Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору виступає Служба у справах дітей при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, з позовом про визначення місця проживання дитини до відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 09.08.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Чернівецькому міському відділі ЗАГСу, актовий запис №1529. Під час шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.04.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Звертає увагу суду на те, що неповнолітній син - [PERSON] з моменту розірвання шлюбу проживає з матір'ю, при цьому, батько дитини - [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.160, 161 Сімейного кодексу України слід визначити місце проживання дитини з нею, оскільки спілкування з батьком негативно впливає на розвиток дитини, а між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, оскільки відповідач заперечує щодо проживання дитини з матір'ю. Вказує, що дитина перебуває на обліку у медичній установі Міській поліклініці міста Чернівці у окуліста з діагнозом астигматизм, ходить до школи. Вона постійно слідкує за станом здоров'я сина, його розвитком, виховує та піклується про нього, у неї з дитиною наявний психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Вважає, що проживання дитини саме з нею є для дитини більш прийнятним, оскільки в неї більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу. При цьому, у позивачки шкідливі звички відсутні, спиртні напої вона не вживає, не обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, раніше судимою не була. Також стверджує, що поведінка відповідача до дитини характеризується грубістю, він емоційно та психічно не врівноважений, схильний до фізичних образ. Наскільки їй відомо, відповідач ніде не працює. Відповідач неодноразово забирав сина до себе, однак належного виховання та догляду за дитиною не забезпечував, син, перебуваючи в батька, тривалий час не відвідував школу, не готував домашнє завдання, запізнювався на уроки. Також вважає, що після спілкування з батьком син стає замкнутим, агресивним, не реагує на зауваження матері. Також, як вбачається зі змісту відповіді заступника начальника міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20.01.2017 року, за результатами відвідування родини відповідача у зв'язку із тим, що дитина не відвідувала школу, було встановлено, що [PERSON] не впустив працівників до оселі, дитину не показав, поводив себе агресивно, наніс педагогу тілесні ушкодження, погрожував вчителям фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, вихопив телефон з рук [PERSON] та кинув у сніг, кидав каміння в автомобіль. Також виїздом працівників соціальних служб по місцю проживання відповідача було встановлено, що останній веде себе агресивно, на зауваження працівників центру реагує неадекватно, дитину запросити на бесіду відмовився, від співпраці зі службою відмовився. На основі викладеного, позивач просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Позивачка вказала суду, що відповідач забрав дитину до себе 07.09.2017 року, при цьому син перебував у школі на навчанні лише один тиждень. Ствердила, що відповідач має сильний негативний вплив на дитину, не відпускає дитину до школи. Син не готує домашні завдання. При цьому, дитина після спілкування з відповідачем завжди замкнута. Звернула увагу суду на те, що наскільки їй відомо, відповідач вживав наркотичні засоби, у зв'язку з чим вона його побоюється. При цьому, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, відповідач самовільно забирає сина до себе в будь-який час. Одного разу він приїхав до неї за дитиною та влаштував скандал, під час якого принижував її. Син під час перебування в батька недоглянутий, непідстрижений, у зв'язку з тривалими пропусками уроків з вини батька з великими труднощами закінчив четвертий клас у школі. Батько в школу не ходить, син під час перебування в нього постійно грає в комп'ютерні ігри про ночам, нічого не робить, до школи не ходить. Все це, на її думку, негативно відображається на розвитку дитини. Ствердила, що коли відповідач приїжджав до неї за дитиною, вона неодноразово викликала поліцію та представників психіатричної лікарні. Також вказала, що в неї вдома здійснюється постійний догляд за сином, вона з матір'ю слідкують за його навчанням. Звернула увагу суду на те, що одну квартиру по [ADDRESS], яку має у власності, здає в оренду та отримує від цього також стабільний дохід. При цьому фактично проживає в будинку у Ленківцях. Не заперечувала щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся судом про день і час розгляду справи, 06.12.2017 року був повідомленим належним чином про час та місце розгляду даної справи в суді шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в пресі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні вказала суду, що у 2010 році шлюб між сторонами був розірваний. Мати дитини (позивачка) має стабільний дохід, матеріально забезпечена. Син сторін по справі зараз навчається в 5 класі середньої школи №5 міста Чернівці. Інколи син проживає з батьком. Наскільки їй відомо, син бажає проживати як разом з батьком, так і разом з матір'ю. Ствердила, що батько нічого не робить для забезпечення розвитку та виховання дитини, син постійно грає в комп'ютерні ігри, тривалий час пропускає навчання. Батько дитини в орган опіки та піклування для дачі пояснень не з'явився. Вважала за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з позивачкою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює вчителем початкових класів у ЗОШ №5 в м.Чернівці. [PERSON] знає, навчала його 4 роки, зараз він у п'ятому класі. З першого класу дитина навчалась добре, однак згодом почав пропускати навчання. У другому класі [PERSON] почав пропускати навчання частіше та вона виявила, що він пропускає навчання з вини батька, який не пускає його в школу. Вона спілкувалась з батьком, той говорив про різні надумані причини. Цей навчальний рік дитина також пропускала навчання тривалий час. Весною 2017 року дитина жила у батька та свідок відвідувала його там. У четвертому класі дитина пропустила державну підсумкову атестацію, через те, що його не відпускав батько, який сказав, що дитині школа не потрібна, освіта це не обов'язково. Під час зустрічей з дитиною, [PERSON] був одягнутий неохайно, одяг був прокурений, недоглянутий. В саме житло батько їх не впускав. Також свідок ствердила суду, що коли [PERSON] проживав з батьком, то став заляканим, у нього тремтять руки. Коли батько одного разу прийшов до школи, то почав галасувати, вести себе зневажливо до вчителів і дітей та некультурно. У третьому класі дитина проживала почергово то з батьком, то з матір'ю. В четвертому класі [PERSON] в основному проживав разом з батьком, що загалом негативно відобразилось на розвитку дитини. У батька дитини постійно неадекватна поведінка та негативне відношення до працівників школи. Не зважаючи на те, що дитина не заперечує проживати разом з батьком, оскільки той не змушує нічого робити та дозволяє постійно грати в комп'ютерні ігри в тому числі і по ночах, перебування дитини з батьком - негативно впливає на дитину. В той же час, коли дитина проживала разом з матір'ю, то завжди була готова навчатись, домашнє завдання завжди виконувалось, дитина була спокійніша. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що являється психологом ЗОШ №5. Дитину [PERSON] знає з першого класу. Спочатку [PERSON] був відкритий, контактний, добре вчився. На даний момент дитину бачить мало. Сам [PERSON] став замкнутим, дещо агресивним, часто пропускає школу, оскільки його не відпускає до школи батько. Ствердила, що в складі комісії приходила до відповідача по місцю його проживання в січні 2017 року. Той був дуже агресивним, підписувати акт обстеження житлових умов відмовився, до оселі їх не впустив, кидав у них камінням, також не показав їм дитину. Наступного разу вони прийшли по місцю проживання відповідача з дільничним. Відповідач, в свою чергу, сіпав представників комісії за одяг, виражався нецензурною лайкою. При цьому, відповідач вказав їм, що знає сам як навчати дитину. Також свідок суду вказала, що у вересні цього року батько приходив до школи, забрав дитину та кричав на вчителів. 07.11.2017 року дитина прийшла знову на навчання, однак через тиждень [PERSON] знову перестав приходити на навчання. Свідок вказала суду, що така поведінка батька негативно впливає на дитину. Вони, в свою чергу, з'ясували через соціальні мережі, що неповнолітній [PERSON] по ночах перебуває в мережі Інтернет. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника третьої особи та покази свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, і це вбачається з копії рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.04.2010 року (а.с.15), 09.08.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Чернівецькому міському відділі ЗАГСу, актовий запис №1529, який вказаним рішенням суду було розірвано. При цьому, рішенням суду встановлено той факт, що сторони спільного господарства не ведуть та сім'я розпалась. Факт розірвання шлюбу між сторонами також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.16). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). Як вбачається з довідки ЖБК №33 від 25.01.2017 року за №354 (а.с.9), [PERSON], [INFO], зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також, відповідно до акту Комітету мікрорайону «Ленківці» від 06.02.2017 року №18 (а.с.22), малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З Акту відвідування сім'ї [PERSON] від 20.01.2017 року (а.с.12), вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Представників комісії до будинку не впустив, дитину [PERSON] не показав, хоча за його словами дитина на даний момент перебуває в нього вдома та, на його думку, до школи дитині ходити не потрібно. В ході розмови [PERSON] поводив себе агресивно, зверхньо, нецензурно висловлювався, в кінці розмовим вступив в конфлікт з соціальним педагогом, погрожував, акт підписувати відмовився. Наведене також підтверджується листами Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №5 від 20.01.2017 року (а.с.11), №01-23/68 від 07.02.2017 року (а.с.18), які також підтверджують і той факт, що мати не може забрати дитину з помешкання батька. Аналогічні обставини підтверджуються також листами Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №88/10 від 01.02.2017 року (а.с.19), №64/10 від 26.01.2017 року (а.с.20). З листа Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області №624/123/40/02 від 26.01.2017 року (а.с.21), вбачається, що працівниками поліції з громадянином [PERSON] проведено профілактичну бесіду з приводу додержання покладених на нього законодавством батьківських обов'язків та складено адміністративний протокол за ст.184 КУпАП (невиконання батьком обов'язків щодо виховання дитини). Відповідно до характеристики [PERSON], учня 4-А класу Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №5, від 28.12.2016 року (а.с.13), [PERSON] навчається в школі з першого класу. Мати постійно цікавиться навчанням сина, відвідує батьківські збори, допомагає виконувати домашні завдання, бере консультації у вчителя. З початку нового навчального року (2016-2017 н.р.) [PERSON] не пропускає уроки, не запізнюється в школу, покращилась успішність, на уроках активний, якісно виконує домашнє завдання. Батько не цікавиться навчанням сина. Як стало відомо, [PERSON] проживав з мамою окремо від батька. Останнім часом (з 14 грудня), [PERSON] проживає з батьком. Хлопчик школу не відвідує. Батько не може пояснити причини пропусків уроків сином. Від співпраці з вчителем та консультацій відмовляється, агресивно реагує на поради класовода, проявляє нетактовність у спілкуванні. Протягом останнього навчального тижня першого семестру на дзвінки вчителя не відповідає. Згідно Інформаційної довідки №31 від 25.01.2017 року (а.с.7) [PERSON] за психіатричною допомогою в ПНД ЧОПЛ за останні п'ять років не зверталась, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до відповіді Чернівецького ОНД від 25.01.2017 року (а.с.8), [PERSON] станом на 25.01.2017 року в КМУ ЧОНД не зареєстрована. З довідки ГУНП в Чернівецькій області (а.с.10) вбачається, що [PERSON] на території України станом на 02.02.2017 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №418/16 від 14.08.2017 року (а.с.72), вирішено надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], із матір'ю - [PERSON], не порушуючи права батька [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною. З Висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради №01/02-24/2126 від 16.08.2017 року (а.с.68-71) вбачається, що враховуючи рівні права батька та матері на виховання, вік дитини, та інші обставини, що мають істотне значення, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON], не порушуючи права батька [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991 рік), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст.3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я, а також наявні в матеріалах справи документи, що характеризують [PERSON] та підтверджують його негативний вплив на розвиток малолітнього [PERSON], його ставлення до навчання та виховання дитини, що також підтверджено вищенаведеними свідченнями свідків по справі, суд вважає, що в судовому засіданні доведено наявність виняткових підстав в розумінні ст.161 СК України для визначення місця проживання дитини саме з матір'ю (позивачем по справі). Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved