Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут», в якому просить суд стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у період з 29 березня 2013 року по день ухвалення рішення суду у розмірі 33085,65 грн. Ухвалою суду від 13 березня 2014 року до участі у справі залучено Львівську прокуратуру з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача на підставі поданої заяви про вступ у справі (а.с.27). 13 березня 2014 року представником позивача подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у період з 29 березня 2013 року по 05 лютого 2014 року у розмірі 42060,3 грн. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 05 вересня 2011 року наказом №151-к його було звільнено із посади заступника начальника відділу ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпПУ. 27 червня 2012 року Галицьким районним судом м. Львова винесено рішення, яким позов [PERSON] в інтересах [PERSON] задоволено. Стягнуто з ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у період із 01 січня 2007 року по 05 вересня 2011 року у розмірі 52074,13 грн.; вихідну допомогу у розмірі 12393,66 грн.; компенсацію втраченої частини грошових доходів за період із січня 2007 року по вересень 2011 року включно у зв'язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 10056,44 грн.;середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у період із 05 вересня 2011 року по 27 червня 2012 року у розмірі 37907,85 грн. та судовий збір у розмірі 107,30 грн. 28 березня 2013 року Галицьким районним судом м. Львова винесено рішення, яким вирішено стягнути із ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період із 28 червня 2012 року по 28 березня 2013 року у розмірі 36716,05 грн. та судовий збір. Однак, станом на 11 грудня 2013 року відповідач рішення суду не виконав та не провів з ним розрахунків, тому вважає, що відповідач повинен сплатити йому середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 42060,3 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому та просив позов задоволити. До судового засідання 01 квітня 2014 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, подав письмове заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що на підприємстві наказом в.о. директора встановлено неповний робочий тиждень - дві години на день (перший робочий день тижня), тому сума заборгованості підприємства перед позивачем неправильно порахована. Крім цього, вказує, що на момент звільнення існувала лише заборгованість з виплати заробітної плати. Покликається на судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у задоволенні такого. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2012 року Галицьким районним судом м. Львова винесено рішення, яким позов [PERSON] в інтересах [PERSON] задоволено. Стягнуто з ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у період із 01 січня 2007 року по 05 вересня 2011 року у розмірі 52074,13 грн.; вихідну допомогу у розмірі 12393,66 грн.; компенсацію втраченої частини грошових доходів за період із січня 2007 року по вересень 2011 року включно у зв'язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 10056,44 грн.;середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у період із 05 вересня 2011 року по 27 червня 2012 року у розмірі 37907,85 грн. та судовий збір у розмірі 107,30 грн. (а.с.6-7). Як вбачається із наявної в матеріалах справи постанови про закінчення виконавчого провадження від 06 лютого 2014 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Сіщука В.В., такою було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1304/365/12, виданого 29 жовтня 2012 року на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова 27 червня 2012 року про стягнення з ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у період із 01 січня 2007 року по 05 вересня 2011 року у розмірі 52074,13 грн.; вихідну допомогу у розмірі 12393,66 грн.; компенсацію втраченої частини грошових доходів за період із січня 2007 року по вересень 2011 року включно у зв'язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 10056,44 грн.;середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у період із 05 вересня 2011 року по 27 червня 2012 року у розмірі 37907,85 грн., у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.38). Таким чином спростовуються покликання позивача на факт невиконання рішення суду відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд приймає до уваги, як належні та допустимі докази відсутності вини відповідача та неможливості виплатити позивачу кошти наступні документи: постанову про арешт коштів боржника від 17 березня 2009 року старшого державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Федоришина І.В. (а.с.31), постанову про арешт коштів боржника від 04 березня 2011 року старшого державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Федоришина І.В. (а.с.32), постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 червня 2011 року старшого державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Федоришина І.В. (а.с.33), постанову про арешт коштів боржника від 20 вересня 2011 року державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Біди В.Б. (а.с.34), постанову про арешт коштів боржника від 18 жовтня 2011 року старшого державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Федоришина І.В. (а.с.35), постанову про арешт коштів боржника від 10 квітня 2012 року державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Федоришина І.В. (а.с.36). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано, а судом не здобуто жодних доказів в підтвердження позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed