Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю батька, який загинув виконуючи трудові обов`язки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є сином [PERSON] . З 01 червня 2001 р. переносить моральні страждання, а на той час і дуже сильні переживання від смерті батька, який загинув від нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків у відповідача. [PERSON] , працював у відповідача начальником дільниці №24 на ш. Артема , горизонт 865. Начальником дільниці він пропрацював 3 роки (загальний стаж роботи - 37 років). 01.06.2001 року [PERSON] отримав інформацію про відсутність води в протипожежній магістралі шахти «Сліпа - 9». Приблизно о 15.00 мій батько не дочекавшись начальника дільниці №32 [PERSON] , спустився на горизонт 865 метру для того, щоб вияснити причини відсутності води в трубопроводі. О 16.00 [PERSON] виїхав на горизонт 865 метра і отримав інформацію від сигналістки про те, що батько позивача сам пішов оглядати трубопровід. На підході до орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метра [PERSON] відчув запаморочення і повернувся назад. Він повідомив керівництво про своє запаморочення там, куди пішов батько позивача. Керівництво шахти визвало гірничорятувальників, які о 22.00 знайшли [PERSON] в районі водонатискової перемички без ознак життя. Після цього його тіло підняли на поверхню. Коли були зроблені заміри рудникової атмосфери бійцями ВГСО 01.06.2001р., то було встановлено, що зміст в орт-заїзді 255 осі горизонту 865 метру - кисень склав -11%, а СО2 -3%. Комісія, оглянувши місце нещасного випадку прийшла до висновку, що: а) \~ \~ \~ \~примусова вентиляція орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метру - відсутня; б) перемичка, яка захищає доступ людей в орт-заїзд 255 осі горизонту 865 метра - частино зруйнована, що дозволило доступ людей до виробки, котра не провітрюється; в) у виробці відсутній необхідний вміст кисню (11%), що нижче ПДК (20%). Виходячи із фактичних даних, які має позивач - в Акті форми Н-1 №1-6 від 15.06.2001р. в п.7.1 про нещасний випадок - батько загинув при виконанні трудових обов`язків у відповідача - смерть наступила в наслідок його перебування в непридатній для дихання атмосфері з низьким вмістом кисню. В п.7.2 Акту зазначена причина нещасного випадку - порушення виробничої дисципліни, виражене у відсутності контролю за якісним складом повітря в виробках дренажного комплексу горизонту 865 метру з боку посадових осіб шахти ім. Артема. В п.9 Акту визначено медичний висновок про діагноз ушкодження здоров`я батька позивача: гіпоксія в наслідок перебування в середовищі з низьким вмістом кисню. Внаслідок втрати рідного батька йому завдана моральна шкода, яка полягає в найбільших моральних страждань та переживань, які він переніс. Після смерті батька став невпевнено себе почувати, став хвилюватися за своє майбутнє. Батько морально давав позивачу впевненості у його житті, бракує його моральної підтримки та батьківських порад. Тому, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь 400000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових платежів. Ухвалою від 30.12.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», О.А. Ботвінко, подав до суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. У відзиві зазначив, що позивач, в позовній заяві, посилається нате, що його батько працював на ш. Артема ПАТ`АМКР», але дана інформацію спростовується Актом №1-6 Форми Н-1 про нещасний випадок від 15.06.2001 року, в якому зазначено, що на момент нещасного випадку батько позивача працював на ДП «Рудоуправління імені Кірова», а не на ПАТ «АМКР», тому ПАТ «АМКР» є неналежним відповідачем у справі, оскільки на баланс КДМГК «Криворіжсталь» згідно наказу Державного комітету Промислової політики України №165 від 19.04.2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ ім. Кірова» передано окремі об`єкти та виробничі потужності Державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» для збільшення статутного фонду. Відповідно до зазначеного наказу перехід прав та обов`язків від ДП «Рудоуправління імені Кірова» до КДГМК «Криворіжсталь» не відбувся. Отже, ПАТ «АМКР» не є правонаступником ДП «Рудоуправління імені Кірова». Крім того, на момент смерті [PERSON] 01.06.2001 року та на дату складання акту про нещасний випадок від 15.06.2001 року форми Н-1 був чинним Закон України «Про загалнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тому зобов`язання у встановленому порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті було покладено на Фонд соціального страхування в особі управління виконавчої дирекції ФСС України в Дніпропетровській області, а отже ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є неналежним відповідачем у справі, в зв`язку з чим, позов не підлягає задоволенню. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Акту №1-6 про нещасний випадок від 15.06.2001 року 01 червня 2001 року з [PERSON] стався нещасний випадок на Рудоуправлінні імені Кірова, шахті імені Артема, горизонт 865 м, дренажний орт-заїзд 255 осі (а.с. 7). Відповідно до вказаного Акту, 01.06.2001 року [PERSON] отримав інформацію про відсутність води в протипожежній магістралі шахти « [INFO] », опустився на горизонт 865 метру, з метою виявлення причини відсутності води в трубопроводі. Огляд трубопроводу [PERSON] повинен був проводити разом з начальником дільниці №32 [PERSON] , з яким він попередньо домовився потелефону про зустріч біля ствола шахти «Сліпа-9» на горизонті 865 метрів. Приблизно о 15.00 [PERSON] прибув на горизонт 865 метру, до ствола шахти «Сліпа-9». [PERSON] , не дочекавшись [PERSON] , сам пішов оглядати трубопровод горизонту 865 метра. В 16-00 [PERSON] виїхав на горизонт 865 метра і отримав інформацію від сигналістки про те, що [PERSON] пішов оглядати трубопровід. При обстежені трубопроводу, на підході до орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метра [PERSON] відчув запаморочення і повернувся назад. Повернувшись до стволу шахти, він повідомив керівництву про своє запаморочення там, куди пішов [PERSON] . Керівництво шахти визвало гірничорятувальникі. Прибувши о 22-00 знайшли [PERSON] в районі водонатискової перемички без ознак життя, після чого він був виданий на поверхню. Зробленими замірами рудникової атмосфери бійцями ВГСО 01.06.2001року, було встановлено, що зміст в орт-заїзді 255 осі горизонту 865 метру - кисню склало -11%, а СО2 -3%. Комісія, оглянувши місце нещасного випадку прийшла до висновку, що примусова вентиляція орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метру - відсутня; перемичка, яка захищає доступ людей в орт-заїзд 255 осі горизонту 865 метра - частично зруйнована, що дозволило доступ людей до виробки, котра не провітрюється; у виробці відсутній необхідний вміст кисню (11%), що нижче ПДК (20%). Смерть наступила від гипоксії, яка розвинулась внаслідок перебування [PERSON] у виробкі з низьким вмістом кисню (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2001 року, актовий запис № 903, [PERSON] помер у віці 55 років, причина смерті н/випадок в зв`язку з виробництвом, гіпоксична гіпоксія (а.с. 10). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №38 (а.с. 11). За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст. 450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача, що ПАТ «АМКР» не є правонаступником ДП «Рудоуправління ім. Кірова», оскільки згідно з наказом Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19.04.2001 р. «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова», на якому позивач працював, було передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» (правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»). Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі. Суд, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю батька в наслідок нещасного випадку на виробництві позивач оцінює в розмірі 400000,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відтак, суд, враховуючи конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, який втратив турботу та підтримку батька, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди має бути стягнута з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в розмірі 200000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 2000,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial