Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення одноразової допомоги при звільнені у зв'язку з виходом на пенсію. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 01.12.1999 р. його було звільнено за власним бажанням з шахта «ім. О.Г. Стаханова» Виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Красноармійськвугілля», правонаступником якого є відповідач - ДП «Красноармійськвгілля» (надалі шахта «ім. О.Г. Стаханова» ВО «Красноармійськвугілля»), згідно наказу №345\\к від 06.12.1999 р. Загалом на підприємстві відповідача він пропрацював з 1953 р. та мав стаж роботи на час вказаного звільнення більш ніж 45 років. Вiдповiдно до ст. 47 КЗпП Украни власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звiльнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi в статтi 116 КЗпП Украни. Вiдповiдно до ст.116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацi провадиться в день звільнення. Про нарахованi сумми, належнi працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою зазначених сум. В порушення ст. 116 КЗпП Украни його не було письмово повiдомлено про виплату нарахованих йому сум при звiльненi, тому він не мiг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звiльненнi у зв'язку з виходом на пенсiю, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифноi) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 12.02.1992 року. З метою зясування сум належних йому при звiльненi він 20.08.2014 р. звернувся до відповідача. Останній своєю довідкою від 10.03.2010 р. йому повiдомив, що передбачена одноразова допомога при звiльненi у звязку з виходом на пенсiю йому не виплачено. Таким чином вiдповiдачем не було його письмово повiдомлено про виплату нарахованих сум при звiльненi та про те що одноразова допомога при звiльненнi у звязку з виходом на пенсiю вiдповiдачем не нарахована та не сплачена він дiзнався пiсля вручення йому вiдповiдi відповідачем. Вiдповiдно до статi 233 КЗпП Украни, працiвник може звернутися з заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до суду в тримiсячний строк з дня, коли вiн дiзнався чи повинен був дiзнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України передбачено, у разi пропуску з поважних причин строкiв, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у мiстi, мiський чи мiськрайонний суд може поновити цi строки. Частина 2 ст. 233 КЗпП Украни вказує, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вiдповiдно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 12.02.1992 р. працiвнику, що має право на пенсiю за вiком чи по iнвалiдностi, при виході на пенсію має право отримати одноразову допомогу, розмiр якої залежить вiд стажу роботи в галузi i середнього заробiтку, але не менше 10 рокiв - середньомiсячного заробiтку, 15 рокiв - двохмiсячного заробiтку, 20років i бiльше -трьохмiсячного. В свою чергу згідно п.3.2 відповідної угоди положення угоди є обов'язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів а та кож під час розгляду трудових спорів. При звiльненнi у травні 1999 р. вказана допомога йому не була виплачена. Оскiльки його стаж роботи на пiдприємствi на час досягнення звiльнення складав понад 20 рокiв, він мав право на виплату одноразовоi допомоги в розмiрi трьох середньомiсячних заробiтних плат, що складала на час звільнення 473,04 грн. (157,68 грн. - його середня зарплата х 3 міс). Відповідно до п. 2.42 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Мінстатиститки України №323 від 11.12.1995 р., яка діяла на час його звільнення, сума наданих підприємством трудових і соціальних пільг працівникам, а саме одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію, входила до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які в свою чергу входять до фонду оплати праці. Згiдно ст. 117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi у ст. 116 КЗпП України, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприсмство повинно виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У зв'язку з тим, що згідно п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 12.02.1992 р. він мав право на відповідну одноразову допомогу при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію то відповідач винен йому як одноразову допомогу так і зобов'язаний сплатити середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згiдно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 11 грн. 68 коп. Він був звiльнений 01.12.1999 р., а повний розрахунок пiдприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені складає період з 02.12.1999 р. по 01.10.2014 р. - 3 720 робочих дні. Отже, 3 720 робочих дні затримки розрахунку х 11,68 грн. = 43 449, 60 грн. Загалом за затримку належних звiльненому працiвниковi сум при звiльненi вiдповiдач за перiод з 02.12.1999 р. по 02.10.2014 р. повинен виплатити загалом середнiй заробiток, невиплачену одноразову допомогу у розмiрi 43 922, 64 грн. (43 449,60 грн. + 473,04 грн.) Вчасно не виплативши належнi йому при звiльненнi суми у встановленi законодавством строки, вiдповiдач спричинив йому моральну шкоду, що виражаеться у душевних стражданнях у зв'язку з порушенням його законного права на вчасне отримання зароблених ним грошей та матерiальних труднощах у зв'язку з цим, на протязi тривалого часу. Це привило до порушення його звичного життевого устрою, він став замкнутий, мало товариський. Оцiнуючи характер та тривалiсть моральних страждань, вчинену йому моральну шкоду, він оцiнює у 14 000 грн. До судового засідання представник позивача не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача направив суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог. Cуд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.12.1999 р. [PERSON] було звільнено за власним бажанням з шахта «ім. О.Г. Стаханова» Виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Красноармійськвугілля», правонаступником якого є відповідач - ДП «Красноармійськвгілля» (надалі шахта «ім. О.Г. Стаханова» ВО «Красноармійськвугілля»), згідно наказу №345\\к від 06.12.1999 р. Загалом на підприємстві відповідача [PERSON] пропрацював з 1953 р. та мав стаж роботи на час вказаного звільнення більш ніж 45 років. Вiдповiдно до ст. 47 КЗпП Украни власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звiльнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi в статтi 116 КЗпП Украни. Вiдповiдно до ст.116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацi провадиться в день звільнення. Про нарахованi сумми, належнi працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що в порушення ст. 116 КЗпП Украни [PERSON] не було письмово повiдомлено про виплату нарахованих йому сум при звiльненi, тому [PERSON] не мiг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звiльненнi у зв'язку з виходом на пенсiю, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифноi) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 12.02.1992 року. З метою з'ясування сум належних [PERSON] при звільнені, він 20.08.2014 р. звернувся до відповідача. Останній своєю довідкою від 10.03.2010 р. [PERSON] повiдомив, що передбачена одноразова допомога при звiльненi у звязку з виходом на пенсiю йому не виплачено. Таким чином судом встановлено, що вiдповiдачем не було [PERSON] письмово повiдомлено про виплату нарахованих сум при звiльненi та про те що одноразова допомога при звiльненнi у звязку з виходом на пенсiю вiдповiдачем не нарахована та не сплачена [PERSON] дiзнався пiсля вручення йому вiдповiдi відповідачем. Вiдповiдно до статi 233 КЗпП Украни, працiвник може звернутися з заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до суду в тримiсячний строк з дня, коли вiн дiзнався чи повинен був дiзнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України передбачено, у разi пропуску з поважних причин строкiв, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у мiстi, мiський чи мiськрайонний суд може поновити цi строки. Частина 2 ст. 233 КЗпП Украни вказує, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вiдповiдно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 12.02.1992 р. працiвнику, що має право на пенсiю за вiком чи по iнвалiдностi, при виході на пенсію має право отримати одноразову допомогу, розмiр якої залежить вiд стажу роботи в галузi i середнього заробiтку, але не менше 10 рокiв - середньомiсячного заробiтку, 15 рокiв - двохмiсячного заробiтку, 20років i бiльше -трьохмiсячного. В свою чергу згідно п.3.2 відповідної угоди положення угоди є обов'язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів а та кож під час розгляду трудових спорів. При звiльненнi у травні 1999 р. вказана допомога йому не була виплачена. Судом встановлено, оскiльки стаж роботи [PERSON] на пiдприємствi на час досягнення звiльнення складав понад 20 рокiв, він мав право на виплату одноразовоi допомоги в розмiрi трьох середньомiсячних заробiтних плат, що складала на час звільнення 473,04 грн. (157,68 грн. - його середня зарплата х 3 міс). Відповідно до п. 2.42 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Мінстатиститки України № 323 від 11.12.1995 р., яка діяла на час звільнення [PERSON], сума наданих підприємством трудових і соціальних пільг працівникам, а саме одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію, входила до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які в свою чергу входять до фонду оплати праці. Згiдно ст. 117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi у ст. 116 КЗпП України, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприсмство повинно виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У зв'язку з тим, що згідно п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 12.02.1992 р. він мав право на відповідну одноразову допомогу при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію то відповідач винен [PERSON] як одноразову допомогу так і зобов'язаний сплатити середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згiдно довідки відповідача середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 11 грн. 68 коп. [PERSON] був звiльнений 01.12.1999 р., а повний розрахунок пiдприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені складає період з 02.12.1999 р. по 01.10.2014 р. - 3 720 робочих дні. Отже, 3 720 робочих дні затримки розрахунку х 11,68 грн. = 43 449, 60 грн. Загалом за затримку належних звiльненому працiвниковi сум при звiльненi вiдповiдач за перiод з 02.12.1999 р. по 02.10.2014 р. повинен виплатити загалом середнiй заробiток, невиплачену одноразову допомогу у розмiрi 43 922, 64 грн. (43 449,60 грн. + 473,04 грн.) Позивач вважає, що вчасно не виплативши належнi йому при звiльненнi суми у встановленi законодавством строки, вiдповiдач спричинив йому моральну шкоду, що виражається у душевних стражданнях у зв'язку з порушенням його законного права на вчасне отримання зароблених ним грошей та матерiальних труднощах у зв'язку з цим, на протязi тривалого часу. Це привило до порушення його звичного життевого устрою, він став замкнутий, мало товариський. Оцiнуючи характер та тривалiсть моральних страждань, вчинену йому моральну шкоду, він оцiнює у 14 000 грн. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе поновити строк для звернення [PERSON] до суду із вимогою до ДП «Красноармійськвугілля» про стягнення одноразової допомоги у зв'язку із виходом на пенсію Стягнути з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] невиплачену одноразову допомогу при звiльненнi у звязку iз виходом на пенсiю у сумi 473,04 грн. Стягнути з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] за затримку належних при звiльненi працiвниковi сум середнiй заробiток у розмiрi 43 449,60 грн. Щодо стягнення моральної шкоди позивачеві, суд вважає, що дана частина позову задоволенню не підлягає, так як позивачем не доведено його моральні страждання та їх наслідки. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial