Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання майна та просить стягнути з [PERSON] на її користь кошти на утримання квартири за 2017-2019 роки включно у розмірі 1459,96 грн. та за теплопостачання за 2017-2019 роки у розмірі 5689,41 грн., а всього на загальну суму 7149,37 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилалась на те, що вона разом із [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 02.02.1998 року, виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15112688 від 04.07.2007 року, серія [NUMBER] . Зазначила, що вона є інвалідом 2 групи довічно, у зв`язку із професійним захворюваннями, на даний час в квартирі мешкає тільки вона, фактично утримує її, сплачує усі комунальні послуги. За період з 2017-2019 роки нею було сплачено на утримання квартири - 4379,88 грн.. за теплопостачання - 17068,22 грн., а всього на загальну суму 21 448,10 грн. Відповідачка [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 2000 року, не приймає участі в утриманні майна, вартість комунальних послуг не сплачує. Вважає, що відповідачка повинна сплатити їй 1/3 частину сплачених коштів, а саме: 1459,96 грн. за утримання квартири та за теплопостачання у розмірі 5689,41 грн., а всього на загальну суму 7149,37 грн. Відповідачка добровільно відмовляється сплачувати частину коштів, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22.03.2021 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивачки - адвокат Кресюн В.А. в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, вказаних у позові. Відповідачка [PERSON] , яка зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Судова повістка повернулась на адресу суду із штемпелем «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою» та «Адресат відмовився» Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідачка повідомлялась шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідачку належно сповіщеною про час і місце розгляду справи. У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Положеннями ст. 368 ЦК України, передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності,здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається,що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню а (або)державній реєстрації,має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 02.02.1998 року, видане виконавчим комітетом Котовської міської ради, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15112688 від 04.07.2007 року, серія ССЕ №634072. Відповідачка зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , про що свідчить відповідь Подільської міської ради №07-14-432/1252 від 15.05.2020 року. Проте, в судовому засіданні встановлено, що у вказаній квартирі фактично мешкає позивачка [PERSON] , яка сплачує за комунальні послуги. Звертаючись до суду з вищевказаними вимогами позивач [PERSON] наголошує на тому, що відповідачка, як співвласниця майна повинна нести витрати по утриманню майна на рівні з іншими власниками. Так як, остання ухиляється від зазначеного, позивач несе витрати за всіх співвласників. Зі змісту ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» вбачається, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, передбачено, що, зокрема, власник оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, в даному випадку, співвласники квартири [ADDRESS] , несуть рівні обов`язки щодо утримання такого майна. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи з аналізу змісту норм ст. 541,543,544 ЦК України, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими. З матеріалів справи вбачається, що згідно річних довідок від 21.01.2020, наданих директором «Городок- КВП» Перепелиця О.П. позивачкою [PERSON] за період 2017-2019 роки сплачено всього 4379 грн. 88 коп. за утримання квартири. Згідно довідки «Подільськтеплокомуненерго» від 28.01.2020 року, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ., за особовим рахунком № [NUMBER] араховано розмір плати за теплопостачання: за 2017 рік - 4202,57 грн., за 2018 рік - 5979 грн. 85 коп., за 2019 рік - 6885 грн. 80 коп. Тож, позивачем за наданими довідками сплачено за комунальні послуги суму в розмірі 21 448,10 грн. Таким чином, враховуючи, що згідно Закону на співвласників квартири покладено обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, а також враховуючи, що позивачкою виконано солідарний обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг в розмірі 21 448,10 грн., тому позивач, в порядку вимог ч. 1 ст. 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес), а дана сума має бути розподілена в рівних частинах на кожного із співвласників, тобто 21 448,10 грн./3 особи, що становить 7149,37 грн., яка підлягає стягненню із відповідачки [PERSON] . Оскільки позивачка є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , при поданні позову звільнена від сплати судового збору, останній стягується з відповідачки на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved