Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, в зв'язку з продовженням навчання, у розмірі 1/4 частини щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 20 лютого 2014 року та до закінчення навчання, а саме до 4 січня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є рідною донькою [PERSON], народжена в шлюбі з [PERSON]. Після розлучення батьків [PERSON] мешкає зі своєю матір'ю, при цьому [PERSON] надавав щомісячну матеріальну допомогу в вигляді сплати аліментів на утримання своєї, на той час, неповнолітньої доньки. На теперішній час [PERSON] є студенткою, - навчається в Донецькому вищому професійному училищі ресторанного сервісу й торгівлі. В зв'язку з зазначеним позивач потребує матеріальної допомоги зі сторони батька [PERSON], який має, на думку позивача, можливість надавати матеріальну допомогу, в зв'язку з продовженням навчання. З метою отримання стабільних аліментних платежів, [PERSON] з причини істотного обмеження можливості заробляння коштів для власного забезпечення, в зв'язку з продовженням навчання, потребує матеріальної підтримки з боку батька, тому змушена звернутися до суду для забезпечення своїх інтересів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому змінені позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій змінені позовні вимоги визнав, просить справу розглянути без його участі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], народженою колишньою дружиною [PERSON]. Відповідач відносно колишньої дружини мав аліментні обов'язки щодо утримання своєї неповнолітньої, на той час, доньки. 19 лютого 2014 року [PERSON] досягла повноліття, обов'язок її батька щодо утримання неповнолітньої дитини припинено. На теперішній час [PERSON] здобуває вищу освіту, є студенткою денної форми навчання Донецького вищого професійного училища ресторанного сервісу й торгівлі, в зв'язку з чим потребує матеріальної підтримки з боку батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають. Як вбачається з матеріалів справи позов заявлений повнолітньою [PERSON] Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України визначено конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 199 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засідання знайшли свою доведеність одночасне існування вищезазначених юридичних фактів. Так, по-перше, сторонами процесу не оспорюється факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], та споріднення підтверджено свідоцтвом про народження. По-друге, [PERSON] досягла повноліття, але її вік є меншим ніж 23 роки, а саме на дату виготовлення повного тексту судового рішення йому виповнилось повних вісімнадцять років. По-третє, відповідно до довідки, виданої 10 лютого 2014 року Донецьким вищим професійним училищем ресторанного сервісу і торгівлі [PERSON] є студенткою денної форми навчання. Вчетверте, судом встановлена потреба позивача в матеріальній допомозі зі сторони батька. З урахуванням того, що [PERSON] здобуває професійну освіту, заняття в училищі проводяться щоденно, суд погоджується, що позивач в зв'язку з продовженням, після досягнення повноліття, навчання має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення. Вп'яте, відповідач [PERSON] має реальну можливість надавати допомогу своїй повнолітній донці [PERSON] Так, відповідач працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, та його дохід дозволяє надавати грошову підтримку донки в зв'язку з здобуттям нею освіти. Враховуючи сукупність вказаних юридичних фактів, суд встановив наявність обов'язку відповідача [PERSON] утримувати свою доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання за досягненням повноліття. Визнаючи розмір аліментів суд керується наступним. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участю у справі. Так, позивачем заявлено вимоги стягнення з відповідача аліментів в вигляді щомісячних платежів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Суд вважає такі вимоги обґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З урахуваннями зазначеної в статті 200 СК України відсильної норми, суд, при визначені розміру аліментів на [PERSON] враховує такі обставини: - стан здоров'я та матеріальне становище позивача та [PERSON], як платника аліментів; - інші обставини, що мають істотне значення. Так, відомостей щодо хворобливого стану сторін по справі відсутні. Матеріальне становище відповідача суд визначає, виходячи з рівня його доходів, а також величини витрат, які здійснюються ним на утримання себе та членів своєї сім'ї. З письмових доказів по справі вбачається, що [PERSON] працевлаштований, перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Агрофірма «Світанок», отримує середньомісячний заробіток приблизно 2432,28 гривень, з урахуванням сплачуваних аліментів (довідка № 23 від 14 лютого 2014 року). Також суд досліджує, матеріальне становище позивача [PERSON], яка продовжує навчання. Позивач самостійного доходу не має, стипендію не отримує. З довідки вищого навчального закладу вбачається припис щодо навчання позивача на бюджетній основі, з виплатою стипендії у щомісячному розмірі 275,00 гривень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається в місті Донецьку Донецької області, проживає в гуртожитку, щоденно несе затрати на харчування, проїзд до місця навчального закладу. Суд погоджується з потребою необхідності придбання позивачем навчального матеріалу, канцелярського приладдя тощо. Крім того, суд надає оцінку можливості матері позивача - [PERSON] надавати матеріальну допомогу повнолітній донці, - остання працює на ДП «Селидіввугілля» ВП Шахта «Росія», отримує середньомісячний заробіток у розмірі 2955,03 гривень. Враховуючи в сукупності вищевказане, положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України (обов'язок суду розгляду справ в межах позовних вимог), ч. 4 ст. 174 ЦПК України (визнання відповідачем позовних вимог), суд приходить до висновку про доцільність визначити розмір аліментів в заявленому розмірі - 1/4 частина доходу відповідача щомісячно, що найкращим чином захистить інтереси повнолітньої [PERSON], [INFO] щодо потреби в матеріальних коштах в зв'язку з навчанням та не призведе відповідача [PERSON] до скрутного матеріального становища. Визнаючи час з якого мають бути присуджені аліменти, суд виходить з наступного. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вхідного штампу позовна заява [PERSON] пред'явлена до суду - 20 лютого 2014 року, тому саме з цієї дати підлягають стягненню з [PERSON] присуджені аліменти. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд додатково звертає увагу, що відповідно до положення статті 199 СК України право повнолітніх дітей на утримання невід'ємно пов'язане із навчанням, тому такі обставини як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Так, з довідки, виданої 10 лютого 2014 року Донецьким вищим професійним училищем ресторанного сервісу і торгівлі вбачається, що [PERSON] закінчить навчальний заклад 4 січня 2015 року (за досягненням повних дев'ятнадцяти років), тому саме ця дата визначена судом як час до якого відповідач має надавати матеріальну допомогу повнолітній донці. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, позивач звільнена від сплати судового збору в зв'язку з подачею позову про стягнення аліментів в порядку п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved