Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус», треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець округ міста Києва Павлюк Н.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 24.06.2020 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис № 1978 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус» заборгованості в сумі 1 725 583,83 грн. за Кредитним договором №77/АПМБ/62/2008/840 від 03 жовтня 2008 року, Договору про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266ПB, укладеного 02 березня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» та стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 300,00 грн. 30.11.2020 року відкрито виконавче провадження № 63758558 на підставі оскаржуваного нотаріального напису та перебуває в провадженні приватного виконавця Личук Т.В. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивач не отримував жодного документу від відповідача з підтвердженням що він має якесь відношення як Сторона до заборгованості та взагалі наявності будь-якої заборгованості перед відповідачем. Також, позивач не отримував жодного документу від Відповідача з вимогою та обґрунтуванням суми боргу, яка на думку Відповідача, складає 1 725 583 грн. 83 коп., а тому вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус» спірними. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За таких підстав, позивач просить визнати виконавчий напис від 24.06.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1978, вчинений приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В, про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус» заборгованості в сумі 1 725 583 грн. 83 грн. за кредитним договором №77/АПМБ/62/2008/840 від 03 жовтня 2008 року, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути понесені судові витрати у розмірі 2260,08 грн. . Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання з викликом сторін. Стороною позивача під час розгляду справи в підготовчому провадженні просив призначити справу до розгляду по суті. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Треті особи: приватний нотаріус Личук Т.В. та приватний виконавець Павлюк Н.В. також в судове засіданні не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Стороною позивача 30 листопада 2021 року було подано заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представником Відповідача до суду протягом розгляду справи в судовому засіданні заяв чи клопотань не надходило. Треті особи: приватний нотаріус Личук Т.В. та приватний виконавець Павлюк Н.В. також в судове засіданні не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 24.06.2020 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1978, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №77/АПМБ/62/2008/840 від 03 жовтня 2008 року, що укладений ним із «КБ «НАДРА». Згідно Договору про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266ПB, який був укладений 02 березня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» за яким право вимоги до позивача перейшло до останнього. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.03.2020 року по 05.06.2020 року. Загальна сума заборгованості становить 1 725 583 грн. 83 коп. та складається з: суми заборгованості за кредитом - 653 367 грн. 68 коп.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1071 916 грн. 15 коп.; суми заборгованості за штрафними санкціями - 0 грн. 00 коп.; суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості становить 1 725 583 грн. 83 коп. а, також, основну винагороду приватного виконавця у розмірі 172558,38 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус» в розмірі 300,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус»» складає 1 725 583,38 грн., а також основна винагорода приватному виконавцю у розмірі 172 558,38 грн. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис № 1978, який виданий 24.06.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення грошових коштів у розмірі 1 725 583,38 грн., перебуває на виконанні у приватного виконавця Павлюка Н.В., про що свідчить результат пошуку виконавчих проваджень в АСВП. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Як вбачається із матеріалів справи 03 жовтня 2008 року [PERSON] було підписано кредитний договір №77/АПМБ/62/2008/840 з «КБ «НАДРА». Згідно Договору про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266ПB, який був укладений 02 березня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» за яким право вимоги до позивача перейшло до останнього. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що він не отримував жодного документу від Відповідача з підтвердженням, що він має якесь відношення як Сторона до заборгованості та взагалі наявності будь-якої заборгованості Позивача перед Відповідачем. Також, Позивач не отримував жодного документу від Відповідача з вимогою та обґрунтуванням суми боргу, яка на думку Відповідача, складає 1 725 583 грн. 83 коп., а тому не може з нею погодитись, оскільки за Кредитним договором є рішення суду з іншою сумою боргу. Також наголошено, що строк дії Кредитного договору №77/АПМБ/62/2008/840 від 03 жовтня 2008 року, на підставі якого вчинено виконавчий напис № 1978 від 24.06.2020 року, закінчився 02 жовтня 2015 року. Тобто, право вимоги на за даним Кредитним договором виникло з 03.10.2015 року. У період з 03.10.2015 року (дата виникнення права вимоги у кредитора за Кредитним договором) до 24.06.2020 року (дата вчинення виконавчого напису) не мала місце жодна подія, яка згідно з ст. ст. 263,264 ЦК України є підставою для зупинення або переривання перебігу позовної давності. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за Кредитним договором він не отримував. Відповідачем не надано суду даних про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на адресу [PERSON] було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язання та повідомлення боржником було отримане. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved