Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, [PERSON], є державним опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Неповнолітня [PERSON] з 29 квітня 2010 року проживає та виховується в дитячому будинку «Оріана», перебуваючи на повному державному забезпеченні. Мати неповнолітньої, [PERSON], є матір'ю - одиначкою, не має простійного місця проживання, проживає у різних людей, інколи на вулиці. Веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, не виконує покладених на неї обов'язків по догляду за дитиною і за це понесла кримінальну відповідальність. За весь період, що дитина проживала в дитячому будинку, [PERSON] інколи відвідувала доньку, але завжди приходила у нетверезому стані. Вже більше п'яти років [PERSON] не бере участі у вихованні доньки. Мати самоусунулася від виховання доньки, не цікавиться її життям, матеріально не підтримує. Донька не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. 15 березня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей розглядалося питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] та було прийнято висновок, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини, адже мати ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, часто змінює місце проживання, не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує її. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі доручення від 05 квітня 2017 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги, подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, та просить ухвалити рішення яким стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], у розмірі 900 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та не заперечила проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Пояснила, що її чоловік помер, після чого вона втратила право на проживання за адресою, де вона проживала з чоловіком та своєю донькою, [PERSON] Після цього вона не має постійного місця проживання; періодично вживає спиртні напої. Вихованням доньки вона взагалі не займається, матеріально її не утримує, і бажання такого не виявляє у майбутньому. Тому погоджується, щоб її позбавили батьківських прав, оскільки це буде в інтересах дитини. Представник третьої особи служби у справах дітей Бориславської міської ради - [PERSON], яка діє на підставі довіреності №3-21/1414 від 08 червня 2017 року, у судовому засіданні позов вважає підставним та таким, що підлягає до задоволення. Неповнолітня [PERSON], [INFO], у судовому засіданні наполягла на позбавленні її матері батьківських прав, оскільки мати не займається її вихованням, не цікавиться її життям, матеріально не підтримує, вона ([PERSON].) з 2010 року проживає та виховується у дитячому будинку «Оріана», свою матір не бачила вже кілька років. Позбавлення батьківських прав матері буде відповідати її ([PERSON].) інтересам. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, думку неповнолітньої [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого 18.10.2001 р. відділом РАГС м.Борислава Львівської області. Відповідач [PERSON] є матір'ю - одиначкою, не має постійного місця проживання, не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Неповнолітня [PERSON] з 29 квітня 2010 року проживає та виховується в дитячому будинку «Оріана» у м.Бориславі, перебуваючи на повному державному забезпеченні. Протягом періоду, що дитина проживала в дитячому будинку, відповідач [PERSON] інколи відвідувала доньку, проте приходила у нетверезому стані. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньки [PERSON], не займається її вихованням, навчанням, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 17 травня 2010 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України, та обрано покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із призначенням іспитового строку в 1 рік 6 місяців. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] злісно не виконувала встановлені законом, зокрема, ст.150 Сімейного кодексу України, обов'язки по догляду за малолітньою донькою, [PERSON], [INFO], що спричинило тяжкі наслідки. Вищенаведене свідчить, що відповідач не поміняла своєї поведінки з метою належного виконання батьківських обов'язків щодо виховання доньки, [PERSON] Згідно з висновком виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки і піклування від 17 березня 2017 року № 3-12/680: позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно її неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, не піклується про її фізичний, духовний розвиток та матеріально не забезпечує. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як вбачаться з обставин, встановлених судом, відповідач - мати дитини - нехтує інтересами своєї дитини, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача, як крайній захід, слід позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Аналіз досліджених в ході судового розгляду справи доказів дає суду достатні підстави стверджувати, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, не маючи жодних об'єктивних перешкод, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання неповнолітньої дитини, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, тому суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1 689 грн., з 1 травня - 1777 грн. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина здорова та повністю перебуває на утриманні держави, стан здоров'я відповідача, те, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей немає, офіційно ніде не працює, однак є працездатною, інвалідностей не має. Суд вважає, що з врахуванням вказаних обставин, з метою захисту інтересів дитини, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень, що підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду (10 травня 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам законності та справедливості. Крім цього, слід зобов'язати позивачку відкрити особистий рахунок на дитину, [PERSON], у відділенні Державного ощадного банку України, призначений для перерахунку аліментів, у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави 640 грн. 00 коп. судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved