Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини посилаючись на те, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з позивачем. Рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання сина стягнуто аліменти. У 2016 році у сина виявлено захворювання гострий лімфобластний лейкоз ( рак крові), вторинна імунна недостатність, у послідуючому виявлено хворобу тромбоцитопетія. У 2019 році дитина мала захворювання на двобічну пневмонію, що зумовлене низьким імунітетом та рядом супутніх захворювань, зокрема захворювання щитовидної залози. Син потребує постійного лікування та реабілітації, знаходиться на гормональній терапії, має інвалідність. 23.07.2020 року призначено для постійного лікування препарат «Револд», вартість якого складає більше 5\~000грн., що підтверджується наданими суду доказами. Крім того, дитина потребує особливої дієти, що зумовлює додаткові витрати на харчування. Заявлені додаткові витрати за період з 01 листопада 2020 року по 01 вересня 2021 року в сумі 46\~798 грн. 34 коп. та полягають у витратах на придбання медпрепаратів. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача щодо витребування з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради інформацію щодо отримання [PERSON] державної соціальної допомоги. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідачем за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року не надавалась допомога на придбання ліків дитині. [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного прийняття лікарських препаратів. Представник позивача не заперечує, що у 2020 році позивач отримала матеріальну допомогу в розмірі 40\~000 грн., а у 2021 році 50\~000 грн. Проте позивачем не заявлені до стягнення придбання всіх інших медичних препаратів, які за призначенням лікарів купує позивач, витрат на оплату послуг таксі до медичних закладів, оскільки дитина має слабкий імунітет, що виключає пересування громадським транспортом Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що два останні роки не надавав допомоги на придбання ліків. Позивач отримала матеріальну допомогу, а тому дані кошти нею використанні на лікування сина. Ним сплачуються аліменти в розмірі 3\~500 грн. щомісячно на утримання дитини. Розмір його заробітної плати складає 9\~240 грн. Має багато боргів. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві, а саме позивачем прихована інформація щодо отримання матеріальної допомоги за період 2020-2021 р. на суму 90\~000 грн. Також позивач отримує державну соціальну допомогу. Згідно довідки з медичного закладу за рахунок держави дитина була забезпечена лікування на суму 158 690 грн.73 коп. Інші лікарські препарати придбавались батьками, проте не зазначено що позивачем. Таким чином лікування дитини здійснюється за рахунок державних коштів, соціальних виплат, а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з\~статтею 15\~ЦК України\~ кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав\~це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України\~передбачає, що особа вільно, на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Судом установлено,\~що сторони\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Відповідно до медичного висновку № 3 про дитину інваліда віком до 18 років від 11 лютого 2021 року у [PERSON] , [INFO] , наявне захворювання : гострий лімфобластний лейкоз, комплексна ремісія. Вторинна імунна дисфункція. Вторинна тромбоцитопенія. Д. 69.3. Висновок дійсний до 18 січня 2023 року. Згідно довідки КП « Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської обласної ради» № 1636 від 09.08.2021 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в онко-гематологічному відділенні ДМКЛ м. Полтави з 22.07.2021 року по 09.08.2021 року. Діагноз гострий лімфобластний лейкоз, common Л2 варіант, 1 комплексна ремісія після І гострого періоду (С91.0). Вторинна тромбоцитопенія, хронічно-рецидивуючий перебіг. Вторинна імунна дисфункція. Негоспітальна правобічна вогнищева пневмонія, гостра, середньо тяжкий перебіг, неускладнена , ДН 0 ст (21/07/2021р) Метаболічна кардіоміопатія. Постановою Полтавського апеляційного суду м. Полтави від 21 квітня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі, щомісячно в розмірі \~3500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 8296 від 05 жовтня 2021 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради [PERSON] перебуває на обліку та одержує державну соціальну допомогу з надбавкою на догляд на дитину з інвалідністю [PERSON] , [INFO] з 11.05.2016 року . Розмір допомоги станом на 01 вересня 2021 року складає 2\~552 грн. 80 коп. Інших допомог чи компенсацій [PERSON] не отримує. За повідомленням Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 15 вересня 2021 року № 06-02/9564, згідно рішень Комісії обласної державної адміністрації з питань надання матеріальної допомоги населенню з обласного бюджету від 02.03.2020 року та від 09.02.2021 року, [PERSON] надавалась матеріальна допомога у 2020 році у розмірі 40\~000 грн., у 2021 році 50\~000 грн. Приймаючи до уваги наявне у дитини захворювання, потребу сина [PERSON] коштів на постійне лікування, що зумовлює придбання лікарських препаратів, позивач звернулась з позовними вимогами про стягнення з відповідача на її користь половину вартості її додаткових витрат на дитину, які були викликані його хворобою. Згідно з\~статтею 141 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаною нормою не передбачено звільнення від обов`язку в разі не можливості виконання такого обов`язку. Положеннями статей\~180,\~183,\~185,\~193,\~198,\~199 СК України\~визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дітей, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд\~довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування\~виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених додаткових витрат на дитину [PERSON] , позивач надала до суду: довідку щодо перебування дитини на лікуванні ( а.с.10), медичний висновок про дитину інваліда ( а.с.11), рецепт придбання лікарського препарату Револад (з відміткою придбання за повну вартість) ( а.с.15), чеки на придбання лікарських препаратів та проходження обстеження за період листопад 2020 року по серпень 2021 року включно ( а.с.16-21). При розгляді справи, судом установлено, що необхідність додаткових витрат [PERSON] у зв`язку з лікуванням сина сторін, пов`язана з інвалідністю дитини та його складним діагнозом, що потребує систематичного лікування, обстежень. Необхідність додаткових витрат, факт їх понесення та розмір позивачка довела належними, допустимими та достовірними доказами, в свою чергу відповідач є працездатним, фізично здоровим чоловіком, працює і отримує дохід та несення частини додаткових витрат на дитину на рівні з позивачкою є його обов`язком. Таким чином, позивачем доведено необхідність понесених додаткових витрат на придбання лікарських препаратів [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується заперечень відповідача та його представника щодо відмови в задоволенні позову у зв`язку з отриманням позивачем матеріальної допомоги, то дані посилання є неприйнятними, оскільки отриманні такої допомоги не може слугувати підставою для звільнення відповідача від додаткових витрат на дитину пов`язаних з придбанням лікарських препаратів. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що у довідці, яка видана КП «Дитяча міська клінічна лікарня» зазначено, що список ряду лікарських засобів, виробів мед призначення придбані за рахунок батьків, проте не вказано, що лише позивачем. Дані посилання є неприйнятними, оскільки відповідач у судовому засіданні підтвердив, що ним протягом останніх двох років не здійснювалось самостійно придбання будь-яких медичних препаратів пов`язаних з лікуванням сина [PERSON] . Інші обставини на які посилався відповідач та представник відповідача не можуть слугувати підставами для відмови в задоволенні позовних вимог чи зменшення їх роміру. Судом враховані положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Згідно норм ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved