Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 1515267,27 грн., а також витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 3654 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та відповідачем 4 липня 2012 року укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач отримала у строкове користування 1 850 гр золота 999,9 проби у злитках, які остання зобовязалася повернути до 31 грудня 2014 року. Зазначив, що перебував з відповідачем у дружніх відносинах. Вказане золото остання позичала для здійснення комерційної діяльності, однак, забезпечити таку діяльність відповідачу не вдалось. Розуміючи факт банкрутства, звертався до [PERSON] з пропозицією продовжити строк дії договору, однак, остання не погодилася. Вказав, що незважаючи на те, що строк повернення позики закінчився, відповідачем не виконано взятих на себе зобовязань, позику не повернуто. Таким чином, розмір збитків, завданих відповідачем, станом на 13 липня 2015 року становить 1\~515\~267 грн. 27 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та письмових пояснень. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях. Відповідач зазначила, що написала вказану розписку, оскільки довіряла [PERSON], писала таку під диктовку останнього. [PERSON] їй повідомив, що така розписка необхідна з метою врегулювання заборгованості її чоловіка, який помер 24 травня 2012 року, перед позивачем. Крім цього, вказала, що позивач був знайомим її покійного чоловіка. Просили відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки стороною позивача жодним чином не доведено передання будь-яких товарно-матеріальних цінностей та джерела їх походження. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до статей 526,\~530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. З представленої письмової розписки від 4 липня 2012 року, що відповідає ч. 2 ст. 1047 ЦК України, вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу у строкове користування 1 850 гр золота 999,9 проби у злитках, які остання зобовязалася повернути до 31 грудня 2014 року (а.с. 4). У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором позики станом на 13 липня 2015 року розмір заборгованості, згідно з розрахунком, становить 1\~515\~267 грн. 27 коп. Станом на 17 липня 2015 року курс золота за 10 тройських унцій становив 25 4757,20. Правильність такого розрахунку стороною відповідача не спростовано. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови договору позики, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти у розмірі 1\~515\~267 грн. 27 коп. Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на безпідставність позовних вимог у звязку з недоведенням стороною позивача передачі відповідачу будь-яких товарно-матеріальних цінностей, оскільки за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів чи інших речей є письмовим документом, який видається позичальником позикодавцю за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання позичальником певної грошової суми або інших речей. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Крім цього, згідно з ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3654 грн. На підставі статей 526, 527, 530, 551, 599, 625, 629, 640, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved