Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з неї аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи наступним. 25 вересня 2009 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Від цього шлюбу мають малолітню дочку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним і перебуває на його утриманні. В січні 2014 року він припинив з відповідачкою шлюбні стосунки, а 08 квітня 2014 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за його позовом ухвалено рішення про розірвання шлюбу. Після припинення стосунків відповідачка припинила надавати належну матеріальну допомогу на утримання їх дитини і не надає по теперішній час, хоча зобов'язана надавати. Місце роботи відповідачки йому не відоме. Домовленості з відповідачкою про її участь в утриманні дитини між ними не досягнуто. Позивач у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини. При цьому позивач пояснив, що дитина проживає з ним, а коли він відсутній, то дитина знаходиться у його батьків. Він повністю піклується про дитину та забезпечує її всім необхідним. Відповідачка, яка є матір'ю дитини, доньку не відвідує, допомоги не надає, останній раз була у дитини на її день народження. Відповідач у судовому засіданні проти даного позову заперечує та суду пояснила що не згодна сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки позивач надавав їй розписку, що не буде подавати позов про стягнення аліментів у судовому порядку. Також додала, що позивач не дає можливості їй бачитись з дитиною. Відповідач підтвердила суду той факт, що дитина дійсно проживає з позивачем з тих пір, коли вона пішла від позивача, а саме з січня 2014 року, тобто до розірвання шлюбу. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження: копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого Кисличуватською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області /актовий запис № 7/, з якого вбачається, що сторони дійсно є батьками дитини, [PERSON], [INFO]; копією рішення Томаківського районного суду від 08.04.2014 року, з якого вбачається, що зареєстрований шлюб, за позовом [PERSON], між сторонами розірвано; відповідач зобов?язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно цього не робить. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На утримання дитини стягуються аліменти в частині від доходів й/або у твердій грошовій сумі. Відповідачка записана матір'ю дитини і зобов'язана утримувати дитину до її повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ст.182 при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вiдповiдно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обгрунтування відповідачки щодо заперечення проти позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки відповідно до частини 1 ст. 157 СК України питання щодо виховання дитини може бути вирішено батьками спільно. Частиною 4 ст. 157 СК України передбачено, що « Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню». В матеріалах справи такий договір відсутній. З огляду на те, що відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку, виходячи з того, що обов'язки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними, а тому вони повинні приймати однакову участь у її забезпеченні. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 СК України передбачено стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, а тому аліменти підлягають стягненню з 11.06. 2014 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача по справі, у розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved