Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що ним було надано відповідачу позику - грошові кошти в розмірі 20 656,00 (двадцять тисяч шістсот п'ятдесят шість) гривень 00 копійок. Кошти отримано відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, а саме розрахунку за отриманий товар. Стверджує, що зазначені обставини підтверджуються складеною відповідачем власноручно розпискою від 26.08.2015 року, згідно якої відповідач зобов'язувався повернути позивачу позику в розмірі 20 656,00 грн. до 01.12.2015 р. На зазначеній розписці відповідача присутні підписи позивача, відповідача та свідка [PERSON]. Борговий документ (розписка) відповідача є підтвердженням передання йому позивачем коштів у зазначеній сумі в борг. Зазначає, що згідно статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Спеціальні положення ч. 1 статті 1048 ЦК України- встановлюють цей розмір процентів, а саме позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Заявляє, що він як позивач, здійснюючи нарахування процентів за користування його коштами, використовує своє право у відповідності до ст. 536 ЦК України, ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Позивачем в позоній заяві вказані облікові ставки НБУ з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року- 30, 00 %, з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р.-27, 00 %, з 25.09.2015 року- 22, 00 %. Згідно розрахунку заборгованості по процентах, представленого позивачем, заборгованість відповідача по процентах з 26.08.2015 р. по 27.08.2015 р. становить: 20 656,00 грн. х 30.00 /100 (%) х 2/365 = 33,95 грн. , де 20 656,00 грн. сума позики; 2- кількість днів користування коштами періоду з 26.08.2015 р. по 27.08.2015 р., 30,00 % річних, облікова ставка НБУ. З 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. заборгованість по процентах становить 20 656,00 грн. х 27.00 /100 (%) х 29/365 = 443,11 грн., де 20 656,00 грн. - сума позики, 29- кількість днів користування коштами періоду з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. 27, 00 - % річних, облікова ставка НБУ. З 25.09.2015 р. по 14.12.2015р. заборгованість по процентах становить 20 656,00 грн. х 22.00 /100 (%) х 81/365 = 1008,46 грн., де 20 656,00 грн. - сума позики, 81 - кількість днів користування коштами періоду з 25.09.2015 р. з по 14.08.2015 р., 22,00 - % річних, облікова ставка НБУ. Таким чином позивач стверджує, що загальна сума заборгованості по процентах за користування коштами станом на 14.12.2015 р. складає: 1485,52 грн.= 33,95 грн. + 443,11 грн. + 1008,46 грн. Оскільки його неодноразові звернення до відповідача про повернення йому суми коштів виявились безрезультатними, відповідачем не сплачено процентів за користування коштами, позивач вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права. Станом на 14.12.2015р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 20 656 грн. + 1 485,52 грн. =22 141,00 гри. Просить стягнути з відповідача дану суму заборгованості та судові витрати. Просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наданих письмових доказів, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, також був відсутній у судовому засіданні 12.08.2016 року, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин щодо поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Про дату та час судового засідання був повідомлений в порядку передбаченому чинним законодавством. Однак в попередніх судових засіданнях відповідач неодноразово проти позову заперечував та стверджував, що позивач фактично заставив його написати спірну розписку, оскільки, перебуваючи на роботі, було виявлено нестачу готівкових коштів на суму якої і було відповідачем написано боргову розписку позивачу. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивач та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши та вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їхній сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 26.08.2015 р. відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 20656, 00 грн, які зобовязався повернути до 01.12.2015 року (а.с. 35). Дана розписка долучена позивачем до матеріалів справи. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд вважає, що в даному ситуації мала місце позика відповідачем [PERSON] у позивача [PERSON] грошових коштів, про що стверджує сам позивач у своєму позові, та що підтверджується розпискою. Судом досліджено розписку відповідача про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 20656, 00 грн. Відповідно до п.3 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] зобовязаний був погасити заборгованість перед позивачем не пізніше 01.12.2015 року, однак станом на час звернення позивача до суду зобовязання не виконав, боргу не повернув. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідач по справі зобовязаний повернути грошові кошти в терміни передбачені за домовленістю сторін, а за їх відсутності в терміни передбачені чинним законодавством. Суд не надає віри доводам відповідача про те, що розписку його заставив написати позивач, оскільки даний факт не доведений як самим відповідачем, так і при дослідженні матеріалів справи. Крім того слід зазначити, що у розписці відповідач пише, що позичив гроші у позивача та жодним чином не згадує, що дана сума будь-яким чином повязана з нестачею грошових коштів на роботі. Тому суд даних пояснень до уваги не бере. Відповідно до ч. 1, 2 статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що станом на 2015 рік були такі розміри облікових ставок: з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р.- 30, 00 %, з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р.- 27, 00 %, з 25.09.2015 р. і до моменту предявлення позову до суду- 22, 00 %. Тобто облікові ставки НБУ правильно вказані позивачем. Перевіривши розрахунок процентів за користування грошовими коштами, наданого позивачем, суд частково не згідний з проведеним розрахунком, а тому суд проводить власний розрахунок заборгованості по процентах за користування грошовими коштами відповідачем. Так, судом встановлено, що сума позики становить 20656, 00 грн., що підтверджується розпискою. Загальна кількість днів у 2015 році- 365. З 26.08.2015 р. по 27.08.2015 р. заборгованість по процентах становить: 20 656,00 грн. х 30.00 /100 (%) х 2/365 = 33,96 грн. , де 20 656,00 грн. сума позики; 2- кількість днів користування коштами періоду з 26.08.2015 р. по 27.08.2015 р., 30,00 % річних, облікова ставка НБУ. З 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. заборгованість по процентах становить: 20 656,00 грн. х 27.00 /100 (%) х 28/365 = 427, 83 грн., де 20 656,00 грн. - сума позики, 28- кількість днів користування коштами за період з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р., 27, 00 - % річних, облікова ставка НБУ, водночас позивачем вказана кількість днів 29 за період з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. З 25.09.2015 р. по 14.12.2015р. заборгованість по процентах становить 20 656,00 грн. х 22.00 /100 (%) х 81/365 = 1008,47 грн., де 20 656,00 грн. - сума позики, 81 - кількість днів користування коштами періоду з 25.09.2015 р. з по 14.08.2015 р., 22,00 - % річних, облікова ставка НБУ. Таким чином загальна сума процентів за користування коштами станом на 14.12.2015 р. складає: 33,96 грн. + 427,83 грн. + 1008,47 грн.= 1470, 26 грн. Враховуючи суму позики у розмірі 20656, 00 грн., загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 20656, 00 грн.+ 1470, 26 грн. ( проценти)= 21126, 26 грн. Суд враховує той факт, що позивач проводить розрахунок процентів станом на 14.12.2015 року і свої позовні вимоги не збільшував та не уточнював, а тому суд не виходить за межі позовних вимог позивача і також здійснює розрахунок процентів станом саме на 14.12.2015 року. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. З квитанцій № 73 від 29.12.2015 року (а.с. 17) вбачається, що позивачем [PERSON] сплачено 487, 20 грн. судового збору. Тому, суд вважає, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487, 20 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не повністю обгрунтовані і тому підлягають до частково задоволення.

Outcome: approved