Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою 27.12.2019 року, в якій просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 23.08.2002 року між сторонами було укладено шлюб, який 24.01.2005 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З лютого 2014 року відповідач перестав проживати разом з нею та дітьми, припинив брати участь у їх вихованні. Він переїхав на іншу квартиру та перестав з ними спілкуватись, припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу. Факт того, що відповідач не проживає разом з нею та дітьми підтверджується Актом, довідкою по склад сімї, довідками КЗШ №41 та того, що не надає матеріальної допомоги підтверджується довідкою розрахунком ДВС м. Кривий Ріг, з його вбачається наявність заборгованості по аліментам у розмірі 73 488,30 грн. Оскільки вказані обставини в їх сукупності, на переконання позивача, є свідченням свідомого та умисного усунення відповідача від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, у зв`язку з чим з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей, вона просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 21.01.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.22-23). Ухвалою суду від 07.02.2020 року підготовче провадження закрито з призначенням справи до судового розгляду ( а.с.33-34) та зобов`язано службу у справах дітей надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Представник третьої особи [PERSON] просила розгляд справи просить провести за її відсутності у зв`язку, при винесенні рішення суду покладається на розсуду суду. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої доньки, з метою дотримання строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку з урахуванням згоди позивача, на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , а.с. 7), який розірвано 24 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11). У період шлюбу та в період фактичних шлюбних відносин у сторін народились троє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 8-10). Факт батьківства не оспорюється. Як, вказувала позивач неповнолітні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, а [PERSON] не проживає з ними з 2014 року, що підтверджується Актом складеним зі слів сусідів та затвердженого, голова квартального комітету №41 (а.с. 12) та довідкою квартального комітету №41 від 23.12.2019 року (а.с. 13). Як слідує з довідок КЗШ І-ІІІ ступенів №41 за вих. №388 та №389 [PERSON] , 2006 року народження є ученицею 8-г класу, [PERSON] , 2009 року народження є ученицею 4-а класу КЗОШ №41, а їх батько [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, батьківські збори не відвідував та не приводить і не забирає дітей зі школи, з вчителями не спілкується (а.с.14-15). Згідно з довідки-розрахунку державного виконавця Саксаганського ВДВС міста Кривий Ріг №3.13-34/55492 від 19.12.2019 року на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] згідно виконавчого листа №2/12/3223/16 від 22.12.2016 року заборгованість [PERSON] за період з 11.11.2016 року по 01.03.2019 року складає 45 441,30 грн. (а.с. 16). Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 21.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, кімнати обладнані необхідними меблями та побутовою технікою , кімнати відремонтовані, у будинку є газо-електро-водопостачання, у дітей є окрема кімната з двохповерховим ліжком, шафа, комп`ютер. Для виховання, навчання, розвитку та утримання дітей створені належні умови (а.с. 35). Таким чином, суд приходить до висновку, що з 2014 року позивач самостійно займається вихованням дітей, їх матеріальним забезпеченням, навчанням. Зазначені обставини суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім його неповнолітньої дітей, фактично умисне самоусунунення від виконання батьківських обов`язків, що суд розцінює як свідоме нехтуванням їх виконанням. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. У силу вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.п.15, 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно висновку від 15.10.2020 року №10/39-4184 виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо вирішити питання щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] вирішити неможливо у зв`язку із не проживанням його на території Саксаганського району, вжиття службою у справах дітей порушувалось питання про притягнення [PERSON] про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 184 КУпАП, проте встановити його місцезнаходження не вдалось. Так, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків. При цьому така поведінка [PERSON] є винною та свідомою. Провівши аналіз життя відповідача, з огляду на його ставлення до дітей, пасивне відношення до них тривалий час, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречним, достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів та відповідатиме інтересам дитини. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України його право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни його поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для його позбавлення батьківських прав з переосмисленням його ставлення до дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved