Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позов про визнання договору купівлі-продажу від 17 серпня 2006 року дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, а саме на будівлю сіносховища площею 594,4 кв.м. та асфальтовану площадку площею 2712 кв.м., що розташовані по пров.Парковому, 5-а в с.Василівка, Житомирського району, Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 серпня 2006 року [PERSON] придбав у СТОВ «Василівське» будівлю сіносховища площею 594,4 кв.м. по пров.Парковому, 5-а в с.Василівка, Житомирського району, пізніше рішенням засідання комісії по врегулюванню майнових відносин СТОВ «Василівське» (реорганізованого КСП «Житичі») від 28 липня 2012 року вирішено продати позивачу асфальтовану площадку площею 2712 кв.м. розташовану за вищевказаною адресою. У відповідності до прибуткових касових ордерів від 17 серпня 2006 року та 03 серпня 2012 року, позивачем в касу СТОВ «Василівське» було внесено кошти за купівлю будівлі сіносховища - в сумі 2690 гривень 00 копійок та асфальтованої площадки, площею 2712 кв. м. - в сумі 10 000 гривень 00 копійок. Таким чином, 17 серпня 2006 року між [PERSON] та СТОВ «Василівське» (реорганізованим КСП «Житичі») було укладено договір купівлі-продажу сіносховища, а 03 серпня 2012 року - договір купівлі-продажу асфальтованої площадки, площею 2712 кв. м., що розташовані за адресою: провул. Парковий, 5 а, с.Василівка, Житомирського району, Житомирської області, за якими позивачу передано зазначені обєкти у власність, про те відповідно дані договори не були нотаріально посвідчені, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з підстав зазначених в ньому. Подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав повністю. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. 17 серпня 2006 року [PERSON] придбав у СТОВ «Василівське» будівлю сіносховища площею 594,4 кв.м., що розташований по пров.Парковому, 5-а в с.Василівка, Житомирського району Житомирської області та відповідності до прибуткових касового ордеру від 17 серпня 2006 року в касу СТОВ «Василівське» було внесено кошти за купівлю будівлі сіносховища - в сумі 2690 гривень 00 копійок (а.с.7). В подальшому на підставі витягу з протоколу №1 від 28 липня 2012 року вирішено продати [PERSON] асфальтовану площадку площею 2712 кв.м. розташовану за адресою пров.Парковому, 5-а в с.Василівка, Житомирського району Житомирської області (а.с.8), на підставі чого позивачем в касу СТОВ «Василівське» було внесено кошти за купівлю асфальтованої площадки кошти в сумі 1000 гривень 00 копійок (а.с.7). Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно приписів ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі- продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Рішенням Василівської сільської ради Житомирського району №66 від 17 грудня 2015 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічного паспорту на споруду сіносховища в с.Василівка, провулок Паркович, 5А (а.с.9). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідного до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України). Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення таких осіб від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, (ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України). У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням, зобовязаний витребувати такі докази (ч.1 ст.137 ЦПК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частини 1 - 3 ст.203 ЦК України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203 ЦК України). Презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦПК). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, письмових доказів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Outcome: approved