Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на колісний трактор до відповідача Головного Управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, посилаючись на те, що він у жовтні 2008 року купив у [PERSON] з смт.Брацлав, Вінницької області, об`яву якого побачив в Інтернеті, міні трактор китайського виробництва DONGFENG DF-250, двигун № [NUMBER] шасі № [NUMBER] . Продавець запевняв його, що міні трактори не підлягають реєстрації і передав йому документи про розмитнення трактора. По цих документах [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 31 травня 2008 року купив плуг і міні трактор китайського виробництва DONGFENG DF-250 (вартістю 30600,00 грн.) через фізичну особу - підприємця [PERSON] , який був офіційним дилером ТОВ НВП «Спецавтоматика». Трактор був переданий по накладній від 31.05.2008 та акту прийому-передачі від 31.05.2008 року. ТОВ НВП «Спецавтоматика» виписало довідку-рахунок від 09 червня 2008 року серії ТН №140650 на ім`я [PERSON] на трактор DONGFENG DF-250 двигун № [NUMBER] шасі № [NUMBER] . Цей трактор був ввезений в Україну та розмитнений приватним підприємством «ПСГ «Аютана» згідно вантажній митній декларації від 13 травня 2008 року №501761 та переданий ТОВ НВП «Спецавтоматика» по Акту прийомки-передачі товару від 15 травня 2008 року. Письмовий договір купівлі - продажу міні трактора вони не укладали, а склали акт передачі трактора, який у нього не зберігся. Даним трактором з жовтня 2008 року він відкрито і безперервно використовував і використовує для обробітку належної йому присадибної ділянки і земельного паю, на яких вирощує сільськогосподарську продукцію для власних потреб і для потреб підсобного господарства. Зазначає, що його нещодавно зупинили працівники патрульної поліції і офіційно попередили, що використовувати транспортні засоби, в тому числі міні трактори, які не зареєстровані на вулично-дорожній мережі, заборонено. Тому він звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, з проханням зареєструвати належний йому на праві власності трактор на його ім`я. Листом від 27.04.2021 року №24/10-01.69 відповідач відмовив йому у перереєстрації трактора на його ім`я, зазначивши підставою відмови в реєстрації трактора є відсутність документів, що підтверджують його право власності на трактор. Тобто, фактично за змістом даного листа відповідач не визнає за ним права власності на трактор. А в довідці від 27.04.2021 року №24/10-01.68 відповідач зазначив, що його трактор не значиться в Єдиному реєстрі для ведення автоматичного обліку тракторів, самохідних шасі, машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів. Коли він спробував зв`язатися з продавцем [PERSON] йому повідомили, що він давно помер. У зв`язку з тим, що відповідач фактично відмовив йому у перереєстрації колісного трактора «DONGFENG DF-250» на його ім`я, не видав номерних знаків, що унеможливлює подальшу експлуатацію трактора на вулично- дорожній мережі, він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду про визнання права власності на трактор, щоб в подальшому провести реєстрацію трактора на його ім`я та отримати номерний знак. На основі викладеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на колісний трактор марки «DONGFENG DF-250», двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Представник відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, однак від них до суду надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого просять справу розглянути у їх відсутність, вимоги позову не визнають. Також, посилаються на те, що Головне управління Держпродспоживслужби не здійснює господарської діяльності пов`язаної з реалізацією, продажем будь-якої техніки та вважають, що між позивачем та відповідачем відсутній будь-який предмет спору, а відтак Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області не має жодних правових підстав визнавати будь-яке право на майно позивача. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 31 травня 2008 року купив плуг і міні трактор китайського виробництва DONGFENG DF-250 (вартістю 30600,00 грн.) через фізичну особу - підприємця [PERSON] , який був офіційним дилером ТОВ НВП «Спецавтоматика». (а.с.11). Трактор був переданий по накладній від 31.05.2008 та акту прийому-передачі від 31.05.2008 року. ТОВ НВП «Спецавтоматика» виписало довідку-рахунок від 09 червня 2008 року серії ТН №140650 на ім`я [PERSON] на трактор DONGFENG DF-250 двигун № [NUMBER] шасі № [NUMBER] .(12-14). Трактор був ввезений в Україну та розмитнений приватним підприємством «ПСГ «Аютана» згідно вантажній митній декларації від 13 травня 2008 року №501761 (а.с.15-16). та переданий ТОВ НВП «Спецавтоматика» по Акту прийомки-передачі товару від 15 травня 2008 року.(а.с.15-17). Як вбачається з позову, позивач [PERSON] , у жовтні 2008 року купив у [PERSON] з смт.Брацлав, Вінницької області, міні трактор китайського виробництва DONGFENG DF-250, двигун № [NUMBER] шасі № [NUMBER] . Згідно інформаційного документу з Державного підприємства «Український державний центр по випробуванню та прогнозуванню техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва» трактор DONGFENG DF-250, № [NUMBER] , технічний опис трактора у доданому документі є достовірним. Тип транспортного засобу відповідає вимогам усіх відповідних окремих технічних регламентів і інформативних документів (а.с.26-29). 14.04.2021 року [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області з проханням зареєструвати належний йому на праві власності трактор DONGFENG DF-250, двигун № [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] на його ім`я (а.с.9-10). Листом від 27.04.2021 року №24/10-01.69 Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області відмовило [PERSON] у перереєстрації трактора DONGFENG DF-250, двигун № [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] . на його ім`я, зазначивши підставою відмови в реєстрації трактора відсутність документів, що підтверджують його право власності на трактор. (а.с.6-7). Таким чином, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що між сторонами взагалі відсутній предмет спору, оскільки вказаним листом відповідача було відмовлено позивачу в реєстрації трактора саме через відсутність документів, що підтверджують його право власності на трактор. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, у зв`язку з чим, на думку суду, будь-які дії третіх осіб, що обмежують повноту використання власником наданих йому законом повноважень володіння, користування і розпорядження приналежним йому майном, є неправомірними. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Як встановлено судом, позивач придбав міні трактор китайського виробництва DONGFENG DF-250, двигун № [NUMBER] шасі № [NUMBER] та з 2008 року позивач відкрито і безперервно використовував і використовує трактор для обробітку присадибної ділянки. Суд вважає, що оскільки трактор перебуває у фактичному володінні та користуванні позивача, останнім підтверджені правові підстави набуття цього трактору, а також інший спосіб захисту права позивача відсутній, тому необхідно визнати за позивачем право власності на колісний трактор китайського виробництва DONGFENG DF-250, двигун № [NUMBER] шасі № [NUMBER] , задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалися заявлені заперечення. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved