Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Олександрійської міської ради про визнання за ним права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради про видачу його дружині [PERSON] квартири [ADDRESS] №280 від 22 травня 1997 року, він з зазначеної дати проживає у вказаній квартирі, але він не скористався ордером та не зареєструвався в даній квартирі, внаслідок чого втратив право на користування квартирою, його дружина померла, доньки проживають в інших приміщеннях за іншими адресами, в даній квартирі він продовжує добросовісно та відкрито володіти цим майном більше десяти років, постійно сплачує комунальні послуги, зазначає, що квартира є комунальною власністю та належить територіальній громаді м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради. В судовому засіданні 13.11.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, надав на огляд суду розрахункові книжки. В судове засідання 06.04.2018 року позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснив, що позивач добросовісно заволодів квартирою та факт відкритого та безперервного володіння квартирою знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника Олександрійської міської ради. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради в судовому засіданні 06.03.2018 року пояснив, що позивач до Управління з заявою про приватизацію спірної квартири не звертався, в судове засідання 06.04.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Свідок [PERSON] надала показання, відповідно до яких вона знає сім'ю позивача все життя, приблизно у 1996 -1997 роках вони вселилися у спірну квартиру як багатодітна родина, після смерті дружини, яка померла приблизно десять років тому та по цей час позивач мешкає в цій квартири, на момент смерті дружини в квартирі проживали позивач та його доньки [PERSON] та [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської ради народних депутатів від 22.05.1997 року [PERSON], склад сім'ї 5 чоловік, був виданий ордер на звільнену без комунальних зручностей двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В ордері на житлове приміщення №21 від 22.05.1989 року, який виданий [PERSON], зазначений [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька, [PERSON] - Донька, [PERSON] - донька. На звернення позивача від 16.05.2016 року відповідачем була надана відповідь, що ордер відповідно до п.69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення та дійсний протягом 30 днів з моменту видачі, позивач не використав ордер протягом 30 днів, про що свідчить відсутність прописки за адресою: [ADDRESS]. З копії паспорта позивача вбачається, що він з 1986 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] З акту обстеження від 23.05.2016 року, складеного головою квартального комітету №17 за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] з червня 1997 по день складення акту проживає за адресою: [ADDRESS]. За інформацією Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради від 22.11.2017 року №904/06 [PERSON] до Управління із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] не звертався. Також представником третьої особи надана письмова інформація від 13.03.2018 року про те, що особи, зазначені в ордері на житлове приміщення №21 від 22.05.1997 року, виданого [PERSON] не зверталися до Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради з заявою про приватизацію квартири [ADDRESS]. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Саме такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року по справі № 175/4741/16. Судом встановлено, що позивач проживав без реєстрації у спірній квартирі, яка є комунальною власністю, без реєстрації з дозволу дружини [PERSON], яка була наймачем квартири відповідно до виданого ордеру та згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] померла [INFO], тому суд приходить до висновку, що позивачу достеменно було відомо, що він проживає в неприватизованій квартирі, власником якого є територіальна громада м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради, про що він зазначив в позовній заяві, позивачу було відомо про відсутність у нього підстав для набуття права власності на спірну квартиру, оскільки він не скористався правом на приватизацію житла, тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed