Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором. На обґрунтування вимог вказав, що 22.12.2010 року між ним та жителями вулиць Донська та Белінського в м.Димитров був укладений договір про сумісну діяльність, предметом якого було будівництво газопроводу за кошти учасників договору, за умовами якого передбачалась можливість залучення в разі необхідності власних коштів учасників договору, в зв'язку з чим з нестачею фінансування ним в будівництво газапроводу було вкладено 250000 грн. власних коштів. Приєднавшись до зазначеного договору, відповідач попередньо вніс 10.000грн. передплати на фінансування будівництва газопроводу, підтвердивши тим свою згоду на участь в сумісній діяльності, а після закінчення будівництва, коли була розрахована остаточна вартість збудованого газопроводу та необхідний внесок кожного з учасників, який мав складати 12341,57 грн., відповідач відмовився сплатити йому недостаючу суму 2341,57 грн., що змусило його звернутися до суду за вирішенням зазначеного спору. Вказуючи на те, що всі учасники будівництва, в тому числі і відповідач, діяли спільно на досягнення певної мети на умовах договору про сумісну діяльність, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 2341,57 грн. та понесені ним судові витрати в розмірі 234,16грн. В судовому засіданні позивач підтримавши свої вимоги та обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, суду пояснив, що за договором про сумісну діяльність від 22.12.2010року, який був укладений з жителями вулиць Белінського і Донської м.Димитров з метою сумісного будівництва газопроводу, на нього було покладено всю організацію діяльності, пов'язаної з будівництвом газопроводу, в тому числі приймання коштів від учасників договору, отримання необхідних дозволів, укладання договорів на виконання підрядних робіт, підписання актів виконаних робіт, здійснення платежів, тощо. В подальшому до зазначеного договору приєдналося 103 мешканця вказаних вулиць, які бажали газифікувати свої оселі, серед яких був і відповідач [PERSON] Ще до початку будівництва він роз'ясняв жителям цих вулиць, бажаючим прийняти участь у будівництві газопроводу, що внесок кожного буде залежати від кількості осіб, які приєднаються до договору, і що за попередніми прогнозованими розрахунками вартість будівництва газопроводу може скласти 1000000 грн., а грошовий внесок кожного учасника - приблизно 10000 грн. Погодившись з умовами будівництва газопроводу, відповідач частками в квітні та червні 2011 року вніс 10000 грн. Оскільки не всі учасники договору до початку будівництва газопроводу внесли необхідні кошти, це утруднювало хід запланованих робіт, в зв'язку з чим щоб не затягувати будівництво на тривалий час, йому довелося вкласти в будівництво газопроводу свої власні кошти в сумі 250000 грн., окрім 11000 грн., внесених ним на початку робіт разом з іншими учасниками будівництва, що не заборонялось умовами договору. Коли будівництво добігло кінця і був проведений остаточний розрахунок, то виявилось, що вартість будівництва газопроводу перевищила заплановану і склала не 1000000грн., як попередньо планувалось, а 1295864,62 грн., в зв'язку з чим внесок кожного учасника договору з врахуванням 103 осіб, які прийняли в ньому участь, склала не 10000 грн., а 12341,57грн. Коли він довів до відома людей зазначені розрахунки та необхідність відшкодування йому витрачених коштів, більшість людей уклали з ним письмові угоди на відшкодування йому витрат частками, а інша частина, серед яких відповідач [PERSON], відшкодовувати йому кошти відмовилися, що стало підставою для звернення до суду для вирішення спору в судовому порядку. З врахуванням зазначених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 2341,57 грн. та судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду, в розмірі 234,16грн. Відповідач, якому двічі рекомендованою кореспонденцією направлялася судова повістка, від отримання якої він двічі відмовився і до судового засідання не з'явився, відповідно до вимог ч. 8 ст.76 ЦПК України про час та місце розгляду справи вважається повідомленим, в зв'язку з чим за згодою позивача суд розглядає справу в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних. Вислухавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 22.12.2010 року мешканцями вулиць Белінського і Донська м.Димитров було укладено письмовий договір про сумісну діяльність, предметом якого є будівництво газопроводу за кошти його учасників (арк.спр.11-14). Пунктом 2.4 Договору визначено, що керівництво та організація сумісною діяльністю на досягнення мети Договору покладено на позивача [PERSON], який за згодою учасників сумісної діяльності мав право отримувати від учасників договору грошові кошти, укладати договори на виконання робіт, підписувати акти виконаних робіт, розпоряджатися коштами учасників договору, представляти учасників договору у всіх організаціях, відомствах, підприємствах та таке інше. Можливість приєднання нових учасників до Договору про сумісну діяльність визначається пунктами 2.3, 3.3, 3.4, згідно яких приєднання відбувається шляхом підписання додатків до Договору та сплати коштів з метою участі в сумісному будівництві газопроводу (арк.спр.12-13). Як встановлено судом, всього, згідно наданих позивачем списків, в будівництві газопроводу прийняли участь 103 особи (арк.спр.134). Факт приєднання відповідача [PERSON] до договору про сумісну діяльність підтверджується протоколом зборів жителів вулиць Донська та Белинського №4 від 28.02.2011 року та його підписом під №64 (додатку до договору) в Списку осіб, які погодилися з умовами будівництва газопроводу та на виконання зазначеної мети приєдналися до сумісної діяльності шляхом внесення позивачу по 10000грн. на його будівництво (арк.спр. 16-25). Згідно прибуткових касових ордерів, 1000 грн. сплачена відповідачем 05.04.2011 року, а 9000грн. - 24.05.2011року (арк.спр. ). Відповідно до статті 1130 Цивільного Кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльністьможе здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Взаємні права та обов'язки учасників опосередковані необхідністю досягнення загальної мети. Відповідно до частини другої статті 1131 Кодексу умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно положень статей 1132, 1133 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. В даному випадку об'єднувалися кошти осіб, бажаючих газифікувати свої будинки. Вкладом учасника вважається все те, щовін вносить у спільну діяльність (спільнемайно), в тому числі грошові кошти. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. З Договору про сумісну діяльність від 22.12.2010 року та протоколу зборів від 28.02.2011 року вбачається, що кошторис на початку будівництва газопроводу визначено орієнтовно, з передбаченням можливих додаткових витрат, які відповідно до п.4.2 несуть всі учасники договору. Підписавши додаток до Договору від 22.12.2010 року, відповідач тим самим став учасником Договору про сумісну діяльність і погодився з його умовами. За загальним правилом договір не потребує спеціальної форми і може вчинятися усно, зокрема шляхом вчинення конклюдентних дій або навіть мовчанням (ст.205 ЦК). Крім того, відповідно до ст. 639 ЦК договір може бути укладеним у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотнимиумовами договору є умови про предмет договору, умови, щовизначені законом як істотніабо є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. У відповідності з ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (виконала роботи, сплатила відповідачу суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. До того ж чинне законодавство визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК). Це положення визначає один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин - принцип свободи договору, закріплений в ст. 6 ЦК України, згідно якої сторонни мають право укласти договір, не передбачений цивільним законом, урегулювати у передбаченому законом договорі свої відносини, не врегульовані ним, а також відступити від положень закону і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Як встановлено судом, відповідач від договору про сумісне будівництво газопроводу не відмовлявся, дій, направлених на розірвання договору про сумісну діяльність, не приймав, заперечень чи незгоди з приводу укладення договорів на виконання тих чи інших робіт, пов'язаних з будівництвом газопроводу, не висловлював. Таким чином, аналіз досліджених судом доказів дає суду об'єктивні правові підстави для висновку про те, що відповідач, як учасник договору про сумісну діяльність, має нести відповідальність, визначену договором, в разі його невиконання. Судом не встановлено жодного доказу, який міг би свідчити про наявність будь-якого примусу чи недобровільності приєднання відповідача до договору про сумісну діяльність, що дає підстави для покладення на нього відповідальності за його невиконання. Згідно представлених позивачем квитанцій та актів виконаних робіт, загальна вартість будівництва газопроводу склала 1295864,62 грн., із них вартість складання технічних умов на будівництво газопроводу становить 554,92грн., виготовлення проекту - 22 167,23 грн., придбання будматеріалів - 635625,50грн., виконання підрядних робіт ПП «Астарта» - 99997,23грн., виконання топографічних робіт ТОВ «Арт-Укрленд» - 33928,90грн., виконання земляних робіт ТОВ «Будресурс» - 243000 грн., надання ТОВ «Люкс» необхідної техніки - 198894,53грн., відновлення дорожного покриття - 60038,00грн., послуги телекомпанії «Орбіта» за рекламу - 100,00грн. (арк.спр.28-124). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 зазначеного Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, тому його вимоги про стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договором в розмірі 2341,57 грн. підлягають задоволенню. Доказів, які б спростовували його доводи, чи свідчили б про їх безпідставність, судом не встановлено, а відповідач прийняти участь в судовому розгляді спору відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved