Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 31.05.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій зазначає, що 20 серпня 2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком дитини записний та є відповідач. З відповідачем проживають окремо, вихованням та матеріальним утриманням дитини займається позивач, у звязку з чим вона не може працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе та дитину. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходів) відповідача, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною три річного віку, однак не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку. В судове засідання сторони не зявились, позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: Сторони перебувають у шлюбі (а.с.2), згідно із свідоцтвом про народження, відповідач та позивач по справі є батьками малолітньої дитини (а.с.6). Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.6 ст.84 СК України, право на утримання також має дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може\~перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.\~\~ Відповідно до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходів) відповідача, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною три річного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову в цій частині, не суперечить закону і не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги зазначені вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо вимог позивача щодо визначення мінімального розміру аліментів на утримання дружини у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, суд дійшов наступного висновку: Мінімальний розмір аліментів який необхідно зазначати в рішенні суду, законодавець передбачив у ч.2 ст.182 СК України при розгляді справ за позовами щодо стягнення аліментів дітей, з метою захисту інтересів саме дітей. Нормами Сімейного Кодексу України не передбачено мінімальний розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Отже вимога позивача щодо визначення мінімального розміру аліментів на утримання дружини у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку - не підлягає застосуванню, у звязку з відсутністю законодавчого обґрунтування. Визнання відповідачем вимог позовної заяви, в цій частині, суперечить закону, а отже, при вирішенні даного питання, до уваги судом не береться. Враховуючи вищезазначене, вимога позивача в частині визначення мінімального розміру аліментів на утримання дружини у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ч.3\~ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору, який становить 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial