Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС-ПЛЮС» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 11.05.2018 року по 22.01.2020 року він працював на посаді головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС-ПЛЮС». 22.01.2020 року його було звільнено за згодою сторін. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Його заборгованість по заробітній платі за грудень 2019 року становить 16100 грн., що розраховується, виходячи з довідки за формою ОК-7, в якій зазначено, що у грудні 2019 року йому нарахована заробітна плата у сумі 20000 грн., з якої були виплачені податки та збори в загальному розмірі 19,5%, військовий збір - 1,5%, та за січень 2020 року - 21646,00 грн., з розрахунку 26889,45 грн. (нарахована заробітна плата згідно довідки ОК-7), за вирахуванням відповідних податків. Загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 37746,00 грн. На час звільнення його середньоденна заробітна плата становить 952,38 грн., яка розрахована ним, виходячи із його заробітної плати за грудень 2019 року та січень 2020 року. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, який на дату подачі позову складає 123809,40грн. (952,38 грн. х 130 робочих днів). Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 37746,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 123809,40 грн. (а.с.1-3). 07 вересня 2020 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в яких позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 37746,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення по справі (а.с.36). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також пояснив, що відповідачем у вересні 2020 року перераховано йому 7000 грн. заборгованості зарплати Представник відповідача до судового засідання не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги в частині невиплати заробітної плати у сумі 28309,51 грн. Позивач зазначає, що не отримав заробітну плату за грудень 2019 року у розмірі 16100,00 грн., за січень 2020 року у розмірі 21646,00 грн., що не відповідає дійсності, оскільки у нього існує щомісячне утримання та відрахування аліментів у розмірі 25 відсотків за період з 14.05.2018 року по 22.01.2020 року відповідно до виконавчого листа №49170097. Згідно розрахункової відомості за грудень 2019 року залишок заборгованості по заробітній платі за грудень 2019 року складає 12075,00 грн. Згідно розрахункової відомості за січень 2020 року залишок боргу по заробітній платі за грудень 2019 року та січень 2020 року на кінець січня 2020 року складає 28309,51 грн., з яких за грудень 2019 року - 12075,00 грн., за січень 2020 року - 16234,51 грн. (а.с. 22,23). Позивач надав відповідь на відзив в якій просить відхилити відзив позивача в повному обсязі та зазначає, що описова частина відзиву не відповідає прохальній частині, тобто виплата частини боргу, а саме відрахування утримань у вигляді аліментів тощо не відміняє того факту, що відповідачем вчасно при розрахунку не виплачена вся сума належних працівникові сум, тому сума позову повинна зменшитись лише на суму відрахувань та залишиться незмінною в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. Відповідач у відзиві не висунув заперечень щодо стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 123809,40 грн., але водночас просить суд задовольнити позовну заяву частково у сумі 28309,51 грн., що стосується лише заробітної плати, тому вважає, що відповідні заперечення відсутні, а відповідач погоджується з висунутими вимогами в повному обсязі (а.с. 37). 18 вересня 2020 року представник відповідача надав до суду заперечення, в яких зазначив, що 31.08.2020 позивачу перераховано заборгованість по заробітній платі за січень 2020 року у сумі 7000,00 грн., тому просить задовольнити вимоги позивача по стягненню заробітної плати частково в сумі 21309,51 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 11.05.2018 року по 22.01.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС-ПЛЮС», був звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 6). Згідно довідки ОК-7 індивідуальні відомості про застраховану особу, [PERSON] за грудень 2019 року нарахована заробітна плата в сумі 20000 грн. та за січень 2020 року - 26889,45 грн. (а.с.9-10). Згідно розрахункових відомостей за грудень 2019 року та січень 2020 року залишок заборгованості по заробітній платі [PERSON] станом на кінець січня 2020 року складає 28309,51 грн. з урахуванням утримань, в тому числі утримані аліменти (а.с.25). Згідно довідки ТОВ «ДДС-ПЛЮС» з [PERSON] щомісячно з заробітної плати утримані аліменти в розмірі 25% по 22.01.2020 включно (а.с. 26). Згідно відомості розподілу витрат від 31.08.2020 року позивачу перераховано заробітну плату у сумі 7000,00 грн. (а.с.44). Згідно довідки відповідача від 16.09.2020, середньоденна заробітна плата позивача становить 597,69 грн., яка розрахована виходячи із заробітної плати позивача за період з лютого 2019 року по січень 2020 року в розмірі 212776,81 грн. поділеної на 356 календарних днів за вказаний період (а.с. 43). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату ухвалення судового рішення по справі не було проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 21309,51 грн. з урахуванням утриманих відповідачем аліментів. Також, враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, тому за період з 23.01.2020 (наступний день після звільнення) по день ухвалення судового рішення по справі, тобто по 29.09.2020, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому суд вважає, що вказана відповідачем у довідці від 16.09.2020 середньоденна заробітна плата позивача в розмірі 597,69 грн. розрахована відповідачем не вірно, оскільки розрахована виходячи із заробітної плати позивача за 12 календарних місяців за період з лютого 2019 року по січень 2020 року поділеної на 356 календарних днів за вказаний період (а.с. 43). Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (тобто окрім зазначених в абзаці 1 пункту 2 вказаного Порядку) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. У зв`язку з цим, в даному випадку середньоденна заробітна плата позивача має розраховуватися виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення, тобто за грудень та листопад 2019 року. Відповідно до абзацу 1 пункту 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача становить 952,38 грн. із розрахунку: 20000грн. + 20000грн. (заробітна плата за листопад 2019 року та за грудень 2019 року відповідно) : 42 робочих дні (21 день в листопаді 2019 року та 21 день в грудні 2019 року) = 952,38 грн. За період з 23.01.2020 по 29.09.2020 середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні складає 163809,36 грн. із розрахунку: 952,38 грн. х 172 робочих дня за період з 23.01.2020 по 29.09.2020 = 163809,36 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 21309,51 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.01.2020 по 29.09.2020 в сумі 163809,36 грн., а всього 185118,87 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1238,09 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні станом на дату подання позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1238,09 грн. Крім того, оскільки судом стягнуто з відповідача на користь позивача 185118,87 грн., з яких 21309,51 грн. - заборгованість по заробітній платі (позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду) та 163809,36 грн.- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає ціну позову станом на день ухвалення судом рішення, та позивачем при поданні позовної заяви судовий збір сплачено частково у розмірі 1238,09 грн., тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 613,10 грн. (1851,19 грн. - 1238,09 грн. = 613,10 грн.). На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100,

Outcome: partial