Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 жовтня 1998 року помер його батько [PERSON], що постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,3533 га, цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Лазарівка Брусилівського району Житомирської області та належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЖТ № 007545, виданого на підставі рішення виконкому Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 14.01.1994 року № 1 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №103. Після його смерті спадщину прийняла його дружина, мати позивача [PERSON], яка проживала в будинку разом з померлим, та позивач, які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці першої черги за законом спадщину не приймали. 23 лютого 2003 року померла мати позивача [PERSON], яка не оформила у встановленому законом порядку свої спадкові права на земельну ділянку. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після її смерті. Починаючи з 2003 року та по даний час, [PERSON] користується спірною земельною ділянкою. Однак постановою приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 21.10.1998 року в с. Лазарівка Брусилівського району Житомирської області, та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме спірну земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, яку просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та позовні вимоги її брата [PERSON] задовольнити. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив той факт, що позивач [PERSON] дійсно фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті його батька [PERSON], обробляючи спірну земельну ділянку, а також отримавши всі документи на неї. При цьому, зі слів свідка, рідна сестра позивача [PERSON], яка є відповідачкою у справі, спадщини після смерті батьків не приймала. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, свідка [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] помер 21 жовтня 1998 року (а.с. 8). [PERSON] померла 23 лютого 2003 року (а.с. 9). Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЖТ № 007545 від 31 січня 2002 року, виданого на підставі рішення виконкому Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 14.01.1994 року № 1 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103, земельна ділянка площею 0,3533 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Лазарівка Брусилівського району Житомирської області, належить [PERSON] (а.с. 10). Також встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги після їх смерті, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 7). При цьому згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області № 372 від 08.11.2017 року, на час смерті [PERSON], [INFO], разом з ним була зареєстрована, проживала і вела спільне господарство його дружина [PERSON], [INFO] по вул. Л. Українки, 16, с. Лазарівка Брусилівського району Житомирської області (а.с. 13). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області № 363 від 03.11.2017 року, на час смерті [PERSON], [INFO], була зареєстрована, проживала одиноко [INFO] (а.с. 14). Постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області від 15.11.2017 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 11). Також з інформаційних довідок зі спадкового реєстру вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились (а.с. 12-15). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України в редакції 2003р. застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, при постановлені рішення суд посилається на норми ЦК України в редакції 1963р. У відповідності до ч. 1 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні достовірно встановлений факт того, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки після його смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, обробляючи спірну земельну ділянку та отримавши правовстановлюючі документи на неї. У звязку з цим, у суду наявні законні підстави визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,3533 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Лазарівка Брусилівського району Житомирської області та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЖТ № 007545, виданого на підставі рішення виконкому Лазарівської сільської ради від 14.01.1994 року № 1 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103. На підставі ст.ст. 524, 548, 549 ЦК України (в ред 1963 р.) та

Outcome: approved