Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - ТОВ ФК «Аланд»), треті особи - Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О. А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчиненого виконавчий напис № 27145 про стягнення з нього на користь ТОВ ФК «Аланд» заборгованості, за кредитним договором, яка складає 27200,73 грн. 15.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено по місцю його роботи. Він вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладав і заборгованості не має, також не укладав будь-яких кредитних договорів з іншими особами, які могли передати свої вимоги за такими договорами відповідачу. При вчиненні виконавчого напису загальний строк позовної давності порушено. Із його заробітної плати безпідставно стягуються кошти на погашення неіснуючої заборгованості. Крім того, він не отримував вимогу від відповідача про усунення порушень за кредитним договором, внаслідок чого був позбавлений можливості бути вчасно проінформований про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги. Внаслідок чого порушено його права та інтереси. Просить суд визнати виконавчий напис № 27145 від 08.09.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню. 09.03.2021 року ухвалою Вільногірського міського суд Дніпровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог та призначено судове засідання у справі. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів та від третьої особи витребувано належним чином завірену копію виконавчого напису та документів, які стали підставою для його видачі. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовну заяву підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ ФК «Аланд» будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву не направив. Треті особи будучи належним чином повідомлені про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Витребувані докази до цього часу до суду не надані. Враховуючи заяву позивача, який не заперечує проти заочного розгляду, у зв`язку з повторною неявкою відповідача у судове засідання суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що на підставі виконавчого напису від 08.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. була винесена постанова 15.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 27145 від 08.09.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (у чинній редакції) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи те, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на теперішній час виконавче провадження відкрито, відповідачем не було додано відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення, як і не надано приватним нотаріусом на вимогу суду документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис для з`ясування наявності безспірності заборгованості, сам факт наявності заборгованості позивачем заперечується, як і укладення будь-якого кредитного договору на протязі останніх п`яти років і доказів зворотнього суду не надано, застосовуючи положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України, вивчивши надані суду докази та враховуючи конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 08.09.2020 року, реєстраційний № 27145, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. про стягнення з [PERSON] користь ТОВ ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 27200,73 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А., виконавче провадження ВП № 6324839, втрачають свою дію в порядку передбаченому ч. 7 ст. 158 ЦПК України, згідно з якою, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved