Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 1,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294148; - земельну ділянку площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294154. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 09.09.2011 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт на імя [PERSON]. Вказану спадщину прийняв [PERSON] як спадкоємець за заповітом, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 01.09.2013 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. На вказане майно [PERSON] було складено заповіт на її імя. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. [PERSON] в судове засідання не зявилась, в позовній заяві просить суд проводити розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 09.09.2011 року у віці 82 років в м.Монастириська Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №122063 виданого 10.09.2011 року, актовий запис №38. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка площею 1,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294148, що підтверджується повідомленням Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-0.31-301/111-17 від 20.07.2017 року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294148; - земельна ділянка площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294154, що підтверджується повідомленням Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-0.31-301/111-17 від 20.07.2017 року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294154. Згідно заповіту, складеного 22.07.2005 року в м.Монастириська Тернопільської області, спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкував [PERSON], як спадкоємець за заповітом, оскільки вчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується заявою поданою приватному нотаріусу Монастириського районного нотаріального округу [PERSON], яка поступила 06.03.2012 року за №5 і згідно якої заведена спадкова справа №2/2012 рік в спадковому реєстрі №52511785 від 06.03.2012 року. В звязку з наведеним та у відповідності до розяснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом і як особа яка вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 01.09.2013 року у віці 76 років в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №160861 виданого 02.09.2013 року, актовий запис №38. Як встановлено в судовому засіданні ще за життя померлому фактично належали: - земельна ділянка площею 1,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294148, що підтверджується повідомленням Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-0.31-301/111-17 від 20.07.2017 року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294148; - земельна ділянка площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294154, що підтверджується повідомленням Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-0.31-301/111-17 від 20.07.2017 року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №294154. Згідно заповіту, складеного 22.03.2012 року в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №55 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому за законом належати на день його смерті [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкувала [PERSON], як спадкоємець за заповітом, оскільки вчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується заявою поданою приватному нотаріусу Монастириського районного нотаріального округу [PERSON], яка поступила 18.02.2014 року за №5 і згідно якої заведена спадкова справа №3/2014 рік в спадковому реєстрі №55748547 від 18.02.2014 року. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] який помер 01.09.2013 року. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів державних актів на земельні ділянки, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу [PERSON] від 06.11.2016 року №281/02-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя» від 14.07.2017 року №27 (7210). Згідно даного повідомлення вбачається, що Державні акти на право власності на земельну ділянку серій ЯЕ №№294148, 294154 видані Управлінням земельних ресурсів у Монастириському районі 25.06.2009 року [PERSON] - загублені. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону в нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла так як вчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. Суд не бере до уваги заяву [PERSON], засвідчену секретарем виконавчого комітету Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області від 18.01.2014 року та зареєстрованої в реєстрі за №43, згідно якої вона повідомляє, що не претендує на одержання обовязкової частки у спадщині після смерті [PERSON], так як, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (в редакції чинній на час відкриття спадщини). Окрім зазначено в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] може бути спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Довідка видана виконавчим комітетом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області за №1980/1007 від 16.06.2017 року, про те що [PERSON], [INFO] на час смерті [PERSON] проживала разом з ним як співжителька ще не дає їй права на спадкування частки в спадковому майні після смерті [PERSON] Дані співвідношення передбачені ст. 1264 ЦК України і підлягають доказуванню. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві, а отже вона як спадкоємець має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. В звязку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved