Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовом, який вподальшому уточнювала, в якому просить усунути відповідачів від права на спадкування майна після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частина будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. ? частина вказаного будинку належить їй та її покійному чоловікові на праві спільної сумісної власності відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 13.03.1986 року та зареєстрованого за № 1497, реєстраційне посвідчення № 2964 від 21.03.1986 р. У належній їй та її чоловікові ? частині будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] частки співвласників не є визначені. Дана обставина є перепоною для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не існує документу який б визначав розмір належної покійному частки в ? частині будинку. Смерть [PERSON] виключає можливість в договірному порядку визначити розмір частки у спільному майні. За життя [PERSON] між ними не було укладено жодного договору щодо визначення розміру часток у спільній ? частині будинку, а тому позивачка вважає, що їхні частки є рівними. Заповіту [PERSON] не складав. На момент смерті її чоловіка, вона проживала та була зареєстрована за тією ж адресою, що і покійний [PERSON] Після смерті чоловіка протягом півроку заяв до нотаріуса про відмову від спадщини позивачка не подавала. Відтак, спадщину по смерті [PERSON] прийняла, як спадкоємець першої черги по закону. Разом з тим, з огляду на реєстрацію місця проживання їхніх спільних із покійним синів - [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS], які фактично не проживали з ними, спадщину прийняли і вони, як спадкоємці першої черги по закону. Враховуючи вище наведене вона та відповідачі мають право на спадкування належного покійному майна в рівних частинах, а саме: по 1/3 частці. Однак за час життя [PERSON], останній мав тяжку хворобу серця - ішемічну хворобу серця (стенокардія), з огляду на це потребував підтримки своїх синів, однак ними не було надано, оскільки за покійним доглядала та матеріально допомагала лише позивачка. З урахуванням наведено, просить позов задовольнити та усунути відповідачів від права на спадкування по смерті [PERSON]. У судове засідання позивачка не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, проте подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без відповідачів, які без поважних причин у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, однак подали до суду заяву, про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні спору між сторонами повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO]. /а.с. 5/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.02.1980 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON], у якому мають сина [PERSON] та [PERSON] /а.с.6, 17-18/. Відповідно до договору купівлі - продажу від 13.03.1986 року, [PERSON], є власником ? частини будинку [ADDRESS]./а.с.7-16/. Відповідно до довідки ЛКП «Сріблястий», [PERSON] був прописаний та проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про визнання позову, у якій зазначили, що їхній покійний батько [PERSON] за життя мав тяжку хворобу серця - ішемічну хворобу серця (стенокардія), у зв'язку із чим потребував постійної допомоги, в тому числі і матеріальної, у зв'язку із чим неодноразово звертався до них, однак останні жодним чином не допомагали та не реагували на прохання батька. Також зазначили, що за покійним [PERSON] весь час доглядала та матеріально допомагала їхня мати, позивач у справі [PERSON]/а.с. 33,44,57/. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, доведеним факт того, що відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, а тому позивачка вправі вимагати усунення відповідачів від права на спадкування майна після смерті [PERSON], який помер [INFO], а

Outcome: approved