Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить ухвалити судове рішення, яким визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі №153 від 27.02.2010 року укладену між [PERSON] та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Щербашенське». В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого15.07.2016 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори, являється власником земельної ділянки площею 1,7696 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області, яка належала його батькові [PERSON], який помер [INFO]. 27.02.2008 року в с. Щербашенці його батько [PERSON] за життя уклав договір оренди землі №153 із СТОВ «Щербашенське», відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,7696 га з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться на території Щербашенецької сільської ради, строком на п'ять років. Договір оренди землі № 153 від 27.02.2008 року був зареєстрований у Богуславському районному відділі Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.03.2008 року за № 040803000165, тобто вище зазначений договір був дійсний до 18.03.2013 року. 10.08.2015 року він (позивач), достовірно знаючи про те, що строк дії договору оренди землі за № 153 від 27.02.2008 року закінчився, в усному порядку звернувся до працівників СТОВ «Щербашенське», яких повідомив про те, що хоче самостійно обробляти земельну ділянку, яка належала його батькові. На його звернення від працівників СТОВ «Щербашенське» він дізнався про те, що існує додаткова угода до договору оренди землі № 153, яка нібито укладена між його батьком [PERSON] та СТОВ «Щербашенське». Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 2016 році в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області він отримав додаткову угоду до договору оренди землі № 153 від 27.02.2010 року. Ознайомившись з вказаною додатковою угодою до договору оренди землі № 153 від 27.02.2010 року він побачив, що вона була укладена від імені його батька [PERSON] із орендарем СТОВ «Щербашенське» терміном на сім років і набрала чинності 14.03.2012 року, так як була зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області. На думку позивача вказана додаткова угода до договору оренди землі №153 повинна бути визнана недійсною, оскільки не відповідає вимогам Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004 року, в угоді відсутня дата її укладання і вона укладена до не існуючого договору оренди землі №153 від 27.02.2010 року. Крім того, договором оренди землі не передбачено укладення додаткової угоди, а також його батько не підписував вказану додаткову угоду. Пункти 7, 14, 17, 21, 26 додаткової угоди не конкретизовані і відсутній акт приймання передачі земельної ділянки. З огляду на викладене та посилаючись на положення ст.ст. 203, 215, 638, 640 ЦК України, ст.ст. 1, 15, 16, 18-20, 33 Закону України «Про оренду землі» позивач просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що додаткова угода це документ, який є частиною основного договору до якого вона укладається, а тому твердження позивача, що додаткова угода не відповідає вимогам Типового договору оренди землі є хибним. Позивач також помилково вказує в позовній заяві, що в додатковій угоді до договору оренди № 153 від 27.02.2008 року відсутня дата її укладання, оскільки відповідно до копії додаткової угоди, що міститься в матеріалах справи, на ній вказана дата, номер і дата договору до якого вона укладається, а саме, що додаткова угода укладена 27.02.2010 року до договору оренди землі № 153 з реєстраційним номером 04083000165 від 18.03.2008 року. Неправильним є твердження позивача, що додаткова угода укладена до неіснуючого договору оренди землі, оскільки як в договорі оренди землі так і в додатковій угоді до договору оренди землі вказується один і той самий кадастровий номер земельної ділянки, а саме [NUMBER]. Даний номер є унікальним і єдиним, він присвоюється лише одного разу для конкретної земельної ділянки. Даний факт підтверджує укладення спірної додаткової угоди до діючого на той момент договору оренди землі № 153 від 27.02.2008 року укладеного між [PERSON] та СТОВ «Щербашенське», в іншому б випадку Управління Держкомзему у Богуславському районі не змогло б зареєструвати оспорювану додаткову угоду до іншого договору оренди земельної ділянки з таким самим кадастровим номером. Також позивач голослівно заявляє, що його батько [PERSON] не підписував додаткову угоду, при цьому нічим це не підтверджуючи. Позивач наголошує, що укладення додаткової угоди не передбачено договором оренди, але якщо дане право не передбачене в договорі, то це не означає, що не можливо укласти додаткову угоду до договору. Укладення додаткової угоди до договору це є двостороннє волевиявлення сторін і в обов'язковому порядку таке право не повинно передбачатися в договорі оренди. Щодо того, що в додатковій угоді не конкретизовані деякі пункти, а саме, п.п. 7, 14,17, 19, 21, 26, то дані пункти конкретизовані та вказуються в договорі оренди землі № 153 від 27.02.2008 року укладеного між [PERSON] та СТОВ «Щербашенське», який є основним документом. Посилання позивача як на підставу визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, а саме на відсутність акту приймання передачі земельної ділянки, як додатку до додаткової угоди до договору оренди землі укладеного між [PERSON] та СТОВ «Щербашенське», є необгрунтованим, оскільки в даному випадку земельна ділянка передавалася по договору оренди земельної ділянки № 153 від 27.02.2008 року і на момент укладення додаткової угоди земельна ділянка була вже передана та перебувала в обробітку СТОВ «Щербашенське», а тому повторно її передати неможливо. Зважаючи на те, що додаткову угоду до договору оренди землі № 153 від 27.02.2008 року укладено у відповідності та з дотриманням норм чинного законодавства України, між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, тому на переконання представника відповідача позовні вимоги позивача є безпідставними, необгрунтованими, надуманими та такими, які не підтвердженні належними доказами. Третя особа відділ Держгеокадастру у Богуславському районі свого представника в судове засідання не направив, але до суду надійшла заява за підписом начальника відділу, в якій він просить розглянути справу без участі представника, а також зазначив, що позовні вимоги визнаються. Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.07.2016 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори, являється власником земельної ділянки площею 1,7696 гектарів кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області. Дана земельна ділянка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого 20.10.2003 року Богуславською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження Богуславської районної державної адміністрації від 29.08.2003 року № 341, належала батькові позивача [PERSON], який помер [INFO]. Із копії договору оренди землі №153 від 27.02.2008 року вбачається, що цей договір було укладено між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Щербашенське». Відповідно до даного договору оренди землі орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,7696 га з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться на території Щербашенецької сільської ради, строком на п'ять років. Договір оренди землі № 153 від 27.02.2008 року був зареєстрований у Богуславському районному відділі Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.03.2008 року за № 040803000165. Додаткова угода до договору оренди землі №153 від 18.03.2008 року реєстровий номер 040803000165, датована 27.02.2010 року, підписана орендодавцем [PERSON] і представником орендаря СТОВ «Щербашенське», та набрала чинності 14.03.2012 року, оскільки була зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області за № 322060004004500. Зі змісту додаткової угоди до договору оренди землі №153 вбачається, що дана додаткова угода містить фактично ті ж самі умови, які викладені в основному договорі оренди землі, але з іншим строком дії договору, який зазначено сім років. Відповідно до п. 22 договору землі № 153 від 27.02.2008 року зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, у разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Також згідно положень ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Уклавши додаткову угоду в письмовій формі, орендодавець [PERSON], який на момент її укладення мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, та орендар СТОВ «Щербашенське» висловили своє волевиявлення, яке було спрямоване на укладення змін до умов договору оренди землі, а також сторони досягли згоди, щодо всіх істотних умов угоди, що підтверджено підписами орендодавця та представника орендаря. Позивач [PERSON] не довів в судовому засіданні належними та допустимими доказами той факт, що його батько [PERSON] не підписував додаткову угоду до договору оренди землі №153 від 18.03.2008 року реєстровий номер 040803000165, яка датована 27.02.2010 року. Крім того, позивач помилково вказує в позовній заяві, що в додатковій угоді до договору оренди № 153 від 27.02.2008 року відсутня дата її укладання, оскільки відповідно до копії додаткової угоди, що додана до позовної заяви, на ній вказана дата, номер і дата договору до якого вона укладається, а саме, що додаткова угода укладена 27.02.2010 року до договору оренди землі № 153 з реєстраційним номером 04083000165 від 18.03.2008 року. Також неправильним є твердження позивача, що додаткова угода укладена до неіснуючого договору оренди землі, оскільки як в договорі оренди землі так і в додатковій угоді до договору оренди землі вказується один і той самий реєстраційний номер 04083000165 від 18.03.2008 року договору оренди землі, щодо якого укладена додаткова угода. Щодо не конкретизації п.п. 7, 14,17, 19, 21, 26 в додатковій угоді, то дані пункти конкретизовані та вказуються в договорі оренди землі № 153 від 27.02.2008 року укладеного між [PERSON] та СТОВ «Щербашенське», який є основним договором оренди землі та який діяв на час укладення додаткової угоди, а також був укладений відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004 року. Посилання позивача як на підставу визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, а саме на відсутність акту приймання передачі земельної ділянки, як додатку до додаткової угоди до договору оренди землі укладеного між [PERSON] та СТОВ «Щербашенське», є необгрунтованим, оскільки в даному випадку земельна ділянка передавалася по договору оренди земельної ділянки № 153 від 27.02.2008 року і на момент укладення додаткової угоди земельна ділянка була вже передана та перебувала в користуванні СТОВ «Щербашенське», а тому повторно її передати неможливо. Оскільки додаткову угоду до договору оренди землі № 153 від 27.02.2008 року укладено у відповідності та з дотриманням норм чинного законодавства України, між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов і сторони підписали угоду, тому на переконання суду позовні вимоги позивача, які не підтвердженні належними та допустимими доказами, є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed