Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його розподіл, посилаючись на те, що 06 серпня 2005 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі ними набуто однокімнатну квартиру [ADDRESS] . На даний час стосунки між подружжям ускладнено, тому сторони проживають окремо. Згоди стосовно поділу спільно набутого майна сторони дійти не можуть, тому змушений звернутися з даним позовом до суду. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя однокімнатну квартиру [ADDRESS] . У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири. Ухвалою від 12 квітня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17 травня 2019 року, відповідач [PERSON] не погоджуючись з позовом, звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його розподіл, посилаючись на те, що з 06 серпня 2005 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу подружжям було придбано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . З метою придбання квартири нею 19.12.2006 року було укладено договір на дольову участь в будівництві квартири в житловому будинку по [ADDRESS] . Для сплати першого внеску нею, 17.12.2006 року було взято в борг у матері кошти в сумі 14\~000 грн. Надалі [PERSON] самостійно сплатила вартість квартири за договором та 12.01.2011 року отримала свідоцтво про право власності на квартиру. Оскільки вона самостійно сплачувала кошти згідно укладеного договору, між подружжям було домовлено, що дана квартира буде належати саме їй. Але враховуючи те, що у неї відсутні докази, які підтверджують факт придбання квартири за її особисті кошти, вона погоджується на визнання даної квартири спільним майном подружжя. На даний час в квартирі проживає вона разом з неповнолітньою донькою. [PERSON] проживає окремо. З урахуванням того, що квартира є однокімнатною, а тому є неподільною річчю, а також виходячи з інтересів подружжя та дитини, у порядку поділу спільного майна подружжя просить спірну квартиру виділити їй у власність зі сплатою [PERSON] 50 % вартості його частки на квартиру. Окрім квартири за спільні кошти 05 червня 2015 року подружжям також було придбано автомобіль марки ВАЗ 211540, номерний знак [NUMBER] , 2010 року випуску, який був зареєстрований на ім`я відповідача, та перебуває у його постійному користуванні, що позбавляє її можливості здійснити оцінку майна для визначення його вартості. Тому в основу визначення орієнтовної вартості автомобіля взято інформацію, розміщену на офіційних сайтах з продажу автомобілів, за даними яких середня вартість аналогічної моделі складає 114\~000 грн. Враховуючи те, що [PERSON] одноособово користується вказаним автомобілем, просить залишити автомобіль у його власності без сплати їй 50 % вартості її частки у спільному майні, зменшивши при цьому на відповідну суму розмір грошової компенсації [PERSON] за його частку у праві спільної сумісної власності на квартиру. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року зустрічний позов прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу для визначення вартості квартири, яка є предметом спору. В судовому засіданні [PERSON] та його адвокат Юдін В.С. первісні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували. [PERSON] та її адвокат Скіць С.М. проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факт та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 06 серпня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу подружжям було придбано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . З метою придбання квартири 19.12.2006 року між [PERSON] та Корпорацією «Житлобуд» було укладено договір № 9/6 на дольову участь в будівництві квартири в житловому будинку по [ADDRESS] . Згідно наданих копій квитанцій вартість квартири за договором сплачена повністю та 12.01.2011 року видано Свідоцтво про право власності на квартиру на ім`я [PERSON] . Крім того, під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки ВАЗ 211540, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] посилався на те, що вказаний автомобіль не може бути предметом поділу майна подружжя, оскільки на даний час відчужений третій особі, а саме відчуження відбувалося зі згоди його дружини [PERSON] . При цьому, [PERSON] в судовому засіданні заперечила дану обставину. Вказала, що спірний автомобіль є в силу вимог сімейного законодавства спільною власністю, який набутий у шлюбі, а договір купівлі-продажу автомобіля, укладений без її згоди та відому. Ухвалою від 26 листопада 2019 року витребувано докази з Територіального сервісного центру № 7141 щодо власника зазначеного автомобіля, а також відомості про реєстрацію та перереєстрацію. На виконання ухвали суду 05 грудня 2019 року Територіальним сервісним центром № 7141 надано лист, з якого вбачається, що 15 січня 2019 року вищевказаний транспортний засіб було перереєстровано на іншу особу [PERSON] . Підставою для перереєстрації стало: заява власника, договір купівлі-продажу, укладений в СГ № 6409 від 15 січня 2019 року, виданий ТОВ «Логістик-Транс Сервіс», акт огляду реалізованого транспортного засобу від 15 січня 2019 року, договір комісії від 15 січня 2019 року, виданих ТОВ «Логістик-Транс Сервіс», та свідоцтва про реєстрацію. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що, дійсно придбав машину у знайомого своїх родичів [PERSON] автомобіль ВАЗ 211540, 2010 року випуску. Спочатку передав за автомобіль 2000 доларів США, а потім через 2 тижні ще 500 доларів США. Письмових розписок про передачу коштів не писали. При передачі коштів за автомобіль дружина [PERSON] [PERSON] не була присутня. \~ \~ \~ \~Суд, оцінивши надані сторонами доказами, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до\~ст. 69 Сімейного кодексу України\~дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1\~ст. 70 Сімейного кодексу України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно зі\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. п. 23, 24\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4\~ст. 65 СК України). Положеннями п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~передбачено,що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69 - 72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Встановлено, що позивач та відповідач визнають, що квартира [ADDRESS] є їх спільною сумісною власністю подружжя. На даний час у сторін виникло питання щодо поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, щодо квартири. [PERSON] просить залишити за нею право власності на квартиру в цілому та стягнути з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію за Ѕ частину вартості квартири. [PERSON] просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири. Суд вважає, що частка [PERSON] в 1-кімнатній квартирі не може бути виділена в натурі, оскільки однокімнатна квартира є неподільною, а спільне володіння і користування вищезазначеним майном є неможливим, оскільки в квартирі проживає [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною, а позивач по первісному позову фактично у вищезазначеній квартирі не проживає, визначивши собі інше місце проживання. На даний час у [PERSON] та дитини відсутнє інше житло, призначене для постійного проживання. \~ \~ \~ \~Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 2552/19-23 від 18 червня 2020 року ринкова вартість спірної квартири становить 492\~233 грн. Вартість Ѕ частини квартири становить 246\~116 грн. 50 коп. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку\~про залишення\~за [PERSON] \~права власності\~на квартиру\~в цілому,\~з виділенням\~ [PERSON] \~грошової компенсації\~вартості Ѕ\~ частини\~квартири,\~що становить\~246\~116\~грн.\~50\~коп. Такий поділ квартири суд вважає найбільш правильним та таким, що максимально відповідає інтересам обох сторін. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу спірного автомобіля, суд зазначає наступне. За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. В судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу, тому згідно зі\~ст.60 СК України\~вважається спільним сумісним майном подружжя. [PERSON] здійснив відчуження автомобіля без письмової згоди дружини [PERSON] , на даний час автомобіль перебуває у власності іншої особи. Суд, не приймає до уваги твердження [PERSON] про те, що спірний автомобіль проданий зі згоди дружини та грошові кошти використані на потреби сім`ї, оскільки жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені. Отже, [PERSON] зазначаючи про те, що [PERSON] відчужив об`єкт спільного майна подружжя без згоди, обрала спосіб захисту своїх прав шляхом стягнення на свою користь вартості належної їй частки спільного майна, що узгоджується з положеннями частини другої статті 16 ЦК України. Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації Ѕ частини вартості спірного автомобіля. Разом з тим, при визначенні розміру компенсації, суд зазначає, що клопотань про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи на предмет визначення ринкової вартості спірного автомобіля сторони не заявляли, а також будь-яких належних доказів щодо ціни його продажу суду не надано. Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 61-9018сво18 викладений правовий висновок, згідно з яким у випадку відчуження майна одним з подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. \~ \~ \~ \~Тому в основу визначення орієнтовної вартості автомобіля взято, надану [PERSON] , інформацію, розміщену на офіційних сайтах з продажу автомобілів, за даними яких середня вартість аналогічної моделі складає 114\~000 грн. [PERSON] в ході розгляду справи не спростовано зазначену вартість автомобіля, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду з його боку надано не було. \~ \~ \~ \~У зв`язку цим, на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація вартості Ѕ частини спірного транспортного засобу у сумі 57\~000 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення, а саме визнання спільною сумісною власністю подружжя однокімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ 211540, номерний знак [NUMBER] , 2010 року випуску; у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 50 % вартості його частки на квартиру в сумі 246\~116 грн. 50 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 50 % вартості її частки на проданий автомобіль в сумі 57\~000 грн. В решті вимог відмовити. З огляду на часткове задоволення вимог по первісному та зустрічному позову, суд вважає провести розподіл судових витрат пропорційну розміру задоволених вимог згідно ст.. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved