Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який вчинено 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., зареєстрований у реєстрі за № 403, про звернення стягнення заборгованості у безспірному порядку у сумі 1 157 000 (один мільйон сто п`ятдесят сім) тисяч гривень з боржника [PERSON] на користь стягувача акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» , а також суму, що сплачена за вчинення виконавчого напису у розмирі 10 000 (десять) тисяч гривень шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що виконавчий напис здійснено без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та без первинних документів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» просив розглядати справу без його участі, подав до суду відзив у якому зазначив, що виконавчий документ видано на законних підставах, під час видачі порушень законодавства не було, просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що критично відноситься до доводів відповідача, викладених у відзиві, та просила позов задовольнити. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна та третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович до суду не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Ухвалою суду від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.11.2021 року задоволено клопотання позивача та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни (01032, м. Київ, вул. Льва Толстого, буд. 57, засіб зв`язку: тел. [NUMBER] ) належним чином посвідчену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 403 від 27 січня 2021 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] . Вказана ухвала повернута до суду без виконання. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012 року по справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 квітня 2007 року, позов задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 04 квітня 2007 року у розмирі 794 366,23 (сімсот дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят шість) гривень 23 коп. 11 лютого 2013 року Київським районним судом м. Одеси видані виконавчі листи щодо виконання вказаного судового рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа відносно позивача відмовлено. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2020 року у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку про пред`явлення виконавчих документів для виконання відносно боржників - відмовлено. Вказаними ухвалами суду встановлено, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» без поважних причин пропустив встановлений законом строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання та підстав для його поновлення судом не знайдено. Таким чином, заборгованість позивача перед відповідачем складає 794 366,23 (сімсот дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят шість) гривень 23 коп. та право вимоги, щодо стягнення якої виникло у відповідача 10 грудня 2012 року. 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. винесено виконавчий напис № 403, яким звернуто стягнення заборгованості у безспірному порядку у сумі 1 157 000 (один мільйон сто п`ятдесят сім) тисяч гривень з боржника [PERSON] на користь стягувача акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» , а також суму, що сплачена за вчинення виконавчого напису у розмирі 10 000 (десять) тисяч гривень шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] . З постанови про відкриття виконавчого провадження № 64603121 від 22 лютого 2021 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Одеси Вельковим О.В., при примусовому виконанні виконавчого напису від 27 січня 2021 року № 403 звернено стягнення на квартиру [ADDRESS] в сумі 1 157 000 (один мільйон сто п`ятдесят сім) тисяч гривень та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 116 700,00 (сто шістнадцять тисяч сімсот) гривень 00 коп. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» 16 липня 1999 року N 996-XIV. Однак таких документів Відповідачем надано не було. Отже судом не встановлено наявність безспірності заборгованості Позивача перед Відповідачем на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Вчинення виконавчих написів нотаріусами врегульовано главою 14 Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Однак, приватний нотаріус Шевченко О.В. не перевірив безспірність вимог банку, чим порушив ч. 1ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, направленої відповідачем на ім`я позивача, підтверджено не було, що виключає безспірність вимог. Судом під час розгляду справи не було встановлено, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису Відповідачем було надано докази безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Також, заборгованість, яка була стягнута з позивача за оспорюваним виконавчим написом, стягується поза межами встановленого Законом 3 річного строку. Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують нараховані суми заборгованостей, та в написі відсутня дата виникнення права вимоги у стягувача. Отже суд приходить до висновку про порушення прав Позивача внаслідок вчинення виконавчого напису з порушенням щодо перевірки вимог його безспірності та відсутності перевірки невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи, викладені у запереченні, не знайшли свого підтвердження, тому суд ставиться до них критично та відхиляє, з підстав викладених вище.

Outcome: approved