Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що з 06.08.2004 року до 19.06.2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони у справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Наразі сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина в добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 31 липня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, зазначив, що сплачує аліменти на утримання старшого сина, тому просить призначити аліменти у розмірі 2500 гривень на двох дітей. Заслухавши думку учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06.08.2004 року до 19.06.2012 року [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.08.2004 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серіїї ! [NUMBER] , виданого 19.06.2012 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 16.05.2014 року. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки утримувати дитину це є обов`язком обох батьків. Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, відповідач має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Outcome: approved