Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок загальною площею 71,60 кв.м., житловою площею 42,00 кв.м. та господарські будівлі і споруди: два погріба, сарай, колодязь питний та огорожу, які розташовані по [ADDRESS], посилаючись на те, що 14 квітня 2006 року між нею та відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній усний договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами, оскільки вони були співвласниками будинку. В квітні 2006 року вона передала відповідачам грошові кошти за придбання нею житлового будинку, а вони передали їй ключі, після чого вона з сім'єю вселилася та проживає в даному будинку по даний час. Вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханнями укласти з нею основний договір купівлі-продажу будинку, але вони не виконували своїх обіцянок. Протягом всього строку користування нею даним житловим будинком з господарськими спорудами [PERSON] та [PERSON] не вимагали у неї повернення житла та про те, що вона придбала у них будинок знали сусіди, тобто вона правомірно володіла та користувалась житловим будинком та господарськими спорудами. На даний час виникла необхідність у оформленні правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок, тому вона і змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти задоволення заявленого позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки по даним суду помер [INFO] в м. Києві. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являлись співвласниками (по 1/2 частки) житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2002 року та копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 березня 1992 року. Із довідки виконавчого комітету Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області №239 від 27 травня 2016 року видно, що [PERSON] та [PERSON] з квітня 2006 року і по даний час постійно проживають без реєстрації у житловому будинку [ADDRESS], в який вселилися після його придбання у [PERSON] та [PERSON], без укладання договору купівлі-продажу. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] у господарстві є житловий будинок, два погріба, сарай, колодязь питний та огорожа загальною інвентаризаційною вартістю 23061 грн. Із висновку Богуславського районного сектору Головного управління у Київській області Державної служби надзвичайних ситуацій України за №459 від 07 жовтня 2016 року видно, що житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], 1918 року забудови відповідає вимогам протипожежної безпеки. Із технічного висновку №101 від 15 липня 2016 року ТОВ «ПРОЕКТ-МОНТАЖ-БУД» вбачається, що житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], 1918 року забудови, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного житлового будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В даному випадку, суд вважає, що позивач надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved