Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Укршахтгідрозахист» (далі за текстом ДП «Укршахтгідрозахист») про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що з 01.03.2003 року він працював на підприємстві відповідача, з якого 17.11.2014 року був звільнений за власним бажанням. На момент його звільнення підприємство, маючи перед ним заборгованість із виплати заробітної плати, у порушення ст.116 КЗпП України остаточного розрахунку не здійснило. На його звернення відповідачем була надана довідка, згідно якої заборгованість за 2014 рік становить 17157 грн. 79 коп., у тому числі: за серпень - 1665 грн. 56 коп., за вересень - 5332 грн. 09 коп., за жовтень - 5575 грн. 39 коп., за листопад - 4584 грн. 75 коп. З усних пояснень відповідача йому стало відомо, що розрахунок з ним не проведений з причини скрутного стану у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, при цьому підприємство знаходиться на території України. Також, він вважає, що має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення строків її виплати, яка проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів та послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індекси інфляції з вересня 2014 року на час подання позову становлять: в вересні 2014 року - 2,9%, в жовтні 2014 року - 2,4%, в листопаді 2014 року - 1,9%, в грудні 2014 року - 3%, в січні 2015 року - 3,1%, в лютому 2015 року - 5,3%. Компенсація складає: за серпень 2014 року - 309 грн. 79 коп. (1665 грн. 56 коп. х 18,6%), за вересень 2014 року - 837 грн. 14 коп. (5332 грн. 09 коп. х 15,7%), за жовтень 2014 року - 741 грн. 53 коп. (5575 грн. 39 коп. х 13,3%), за листопад 2014 року - 522 грн. 66 коп. (4584 грн. 75 коп. х 11,4%), а всього 2411 грн. 12 коп. Несвоєчасність виплати заробітної плати явилося причиною його моральних страждань, було порушено його звичайний життєвий уклад, він втратив душевний спокій, вимушений тривалий час звертатися до відповідача про сплату зарплати, який своїми обіцянками та відмовами знущався з нього. Свої моральні страждання він оцінює в 5000 грн. До теперішнього часу відповідачем розрахунок з ним не проведений. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 17157 грн. 79 коп., компенсацію за несвоєчасність виплати заробітної плати у розмірі 2411 грн. 12 коп., середній заробіток за час розрахунку при звільненні за період з 17.11.2014 року по день винесення рішення суду та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «Укршахтгідрозахист» також до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність, надавши письмові заперечення, відповідно до яких підприємство визнає позовні вимоги частково, не заперечуючи проти факту існування у позивача заборгованості із заробітної плати у вказаному розмірі. Решту позовних вимог не визнає через відсутність вини підприємства у несвоєчасні виплаті заробітної плати, що виключає обов'язок компенсувати втрату доходів (інфляційні) та середній заробіток за час затримки. ДП «Укршахтгідрозахист» є неприбутковою організацією відповідно до п.п.2.1 Статуту. Фінансування підприємства здійснюється Уповноваженим органом управління та Головним розпорядником бюджетних коштів - Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, виключно за рахунок коштів Державного бюджету України за бюджетною програмою «Реструктуризація вугільної та торфодобувної промисловості України», які повинні перераховуватися на відповідні рахунки Державного казначейства України. Заборгованість із заробітної плати виникла за незалежних від відповідача обставин, а саме у зв'язку із неперерахуванням коштів Міненерговугілля. Також за постановою Правління Національного банку України № 466 від 06.08.2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», починаючи з 24.07.2014 року зупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не підконтрольна української владі. З 14.05.2003 рік по 05.12.2014 рік ДП «Укршахтгідрозахист» знаходилося у м.Макіївка, яка є територією проведення антитерористичної операції, тому, у період з 24.07.2014 року по 05.12.2014 року відповідач не мав можливості перерахувати заборгованість через зупинення роботи платіжних систем. Згідно за ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 року заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, має бути погашена до 31.12.2015 року. Докази проживання позивача на території, підконтрольній українській владі, відсутні. У зв'язку з тим, що майно підприємства націоналізоване самопроголошеною ДНР, відповідач не може надати довідку про структуру заборгованості позивача: сум заборгованості по заробітної платі, заборгованості за невикористану відпустку, призначеної одноразової допомоги та довідку про середній заробіток. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 01.08.2003 року по 17.11.2014 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працюючи електрослюсарем підземним у водовідливному комплексі шахти «Красний Октябрь» і був звільнений за власним бажанням, що встановлено на підставі записів з трудової книжки позивача. Згідно за довідкою ДП «Укршахтгідрозахист» заборгованість по заробітній платі позивача за період з 01.08.2014 року по 17.11.2014 року складає 17157 грн. 79 коп., а саме: за серпень 2014 року - 1665 грн. 56 коп., за вересень 2014 року - 5332 грн. 09 коп., за жовтень 2014 року - 5575 грн. 39 коп., за листопад 2014 року - 4584 грн. 75 коп., яка позивачем не оспорюється. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу відповідач не розрахувався у повному обсязі з позивачем, заборгованість із заробітної плати позивача в сумі 17157 грн. 79 коп. підлягає стягненню з підприємства. Згідно за ст.34 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Відповідно до цього Порядку компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати буде складати: - за серпень 2014 року: 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100 - 100 = 20,06; 1665,56 грн. х 20,06 : 100 = 334,11 грн., де 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 - індекси інфляції з вересня 2014 року по лютий 2015 року; 1665,56 грн. - невиплачена заробітна плата за серпень 2014 року; - за вересень 2014 року: 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100 - 100 = 16,68; 5332,09 грн. х 16,68 : 100 = 889,39 грн., де 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 - індекси інфляції з жовтня 2014 року по лютий 2015 року; 5332,09 грн. - невиплачена заробітна плата за вересень 2014 року; - за жовтень 2014 року: 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100 - 100 = 13,95; 5575,39 грн. х 13,95 : 100 = 777,77 грн., де 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 - індекси інфляції з листопада 2014 року по лютий 2015 року; 5575,39 грн. - невиплачена заробітна плата за жовтень 2014 року; - за листопад 2014 року: 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100 - 100 = 11,82; 4584,75 грн. х 11,82 : 100 = 541,92 грн., де 1,030 х 1,031 х 1,053 - індекси інфляції з грудня 2014 року по лютий 2015 року; 4584,75 грн. - невиплачена заробітна плата за листопад 2014 року. Таким чином, компенсація за втрату частини заробітної плати у зв'язку із затримкою її виплати за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року складе: 334,11 + 889,39 + 777,77 + 541,92 = 2543,19 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену компенсацію у розмірі 2411 грн. 12 коп. Саме ця сума підлягає задоволенню в цій частині позовних вимог, оскільки суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем вимог. При вирішенні цієї позовної вимоги суд також виходить з того, що відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» зазначена компенсація здійснюється підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Тому суд не приймає невизнавальну позицію відповідача з приводу даної позовної вимоги. Згідно за ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що ДП «Укршахтгідрозахист» засноване на державній формі власності згідно за наказом Мінпаливоенерго України від 16.04.2003 року № 195 «Про створення державного підприємства «Укршахтгідрозахист» з водовідливу, гідрозахисту діючих шахт та запобіганню підтоплення територій після закриття шахт» та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, що вбачається з витягу із Статуту підприємства. Відповідно до п.2.1 Статуту підприємство створено з метою здійснення некомерційної (без мети одержання прибутку) господарської діяльності. Відповідно довідки та відомостям з ЄДРПОУ у період з 14.05.2003 року по 05.12.2014 року ДП «Укршахтгідрозахист» знаходилося у місті Макіївка, яке відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року, № 1085-р від 07.11.2014 року є територією проведення антитерористичної операції. 24.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за попередньою правовою кваліфікацією за ст.186 ч.5 КК України про те, що 17.11.2014 року невідомі особи відкрито заволоділи майном, яке знаходилося на території ДП «Украшахтгідрозахист» в м.Макіївка Донецької області, та перебувало на балансі підприємства, що встановлено на підставі витягу з кримінального провадження № 12015050490000246. Постановою правління Національного банку України № 466 від 06.08.2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій» з 24.07.2014 року зупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Відповідно до ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 року № 85-УШ громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадянам, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція, гарантується до 31.12.2015 року погашення заборгованості із виплати заробітної плати, що утворилася в наслідок проведення антитерористичної операції. Приведені норми закону, надані і досліджені судом докази дозволяють зробити висновок про відсутність вини відповідача у невиплаті належних при звільненні позивачу сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, і відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку ст.117 КЗпП України, оскільки розрахунок з позивачем не було зроблено внаслідок проведення антитерористичної операції на території м.Макіївка Донецької області, де на момент утворення заборгованості із спірних сум знаходилося підприємство відповідача, яке у своїй діяльності стикнулося з обставинами непереборної сили. Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди у сумі 5000 грн., суд виходить з наступного. Згідно за ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди належать частковому задоволенню, оскільки позивач через порушення відповідачем його конституційного права на своєчасне отримання винагороди за працю, захищеного трудовим законодавством, морально страждав, не отримуючи належну йому суму, на яку він розраховував. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує характер, об'єм, тривалість зазнаваних позивачем страждань, розмір заборгованості. Також суд враховує ту обставину, що підприємство на момент виникнення заборгованості розташовувалося на території, не підконтрольній українській владі, де здійснюється антитерористична операція, що, на думку суду, має істотне значення. Тому, суд вважає, що на користь позивача належить стягнути з підприємства 300 грн. У порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги майнового характеру та у сумі 14 грн. 33 коп. за вимоги немайнового характеру пропорційно до розміру задоволеної суми, а всього 257 грн. 93 коп. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, законів України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: partial