Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з 14.02.2016 перебуває у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі народилась донька [PERSON] , 2018 року народження. Однак, спільне життя не склалось. Шлюб протягом тривалого часу носить формальний характер. Тривалий час спільний побут та ведення спільного господарства між подружжям не підтримується. Позивач не бажає продовжувати спільне життя. Вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільний побут, спільне господарство та не підтримують шлюбні стосунки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2020 провадження у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просмла суд задовольнити та розгляд даної справи проводити у її відсутність. Відповідача у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та розгляд даної справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим, поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2016, що був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що було складено актовий запис № 149. За час перебування у шлюбі у подружжя народилась [PERSON] . Із пояснень позивача вбачається, що сім`я фактично розпалась через протилежність характерів, різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні тривалий час. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони категорично наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. Крім того, у позовних вимогах позивач просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, суд вважає за необхідне відновити позивачці її прізвище на дошлюбне. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved