Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити пені дії та стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступне. 05.12.2007 року між її чоловіком [PERSON] Сергійовичемта ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11262300000 в забезпечення зобов'язань за яким між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки нерухомого майна від 05.12.2007 року. Протягом періоду дії кредитного договору та договору іпотеки кредитний договір обслуговувався без прострочень, погашений достроково (16.06.2014 року.), Заставне майно перестраховувалось своєчасно і щорічно згідно умов договору іпотеки, що говорить про повне виконання позичальником і заставодавцем своїх зобов'язань перед банком. 03.07.2014 року позивач звернулась до банку з проханням про зняття обтяжень з нерухомості, яка була забезпечена згідно договору іпотеки, а саме квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності. Банк протягом 5 днів з моменту її звернення зобов'язаний був подати документи у відповідні органи для зняття всіх обтяжень з усіх реєстрів з вказаної нерухомості. Однак, станом на 08.09.2014 року вона не отримала від банку ніяких документів про зняття обтяження. 21.08.2014 року позивач отримала лист від банку № 14-11 / 22055 від 11.07.2014 року в якому банк, не пояснюючи причин, за якими не виконав законні вимоги про зняття обтяжень, пропонував їй самостійно і за власний рахунок здійснити зняття обтяжень з заставної нерухомості. При цьому, банк у своєму листі посилався на Постанову КМУ № 868 від 17.10.2013 року, в якій описується порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і порядок надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але яке не вказує, що дії по зняттю обтяжень покладаються на заставодавця. Таким чином, банк повністю проігнорував законодавство України, а саме ст. 16 п.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 26.08.2014 року вона повторно звернулася до банку з вимогою виконати зобов'язання банку по зняттю обтяжень з нерухомості згідно законодавства України протягом 5 днів з моменту повторного звернення. Однак і цього разу, протягом зазначеного строку, банк ніяких дій по зняттю обтяжень з нерухомості не виконав, тим самим позбавив позивача конституційного права розпоряджатися належною їй власністю, так як без зняття обтяжень вона не може ні продати, ні подарувати нерухомість, ні здійснити інші дії, що вимагають нотаріального посвідчення. Крім того позивач вважає, що, своїми діями і своєю бездіяльністю щодо зняття обтяжень, банк заподіяв їй і її чоловікові моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях і переживаннях. Особисто їй чоловік на протязі 14 років говорив, що ПАТ «УкрСиббанк» є одним з найкращих банків України і вона в це вірила, але, отримавши відповідь банку, була сильно здивована подібним ставленням банку до клієнта. Такий вчинок банку сильно підірвав її віру і віру чоловіка в банківську систему України, чим завдав моральну шкоду у вигляді душевних страждань і переживань. Вона досі не може повірити, що банк зміг так вчинити. Суму моральної шкоди, завданої банком позивачу та її родині вона оцінює в розмірі 73500,00 грн., Що становить 50% від суми оцінки застави згідно з договором іпотеки. Позивач вважає, що небажання ПАТ «УкрСиббанк» виконати свої зобов'язання перед заставодавцем по зняттю обтяжень з заставної нерухомості після повного погашення зобов'язань за кредитним договором і після її неодноразових звернень в банк, є порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: ст.41 Конституції України, ст.23 Цивільного Кодексу України, ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 16, п.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач вважає, що ПАТ «УкрСиббанк» в односторонньому порядку порушує законодавство України, позбавляє її законних прав в розпорядженні майном, своїми діями завдає їй та її родині моральну шкоду, тому, на підставі вищевикладеного позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду і, з урахуванням уточнень просить визнати дії ПАТ «УкрСиббанк» протиправними, зобовязати ПАТ «УкрСиббанк» на виконання вимог п.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на її користь моральну шкоду у розмірі 73500,00 грн., судові витрати по справі шляхом перерахуванням коштів на банківську пластикову картку. Позивач в судовому засіданні надала суду пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві, уточненнях до неї, просила заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача у звязку з ускладненням участі через значну територіальну відстань, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав зазначених у письмових запереченнях по справі. В письмових запереченнях по справі відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими оскільки ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав судом. Такого способу захисту цивільного права, як визнання дій юридичної особи такими, що протирічать законодавству України, зазначеною статтею Цивільного кодексу України, а також положеннями укладеного договору іпотеки не передбачено. Крім того, текст позовної заяви також не містить вказівку на норми діючого законодавства, які порушені AT «УкрСиббанк». Щодо вимог про зобов'язання AT «УкрСиббанк» здійснити дії щодо виключення запису про обтяження предмету іпотеки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідач зазначає, що спеціальним законом визначений вичерпний перелік державних установ та підприємств, на які покладений обов'язок щодо ведення реєстру речових прав. АТ «УкрСиббанк» не може за своєю власною ініціативою вносити або виключати записи у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, у відповідності до положень п. 66 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06.2011 р., яка була чинною на час виникнення спору, з урахуванням роз'яснень наданих листом Державної реєстраційної служби № 41-06-15-13 від 06.02.2013 р. та п. 63 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 р., який дійсний на цей час, під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - державний виконавець. Ані умовами укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON] про надання споживчого кредиту № 11262300000 від 05.12.2007 р., ані умовами укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] іпотеки (нерухомого майна) від 05.12.2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] не передбачено та і не могло бути передбачено обов'язку АТ «УкрСиббанк» щодо виключення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у зв'язку з тим, що на час укладання даних договорів такого реєстру ще не існувало. Крім того, у 6 розділі зазначеного договору іпотеки навпаки передбачений обов'язок саме Іпотекодавця, тобто Позивача по справі, сплатити витрати з внесення інформації про обтяження нерухомості до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Враховуючи, що особа яка припинила іпотеку, виконала у повному обсязі умови кредитного договору - є [PERSON], а особою в інтересах якої припинено іпотеку є Позивач (іпотекодатель) - [PERSON], то відповідна заява про припинення іпотеки і виключення запису про обтяження предмету іпотеки - квартири [ADDRESS], з Державного реєстру речових прав, може бути подана до реєстраційної служби як Позивачем по справі так і [PERSON] Доказів того, що державним реєстратором відмовлено позивачу у реєстрації у Державному реєстрі речових прав зняття обтяження з зазначеного нерухомого майна позивачем також не надано. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 73500,00 грн. відповідач зазначає, що в тексті позовної заяви позивачем не доведений склад цивільного правопорушення в діях АТ «УкрСиббанк», який є обов'язковою умовою стягнення моральної шкоди, а відтак підстав для задоволення позовних вимог у цій частині не вбачається. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч.5, 7 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням. Оскільки позивач є споживачем банківських послуг, договір укладався у м.Сєвєродонецьку, у філії АКІБ «УкрСиббанк», що було розташоване за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Хіміків, 48 то позивачем за його вибором подано позов до Сєвєродонецького міського суду. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно ч.9 до ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобовязаний подати протягом пяти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 11262300000 від 05.12.2007 року [PERSON] та відповідач уклали договір надання споживчого кредиту згідно якого банк зобовязався [PERSON] надати кредит в розмірі 110000 грн. та на умовах встановлених договором. Відповідно до п.п. 1.2.2 кредит повинен бути повернутий до 05.12.2014 року. Відповідно до п.п.2.1 з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника банком приймається: застава нерухомості - квартири розташованої за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Гоголя, 81/1; порука [PERSON]. Відповідно до абз.2 п.п.3.4.1 [PERSON] кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений в п.п.3.4.1 рахунок. Відповідно до п.п.7.7 [PERSON] № 11262300000 від 05.12.2007 року строк дії даного договору встановлюється з дати його укладання (дати підписання договору сторонами) до повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки у разі її нарахування. Відповідно до нотаріально посвідченого договору іпотеки (нерухомого майна) від 05.12.2007 року іпотекодавець [PERSON] (позивач по справі) передав в іпотеку Іпотекодержателю АКІБ «УкрСиббанк» (відповідачу по справі) нерухоме майно, чотирьокімнатну квартиру, розташовану за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Гоголя, 81/1 (предмет іпотеки). Відповідно до п.6 договору іпотеки він укладається з реєстрацією обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек, витрати по реєстрації несе Іпотекодавець. Сторони домовились, що Договір укладається з накладенням заборони відчуження Предмету Іпотеки. Витрати реєстрації заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна несе Іпотекодавець. Тобто зі змісту договору іпотеки (нерухомого майна) від 05.12.2007 року вбачається, що обовязок щодо сплати витрат повязаних з реєстрацією обтяжень та реєстрацією накладення заборни відчуження несе саме Іпотекодавець. Питання, щодо оплати витрат повязаних з припиненням обтяження квартири предмету іпотеки договором не врегульовано. Тому, аналізуючи вищеперелічені правові норми та рекомендації Верховного суду України в розрізі наданих суду матеріалів, суд вказане питання трактує на користь позивача. Відповідно до п.6 договору іпотеки спори, повязані з виконанням цього договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін, в разі неможливості в судовому порядку відповідно до Чинного законодавства. Відповідно до довідки вих.№ 52-5-63-14 від 17.06.2014 року наданої АТ «УкрСиббанк» боржнику [PERSON], кредитний договір № № 11262300000 від 05.12.2007 року припинено у звязку з виконанням боржником усіх зобовязань в повному обсязі належним чином. У звязку з цим договір іпотеки № 71713 від 05.12.2007 року припинив свою дію. Кредитні зобовязання боржника виконані в повному обсязі. Крім того вказана довідка містить прохання щодо вилучення запису з реєстру заборон, реєстру іпотек тощо, відносно майна, що належить [PERSON], однак з даного прохання не вбачається кому воно адресоване та не зазначено про яке саме майно необхідно вилучити запис з реєстру заборон, реєстру іпотек, у звязку з чим не може розцінюватися судом як заява обтяжувала щодо державної реєстрації припинення іпотеки. Відповідно до заяви Вх.№ 52-5-62-121 від 03.07.2014 року позивач у звязку з повним погашенням зобовязання за кредитним договором № 11262300000 від 05.12.2007 року зверталась до банку з проханням щодо звернення банку на протязі пяти днів до відповідних органів з необхідними документами для зняття обтяжень у реєстрах з предмету іпотеки. Згідно відповіді начальника управління якості клієнтського обслуговування АТ «УкрСиббанк» [PERSON] вих.№ 14-11/22055 від 11.07.2014 року відповідачем, не заперечуючи виконання позичальником зобовязань за кредитним договором та відсутності будь-яких грошових претензій з боку банку, було відмовлено позивачу в зверненні з заявою про зняття обтяження з предмету іпотеки з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів № 868 від 17.10.2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» та п.6 [PERSON] іпотеки від 05.12.2007 року та запропоновано звернутись самостійно до нотаріусу з заявою та документом підтверджуючим сплату позивачем державного мита. Банк сприяє у підготовці пакету документів, необхідного для зняття обтяження з предмету застави. З вказаною відповіддю позивач була незгодна та повторно звернулась до відповідача з заявою Вх.№ 52-5-62-132 від 26.08.2014 року, зазначивши в ній, що відповідно до п.6 [PERSON] іпотеки вона несе витрати по реєстрації обтяження, однак ніяк не при знятті. До моменту звернення до суду з даним позовом позивачу відповіді на дану заяву надано не було. Таким чином, з огляду на вищезазначене судом дійсно вбачається порушення відповідачем прав позивача передбачених законодавством, що свідчить про незаконність дій (бездіяльності) відповідача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи пояснення, що містяться в п.9 Постанови Пленуму ВС України № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. з наступними змінами, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд має виходити з принципів розумності, зваженості та справедливості, тому суд вважає розмір моральної шкоди в 73500,00 гривень недостатньо мотивованим, так як позивачем не було надано належних доказів глибини його фізичних і душевних страждань. Тому,

Outcome: partial