Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 07.12.2019 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу дітей не мають. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 07.12.2019 року зареєстрували шлюб, про що Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 07.12.2019 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 1502). Також, як встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинені , спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так як, позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за доцільне її не розглядати, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Outcome: approved