Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 08.05.1982 уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований в с.Чуньків Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №7. В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якій на даний час вже повнолітні. Позивач посилається на те, що протягом сімнадцяти років подружніх відносин із відповідачем не підтримують, проживають окремо, між ними втрачено почуття любові та взаємної поваги, а тому подальше збереження шлюбу та примирення не можливе і суперечить його інтересам, у зв`язку із чим просить даний\~ шлюб розірвати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримали повністю. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, в заяві до суду просить справу розглядати у її відсутності. Позов про розлучення визнає, не заперечує проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просить її прізвище залишити без змін. Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206\~цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що 08.05.1982 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований в с.Чуньків Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №7. У вказаному шлюбі у сторін народилося троє дітей, які на даний час вже повнолітні . Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Протягом сімнадцяти років подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, не цікавляться проблемами один одного. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved