Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову [PERSON] посилаються на те, що 24 липня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П., зареєстрований в реєстрі за №1065. Згідно договору [PERSON] зобов`язується утримувати [PERSON] , а [PERSON] передає їй у власність двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.01.2015 серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] набула права власності на зазначену квартиру, про свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Під час укладання договору довічного утримання вони не мали можливості оформити договір на все майно, яке належало [PERSON] , оскільки останній не оформив належним чином документи на спадщину, яку повинен був отримати від своєї матері, а також інша земельна ділянка не була виділена в натурі. Крім того, землі сільськогосподарського призначення можуть тільки успадковуватися. Відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № [NUMBER] від 15.03.2000 року, [PERSON] на підставі рішення Дергачівської районної державної адміністрації від 26 грудня 1996 року №755, належить право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Токарівське» розміром 6,10 в умовних кадастрових гектарах без виділення частки в натурі, запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 212937, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 4,2146 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради, КСП «Токарівське», акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010669300128 [PERSON] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , виданого Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Спадщину фактично прийняв [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою Токарівської сільської ради №581 від 18.16.2018. Згідно довідки Токарівської сільської ради № 580 від 18.16.2018, на час смерті [PERSON] проживали та були зареєстровані позивач [PERSON] та її донька [PERSON] , жодних інших спадкоємців не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Представник відповідача Токарівська сільська рада Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Розгляд справи проводити без участі представника ради, що суд вважає за можливе. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Судом встановлено, що 24 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П., зареєстрований в реєстрі за №1065. Згідно договору [PERSON] зобов`язується утримувати [PERSON] , а [PERSON] передає їй у власність двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.01.2015 серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] позивач набула права власності на зазначену квартиру, про свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Під час укладання договору довічного утримання вони не мали можливості оформити договір на все майно, яке належало [PERSON] , оскільки останній не оформив належним чином документи на спадщину, яку повинен був отримати від своєї матері, а також інша земельна ділянка не була виділена в натурі. Крім того, землі сільськогосподарського призначення можуть тільки успадковуватися. Відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , [PERSON] на підставі рішення Дергачівської районної державної адміністрації від 26 грудня 1996 року №755, належить право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Токарівське» розміром 6,10 в умовних кадастрових гектарах без виділення частки в натурі, запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 212937, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 4,2146 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради, КСП «Токарівське», акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010669300128 [PERSON] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , виданого Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Спадщину фактично прийняв [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою Токарівської сільської ради №581 від 18.16.2018. Згідно довідки Токарівської сільської ради № 580 від 18.16.2018, на час смерті [PERSON] проживали та були зареєстровані позивач [PERSON] та її донька [PERSON] , жодних інших спадкоємців не має. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи надані суду докази, відповідно до вищевказаних документів, суд дійшов висновку, що після укладання договору на довічне утримання з 24.07.2009 року до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] вони разом з [PERSON] проживали однією сім`єю. Інших спадкодавців не має. Відповідно до п. 6 ст. 1266 ЦК України при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. За положеннями ст. 55 Конституції України кожана особа має право на судовий захист. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, врахувавши, що задоволення позовних вимог не порушає нічиїх прав та інтересів, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 16, 328, 1216, 1218, 1220, 1258, 1264, 1266, 1268 ЦК України, ст.ст. 41, 55 Конституції України,

Outcome: approved