Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220686601:01:006:0077, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,0566 га, кадастровий номер 3220686600:02:006:0085, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Луганська, 71 в с. Саварка, Богуславського району Київської області (далі-земельні ділянки) в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 27.09.2007 року помер його батько [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина у вигляді трьох земельних ділянок, а саме: -земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 3220686601:01:006:0077, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; -земельної ділянку площею 0,0566 га, кадастровий номер 3220686600:02:006:0085, призначену для ведення особистого селянського господарства; -земельної ділянку площею 2,3460га, кадастровий номер 3220686600:02:005:0074, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території [PERSON] районної ради. Під час життя [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповідальне розпорядження на його користь, посвідчене 08.12.2003 року [PERSON] сільською радою Богуславського району Київської області (а.с.9). Будучи спадкоємцем по заповіту він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.12) він успадкував земельну ділянку площею 2,3460га, кадастровий номер 3220686600:02:005:0074, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його батькові. Однак, щодо решти земельних ділянок, які належали його батьку, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.15), посилаючись на відсутність оригіналів правовстановлюючого документу на вказані земельні ділянки. Про факт того, що вищевказані дві земельні ділянки під час життя належали його батьку [PERSON], підтверджується двома Державними актами на право власності на ці земельні ділянки (а.с.13,14), які були виготовлені та видані 10.02.2010 року, тобто після смерті їх власника та витягами з технічної документації про нормативно-грошову оцінку даних земельних ділянок (а.с.16,17). Оскільки він не може у нотаріальному порядку успадкувати вищевказані дві земельні ділянки, що належали його батькові, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилася, натомість звернулися із заявою в якій зазначили, що позовні вимоги вони повністю підтримують та просили розглянути справу без їх участі і просили позов задовольнити (а.с. 27). Відповідач [PERSON] сільська рада Богуславського району Київської області в судове засідання свого представника не направили, але голова села [PERSON] звернувся до суду з листом, в якому повідомив про визнання заявленого позову та просив розглянути справи без участі представника відповідача (а.с. 23). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК Украины, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами по справі та матеріали спадкової справи, враховуючи положення ч.4 ст.174 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1235, 1268, 1269 ЦК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved