Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що [PERSON] , з 07.12.2017 року працював водієм на підприємстві ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС», де позивач є директором. В лютому місяці 2018 року відповідач звенрувся до [PERSON] з проханням позичити йому кошти. 27.02.2018 року [PERSON] під розписку отримав кошти від [PERSON] в сумі 40 500 гривень, які зобов`язувався повернути по першій вимогі. В березні місяці 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти в місячний строк, однак по закінченню даного терміну [PERSON] кошти не повернув. На неодноразові прохання позивача повернути гроші, відповідач не реагував. 05.04.2019 року [PERSON] надіслав на адресу відповідача лист з проханням повернути гроші до 05.05.2019 року, по закінченню даного часу гроші не повернуті. Просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг в сумі 40 500 грн. та судовий збір в сумі 840,80 грн. Позивач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить задовольнити. Також надав до суду відповідь на відзив в якому вказав, що вважає відзив на позов [PERSON] не обґрунтованим, оскільки позовні вимоги підтвердженні доказами, на прохання позивача, відповідач не повертав кошти. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважає даний позов надуманим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зазначив, що дані кошти не отримував, а розписку написав оскільки при працевлаштуванні на роботу ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС» на посаду водія, однією з умов було надання такої розписки, як гарантії відшкодування шкоди внаслідок можливого ДТП або іншого пошкодження майна. В судовому засіданні позивач зазначив, що до органів Національної поліціїї з приводу примусу написання даної розписки не звертався. Просив відмовити в задоволенні позову повністю. Представник відповідача адвокат Бітюра А.А. в судовому засіданні позов не визнав, підтримував позицію свого довірителя, наголосив на не доведеності позивачем факту передачі грошових коштів відповідачу, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана доказами довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 27.02.2018 року [PERSON] [INFO] взяв в борг у [PERSON] [INFO] грошові кошти в сумі 40 500 грн., які зобов`язаний повернути по першій вимогі. Оригінал розписки в судовому засіданні досліджений, відповідачем не оспорювався факт написання даної розписки, зазначивши при цьому, що вона написана ручкою різної кольорової гами, оскільки одна паста скінчилась, замінили іншою ( а.с. 72) У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною третьою cт. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до листа від 05.04.2019 року (а.с. 73) [PERSON] за для уникнення судової тяганини та переплачування коштів, просить [PERSON] вчасно та в повному обсязі виконати своє зобов`язання - повернути борг. Зобов`язання за борговою розпискою відповідачем не виконано. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦПК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Заперечуючи проти позову відповідач та його представник зазначили, що відповідно до листа від 05.04.2019 року (а.с.73) [PERSON] направляв його на адресу м. Нова Каховка, вул. Солодухіна, 79, поштовий індекс 74900, а по факту відповідач проживає в місті Таврійськ, та відповідно до оригіналу поштового повідомлення наданого позивачем, в ньому вказаний поштовий індекс: 74988. Аналізуючи надані документи, суд вбачає за необхідне зазначити, що відповідно до відомостей розмішених на офіційному сайті поштового зв`язку «Укрпошта» за посиланням https://offices.ukrposhta.ua/ , місто Таврійськ має поштовий індекс: 74988. Окрім того, на даному поштовому повідомленні містяться відомості про отримання, а саме що лист отримано особисто, 20.04.2019 року, [PERSON] та його підпис. Таким чином, твердження відповідача та його представника щодо виконання ним зобов`язань щодо повернення грошових коштів в повному обсязі не знайшли підтвердження в судовому засіданні належними доказами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач після отримання письмових вимог, грошові кошти позивачу не повернув, отже, умови договору не виконав, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення грошових коштів. Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved