Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із цивільним позовом до [PERSON], ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області, у якому просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 21093, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області зняти накладений арешт з автомобіля. Свої вимоги мотивує тим, що 16.05.2014 року за 2 000,00 дол. США, еквівалент 31 900,00 грн. придбав автомобіль марки ВАЗ 21093, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], у відповідача [PERSON], а останній надав позивачу відповідну розписку про отримання зазначених коштів, оформив довіреність на розпорядження і експлуатацію транспортним засобом. Через відсутність коштів позивач не переоформив належним чином у нотаріальній конторі і в органах ДАІ спірний автомобіль на своє ім'я. Вказує, що 19.04.2015 року його було затримано під час керування транспортним засобом працівниками ДАІ та накладено на автомобіль арешт відповідно до виконавчого листа №2-1316/736/11 та постанови державного виконавця, як на власність майна відповідача - [PERSON] Однак такі дії вважає неправомірними, так як фактично набув у власність спірне авто та нічого не знав про заборгованість [PERSON] перед іншими особами. Оскільки арешт перешкоджає позивачу користуватись автомобілем, який за його словами перебуває у його власності, позов просить задовольнити. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання з'явились, пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просили задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоч і були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте з'явився представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який позовні вимоги визнав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази та оглянувши матеріали даної справи, вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з таких мотивів. Ст. 60 ЦПК України регламентує обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. До справи долучено копію розписки від 16.05.2014 року, згідно якої [PERSON] від позивача отримав грошові кошти у розмірі 2 000,00 дол. США, що станом на момент видачі розписки еквівалентно 31 900,00 грн., а [PERSON] передав [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21093, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], 2007 року випуску, також передав Свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу, та уповноважив нотаріально завіреною довіреністю на ім'я [PERSON], укладати правочини, щодо користування, розпорядження та експлуатації транспортним засобом з подальшим правом продажу автомобіля. У відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає обов'язковій державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з п. 8 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, конструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема довідка-рахунок; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Отже, визначені законом дії, щодо реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу позивачем не виконані, жодних доказів про неможливість здійснення вказаних дій починаючи з 16.05.2014 року суду не представлено. Враховуючи наведені вище обставини та встановлені судом факти, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed