Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з ДП «Мирноградвугілля» в обґрунтування якого зазначив, що з 10.09.2010 року по 05.04.2017 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на Відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» гірничим диспетчером з повним робочим днем, та був звільнений за ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя. У день звільнення з ним не був проведений повний розрахунок в сумі 46499,38 грн., остаточно відповідач розрахувався з ним лише 08.06.2017 року. Посилаючись на ст.ст.116, 117 КЗпП просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06.04.2017 року по день кінцевого розрахунку 08.06.2017 року в сумі 16469,04 грн. Позивач та його представник до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надали суду заяви, згідно з якими наполягали на задоволенні позовних вимог, просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заперечення, згідно з яким не погодився з позовними вимогами у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач у день звільнення не працював та не предявляв жодних вимог щодо виплати заборгованості по заробітній платі, просив справу розглянути без його участі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін та їх представників, які не зявився до суду. Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 10.09.2010 року та 05.04.2017 року був звільнений за ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя (а.с. 4-7). На час звільнення заборгованість по заробітній платі позивача становила 46499,38 грн. Остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 07.06.2017 року шляхом перерахування заробітної плати на його рахунок (а.с. 10, 25). Середньоденна заробітна плата [PERSON] згідно з довідкою становить 392,12 грн.(а.с. 11). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.115 ч.1 КЗпП України, ст.24 ч.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом, позивач звільнився з роботи 05.04.2017 р., а повний розрахунок з позивачем здійснений 07.06.2017 р., тобто затримка виплати належних позивачу при розрахунку сум склала 41 робочий день. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону, у відповідності до ст.117 КЗпП України, з відповідача належить стягнути на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум, тобто 16076,92 грн. з розрахунку 392,12 грн. х 41 робочий день. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути середній заробіток лише по 07.06.2017 року, оскільки саме у цей день гроші були перераховані підприємством відповідача, що підтверджується відповідною довідкою. Щодо доводів представника відповідача про відмову у задоволенні вимог позову, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки жодних поважних причин, за яких підприємство не могло перерахувати гроші на карту позивача, представником відповідача не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial