Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Щастинської міської ради, третя особа Щастинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09 червня 2008 року померла мати позивача [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач має намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], оскільки на теперішній час є спадкоємцем за законом, фактично володіє, користується спадковим майном та має намір отримати правовстановлюючий документ на нього. В нотаріальному порядку позивач не має можливості це зробити з огляду на те, що квартира, яка є спадковим майном фактично була спільною частковою власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках. Права на вищевказане майно зареєстровані не були. На даний час позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Щастинської міської ради [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Щастинської державної нотаріальної контори - [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 09 червня 2008 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.6). За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4, 30-31). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Позивач має намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], оскільки на теперішній час є спадкоємцем за законом, фактично володіє, користується спадковим майном та має намір отримати правовстановлюючий документ на нього. В нотаріальному порядку позивач не має можливості це зробити з огляду на те, що квартира, яка є спадковим майном фактично була спільною частковою власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках. Права на вищевказане майно зареєстровані не були (а.с.3). На даний час позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~ Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. \~За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 355, 356, 357, 392, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved