Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Криворізький суріковий завод» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, вказавши, що 24 липня 2014 року приблизно о 13-30 годині [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], що належить відповідачу, в м. Кривому Розі по вул. Бородича,17, рухаючись заднім ходом не переконався в тому, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою сторонніх осіб,внаслідок чого скоїв наїзд на ролетні ворота складу. Внаслідок ДТП автомобіль та ролетні ворота отримали механічні ушкодження, чим спричинено матеріальні збитки його майну. Постановою суду встановлено порушення [PERSON] ПДР України та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП одні ролетні ворота, що належать йому на праві приватної власності, були пошкоджені до стану, не придатного для використання за призначенням, їх вартість він оцінює в 42\~100,00 грн. згідно видаткової накладної на отримання та придбання трьох воріт гаражних № 48 від 04.08.2008 р. на суму 126300,00 грн., пошкоджені одні ворота. Крім того, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час адміністративного правопорушення, так і після нього: нервовий стрес, який він пережив під час пошкодження майна та тривалий час очікування ремонту пошкоджених воріт. Наразі ворота не відремонтовані і не працюють, тому оцінює нанесену йому моральну шкоду в розмірі трьох мінімальних зарплат. Враховуючи, що [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем і був його працівником, просить стягнути з ПрАТ «Криворізький суріковий завод» в рахунок відшкодування моральної шкоди 9600,00 грн., та 42100,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих протиправними діями працівника, стягнути понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених в запереченнях. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 211/4986/14-ц, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року приблизно о 13-30 годині [PERSON], керуючи автомобілем марки ГАЗ 33021, номерний знак [NUMBER], в м. Кривому Розі по вул. Бородича,17, рухаючись заднім ходом не переконався в тому, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на ролетні ворота складу. Внаслідок ДТП автомобіль та ролетні ворота отримали механічні ушкодження, чим спричинено матеріальні збитки, постраждалі відсутні. Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 27 серпня 2014 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.7 копія постанови) та відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи до: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. ст. 57 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що позивачем не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним вимоги. Так,в матеріалах справи міститься видаткова накладна № 48 від 04.08.2008 р. про купівлю воріт гаражних в кількості 3 штук на загальну суму 126300,00 грн., однак це не дає підстави суду вважати, що саме одні з цих воріт були пошкоджені. Крім того, згідно тексту позову та пояснень представника позивача, ворота були саме пошкоджені, а не знищені, вартість відновлювального ремонту позивачем не вказана та не доведена, суд не володіє спеціальними знаннями в частині визначення вартості пошкоджень воріт, належних доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту (висновок експерта, тощо) позивачем не надано, а отже вимоги в цій частині задоволенню не підлягають за недоведеністю. Більш того, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2009 р., копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.10), власниками торгівельно-адміністративного екоплексу з топковою по вул. Леоніда Бородича, 17 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, є [PERSON], та [PERSON] і [PERSON] Належність воріт саме [PERSON] та відповідно його право вимагати відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, суду не доведено. Досліджені в судовому засіданні за клопотанням представника позивача матеріали справи № 211/4986/14-ц (протокол про адміністративне правопорушення, протокол огляду місця ДТП із схемою місця ДТП, пояснення [PERSON], медичний висновок, постанова суду), доказів на спростування вищезазначеного, не містять. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~ у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивачем не доведено факт спричинення йому внаслідок ДТП моральної шкоди, тому враховуючи вищезазначене вимоги в цій частині теж не підлягають задоволенню за недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed