Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.03.2017 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 121 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , 2017 року народження. Зазначає, що в зв`язку з непорозумінням між подружжям шлюбні стосунки між ними були фактично припинені, проживають окремо. Спільного побуту Позивач та Відповідач не ведуть, втратили відчуття взаємної любові та поваги, а шлюб став формальністю. Сім`я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 29 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, в якій він визнає позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 березня 2017 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітню дітину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Сторони не підтримують сімейних стосунків, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально. Спір між батьками про місце проживання дитини відсутній. Примирення є недоцільним, оскільки зберегти шлюб неможливо. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу.

Outcome: approved