Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона з 08 травня 2009 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, так як у них різні погляди на питання подружнього життя, це все привело до того, що вони втратили почуття взаємного кохання та поваги один до одного. Тому прохає суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але до суду надала письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, а саме прохає розірвати шлюб, а також розглядати справу за її відсутністю, не заперечує розглядати справу в порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 08 травня 2009 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 176. Окрім цього сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем була надана довідка про те, що вона сплатила 350 грн. за складання позовної заяви, але ці витрати були здійснені позивачем до початку розгляду справи, тому виходячи з вище наведено в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на надання юридичної допомоги не підлягають задоволенню. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved