Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про виділ майна в натурі В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що [PERSON], на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується договором міни від 20.09.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. 1/8 частин вищезазначеного будинку на підставі вказаного договору міни належить [PERSON] 3/8 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2009 р. належить [PERSON] Після оформлення права власності у них з співвласниками виникло питання щодо володіння, розпорядження, користування будинком, господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою і ми не можемо дійти повної згоди з цього питання, а тому вимушені звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, прохала суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з*явилася, надала позивачу доручення на представництво її інтересів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та проаналізувавши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON], на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується договором міни від 20.09.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. 1/8 частин вищезазначеного будинку на підставі вказаного договору міни належить [PERSON] 3/8 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2009 р. належить [PERSON] Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У силу положень ст. ст. 21, 24 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. У відповідності до вимог ст.317, 319, 391 ЦК України власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Стаття 364 Цивільного кодексу України визначає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частина 3 вказаної статті передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, позивач [PERSON] як співвласник має право на виділ в натурі належній їй частини будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно п.6,7 Постанови Пленуму Верхового суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При прийнятті рішення суд повинен перевірити висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №6/2-17, проведеного експертом [PERSON] можливо провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з виділенням в окремий об'єкт самостійного користування (окремий об'єкт нерухомості) належної [PERSON] 1/2 частини домоволодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою. Суд вважає, що запропонований експертом варіант в повній мірі відповідає інтересам всіх співвласників, враховуючи фактичний розподіл будинку на дві окремі квартири з окремими комунікаціями та встановлений фактичний порядок користування. На підставі заяві позивач [PERSON]видано свідоцтв [NUMBER] про присвоєння окремої адреси на 1/2 частину будинку, а саме, присвоєно номер будинку [ADDRESS]. Таким чином, позов є законним , обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved