Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 10.08.2018 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Позивачем на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлений суддею строк, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 27.08.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.11.2018 року по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні пред'явлений нею позов підтримала у повному обсязі та просила суд про його задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також зазначила суду про те, що вони з відповідачем з листопада 2014 року не підтримують шлюбно-сімейних відносин та проживають окремо, наміру зберегти шлюб позивач не має, а тому просила суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.28). Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, позивач проти проведення заочного розгляду та постановлення по справі заочного рішення не заперечувала, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 01.07.2011 року було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис (№ 938), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення позивача, вони з відповідачем проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства з листопада 2014 року, намірів зберігати шлюб позивач не має. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову, щодо розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved