Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20.12.2017 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.12.2016 року стягнено з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2013 року і до повноліття дітей. Рішенням цього суду від 18.12.2018 року змінено спосіб та розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , та визначено аліменти на кожну дитину у розмірі - 1150,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішення суду. На теперішній час їх син [PERSON] досяг повноліття та є студентом Національного технічного університета України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» на денній формі навчання. Його навчання вимагає додаткових витрат на проїзд до місця навчання, проживання, придбання одягу, харчування, підручників. Разом з тим, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, у вищевказаному розмірі. 30.10.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу [PERSON] була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Відповідно до заяви, позивач просила про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить наступного висновку. Як встановлюють ч.1 та ч.3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у цього Кодексу. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду починаючи від дня пред`явлення позову. В той же час ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Таким чином, враховуючи, що відповідач має працездатний вік, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку синові, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем не надано, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved