Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зі позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] є батьком спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З вини відповідача шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 29 травня 2018 року. Фактично з відповідачем, позивач сумісно не проживають з 2016 року. Весь цей час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Батько дитини не проявляє до неї турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, її уподобаннями, її фізичним та духовним розвитком, з донькою з невідомих причин не спілкується, займається своїм особистим життям. За час шлюбних відносин він проявляв неповагу до сім`ї, не займався вихованням дитини, перешкоджав її зайняттям танцями та в інших гуртках. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні доньки, не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення батька дитини від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, успіхами, уподобаннями, не інтересується та не проявляє турботи про дитину, не приймає участь в медичному догляді дитини, її лікуванні, не спілкується з донькою взагалі, не проявляє бажання бачити її, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини. Відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання в подальшому достойної освіти. Тривалий час позивач самостійно турбується про доньку. Відсутність батька, його байдужість позивач намагається компенсувати, створюючи належні умови виховання, купляючи одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, а також сприяє музичному та естетичному вихованню дитини. Відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунувся як від спілкування з донькою, та і від виховання. Позивач не перешкоджала спілкування батька і дитини, але відповідач не наполягає на спілкуванні, це йому взагалі не потрібно, у нього своє життя, де не знайшлося місця для дитини. За таких умов, утворились обставини, що шкодять інтересам дитини. Тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Не погодившись із позовними вимогами [PERSON] , [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду із зустрічною позовною заявою до первісного позивача про визначення порядку спілкування з дитиною, обґрунтувавши свої вимоги наступним. Так, спільна донька сторін - [PERSON] , починаючи з 29 травня 2018 року проживає з [PERSON] , яка всі ці роки перешкоджає спілкуванню батька з дитиною. За заявою позивача Краматорським виконкомом ухвалено рішення від 06 листопада 2019 року № 964 про визначення йому способу участі у вихованні дитини [PERSON] , яке відповідач за зустрічним позовом не виконує. Позивач за зустрічною позовною заявою неодноразово намагався зустрітись з донькою, чому [PERSON] перешкоджала. Неодноразово [PERSON] дзвонив доньці, намагаючись з нею поговорити та під час телефонних розмов постійно пропонував зустрітись. Мати [PERSON] , яка є бабусею малолітньої [PERSON] періодично зустрічається з онукою та передає їй подарунки від батька [PERSON] , який ніколи не ухилявся від утримання своєї доньки. Зазначає, що проживаючи окремо від дитини, він має право на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні та вирішенні питань отримання дитиною освіти. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не повинна перешкоджати спілкуванню дитини з батьком. Домовленості щодо порядку спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] не досягнуто, у зв`язку з чим спір підлягає вирішенню в суді. В теперішній час, [PERSON] має постійний дохід та позитивно характеризується за місцем проживання. Будь-яких вчинків, що порочили або перешкоджали б реалізовувати право на спілкування батька з дитиною, [PERSON] не вчиняв, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався. Позивач за зустрічним позовом проживає в ізольованій чотирьохкімнатній квартирі, в якій є все необхідне для перебування та проживання дитини, в тому числі можливість розміщення дитячого спального місця, а також наявні іграшки, дитячі книги. Тому, просить зобов`язати відповідача за зустрічним позовом не перешкоджати спілкуванню [PERSON] з дитиною [PERSON] , визначивши порядку спілкування [PERSON] з його донькою [PERSON] , наступним чином: - у вихідні (з 20 години 00 хвилин п`ятниці до 21 години 00 хвилин неділі) - один раз на місяць - за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; - кожен рік не менше 20 календарних днів у літній період - відпочинок батька спільно з дитиною в будь-якому місці. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві, а також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову [PERSON] , просив відмовити у його задоволенні та наполягав на задоволенню заявлених ним зустрічних позовних вимог. Крім того, 31 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , який мотивований наступним. Позовна заява [PERSON] обґрунтована обставинами, вилученими з контексту взаємовідносин сторін та не висвітлює фактичний стан взаємовідносин сторін. Її вимоги порушують права [PERSON] на участь у вихованні дитини. При цьому батько має право на побачення і спілкування з дитиною, а мати дитини не має права перешкоджати батькові, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. На цей час, [PERSON] чинить перешкоди для спілкування з дитиною. У телефонній розмові з бабусею [PERSON] , [PERSON] повідомила, що не дасть можливості спілкуватися з дитиною, навіть якщо її буде зобов`язано судовим рішення, заявивши, що у разі якщо для спілкування з донькою [PERSON] прийде з державними виконавцями - вона не відкриє двері. На даний момент [PERSON] спільно проживає з іншим чоловіком, якого примусили доньку називати татом. Таким чином, позивач [PERSON] не добросовісно використовує свої права, залишивши відповідачу [PERSON] тільки обов`язок перераховувати гроші на утримання дитини та усунувши його від спілкування з дитиною та прийняття будь-яких рішень щодо її виховання. Приблизно рік тому, під час спілкування з дитиною, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] з донькою у майбутньому збираються жити в іншій державі. Крім того, [PERSON] відомо, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] є громадянином іншої держави та він володіє нерухомістю у м. Санкт-Петербург. Ці обставини дають відповідачу підстави вважати, що вивіз дитини до країни-агресора, спрямований на отримання російського громадянства та наступний переїзд на постійне місце мешкання - проти чого він, яка батько [PERSON] та громадянин України, заперечує. Посилання позивача [PERSON] на те, що вона самостійно утримує дитину та не отримує матеріальної допомоги є брехнею. [PERSON] завжди отримувала гроші на утримання дитини, а в останній час отримує аліменти за рішенням суду. До того, як позивач подала на аліменти, останні він сплачував самостійно та добровільно. [PERSON] попри перешкоджання позивача намагається спілкуватись з донькою. Так, 23 жовтня 2019 року пообідні він під розписку, у присутності свідка [PERSON] , отримав доньку за місцем мешкання [PERSON] . З 23 до 26 жовтня 2019 року, донька перебувала в гостях у нього та бабусі, за адресою: [ADDRESS] . У новорічні свята [PERSON] гостювала у батька та бабусі 4 дні та 3 ночі, з 08 січня 2020 року до 11 січня 2020 року. [PERSON] особисто забрала [PERSON] . [PERSON] звертався до служби у справах дітей виконкому Краматорської міської ради, результатом чого стало відповідне рішення щодо встановлення графіку спілкування з дитиною, але позивач продовжує перешкоджати побаченням дитини батьком. У 2020 році [PERSON] неодноразово звертався до позивача з приводу надання можливості побачитись з донькою, однак вона відмовляла. Раніше [PERSON] вже зверталась з аналогічним позовом до Краматорського міського суду. При зверненні до суду, у позові замість адреси [PERSON] вона вказала адресу власної бабусі, яка мешкає у м. Краматорськ, у зв`язку з чим, він не знав про розгляд справи у суді та лише випадково дізнався про існування заочного рішення за яким позивач намагалась фактично викрасти дитину та вивезти її у РФ. Після скасування заочного рішення позивач, щоб не давати свідчень по факту внесення у позовну заяву заздалегідь хибних відомостей, звернулась до суду з заявою про залишення позову без розгляду. Крім того, 30 липня 2020 року він зателефонував позивачу і попросив дати доньку 31 липня 2020 року для побачення та прогулянки по парку «Ювілейний» в м. Краматорську на декілька годин, на що позивач знову відмовила. За останні півроку [PERSON] жодного разу не надала можливість побачитись відповідачу з дитиною. Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, з урахуванням висновку щодо не доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року витребувано з ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янськ відомості про те, чи перебував на обліку з приводу вживання алкогольних чи наркотичних засобів [PERSON] , [INFO] та у разі перебування, зобов`язано надати інформацію щодо періоду його лікування та встановленого діагнозу, а також витребувано з КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» щодо перебування на обліку [PERSON] , [INFO] та у разі перебування, зобов`язано надати інформацію щодо періоду його лікування та встановленого діагнозу. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2018 року у цивільній справі № 243/4059/18 (2/243/1685/2018), позовні вимоги [PERSON] задоволено. Шлюб зареєстрований 19 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 924, - розірвано. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, у позивача та відповідача народилась спільна дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого повторно 17 листопада 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно з копією Довідки про склад сім`ї або зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб № 31921, малолітня [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як видно з копії Довідки № 262, виданої 16 серпня 2019 року дитина [PERSON] на момент надання даної довідки навчалась у 2-Б класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 м. Краматорська. За текстом Педагогічної характеристики наданої щодо [PERSON] , як учениці 2-Б класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 м. Краматорська, остання вступила до школи у віці 6 років і була досить до неї підготовлена. Сім`я, в якій живе [PERSON] , за складом - неповна. Мати - [PERSON] - працює. Психологічні умови в сім`ї сприяють розвитку дитини. Дружні взаємини в сім`ї відіграють основну роль у вихованні дівчини. Мати приділяє достатньо уваги вихованню доньки. Для [PERSON] створені всі необхідні побутові умови для навчання і відпочинку. У дівчини є своє кімната, де вона може спокійно відпочивати і займатися. [PERSON] має змогу відвідувати позашкільні гуртки, а саме школу ментальної арифметики, де має певні успіхи. Мати регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті класу, завжди відкликається на прохання вчителя про допомогу. [PERSON] цікавиться успіхами [PERSON] , часто консультується у класного керівника з питань виховання, розвитку тих чи інших задатків доньки. Рідний батько [PERSON] успіхами дочки не цікавився і школу жодного разу не відвідував. Зазначені письмові докази датовані 2019 роком, й за певних умов не відображають повної картини взаємовідносин між батьками дитини та самою дитиною. Інших доказів, які б свідчили про невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , позивачем за первісним позовом, - не надано. Витребувана під час судового розгляду справи інформація щодо знаходження відповідача за первісним позовом [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-психолога підтверджує наявність у останнього певних захворювань. Так, відповідно до листа КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ за вих. № 4/62 від 22 березня 2021 року, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з березня 2016 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». Супутній діагноз: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів. Вживання зі шкодою для здоров`я». Також, згідно з відповіддю КНП «обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» № 742 від 23 березня 2021 року, [PERSON] , знаходився на стаціонарному лікуванні з 15 листопада 2015 року до 30 листопада 2015 року із діагнозом: Гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії. До теперішнього часу послугу із надання психіатричної допомоги не отримував. Окрім цього, представником позивача у судовому засідання надано копії інформації з порталу Судова влада та рішення суду з Єдиного реєстру судових рішень, з яких видно, що 16 листопада 2015 року Слов`янським міськрайонним судом розглядалось питання щодо примусової госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди та результатами розгляду якого ухвалено рішення про госпіталізацію останнього до психіатричного закладу у примусовому порядку. З наведеного рішення суду вбачається, що необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу обумовлена наявністю у нього важкого психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, в силу якого останній вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих. Однак, наведені докази свідчать про стан здоров`я відповідача [PERSON] та частково характеризують його особистість й жодним чином не підтверджують ухилення останнього від виконання ним своїх обов`язків, як батька по відношенню до його малолітньої доньки. Госпіталізація [PERSON] та проходження ним лікування у 2015 року в умовах стаціонару у психіатричному закладі, за відсутності документального підтвердження повторних поміщень до лікувальних закладів з цього приводу, рецидивів психічного захворювання, само по собі не свідчить про вчинення [PERSON] дій, які б несли небезпеку для оточуючих, в тому числі до його малолітньої доньки, як і не вказують на ухилення останнім від виконання батьківських обов`язків щодо неї. Відсутність інформації щодо виникнення повторних проявів психічного захворювання, протягом тривалого часу з моменту проходження лікування у стаціонарі психіатричного закладу, свідчить про успішність пройденого [PERSON] лікування та вжиття ним усвідомлених заходів з попередження повторного виникнення хворобливого стану, як наприклад постійне або періодичне вживання рекомендованих медичних препаратів, періодичне відвідування дільничного лікаря-психіатра, проходження відповідної терапії тощо. Зазначене безпосередньо вказує на критичне ставлення особи до власного стану та вжиття усіх необхідних заходів для повноцінної соціалізації. Позивачем та її представником не наведено жодних обставин, що внаслідок такого наявного у [PERSON] психічного розладу, останній будь-коли вчиняв дії по відношенню до його малолітньої дитини - [PERSON] , які б несли для неї будь-яку загрозу. Натомість встановлені судом обставини свідчать про зворотне. Так, відповідно до виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач за первісним позовом, здійснив перерахування на картковий рахунок, відкритий на ім`я позивача [PERSON] у тому ж банку у розмірі 2010,05 гривень, що певною мірою відповідає посилання відповідача на те, що ним вживались заходи з утримання власної дитини у добровільному порядку. На підставі судового наказу № 243/4069/18, виданого 15 травня 2018 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання наведеного судового рішення, з заробітної плати за місцем роботи [PERSON] , утримувались призначені аліменти, у наступних розмірах: - з вересня 2018 року до липня 2019 року (включно) на загальну суму 20655,07 гривень (довідка про доходи № 524/2903, видана 05 серпня 2019 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ); - з березня 2019 року до лютого 2020 року (включно) на загальну суму 17226,07 гривень (довідка про доходи № 54, видана 02 березня 2020 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ); - з лютого 2020 року до липня 2020 року (включно) на загальну суму 9548,78 гривень (довідка про доходи № 524/2800, видана 29 липня 2020 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ); - з лютого 2020 року до лютого 2021 року (включно) на загальну суму 21440,67 гривень (довідка про доходи № 524/706, видана 25 лютого 2021 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ). Зазначені обставини свідчать про безпосередню участь [PERSON] в утримання своєї малолітньої доньки [PERSON] . Крім матеріального забезпечення [PERSON] , відповідач проявляє заінтересованість у спілкуванні з дитиною та турботу про її відпочинок і оздоровлення. Так, [PERSON] звернувся із заявою до Служби у справах дітей Краматорської міської ради, в якій просив встановити порядок спілкування з його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . За результатами розгляду наведеної заяви Виконавчим комітетом Краматорської міської ради ухвалено рішення № 964 від 06 листопада 2019 року, яким визначено [PERSON] : способи участі у вихованні доньки [PERSON] - шляхом відвідування з дитиною місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних місцях, за місцем проживання батька, без присутності матері, за попередньою домовленістю, з урахування бажання та стану здоров`я дитини; часовий проміжок для участі у вихованні малолітньої [PERSON] та спілкування з нею - один раз на місяць, згідно графіку роботи батька [PERSON] з 18 години 00 хвилин п`ятниці до 16 години 00 хвилин суботи. З цією метою, рішення виконкому, [PERSON] зобов`язано: попередньою погоджувати з [PERSON] час спілкування з донькою [PERSON] , з урахування бажання дитини та стану її здоров`я; використовувати час для спілкування з малолітньою [PERSON] , на розвиток дитини, реалізацію її прав на фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та соціальний розвиток. Крім того, для реалізації даного рішення [PERSON] зобов`язано забезпечити реалізацію права малолітньої [PERSON] на належне виховання батьком [PERSON] та безперешкодне спілкування з ним. Виконавчим комітетом, при розгляді питання щодо способу участі у вихованні [PERSON] її батьком встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склались складні та конфліктні взаємовідносини і вони не дійшли згоди з питання участі батька у вихованні доньки та спілкування з нею. Наявність конфліктних ситуацій та складних взаємин між сторонами у справі підтверджується низкою судових рішень. Так, заочним рішенням, ухваленим 17 лютого 2020 року Краматорським міським судом Донецької області у цивільній справі № 234/20577/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено. Даним рішенням [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , а також стягнуто з нього аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 09 грудня 2019 року і до повноліття дитини. При цьому в рішенні суду, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . З цього приводу, суд вважає за належне зазначити, що за матеріалами справи та низкою письмових документів, включаючи зустрічну позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповіді Служби у справах дітей Краматорської міської ради та рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради, заяви про встановлення порядку спілкування з дитиною, судового наказу про стягнення аліментів, відповідей комунальних лікувальних закладів тощо, - вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та ця адреса вказана [PERSON] , як місце його постійного проживання та для листування з різного роду органами державної влади, організаціями та установами. Крім того, [PERSON] надано копію позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів із якою [PERSON] зверталась до Краматорського міського суду, в якій адресою місця проживання відповідача зазначено: [ADDRESS] , адресу місця реєстрації не зазначено. З цього приводу відповідач [PERSON] зазначає, що дана адреса у м. Краматорськ є адресою бабусі позивача [PERSON] , однак жодних даних на підтвердження цього не надає. 10 квітня 2020 року Краматорським міським судом постановлено ухвалу, якою вищевказане судове рішення від 17 лютого 2020 року у цивільній справі № 234/20577/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - скасоване. Тим більш, 14 квітня 2020 року представником [PERSON] - [PERSON] до суду подано заяву про залишення наведеної позовної заяви без розгляду. Того ж дня, судом постановлену ухвалу про залишення позову без розгляду. Крім того, у жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини з території України. Проте, рішенням суду від 08 грудня 2020 року у задоволенні даного позову, відмовлено. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що підставою зазначеного позову є прагненням позивача поїхати в гості до дідуся разом з дитино та відсутність згоди відповідача на виїзд дитини. Судом прийнято до уваги, що рішенням органу опіки та піклування відповідачу [PERSON] встановлений порядок спілкування з дитиною, позивачкою чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною про що свідчить лише наявність рішення органу опіки та піклування. Окрім того, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд зважив на те, що поїздка тривалістю в один рік для дитини, якій виповнилось 8 років і яка має здобувати середню освіту з метою відвідування родичів не відповідатиме інтересам дитини та унеможливить спілкування дитини з батьком тривалий час. До того ж небезпідставними були доводи відповідача щодо можливості отримання позивачем та дитиною громадянства РФ. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказі на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Окрім зазначеного, згідно з Висновком органу опіки та піклування Краматорської міської ради за вих. № 01-49/7813 від 22 грудня 2020 року, з листопада 2011 року до травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , 2012 року народження. З 2016 року подружжя стало проживати окремо. Малолітня [PERSON] залишилась проживати з матір`ю [PERSON] , спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини не виникав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення суду від 29 травня 2018 року. [PERSON] працює сторожем у Квартирно-експлуатаційному відділі м. Луганська, який знаходиться в м. Слов`янськ Донецької області та сплачує аліменти на утримання дитини. 06 листопада 2019 року виконкомом Краматорської міської ради прийнято рішення «Про визначення [PERSON] способу участі у вихованні дитини [PERSON] ». [PERSON] пояснив, що мати дитини [PERSON] , дане рішення відмовляється виконувати та перешкоджає йому бачитися з малолітньою [PERSON] . Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглянуто на комісії зх. питань захисту прав дитини від 18 грудня 2020 року. Під час розгляду встановлено, що в матеріалах справи немає достатніх доказів, які б свідчили саме про ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню дитини, тобто свідоме не вчинення дій, направлених на виконання обов`язків за наявності можливості. За результатами розгляду, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON] , орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З урахуванням вищевказаного та за відсутності документально підтвердження фактів ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Що ж стосується зустрічних позовних вимог щодо встановлення порядку спілкування з дитиною, суд виходить із наступного. Досліджені при судовому розгляді докази насамперед свідчать про відсутність у діях [PERSON] ознак ухилення від виконання ним своїх батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , а також опосередковано підтверджують існування зв`язку між батьком та дитиною, вказують на прихильність [PERSON] до малолітньої доньки, що виражається у захисті останнім своїх прав як батька дитини у органах місцевої влади та судах, бажанні утримувати доньку [PERSON] та мати можливість бачитись і спілкуватись з нею. Так, Висновком органу опіки та піклування Краматорської міської ради № 01-49/515 від 02 лютого 2021 року встановлено, що батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] зазначає, що мати дитини [PERSON] перешкоджає йому в спілкування з донькою, не дозволяє йому приймати участь у її вихованні, проведенні дозвілля разом з дитиною та просить встановити часи побачень з нею шляхом систематичних зустрічей з дитиною за місцем проживання позивача у вихідні (з 20 години 00 хвилин п`ятниці до 21 годині 00 хвилин неділі) - один раз на місяць та можливість спільного літнього відпочинку з донькою не менше 20 календарних днів. Мати [PERSON] пояснила, що вона заперечує проти зустрічей дитини за місцем проживання батька, та проти зустрічей дитини з батьком у вихідні з ночівлею, мотивуючи це тим, що вона не впевнена, що дитини буде забезпечено належний догляд та належні умови, а також заперечила проти спільного відпочинку батька з дитиною з можливістю виїзду на оздоровлення за межі міста. За вищевказаного, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON] , її вік, психологічні особливості, повсякденний життєвий уклад, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] : один раз на місяць у неділю, з 11 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, шляхом відвідування з донькою місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях у присутності матері та шляхом систематичних зустрічей з дитиною, за місцем проживання дитини. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Встановлені обставини, характер взаємовідносин сторін, необхідність дотримання інтересів дитини, її віку, можливості та побажання батьків тощо, свідчать про те, що врегулюванню підлягають конкретно визначені дні тижня та часи доби для побачень з дитиною, місце спілкування та присутність інших осіб. При вирішенні питання про те, чи може бути обмежене спілкування батька з донькою присутністю матері, суд виходить з того, що таке обмеження застосовується в тих випадках, якщо це викликано інтересами дитини (частина 2 статті 159 СК України). Запропонований органом опіки та піклування порядок, який передбачає щомісячні побачення батька з донькою у вихідні, так і у систематичні зустрічі батька з дитиною за місцем проживання останньої, відповідає встановленим у справі обставинами. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, що така необхідність (обмеження спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON] ) відповідає інтересам дитини. Такий підхід до вирішення спору буде сприяти уникненню конфліктних ситуацій між батьками та дасть можливість використовувати виділений час для задоволення потреби дитини у любові та розумінні. Суд також погоджується з висновком органу опіки та піклування про те, що спілкування батька з дитиною один раз на місяць у неділю має відбуватись з 11 до 15 години. Разом з тим суд, враховуючи вік дитини та період налагодження стосунків дитини та батька, вважає вимоги щодо літнього відпочинку дитини з батьком, з можливістю виїзду за межі міста передчасними. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Суд вважає,що визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким,що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини та на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial