Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив наступне. 12 жовтня 1990 року, позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який був зареєстрований виконавчим комітетом Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 24 (свідоцтво про укладення шлюбу видане повторно серії І-ФМ № 139843). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час повнолітня та син [PERSON], [INFO], та на даний час йому 23 роки, проживає разом з матірю. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені 10 років тому, вони проживають окремо. Збереження сімї позивач вважає неможливим. Причиною для подання заяви про розірвання шлюбу є відсутність сімейних стосунків. Втрата між ними поваги, довіри та любові один до одного. На підставі вищенаведеного просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, подав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, у якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Клопотань про відкладення від неї не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 19.03.2018 року на 11 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 12 жовтня 1990 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про складено відповідний актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим повторно серії І-ФМ № 139843. Позивач та відповідач мають спільних повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинені на протязі 10 років, спільного господарства вони не ведуть, разом не разом не проживають більше десяти років. Подальше знаходження у шлюбі та примирення між ними неможливе. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved