Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він зареєстрований за адресою [ADDRESS] теперішнє місце проживання [ADDRESS]. Даний житловий будинок дістався йому по заповіту від його баби [PERSON]. У вищевказаному житловому будинку крім позивача та його сім'ї зареєстрований чоловік рідної сестри позивача [PERSON]. 10.09.1995 року відповідач одружився з сестрою [PERSON] і вони стали проживати у житловому будинку за адресою [ADDRESS], який на той момент належав дідові позивача [PERSON]. В 1996 році відповідач з сім'єю переїхали проживати до батьків позивача за адресою [ADDRESS] де відповідач і проживає по даний час сам. У 2004 році у зв'язку з тим, що відповідач виходив на пенсію по інвалідності він зареєструвався за згодою на той момент власника житлового будинку, за адресою [ADDRESS] щоб отримувати пенсію по місцю реєстрації та проживання в с. Ржавинці. Позивач зазначає, що не одноразово звертався до відповідача, щоб він добровільно виписався із спірного будинку, але на звернення він ніяк не реагував. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, обґрунтувавши вищенаведеним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він дійсно більше 9 років не проживає у спірному будинку, але він не може виписатися із нього, оскільки йому не має де зареєструватися в іншому будинку. Представник Заставнівського районного сектору УДМС України в Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Нормами статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідач [PERSON] будучи зареєстрованим до житлового будинку, не проживає в ньому більше 9 року. Тому, посилаючись на те що реєстрація відповідача у його будинку, в якому він не проживає, порушує його права як власника будинку на вільне володіння та користування житловим будинком, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що розташовані в [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом (а.с. 8) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9). Разом з тим, відповідно до довідки №1847 від 29.11.2013 року, виданої виконавчим комітетом Ржавинецької сільської ради відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у будинку за адресою [ADDRESS] однак не проживає в ньому (а.с. 6). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач більше 9 року в спірному будинку не проживає, однак значиться в ньому зареєстрованим. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач [PERSON], являвся чоловіком сестри позивача. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету від 29.11.2013 року №1847 (а.с. 6), відомостями адресно-довідкового бюро від 09.12.2014 року (а.с. 16). Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] не проживає в зазначеному будинку більше 9-х років, а проживав в ньому тільки один рік десь після одруження. За таких обставин, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що факт не проживання відповідача понад один рік у належному позивачу на праві власності житловому будинку підтверджено належними та допустимими доказами й відповідно реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися свою власністю, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved