Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась в суд із позовом до КП «Відродження» Козятинської міської ради про стягнення нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати та стягнення середнього заробітку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 01 червня 2011 року по 03 липня 2019 року вона перебувала в трудових відносинах із КП «Відродження» Козятинської міської, а саме, працювала юрисконсультом даного підприємства, що підтверджується записами у її трудовій книжці серії [NUMBER] , виданої 29.06.2004 року. 03 липня 2019 року вона була звільнена за угодою сторін, згідно наказу № 16 від 03.07.2019 року. При її звільненні, відповідач нарахував, але не виплатив їй заробітну плату в розмірі - 17307, 01 гривень, що і підтвердив виданою їй довідкою № 214 від 24.07.2019 року. Згідно відомості розподілу витрат по КП «Відродження» від 02.08.2019 року відповідачем в рахунок погашення існуючої заборгованості перед нею було перераховано лише 100 гривень. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовому порядку 17 207, 01 гривень невиплаченої їй заробітної плати. Своїми діями, відповідач порушив вимоги ст. 47, 116, 117 КЗпП України, а тому, має сплатити їй і середній заробіток за час затримки розрахунку. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. зі змінами. Згідно розрахунку, проведеного у відповідності до зазначеного вище Порядку її середньоденна заробітна плата, складає -350, 68 грн. В судове засідання сторони не викликались. Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому вказує, що підприємство відповідача перебуває на стадії ліквідації, а тому, відсутні кошти на погашення заборгованості перед працівниками, в тому числі, перед [PERSON] Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що в період з 01 червня 2011 року по 03 липня 2019 року позивач перебувала в трудових відносинах із КП «Відродження» Козятинської міської, а саме, працювала юрисконсультом даного підприємства, що підтверджується записами у її трудовій книжці серії [NUMBER] , виданої 29.06.2004 року. 03 липня 2019 року позивач була звільнена за угодою сторін, згідно наказу № 16 від 03.07.2019 року. При звільненні позивача, відповідач нарахував, але не виплатив останній заробітну плату в розмірі - 17307, 01 гривень, що і підтвердив виданою їй довідкою № 214 від 24.07.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною першою ст. 116 КЗпП України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно відомості розподілу витрат по КП «Відродження» від 02.08.2019 року відповідачем в рахунок погашення існуючої заборгованості перед позивачем було перераховано лише 100 гривень. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовому порядку 17 207, 01 гривень невиплаченої позивачу заробітної плати. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. зі змінами. Згідно розрахунку, проведеного у відповідності до зазначеного вище Порядку середньоденна заробітна плата позивача складає - 350 грн. 68 коп. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту постановлення судового рішення пройшло 40 робочих дні, то після проведеного розрахунку з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент постановлення судового рішення, тобто, до 28.08.2019 року, складає - 14 027, 20 гривень. Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Outcome: approved