Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 24.10.1991 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] зареєстрований шлюб Драгівською сільською радою Хустського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 44. У цьому шлюбі у них народилось двоє дітей: син - [PERSON] [INFO] та син - [PERSON] [INFO] Шлюбне життя у них з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, довіри. Подружні відносини між ними припинені з січня 1998 року і з того часу спільно не проживають, внаслідок чого їх шлюб існує формально і подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. З посиланням на викладене а також на норми СК України просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснив суду, що основною причиною розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя внаслідок чого між ними виникали сварки, які привели до того , що з 1998 року вони як подружжя спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, спільно не проживають. Він проживає з іншою жінкою з якою фактично створив сім'ю. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 24 жовтня 1991 року у виконкомі Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 44, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Закарпатській області серії 1-ФМ № 113017 від 09.04.2014 року , приєднаним до матеріалів справи . У даному шлюбі у сторін народились двоє дітей: син - [PERSON] [INFO] та син - [PERSON] [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Майновий спір між сторонами відсутній. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є неможливість сумісного проживання та відсутність взаєморозуміння. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає,що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. Причиною розпаду цієї сім'ї є неможливість сумісного проживання. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved