Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 1997 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», в тому числі і на підземних роботах з 1998 року. Позивача 01 жовтня 2020 року було звільнено з підприємства наказом № 703-к від 01.10.2020 року, внаслідок виявленої невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я. Робота в шахті являє собою джерело підвищеної небезпеки. Це робота з особливими природними, географічними умовами. Умовами підвищеного ризику для здоров`я, яка пов`язана з шкідливими тяжкими та небезпечними умовами праці. Здійснення трудової діяльності в шахті спричиняє підвищену імовірність завдання шкоди здоров`ю робітника за неможливістю підвищеного контролю людини за вказаними шкідливими умовами та факторами. Саме в таких умовах позивач працював. 07.07.2021р. за результатами обстеження в обласному центру медико-соціальних експертиз м. Краматорськ позивачу вперше та безстроково встановлено ступінь втрати працездатності в розмірі 60%, з яких за професійними захворюванням хронічна попереково-крижова радикулопатія - 40%, та за хронічним бронхітом - 20 %. За результатами обстеження позивача визнано інвалідом третьої групи та визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за професійним захворюванням, санаторно-курортне лікування. Виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності моральної шкоди, враховуючи глибину моральних страждань у зв`язку з отриманим професійним захворюванням та травмою на виробництві, котрі потягнули за собою тривалі зміни та порушення звичних життєвих зв`язків та виробничих відносин, порушення звичайного життя, фізичний біль та психологічні страждання, необхідністю додаткових зусиль для організації свого особистого життя просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 26 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 25 жовтня 2021 року (а.с. 28). Від відповідача на адресу суду 17 серпня 2021 року, в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 26 липня 2021 року, надійшов відзив на позов (заперечення на позов), а тому, суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» до розгляду в межах цієї цивільної справи. Згідно з відзивом на позов відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вважає, що позивач не довів наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою позивача, та у чому саме полягала така шкода, тощо. Зауважив, що згідно з узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди завданої роботодавцем робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень (а.с. 33-34). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, від сторін не надходило. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 28 січня 1997 року працював на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С. Сургая» та був звільнений 01 жовтня 2020 року наказом №703-к від 01 жовтня 2020 року внаслідок виявленої невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я, на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 01 вересня 2000 року (а.с. 8-9). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14 червня 2021 року професійні захворювання [PERSON] , а саме: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч у стадії тривалого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) (а.с.16-17). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 222764 від 07 липня 2021 року позивачу було встановлено безстроково третю групу інвалідності, згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серія 12 ААА №098632 від 07 липня 2021 року вбачається, що [PERSON] встановлено за сукупністю 60 % втрати професійної працездатності (40% - хронічна попереково-крижова радикулопатія, 20% - хронічний бронхіт) (а.с. 10, 11). Відповідно до медичного висновку № 1466 від 18.05.2020, виписки № 458 із медичної карти, виписки № 195 із медичної карти від 01.12.2020, виписки № 21 із медичної карти від 25.01.2021, виписки № 241 із медичної карти від 14.08.2020, виписки № 1191 із медичної карти, консультативного висновку спеціаліста від 06.04.2021, повідомлення про хронічне професійне захворювання від 20.05.2021, виписки з амбулаторної карти [PERSON] протягом тривалого проміжку часу проходив лікування у різних медичних закладах (а.с. 12-13, 18-25). Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України. Також, встановлено, що відповідач не спростовує того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С. Сургая». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена порушенням нормальних життєвих зв`язків, життєва діяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов та способу життя. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч ) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, а останній відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 300,00 грн (30000,00 грн х 1000,00 грн /100000,00 грн). Оскільки, відповідно до вимог статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial