Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва № 2-291 від 04.02.2003 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. Виконавчий лист з виконання вказаного рішення перебуває на виконанні в Деснянському районному відділі державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві - ВП № 49069855. Як зазначає позивач, в силу життєвих обставин, а саме стану здоров»я та втрати роботи, у нього виникла заборгованість по аліментам в сумі 24860 грн., яка була погашена 25.01.2016 року. Позивач вказує на те, що в процесі виконання вищевказаного виконавчого документа державними виконавцями згідно ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанови про накладення арешту на все майно, яке йому належить, та оголошено заборону на його відчуження, а саме: 22.04.2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві ВП № 42536161 (1294/16); 11.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві ВП № 44214606 (2110/16); 20.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві ВП № 49069855 (1692/6). Оскільки виконавчий лист перебуває на виконанні в Деснянському районному відділі Державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві, після погашення заборгованості він (позивач) звернувся до відповідача про зняття решту. Згідно відповіді державного виконавця від 25.01.2016 року, заборгованість погашено в повному обсязі, але, відповідно до п.5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», в рамках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути зняти лише за рішенням суду. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що згідно рішення Деснянського районного суду м.Києва від 06.05.2016 року припинено арешт частини його майна, накладений вказаними постановами, позивач просить задовольнити його вимоги та зняти арешт та заборону на відчуження усього рухомого та нерухомого майна, накладеного постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві ВП 42536161 від 22.04.2014 року, ВП 44214606 від 11.08.2014 року та постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ВП 49069855 від 20.10.2015 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Представник Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойченко С.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Представник Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час повідомлений належним чином. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу відсутність представника Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця АДВС Деснянського РУЮ у м.Києві Бойченко С.В. від 20.10.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 29069855 з виконання рішенням Дарницького районного суду міста Києва про стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого листа № 2-921 від 04.02.2003 р. аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, до повноліття дитини. Вказаний виконавчий лист до цього перебував на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві (а.с.49, 50-51). В зв»язку з виникненням у позивача заборгованості по аліментам, державними виконавцями під час проведення виконавчих дій винесено постанови про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: 22.04.2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві ВП № 42536161 (1294/16); 11.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві ВП № 44214606 (2110/16); 20.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві ВП № 49069855 (1692/6) (а.с.38-40, 47, 48, 68-84). Як вбачається з листа ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві від 25.01.2016 року № 150/6, станом на 25.01.2016 року позивач заборгованості по аліментам не має (а.с.37). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які ваш посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що позивачем погашено заборгованість зі сплати аліментів, на даний час позивач працює (а.с.42), суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на все майно позивача на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту, а тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved