Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про відшкодуваненя моральної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 29 січня 1990 року працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», де поняд 30 років виконував роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці. 13 січня 2009 року, вперше, при виконанні трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, а саме перелом фаланги третього пальця правої кісті, внаслідок якого висновком МСЄК була встановлена втрата професійної непрацездатності у розмірі 10%. 23 березня 2021 року з позивачем стався нещасний випадок вдруге при якому від отримав травму правого ока та втрату професійної працездатності у 20%. Окрім того, 28 листопада 2021 року під час виконання [PERSON] виробничого наряду, стався обвал, яким йому було завдано удар по стопі правої ноги, внаслідок чого отримано забій, здавлення правої стопи та первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15%. Повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10% по виробничій травмі від 23 березня 2012 року та 10% по виробничій травмі отриманої 13 січня 2009 року, що у сукупності - 35% ступеня втрати професійної працездатності - безстроково. Таким чином, відповідач не забезпечив належним чином досконалість технологічного процесу, не забезпечив механічними пристроями робітників при виконанні ними тяжких фізичних робіт в підземній виробці, неефективність роботи вентиляторів, у зв`язку з чим позивач отримав професійне захворювання. Внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання. Переживання викликані наслідками професійного захворювання [PERSON] , останній частково втратив професійну працездатність, втратив можливість повністю реалізовувати свої можливості, постійно змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання. Вказані обставини обумовлюють необхідність [PERSON] пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, то останній просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди 35000,00 гривень. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 09 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 11 листопада 2021 року (а.с. 31). Від відповідача на адресу суду 15 вересня 2021 року, в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 09 серпня 2021 року, надійшов відзив на позов, а тому, суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до розгляду в межах даної цивільної справи. Згідно відзиву на позов відповідач просить суд розглянути справу за відсутності їх представника у відповідності до норм чинного законодавства. Зауважили, що згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. Більш того, зважили, що на даний час підприємство знаходиться у край тяжкому фінансовому стані, наявність заборгованості за відвантажену вугільну продукцію не дає змоги підприємству в першу чергу сплачувати своєчасно заробітну плату. Також введення простою на підприємстві з грудня 2019 року, різко погіршило фінансовий стан підприємства. Тому, стягнення в повному обсязі пред`явленої суми моральної шкоди призведе до ще гіршого стану підприємства (а. с. 34). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 29 січня 1990 року по 24 лютого 2021 року працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», та був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 09 лютого 1990 року (а.с. 8-9). Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві №4 від 16 січня 2009 року [PERSON] внаслідок нещасного випадку, який стався з ним 13 січня 2009 року о 01 годині 30 хвилин на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», отримав травму у вигляді відкритого перелому ногтевої фаланги 3 пальця правої кісті (а.с. 10). Згідно з актом про нещасний випадок на виробництві №23 від 26 березня 2012 року [PERSON] внаслідок нещасного випадку, який стався з ним 23 березня 2013 року о 02 годині 05 хвилин на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», отримав контузію та множинні чужорідні тіла рогівки правого ока (а.с. 11). Як вбачається з акту про нещасний випадок на виробництві №32 від 30 листопада 2018 року [PERSON] внаслідок нещасного випадку, який стався з ним 28 листопада 2018 року о 21 годині 30 хвилин на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», отримав травму у вигляді забою, здавлення правої стопи, масивну підшкірну гематому стопи (а.с. 13). Згідно довідок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА №082693 від 14 лютого 2019 року, ДОН-04 №081639 від 17 березня 2010 року, ДОН-04 №021790 від 16 березня 2010 року, позивачу була встановлена втрата професійної працездатності за сукупністю у розмірі 35% (а.с. 14, 15, 16). Згідно медичного висновку Донецького науково-дослідницького інституту травматології та ортопедії від 11 червня 2012 року [PERSON] встановлено діагноз: пошкодження правого ока, пов`язана з травмою на виробництві (а. с. 18). Відповідно до схеми огляду хворого лікарсько-консультаційною комісією, протоколу засідання ВКК від 28 грудня 2018 року, огляду неврапотолога №130/80 від 17 грудня 2018 року та виписного епікризу №2237 [PERSON] отримав забій, здавлення правої ступні, міжм`язову гематому ступні, пов`язані з травмою на виробництві (а. с. 20, 21, 22). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов та способу життя. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі, а останній у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 гривень. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial