Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєстрував шлюб 19 лютого 1987 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 119. Спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між сторонами поступово погіршились. Він почав відчувати, що їхні сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми. Відповідач перестала цікавитися його здоровям, моральним станом та взагалі станом його справ. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Сумісне життя та збереження сімї стало неможливими. Вони стали чужими людьми і примирення між ними бути не може. Строк для примирення вважає за необхідне не надавати. Шлюб розривають вперше. Діти повнолітні. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, - розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що з відповідачем разом не проживають більше ніж три роки. Спільного бюджету немає, спільного господарства не ведуть. Діти на даний час є повнолітніми. Просив строк для примирення не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про місце, дату та час слухання справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 19 лютого 1987 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (серія І-НО №346104), - сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складено актовий запис № 119. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про поділ спільного майна між сторонами вирішується в судовому порядку. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час понад три роки, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved