Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що його батькові [PERSON], померлому 16 травня 2013 року на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: с. Євгенівка, вул. Леніна, 11 Тарутинського району Одеської області. Крім того, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, а саме на вищезазначений житловий будинок. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить в судовому порядку задовольнити його вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявились. Причини неявки суду не відомі, викликались належним чином. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права по встановленню факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. Як вбачається з матеріалів справи факт належності батьку позивача зазначеного житлового будинку, розташованого за адресою: с. Євгенівка, вул. Леніна, 11, Тарутинського району Одеської області підтверджується довідкою Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якій вказано, що [PERSON], померлий 16.05.2013 року був зареєстрований та мешкав на день смерті за вищезазначеною адресою. Згідно особового рахунку № 363 у Погосподарській книзі № 4 с. Євгенівка Тарутинського району Одеської області головою домогосподарства, розташованого с. Євгенівка, вул. Леніна, 11 Тарутинського району Одеської області був [PERSON] (а.с. 22-24). Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме з 16 травня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с. 17). Відповідно свідоцтв про народження позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми спадкодавця, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 4-14). У звязку з цим, сторони відносяться до першої черги спадкоємців за законом на підставі ст. 1261 ЦК України. Враховуючи, що відповідачі відмовились від прийняття спадщини після смерті батька на користь позивача, суд дійшов висновку за необхідне визнати за позивачем право власності на спадковий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved