Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначив, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «Рівневтормет» з 15 січня 1992 року по 29 квітня 2013року. За час роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату у розмірі 31 946,49грн. й підтвердженням цієї заборгованості є судовий наказ Рівненського міського суду від 01 листопада 2013року у справі № 569/19278/13-ц. Вважає, що у зв'язку з порушенням його права на вчасне отримання заробітної плати він має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати належної йому заробітної плати по день фактичного розрахунку. Своїми неправомірними діями щодо не проведення з ним розрахунку відповідач заподіяв йому моральні страждання, втрату життєвих зв'язків, пов'язаних з необхідністю протягом довгого часу витрачати сили на захист порушеного права. Моральну шкоду визначив у розмірі 1000гривень. За викладених обставин, просить суд стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні з роботи у розмірі 19 757,79грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. У судовому засіданні 25.03.2014 та 02.04.2014 представник позивача подала суду зміни до позовної заяви, у яких навела розрахунок та зазначила розмір середньомісячного заробітку, який необхідно виплатити за час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день винесення рішення, зокрема 27 123,12грн. Представники відповідача частково не визнали позовні вимоги [PERSON] й повідомили суду, що позивачем невірно визначено одноденний заробіток, оскільки в підрахунок середньої заробітної плати включено виплати, як потерпілому від Чорнобильської катастрофи. Разом з тим, відповідно до пункту 4 (підпункт е) Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995року №100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадах її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються соціальні та компенсаційні виплати, а Чорнобильські виплати відносяться до соціальних. За викладених обставин просили суд зменшити розмір компенсації за час затримки виплати розрахункових коштів до 20 509,10грн., а у стягненні моральної шкоди відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Суд заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у відповідача - Публічному акціонерному товаристві «Рівневтормет», а відповідно до судового наказу Рівненського міського суду від 01 листопада 2013року у справі № 569/19278/13-ц відповідач заборгував йому заробітну плату у розмірі 31 946,49грн. Згідно з ч.7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору. За вимогами ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, тобто в день звільнення працівника провести виплату всіх сум, які належать йому від установи. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника з роботи виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відтак, відповідач - ПАТ «Рівнетормет» зобов'язаний був провести виплату всіх сум, що належали позивачу від даного товариства в день звільнення, тобто 29 квітня 2013 року. За вимогами ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинне виплатити працівникові його середній заробіток по день фактичного розрахунку. При визначенні розміру заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час затримки виплати розрахункових коштів, суд керується пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995року №100, згідно якого середньомісячна заробітна плата за час затримки виплати розрахункових коштів працівнику обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передували звільненню з роботи. Відповідно до пункту 8 вищезазначеного Порядку нарахування виплат за час затримки виплати розрахункових коштів провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Заробітна плата у березні 2013 року становила 2 534,59грн. (відпрацьовано 20 роб. дні), а у квітні 2013 року - 1069,71грн. (відпрацьовано 13 робочих дні). Одноденний заробіток становить: 109,22грн. (3604,30грн. : 33 роб. дні), а за період з 30 квітня 2013року по 02 квітня 2014року включно визначено 232 робочих дні, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Із даної зарплати необхідно провести обов'язкові утримання ЄСВ та ПДФО, що становлять 4 829,94грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки виплати розрахункових коштів [PERSON] за період з 30 квітня 2013року по 02 квітня 2014року включно становить: 20 509,10грн. Суд прийшов до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач та його представник не надали суду належних доказів того, що відповідач заподіяв моральну шкоду та не змогли обґрунтувати в чому вона полягає.

Outcome: partial