Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В якості обгрунтування позову зазначив, що 04 серпня 2020 року між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу № 2020/0804 нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в літ. А-3, А-4 інв. № 0101115, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 2\~837 кв.м. У відповідності до п. 8.8. Договору, сторони домовилися, що договір буде нотаріально посвідчений протягом 10 календарних днів з моменту оплати позивачем вартості майна. Попри те, що позивач в повному обсязі та в належний строк сплатив вартість майна, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. З огляду на це, позивач просив визнати дійсним договір № 2020/0804 купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за ним право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в літ. А-3, А-4 інв. № 0101115, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 2 837 кв.м. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. 04 серпня 2020 року між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу № 2020/0804. Пункт 1.1. Договору передбачає, що на умовах, передбачених цим договором, продавець передає у власність покупця (продає) належне йому на праві власності нерухоме майно (надалі ? «Майно»), розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в літ. А-3, А-4 інв. № 0101115, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 2\~837 кв.м. Майно належить продавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності індексний номер: 40127971, виданого 06.07.2015 року, видавник: Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області . Право власності на майно, зазначене в цьому пункті, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.06.2015 року за номером 10256455, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 04.04.2018 року, індексний номер 119699104, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 671174223101. В свою чергу п. 1.2. Договору зазначає, що земельна ділянка, на якій розташована будівля літ. А-3, А-4. де знаходиться відчужуване майно, кадастровий номер 2310100000:04:036:0026, площа 0,4936 га, перебуває у постійному користуванні продавця на підставі державного акта на право постійного користування землею, виданого Запорізькою міською радою 26.07.1994 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 838. Право постійного користування зазначеною земельною ділянкою зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.12.2018 року, номер запису про інше речове право: 29480448, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1723140423101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 149785618 від 17.12.2018 року, сформованим Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Відповідно до оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності ПП «АГЕНТСТВО «ОЦІНКА і ПРАВО» (сертифікат №657/19 від 22.08.2019 р.) станом на 01.05.2020 р., ринкова вартість відчужуваного Майна становить 3\~281\~715.00 грн. (три мільйони двісті вісімдесят одна тисяча сімсот п`ятнадцять гривень, 00 коп.) з урахуванням ПДВ. Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. договору, продаж вищезазначеного майна за домовленістю Сторін вчинено за 3 300 000,00 гри. з урахуванням ПДВ. Оплата за придбане майно за цим Договором здійснюється покупцем у безготівковій формі на поточний рахунок продавця протягом 14 календарних днів від дати укладання цього Договору. Пункт 3.1. Договору зазначає, що передача майна продавцем покупцю здійснюється за актом приймання-передачі, який має бути підписаний уповноваженими на те особами Сторін, протягом 3 календарних днів з моменту оплати покупцем придбаного Майна у порядку, передбаченому п. 2.1 цього договору. Згідно з п. 8.1. договору сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються продажу майна. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, не мають правового значення. У відповідності до п. 8.8. Договору, сторони, враховуючи вимоги ст.ст. 203, 209 Цивільного кодексу України, домовилися, що цей договір буде нотаріально посвідчений протягом 10 календарних днів з моменту виконання покупцем умов п.2.1 цього Договору. 19 серпня 2020 року позивач сплатив на користь відповідача вартість придбаного майна в розмірі 3\~300\~000 грн. 00 коп.В той же день 19 серпня 2020 року сторони підписали акт приймання-передачі нерухомого майна та акт приймання-передачі документів на нерухоме майно. Продавець передав, а Покупець прийняв у дату, зазначену вище, нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення, в літ. А-3, А-4 інв. № 0101115, об`єкт нежитлової нерухомості, інв. номер 101115, загальною площею 2\~837 кв. м. Отже, суд приходить до висновку, що умови п.2.1 договору було виконано і сторони мали посвідчити договір не пізніше 30 серпня 2020 року. Доказів такого посвідчення суду надано не було. Позивач 07.09.2020 року звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопа О.Е. з заявою про передачу генеральному директору Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» вимоги з`явитися 14 вересня 2020 року о 10 годині 00 хвилин до приватного нотаріуса ЗМНО Морозової В.М. для посвідчення Договору.Заява була вручена поштою 10 вересня 2020 року. Відповіді на заяву матеріали справи не містять. 16.09.2020 року позивач повторно звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопа О.Е. з заявою про передачу генеральному директору Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» вимоги з`явитися 22 вересня 2020 року о 10 годині 00 хвилин до приватного нотаріуса ЗМНО Морозової В.М. для посвідчення Договору.Заява була вручена поштою 21 вересня 2020 року. Відповіді на заяву матеріали справи не містять. 25.09.2020 року позивач направив відповідачу претензію в якій вимагав у 10-денний строк з дня отримання цієї претензії здійснити посвідчення укладеного договору. Відповіді на претензію матеріали справи не містять. За вказаних обставин суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач систематично ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Згідно з ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Сторони домовилися про предмет договору, ціну, строки виконання договору, тобто, дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору. Станом на 19.08.2020 року Договір було фактично виконано, майно передане покупцю разом з відповідними документами, вартість майна була отримана продавцем. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 04.03.2019 року по справі № 665/2266/16-ц зазначив, що згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. З наданих позивачем доказів вбачається, що посвідчити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку неможливо, оскільки відповідач не з`являється до нотаріуса для посвідчення вищевказаного правочину, а відтак, відповідна можливість нотаріального посвідчення договору втрачена. Доказів на спростування доводів позивача, або наявності підстав для відмови в нотаріальному посвідченні правочину відповідач суду не надав. Зазначені обставини дають підстави вважати, що ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, за яке відповідач вже отримав грошові кошти, порушує права позивача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які документально підтверджені.

Outcome: approved