Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на наступні обставини. З березня 2004 року він працював в ДП «Донецька залізниця» на різних посадах. 30.03.2016 року його було звільнено з посади начальника відділу судових спорів та виконання судових рішень юридичної служби, за згодою сторін. При цьому остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. Згідно з наданою ДП «Донецька залізниця», довідкою, заробітна плата за два останні місяці роботи (лютий березень 2016 року) нарахована в сумі 16\~064,73 грн. Залишок невиплаченої заборгованості складає 12\~098,10 грн. Вважає що на його користь підлягає стягненню середній заробіток за період з 31.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 201\~211,62 грн. Також підлягають стягненню інфляційні збитки в сумі 3\~266,49 грн. за період з квітня 2016 року по лютий 2018 року. Просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з ДП «Донецька залізниця» на його користь 216\~576,21 грн., в тому числі 12\~098,10 грн. заборгованість з заробітної плати, 201\~211,62 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.03.2016 року по 31.03.2018 року, 3\~266,46 грн. інфляційні збитки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача ДП «Донецька залізниця» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 30.03.2016 року [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу судових спорів та виконання судових рішень юридичної служби, за угодою сторін, відповідно до наказу №39/Н-ос. Згідно з довідкою №306 від 12.07.2016 року, заробітна плата за два останні місяці до дня звільнення (з лютого 2016 року по березень 2016 року), нарахована в сумі 16\~064,73 грн. Згідно вимог статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Але відповідач при звільненні [PERSON] у день звільнення, 30.03.2016 року, не провів виплату всіх сум, що належали йому від підприємства. Згідно статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідок ДП «Донецька», загальна заробітна плата позивача за лютий та березень 2016 року складає 16\~064,73 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата при 8 годинному графіку роботи складає 401,62 грн. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 501 робочий день (з 31.03.2016 року по 31.03.2018 рік) х 401,62 грн. (середньоденна заробітна плата) = 201 211 грн. 62 коп. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню, та на користь [PERSON] з Державного підприємства «Донецька залізниця» підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 12\~098,10 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.03.2016 року по 31.03.2018 року в сумі 201\~211,62 грн., інфляційні збитки в сумі 3\~266,49 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, також необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704,80грн. На підставі статтей 47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved