Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив: розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 03 жовтня 1987 року у відділі РАГС Сенетеука м.Кам`янка Кам`янського району Республіка Молдова, актовий запис №94, та стягнути з відповідачки на його користь суму сплаченого ним судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 03.10.1987 між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини із відповідачкою не склалися у зв`язку із різними поглядами на подальше спільне сумісне життя. Вони з 2019 року не проживають як подружжя. Він знаходиться на службі в зоні ООС. Між ними постійно мають місце сімейні сварки. Відповідачка відмовилася розірвати шлюб в органах РАЦС. Їхнє сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливим. 07 серпня 2020 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 10 вересня 2020 року. 29.07.2020 за вхід.№4432 від позивача надійшла письмова заява, в якій він просить суд справу слухати у його відсутність, з позовними вимогами згоден, просить позов задовольнити. 04.09.2020 за вхід.№5184 від відповідачки надійшла письмова заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить розірвати шлюб між нею та позивачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Окрім того зазначила, що позивач не звертався до неї з метою розірвання шлюбу, тобто не скористався своїм правом на досудове врегулювання спору, так як вона ніяких заперечень з цього приводу вона не має. Просить суд всі витрати пов`язані з подачею вказаної позовної заяви до суду покласти на позивача по справі, так як останній мав би можливість уникнути цього спору в досудовому порядку. Сторони у судове засідання не з`явилися, оскільки не викликалися, а лише повідомлялися про день розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи в його відсутність та підтримання заявлених вимог, заява відповідача про розгляд справи у її відсутність та про визнання заявлених вимог відповідачем. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання на 10 вересня 2020 року, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4-5) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у селищі Кам`янка Кам`янського району Молдова, зареєстрований у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12.09.2001 (а.с.8) судом встановлено, що 03.10.1987 сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС Сенетеука, актовий запис №94. Судом встановлено, що сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, оскільки подала заяву про визнання позову. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб необхідно розірвати, а заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження, відповідачка при реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, а навпаки просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому суд не має підстави для зміни прізвища відповідачеві. Що стосується клопотання відповідачки щодо покладення всіх витрат пов`язаних із подачею цієї позовної заяви до суду на позивача, то суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити, так як нормами чинного Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому враховуючи вищевикладене, суд, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті саме судового збору у сумі 840 гривень 80 копійок згідно квитанції №124 від 23.07.2020.

Outcome: approved