Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до [PERSON], дачного селищного садово огородного товариства «Асканія», що перебуває на території Асканія Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області з позовними вимогами про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - садовий будинок, посилаючись на те, що за усною угодою 31.03.2005 року вона придбала за 1.5 тисячі Доларів США у [PERSON] дачну земельну ділянку, приблизною площею 0.06 га. з садовим будинком за №297 на території смт. Асканія Нова Чаплинського району Херсонської області і у звязку з відсутністю грошових коштів до часу свого звернення до суду не оформила право власності на придбану власність. Звернувшись до суду з позовними вимогами, [PERSON] зазначила, що придбання у власність означеного майна підтверджується розпискою [PERSON] від 31.03.2005 року про те, що вона отримала від позивача 1.5 тис. Доларів США за дачну ділянку з садовим будинком і що вона претензій не має, надавши у справу копію будівельного паспорту на будівництво садового будинку і господарських будівель на ділянці 297, що має площу 0.06 га., який виданий на імя [PERSON]. Будівництво дозволено рішенням №94 від 12.04.1991 року Чаплинської районної ради народних депутатів за проектом №181-115-14486 з початком будівництва - грудень 1991 року та завершення будівництва грудень 1993 року. Окрім того, позивачка надала у справу копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) садовий будинок на ділянці 297 садового товариства «Асканія», виготовленого 05.05.2012 року на власника [PERSON] із зазначенням не оформлення власності. Позивачка зазначає, що відповідачка [PERSON] для оформлення права власності відмовляється прибути до Чаплинської нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі продажу садового будинку, тому з цих причин звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення суду та визнати правочин відносно купівлі продажу від 31.03.2005 року дійсним та визнати за нею право власності на садовий будинок №297, який знаходиться за адресою: Херсонська область, Чаплинський район, смт. Асканія Нова. У судове засідання позивачка 20.05.2015 року та 18.06.2015 року на зявилась, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи СМС повідомленням. Відповідач у справі [PERSON] та представник садово огороднього товариства «Асканія» у судове засідання також повторно не зявились, не повідомивши причини неявки до суду. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо причини його неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів у справі що надала позивачка, постановивши заочне рішення суду, що не порушує прав сторін, передбачених законом та відмовивши позивачці у задоволенні позовних вимог з наступного: Суд встановив на підставі наданої позивачкою розписки відповідача [PERSON] від 31.03.2005 року про отримання від позивача 1.5 тис. Доларів США за дачну ділянку з садовим будинком такі правовідносини між сторонами, за якими [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі не уклали договір купівлі продажу дачної ділянки з садовим будинком, оскільки за розпискою не передбачалось перехід права власності від однієї особи до іншої, а лише отримання грошових коштів. Надавши розписку [PERSON] про отримання 1.5 тис. Доларів США за дачну ділянку із садовим будинком, позивачка [PERSON] не надала жодного доказу про ухилення сторони у виниклих договірних відносинах [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна, що може бути підставою для розгляду справи у суді. Згідно ст.. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила ст. 220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає, що договори купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді садового будинку та земельної ділянки відповідно до ст. 657 ЦК підлягали і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не можуть бути визнані дійсними на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК, а отже, немає підстав для визнання права власності на нерухоме майно, відчужене за цими договорами. Крім того, позивачка не надала суду докази того, що побудований дачний будинок на ділянці № 297 в смт. Асканія Нова прийнятий в експлуатацію та мав відповідне дозвільне оформлення на використання як житло після його побудови та витяг реєстраційної служби Чаплинського управління юстиції Херсонської області щодо реєстрації цього нерухомого майна. Згідно ст.. 220 ЦКУкраїни, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Разом із тим, відповідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаним недійсним в разі недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Ст.203 ЦК України передбає загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для дійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що зчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), тому укладення договору продажу будинку за розпискою може бути підставою для визнання договору дійсним у разі дотримання інших вимог законодавства та на підставі доведеності позовних вимог. Враховуючи, що позивачка не надала до суду доказів на підтвердження своїх вимог, її позовні вимоги є необґрунтованими і незаконними.

Outcome: dismissed