Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комсервіс» про стягнення заробітної плати, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Позивач у своєму позові просить суд стягнути з [PERSON] підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комсервіс» на його користь недоплачену заробітну плату за січень-травень 2016 року на його користь в розмірі 4 364,50 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку в розмірі 28 209,48 грн., недоплачену премію за квітень 2014 року по червень 2016 рік у розмірі 337 695,75 грн. та моральну шкоду у розмірі 172 800 грн. Свої вимоги мотивував тим, що він з 01 квітня 2014 року працював на [PERSON] підприємстві Дніпродзержинської міської ради «Комсервіс» на посаді головного інженера. 30 червня 2016 року він був звільнений за власним бажанням. На день звільнення з роботи йому була нарахована заробітна плата, але не виплачена, що є порушенням строків виплати заробітної плати. В порушення вимог ст.32 КЗпП України та колективного договору відповідачем 23 жовтня 2015 року був виданий наказ № 52 «Про зміну істотних умов праці та внесення змін до штатного розкладу», відповідно до якого йому було змінений посадовий оклад з 04 січня 2016 року у розмірі 4 130 грн. на місяць, тобто на 872,9 грн. менше, з яким його не ознайомлювали, погодження з профкомом не відбувалося. Тому в період з часу січень по травень 2016 року ним не було отримано заробітну плату в розмірі 4 364,5 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з [PERSON] підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комсервіс» на його користь недоплачену заробітну плату за січень-травень 2016 року на його користь в розмірі 4 364,50 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку в розмірі 28 209,48 грн., недоплачену премію за квітень 2014 року по червень 2016 рік у розмірі 337 695,75 грн. та моральну шкоду у розмірі 172 800 грн., посилався на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комсервіс» [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, тому як дійсно із позивачем в день його звільнення не був проведений повний розрахунок, але затримка була не з їх вини. В частині моральної шкоди просить відмовити, у звязку з тим, що позивачем на спричинення моральної шкоди не надані докази. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 01 квітня 2014 року по 30 червня 2016 рік працював на [PERSON] підприємстві Дніпродзержинської міської ради «Комсервіс» на посаді головного інженера, що вбачається з копії трудової книги позивача та не заперечується представником відповідача. Судом встановлено, що за заявою [PERSON] він був звільнений 30 червня 2016 року, що вбачається з Наказу 14 про припинення трудового договору від 30.06.2016 року. Ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений строк виплатити неоспорювану ним суму. Як вбачається з матеріалів наданих представником відповідача 23 жовтня 2015 року був виданий наказ № 52 «Про зміну істотних умов праці та внесення змін до штатного розкладу», відповідно до якого позивачу було змінений посадовий оклад з 04 січня 2016 року у розмірі 4 130 грн. на місяць, тобто на 872,9 грн. менше, з яким його не ознайомлювали та погодження з профкомом не відбувалося, у звязку з чим, в період з часу січень по травень 2016 року [PERSON] не було отримано заробітну плату в розмірі 4 364,5 грн. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] підприємство Дніпродзержинської міської ради після звільнення позивача не здійснив повний розрахунок з [PERSON], що не заперечується представником відповідача, а також вбачається з довідки про заборгованість по заробітній платі. Крім того, як розяснено у ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні позивача, відповідно до положень ст.117 КЗпП України та в строки передбачені ст.116 КЗпП України з вини відповідача, тому вимоги про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 30 червня 2016 року по 01 грудня 2016 рік в розмірі 28 209,48 грн. (263,64 середній заробіток Х 107 днів), суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, з [PERSON] підприємства «Трамвай» на користь позивача підлягає стягненню 28 209,48 грн. середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 30 червня 2016 року по 01 грудня 2016 рік, тобто до часу повного здійснення із позивачем розрахунку по виконавчому провадженню про стягнення суми заборгованості по заробітній платі. В частині позивних вимог про стягнення недоплаченої премії за квітень 2014 року по червень 2016 рік у розмірі 337 695,75 грн. суд не знаходить підстав для їх задоволення, тому як відповідно до вимог ст.60 ЦПК України позивачем не надано доказів її нарахування. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, розглядаючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, з урахуванням моральних страждань останнього внаслідок затримки з ним розрахунку, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заподіяна позивачу буде відповідати стягнення на його користь з відповідача в розмірі 300 грн. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial