Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинсього районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 16 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, який був зареєстрований 27 вересня 1969 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Сторони не змогли дійти згоди щодо спільного сумісного майна, набутого за час вказаного вище шлюбу, та у сторін з цього приводу існує спір. Так, в період шлюбу до моменту припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у листопаді 2010 року за спільні кошти Позивачем та Відповідачем було придбано таке майно: Житловий будинок за адресою: [ADDRESS], Загальна площа 450 м2 Вартість приблизно 400 000 $ США. Земельна ділянка площею 0,27 га за адресою: [ADDRESS]. Вартість приблизно 350 000 $ США. Квартира за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа 64 м.кв. Приблизна вартість 200 000 $/ США. Нежитлове приміщення ,за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа 91.2 м. кв. Приблизна вартість 65 0000 $ США. Автомобіль Mercedes Benz Е350 д.н. [NUMBER] Приблизна вартість 20 000 $ США. Також подружжям було придбано меблі до гостьового будиночку та квартири на загальну суму 15 500 дол. США. До житлового будинку подружжям було придбано такі меблі: на першому поверсі у двох кімнатах на загальну суму 60 862 євро; на першому поверсі у побутовій кімнаті та гостинному туалеті на загальну на загальну суму 8 200 дол. США; на першому поверсі у холі та кухні 22 750 дол. США; на другому поверсі у кабінеті та у двох санвузлах на загальну суму 52 675 дол. США; на другому поверсі у 3 спальнях на загальну суму 49 390 євро. Тому, згідно уточнених позовних вимог позивач [PERSON], просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площе 0,27 га, приблизною вартістю 350 000 дол. США. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою [ADDRESS]. Загальна площа 64 кв.м.. Приблизна вартість 200 000 дол. США. Визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа 91.2 м. кв. Приблизна вартість 65 0000 $ США. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа 450 м2. Вартість приблизно 400 000 $ США. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,27 га. Вартість приблизно 350 000 $ США. Визнати за [PERSON] право власності на усі меблі, текстильні вироби та побутову техніку у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та квартирі за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Mercedes Benz Е350 д.н. [NUMBER], Приблизна вартість 20 000 $ США. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку грошових коштів у розмірі 233 450 доларів США від продажу земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,124 га, яка знаходиться в с.м.т. Козин, Обухівського району, Київської області. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку грошових коштів в розмірі 233 450 доларів США від продажу земельної ділянки, кадастровий номері [NUMBER], площею 0,124 га, яка знаходиться в с.м.т. Козин, Обухівського району, Київської області. Судові витрати покласти на відповідача. Не погоджуючись з первісним позовом відповідачем [PERSON], було подано до суду зустрічну позовну заяву згідно якої він просив в порядку поділу спільного майна подружжя виділити [PERSON] в приватну власність житловий будинок в [ADDRESS] житловою площею 178,9 кв.м., загальною площею 451,9 кв.м., квартиру [ADDRESS], житловою площею 29,80 кв.м.. загальною площею 65,20 кв.м., автомобіль марки Mercedes Benz модель Е 320 4М, 2005 року випуску. Виділити [PERSON] у приватну квартиру [ADDRESS] загальною площею 128,40 кв.м., житловою площею 62,50 кв.м. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В подальшому позивачем за зустрічним позовом [PERSON] були уточнені позовні вимоги згідно яких він просив визнати за [PERSON] право класності на ? частину земельної ділянки розміром 0,1342 га розташованої в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], вартістю 2 324 875 грн.; Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 64 кв. м, вартістю - 5 314 000 грн.; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину коштів від проданої [PERSON] земельної ділянки в смт. Козин Обухівського району Київської області., площею 0,124 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю - 589 461 грн.; Виділити [PERSON] із шлюбного майна нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 91,2 кв.м, вартістю - 1 727 050 грн.; Всього на суму 9 955 386 грн. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 450 кв.м. вартістю 10 628 000 грн.; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1342 га розташованої в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER],. вартістю - 2 324 875 грн.; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину коштів від проданої [PERSON] земельної ділянки в смт. Козин Обухівського району Київської області., площею 0,124 га, кадастровий номер [NUMBER],, вартістю - 589 461 грн.; Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Mercedes Benz Е320 4М, державний номер [NUMBER] Вартістю - 531 400 грн. Всього на суму 14 073 736 грн. На різницю в поділі спільно нажитого майна в сумі 4 118 350 грн. залишає за собою право взяти більшу долю - меблів, домашньої обстановки, текстилю, коврових виробів та електролюстр. В судовому засіданні представник [PERSON] вимоги первісного позову підтримав та просив їх задоволити, у вимогах зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] проти вимог первісного позову заперечував та просив відмовити у їх вимогах, вимоги зустрічного позову просив задоволити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів не підлягають задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 27 вересня 1969 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 440. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 вересня 1969 року Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 440 було розірвано. Під час перебування сторін у шлюбі, ним було набуте наступне майно: нежиле приміщення в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на імя [PERSON] що видане 08.09.2000 р. Київською міською державною адміністрацією; домоволодіння за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, Р № 1277, від 16.03.2006 р. що був укладений на ім'я [PERSON]; земельна ділянка площею 0,1342 га. що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що бу придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 березня 2006 року; квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого на імя [PERSON] від18.04.2008 р. виданого Головним управлінням житлового забезпечення. Також на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15 лютого 2005 року за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки Mercedes Benz модель Е 320 4М, 2005 року випуску. 14 червня 2007 року [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою Київська область, Обухівський район, смт. Козин, площею 0,124 гектари, яку відчужено ним за суму 1 178 922,50 грн., що згідно з курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно сумі 233 450,00 дол. США. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України визначає що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Досліджуючи предмет спору, суд приходить до висновку що позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом суперечать вимогам Сімейного кодексу України, згідно якого частки майна дружини та чоловіка є рівними. Тобто все майно що було набуто [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності, а отже кожному з них належить по 1/2 частині від даного майна. В той же час [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги з відступленням від рівності часток подружжя, спірне майно розподіллено ним по його вартості, без надання належних, допустимих та достовірних доказів про вартість майна та відповідно без погодження вартості всього майна що підлягає поділу. Суд, у відповідності до правил диспозитивності визначених ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих суду, тобто суд не вправі виходити за межі позовних вимог що були заявлені за первісним та зустрічним позовом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах первісного та зустрічного позовів. Відповідно до 57, 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: dismissed