Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення моральної шкоди за травму отриману на виробництві до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 січня 2016 року під час виконання позивачем трудових обовязків стався нещасний випадок. По даному факту на підприємстві складено акт проведення розслідування. У звязку з чим позивач перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 25.01.2016 року по 19.08.2016 року з діагнозом: відкритий оскольчатий перелом основної фаланги пальця. За час лікування позивачу було проведено дві операції у стаціонарі. Висновком МСЕК від 19.08.2016 року встановлено 15% втрати професійної працездатності. Димитровським відділенням Фонду ССНВВ позивачу призначено щомісячні страхові виплати. Моральна шкода позивачу не призначалася та не виплачувалася. У звязку з нещасним випадком на виробництві і як наслідок довготривале отримання тимчасової непрацездатності, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втрата працездатності в звязку з травмою повязаною з виробництвом, позбавило його можливості працювати та змінити місце роботи, що призвело до моральних страждань. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 20000 гривень. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, виходив із тривалості й глибини душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травм, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоровя. Тому, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 гривень. В судове засідання сторони не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача вимоги не визнав у повному обсязі. Дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у судовому засіданні наступні обставини. 25 січня 2016 року о 07.30 годині з [PERSON] під час виконання трудових обовязків стався нещасний випадок за наступних обставин: в процесі виконання робіт, при зачистці основ секцій механізованого кріплення 1КД-90 №31-32, о 07.30 год. з меж секційного простору сталося відшарування фрагментів породи, одним з яких при падінні було травмовано [PERSON] в області 2-го пальця лівої кисті, якою він тримався за борт лавного конвеєру СП-26У. Особами, які допустили у даному випадку порушення законодавства про охорону праці, визнано [PERSON], який не забезпечив належний контроль за безпечним веденням робіт в очисному вибої, [PERSON], який не забезпечив достатній контроль за безпечним веденням робіт у зміні та [PERSON], який знаходився у небезпечній зоні та недотримався вимог інструкції з охорони праці під час виконання робіт, Положення про систему управління виробництвом і охороною праці у вугільній промисловості, Правил безпеки у вугільних шахтах. Причинами нещасного випадку визнано порушення технології ведення робіт при відпрацюванні лави, яке виразилося у наявності розбіжності між секціями розміром 0,12 м та не викладанні клітей у пустотах над перекриттям секцій механізованого кріплення 1КД-90 №31, а також знаходження потерпілого у небезпечній зоні під час виконання робіт, про що свідчить акт № 1 від 25 січня 2016 року про нещасний випадок, повязаний з виробництвом складений за формою Н-1, та актом від 25 січня 2016 року про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (а.с. 5-17). За висновком ВВК № 1020/[PERSON] встановлено діагноз незрісшийся відкритий оскольчатий перелом основи фаланги пальця лівої кисті (а.с. 19). 18 серпня 2016 року, первинно, [PERSON] встановлено 15 % втрати професійної працездатності до 01.09.2017 року, що підтверджується довідкою МСЕК. Позивачу рекомендовано медикаментозне та оперативне лікування (а.с. 27). Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується, на підставі положень частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, особою, яка її завдала, за наявності її вини. Завдана під час виконання своїх трудових (службових) обовязків шкода працівнику на підставі статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодовується юридичною особою власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Про право на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок дій або бездіяльності юридичної особи висловився Конституційний суд України у своєму рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про страхові виплати) від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008. Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що позивачеві спричинені моральні страждання, повязані із втратою ним 15% працездатності, отриманням ним фізичних страждань і болю, який він відчував протягом тривалого періоду та відчуває до цього часу, змінами, які настали в його житті внаслідок необхідності проходити лікування, в тому числі і оперативне втручання, необхідністю додатково організовувати своє життя, що є прямим наслідком нещасного випадку, який стався з позивачем 25 січня 2016 року, але сума, заявлена позивачем у 20000 гривень, механізм розрахунку якої позивачем суду не доведений, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. З урахуванням ступеня вини позивача у нещасному випадку, який стався 25 січня 2016 року, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві спричиненої йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на його користь 6000 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640 гривень, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ звільнений від зазначених витрат при подачі позову до суду, визначений на час звернення позивача за захистом свого права до суду. На підставі статей 1167, 1172 Цивільного кодексу України, статті 2371 Кодексу законів про працю України

Outcome: partial