ № 8 під реєстровим № 848 від 15.08.1990. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 29.08.1990 за р.№ 2-2387 [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS] . Станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок літ. «А-1» (цегляний, 1962 року будівництва) житловою площею 45,30 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано по 1/2 частці за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Десятниченко О.В., приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області 15.08.2001 р№ 1606, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ № 8 за реєстровим № 848 від 08.05.2007. Також у вищевказаній довідці КП «ХРБТІ», що рішенням IV сесії VII скликання Південноміської ради Харківського району Харківської області від 16.02.2016 вулицю [ADDRESS] м. Південне було перейменовано на вулицю Купов`янової. Позивач зазначає, що в період з жовтня 1958 року до 2007 року будинок, на який накладався арешт, було знищено та зареєстровано право власності на новий будинок, який у подальшому був відчужений двічі до інших осіб, нових власників, але раніше ніколи не виникало перешкод для його відчуження. 02 січня 2019 року позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про видачу копії ухвали суду від 22.10.1958 про накладення арешту на будинок та про надання відомостей щодо наявності в архіві суду такої справи за 1958 рік. З відповіді Харківського районного суду Харківської області № 08-09/5/2019 від 03.01.2019 встановлено, що згідно з перевіркою акту наявності справ в архівному підрозділі Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2013, цивільні справи, алфавітні покажчики та обліково-статистичні картки за 1958 рік відсутні. Відповідно до акту прийому-передачі матеріалів та справ, які знаходяться в архівному підрозділі Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2013, інформація про передачу справ за 1958 рік відсутня. Позивач стверджує, що їй взагалі невідома така особа, як [PERSON] , його адреса, та чи живий він на цей час. Позивач разом з [PERSON] придбали цей будинок у [PERSON] . Позивач зазначає, що вона ніколи не була стороною в жодній судовій справі або боржником в будь-яких зобов`язаннях, а відповідно і відсутні підстави для накладення арешту на належне їй майно. Позивач вважає, що оскільки відсутні будь-які достовірні відомості про те, у якій саме справі накладався арешт на вищевказаний житловий будинок, у зв`язку з чим, хто був сторонами по справі, чим вона закінчилася, на підставі якого листа суду від 22.10.1958 нотаріальна контора наклала арешт на житловий будинок, тому на цей час відсутні будь-які законні підстави для існування в подальшому раніше вжитих заходів забезпечення позову та перебування під арештом нерухомого майна, власником якого є [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 25 листопада 2019 року на адресу суду від завідувача Першої Харківської державної нотаріальної контори Цуканової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що 24 жовтня 1958 року Перша Харківська державна нотаріальна контора під час реєстрації на паперових носіях арешту на житловий будинок [ADDRESS] за реєстровим №20909 була лише реєстратором накладених відповідним органом заборон. Наказом МЮУ № 31/5 від 09 червня 1999 року був введений в дію Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим операторами спеціальної робочої групи інженерів та операторів ДП «Інформаційни центр України» було проведено перенесення всіх раніше зареєстрованих заборон відчуження нерухомого майна та арештів на нерухоме майно за період з 1943 року по час введення в дію реєстррів з паперових носіїв у комп`ютерну мережу, при цьому працівники Першої Харківської державної нотаріальної контори у цьому перенесенні участі не приймали, на підставі чого можна зробити висновок, що під час перенесення відомостей працівниками ДП «Інформаційни центр України» було зроблено технічну помилку при зазначенні підставою виникнення обтяження ухвалу суду, у той час коли це було повідомлення суду. Під час цього перенесення в додаткових даних вказано архівну дату 24 лютого 1998 року, архівний номер 606HARKOV1. У 2006-2207 роках була введена в дію нова версія зазначеного реєстру, що зумовило реєстрацію перенесення арешту (архівний запис) №5486455 на жиловий будинок [ADDRESS] зі старого реєстру, при цьому крім дати виникнення арешту 24 жовтня 1958 року зазначена також архівна дата 24 лютого 1998 року та дата перенесення відомостей про арешт з попередніх версій електронного реєстру до нової версії 15 серпня 2007 року. Ухвалою Харківського\~районного суду\~Харківської області\~від 24грудня 2019 року підготовче провадження у вищевказаній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, у матеріалах справи міститься заява за підписом завідувача Першої Харківської державної нотаріальної контори Цуканової О.В. про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позов підтримує. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 15 серпня 2001 року між [PERSON] з однією сторони та [PERSON] , [PERSON] з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим номером № 1606, [PERSON] та [PERSON] належить право власності на житловий будинок [ADDRESS] по Ѕ частині кожному. 08 травня 2017 року право власності [PERSON] на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується копією витягу №14477865 від 08 травня 2007 року. Згідно з Інформацією\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна \~№ 148589080\~від 07.12.2018 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області 15 серпня 2001 року за р.№1606. При цьому, в розділі відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження відповідного житлового будинку, а саме: тип обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження - 5486455, зареєстровано - 15.08.2007 за №5486455 реєстратором - Перша харківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - ухвала, б/н, 22.10.1958, Харківський районний суд, об`єкт обтяження - будинок за адресою: [ADDRESS] , власник - [PERSON] , додаткові дані - архівний номер 6064НАRКОV1, архівна дата - 24.02.1998, дата виникнення - 24.10.1958, № реєстра - 20909, внутр. № [NUMBER] . Відповідно до інформації Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» вих.№501 від 14 грудня 2018 року первинну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] (дерев`яний, на одну кімнату, 1932 року будівництва) було здійснено за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою 21.12.1950 за р.№ 8762/3, за адресою: [ADDRESS] , про що було внесено запис в реєстрову книгу БТІ № 8 за реєстром № 848 від 04.01.1951. 24.10.1958 Першою Міською державною нотаріальною конторою м. Харкова на підставі листа Народного суду 4 дільниці Харківського району Харківської області від 22.10.1958 накладена заборона на домоволодіння, яке належить [PERSON] в [ADDRESS] . При поточній інвентаризації станом на 20.10.1962 встановлено, що зареєстрований житловий будинок було знищено в результаті повного демонтажу конструкцій, а на тому місці у 1962 році було побудовано новий цегляний житловий будинок літ. «А-1». В матеріалах справи знаходиться виписка з протоколу № 3 засідання виконкому Південної селищної ради від 17.03.1959 про надання [PERSON] дозволу на перебудову старого будинку. Право власності на новий житловий будинок в [ADDRESS] було оформлено на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Південної міської ради 15.08.1990, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ № 8 під реєстровим № 848 від 15.08.1990. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 29.08.1990 за р.№ 2-2387 [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS] . Станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок літ. «А-1» (цегляний, 1962 року будівництва) житловою площею 45,30 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано по 1/2 частці за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Десятниченко О.В., приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області 15.08.2001 р№ 1606, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ № 8 за реєстровим № 848 від 08.05.2007. Також у вищевказаній довідці КП «ХРБТІ», що рішенням IV сесії VII скликання Південноміської ради Харківського району Харківської області від 16.02.2016 вулицю [ADDRESS] м. Південне було перейменовано на вулицю Купов`янової. З відповіді Харківського районного суду Харківської області № 08-09/5/2019 від 03.01.2019 вбачається, що згідно з перевіркою акту наявності справ в архівному підрозділі Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2013, цивільні справи, алфавітні покажчики та обліково-статистичні картки за 1958 рік відсутні. Відповідно до акту прийому-передачі матеріалів та справ, які знаходяться в архівному підрозділі Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2013, інформація про передачу справ за 1958 рік відсутня. Отже, наявність не знятого арешту (обтяження) на частину майна, яке на день розгляду справи перебуває у власності позивача [PERSON] порушує законне право власності позивача на спірний житловий будинок. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист саме свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права власності. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту і в цьому випадку підтвердження в суді права власності, що складає предмет спору, здійснюється, зокрема, шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених ним доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. При цьому, якщо майно знаходиться у володінні позивача, його право на майно захищається презумпцією правомірності фактичного володіння. За правилами статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. В свою чергу, за змістом статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У судовому засіданні встановлено, що ухвалою (листом) Народного суду Харківського району Харківської області від 22 жовтня 1958 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладений арешт, про що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься відповідна інформація за реєстровим номером № 5486455. З дослідженої судом довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих.№501 від 14.12.2018 вбачається, що право власності [PERSON] , який вказаний боржником за обтяженням, що зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 5486455, та відповідно на час реєстрації заборони був власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було відчужене 29 серпня 1990 року. В подальшому спірний будинок було двічі продано, і на теперішній час законними власниками будинку є [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожний. Разом з тим, у відповідності до інформації з Харківського районного суду Харківської області за вих. № 08-09/5/2019 від 03.01.2019, встановлено, що згідно з перевіркою акту наявності справ в архівному підрозділі Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2013, цивільні справи, алфавітні покажчики та обліково-статистичні картки за 1958 рік відсутні. Відповідно до акту прийому-передачі матеріалів та справ, які знаходяться в архівному підрозділі Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2013, інформація про передачу справ за 1958 рік відсутня. На підставі викладеного, Харківський районний суд Харківської області не має можливості надати копію рішення суду по цивільній справі від 22.10.1958 про арешт майна. Отже, суду не надається можливим перевірити відомості щодо розгляду справи, в межах якої був накладений арешт на спірний будинок. У ході судового розгляду справи встановлено, що зазначена ухвала Народного суду Харківського району Харківської області від 22 жовтня 1958 року суду про накладення арешту не скасована, накладений вищевказаною ухвалою суду арешт на спірний будинок на сьогоднішній день не знятий, що підтверджується Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. При цьому, накладення арешту на спірне майно, 1/2 частина якого на теперішній час належить позичу [PERSON] на відповідній правовій підставі, обмежує здійснення останнім права володіння, користування та розпорядження належним майном. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права позивача, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення його порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати йому можливість отримання ним відповідного відшкодування. Статтями 12, 11, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Згідно з частиною другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК). При таких обставинах, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів з метою недопущення порушення права власності позивача на належну йому 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на яку в тому числі ухвалою народного суду Харківського району Харківської області від 22 жовтня 1958 року накладений арешт, суд вважає можливим захистити його право власності шляхом зняття арешту з належного йому майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved