Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона проживала однією сім'єю з [PERSON] 29.02.2008 р. на території Авдіївського коксохімічного заводу трапився нещасний випадок, під час якого [PERSON] було травмовано. В результаті отриманих травм [PERSON] помер. За таких обставин просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в розмірі 400000,00 грн. В судове засідання позивач та її представник - [PERSON] - не з'явились, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Надали заяви, в яких просили розглянути справу в їх відсутності. В судове засідання відповідач - ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» - не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. В судове засідання треті особи - [PERSON] та [PERSON] - не з'явилися. Про день слухання справи повідомлялися належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 31.05.2008 р. встановлено факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною. [PERSON] помер [INFO]. Смерть [PERSON] сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується Актом Н-1 № 4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 17.03.2008 р. Основними причинами настання нещасного випадку визначено невиконання посадових обов'язків з боку посадовиз осіб ПКЦ та СЦРКО № 1; супутніми - невиконання вимог інструкцій з охорони праці працівниками ПКЦ та СЦРКО №1. Аналогічні висновки визначені у акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався в ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» 29.02.2008 р., складеному за формою Н-5. 24.12.2013 р. Авдіївським міським судом Донецької області постановлено вирок, яким [PERSON] та [PERSON] засуджено за ч.2 ст.272 КК України. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, позивач є особою, яка має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.2 ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт спричинення моральної шкоди суд вважає доведеним, оскільки у результаті нещасного випадку на виробництві позивач зазнала втрати близької людини - свого чоловіка, у зв'язку з цим вона має докладати додаткових зусиль для організації і нормалізації свого життя. З урахуванням конституційної значимості життя та здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога щодо стягнення моральної шкоди обґрунтована і підлягає задоволенню. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу втрати чоловіка, характер, тривалість, важкість змушених змін у її життєвих зв'язках, те, що вона постійно відчуває хворобливі відчуття, оскільки смерть рідної людини зумовила нервовий стрес та викликала вимушені зміни у звичайному способі життя, а тому суд, виходячи із засадів розумності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 100000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову слід відмовити. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави у розмірі, що передбачений ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», розмір судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди на момент звернення позивача із даним позовом до суду становив 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1500,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial