Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення нарахованої, але безпідставно не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, виплати не нарахованої заробітної плати за надурочний час, св'яткові, вихідні дні та роботу у нічний час, виплату розрахункових при звільненні, а також відшкодування моральної шкоди у зв'язку з не виплатою зарплати та не видачею довідки про зарплату. В позовній заяві він вказав, що з 13 червня 2012 року він працював продавцем продовольчих товарів в магазині «[INFO]» в м. Чорткові Тернопільської області, що належить на праві власності ПП [PERSON]. на підставі укладеного трудового договору. Через місяць він написав заяву про звільненням за власним бажанням. 24 липня 2012 року у тютюново-горілчаному відділі було проведено ревізію. Трудовий договір між позивачем та відповідачем розірвано 14 травня 2014 року, за цей час заробітної плати [PERSON] виплачено не було. Позивач та його представник позов підтримують, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві та додатках до неї. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечують з огляду на викладене у запереченні проти позову та додатку до нього. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працює бухгалтером у відповідача. Була присутня на ревізії коли працював [PERSON] і виявлено в нього недостачу, про що був складений акт. [PERSON] працював згідно трудового договору, крім того магазин не працював повний робочий день так як в магазині проводився ремонт. [PERSON] викликали неодноразово для отримання зарплати, але він не являвся. Допитаний в якості свідка [PERSON], суду пояснив, що він працює бухгалтером у відповідача. Позивач [PERSON] та [PERSON] працювали продавцями продовольчих товарів десь десять днів. Була проведена ревізія і в них виявлено недостачу. Вони на роботу не виходили і не отримали заробітної плати. Він був присутній при тому, як [PERSON] відмовився від заробітної плати. Його викликали для отримання заробітної плати, однак він не являвся. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що десь два роки тому в них в магазині продавцем працював [PERSON]. Заявив, що хоче звільнятись і вони провели ревізію. Була недостача. Він працював згідно трудового договору по 20 годин в тиждень. В той час проводилась реконструкція магазину і весь магазин не працював повний день. Отримати заробітну плату він відмовився, посилаючись на те, що нехай залишається для погашення недостачі, а решту він доплатить. Допитана в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що вони сусіди з позивачем. Вона обслуговувалась в магазині «[INFO]» і бачила, що там продавцем працював [PERSON] з 8 години ранку до 23 години. Бабуся приносила йому їжу. Літом бачила його у відділі в якості продавця сигарет. Працював до 23 години. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] звертався до них за призначенням допомоги і надав недостовірну інформацію про те, що не працює, тому був позбавлений призначення допомоги. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він працював в ПП [PERSON] в магазині «[INFO]» після звільнення [PERSON]. Зробили Ревізію і в [PERSON] була виявлена недостача, через що виник конфлікт. Працювали з 10 години до 18 години. Коли закривали ключі брали із собою. Вислухавши сторін та представників, свідків. дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову: 13 червня 2012 року між фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] та [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір на підставі якого, [PERSON] працевлаштовано на ваканцію продавця продовольчих товарів із обов'язком нести повну матеріальну відповідальність. З акту відмови від заробітної плати від 07 серпня 2012 року вбачається, що [PERSON] відмовився від отримання заробітної плати за ІІ половину липня 2012 року в сумі 118, 44 грн. Актом про відмову від отримання компенсації за невикористану відпустку встановлено, що [PERSON] не з'явився 14 травня 2013 року для отримання компенсації за невикористану відпустку. Повідомленнями про явку на роботу від 28 липня 2012 року та 11 серпня 2012 року ПП [PERSON] викликав [PERSON] на робоче місце з метою проведення розрахунку, розірвання трудового договору та акту ревізії. Трудовий договір між ПП [PERSON] та [PERSON] було розірвано 14 травня 2013 року на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач неодноразово намагався здійснити повний розрахунок з позивачем, але через неявку останнього на робоче місце такий розрахунок проведено не було. Тобто порушення вимог ст. 116 КЗпП України відбулося з вини позивача. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» визначено, що своєчасно неотриманий з вини громадянина дохід компенсації е підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Актом про неявку на робочому місці [PERSON] від 25 липня 2012 року стверджується те, що продавець продовольчих товарів [PERSON] був відсутній на робочому місці з 26 липня 2012 року. Крім того, ПП [PERSON] складено акт про неявку продавця продовольчих товарів [PERSON] на робоче місце з 31 липня 2012 року по 14 травня 2013 року. З наведеного випливає, що в період з 26 липня 2012 року по 14 травня 2013 року [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин, своїх трудових обов'язків не виконував, отже підстави для виплати заробітної плати, тобто винагороди за виконану ним роботу за період відсутні. Позивачем не доведено факту роботи понаднормово, у вихідні, святкові неробочі дні та роботи у нічний час. Крім того, позивачем не підтверджено факту завдання йому моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату за ІІ частину липня 2012 року в сумі 118, 44 грн., а також 54, 83 грн. компенсації за невикористану відпустку за відпрацьований ним період. Таким чином, позов підлягає до задоволення в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати за ІІ частину липня 2012 року, а також компенсації за невикорастину відпустку за відпрацьований період. В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial