Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований між ним та відповідачем 21.01.2005 року Відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 32. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з відповідачем сумісно не проживають та шлюбні відносини припинені з 29.04.2014 р., від шлюбу є малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згода про подальше виховання дітей досягнута. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та відсутність спільних інтересів, в зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю. Просила розглянути справу без її участі. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.01.2005 року Відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 32. Від шлюбу є малолітні діти - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 25.07.2007 р., актовий запис № 49 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 06.07.2013 р., актовий запис № 332. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved