Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «Універсальна», в якому просить: визнати недійсним п. 10.10 договору № 3112/237/050255 добровільного страхування наземного транспорту від 22.10.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем в частині права Страховика визначати порядок визначення відновлювального ремонту та вартості залишків ТЗ при конструктивній загибелі ТЗ (коли вартість відновлювального ремонту (з ПДВ) згідно з умовами Договору перевищує 70% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку); визнати незаконними дії ПАТ «СК «Універсальна», яка визначила вартість залишків автомобіля Hyundai і30, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, № кузова (шасі) TMADB81SACJ102229T3, у сумі 144000 грн. не передбаченим законодавством у сфері страхування та договором страхування способом\~- шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн\~Україна» в період з 20.01.2015 р. по 27.01.2015 р.; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на свою користь 89359,00 грн. в рахунок страхового відшкодування, 1000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення оцінки автомобіля, 500,00 грн. відшкодування витрат на евакуатор та 30000.00 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та АТ «БМ Банк» 24.10.2012 року укладений кредитний договір, згідно якого він одержав 153475 грн. для придбання автомобіля. 22.10.2014 року між ним та відповідачем укладений договір добровільного страхування наземного транспорту легкового автомобіля Hyundai і30, реєстраційний номер [NUMBER]. 01.12.2004 року стався страховий випадок внаслідок якого автомобіль позивача отримав ушкодження. Відповідач здійснив виплату 46000 грн. страхового відшкодування на користь АТ БМ Банк, який є вигодонабувачем за договором страхування. Проте позивач не згоден з вкрай несправедливо, на його думку, визначеним страховою компанією розміром залишків ТЗ в сумі 144000 грн., та відповідно розміром страхового відшкодування 46000 грн., який став можливим внаслідок включення до умов договору п. 10.10, який передбачає виключне право Страховика визначати порядок визначення відновлювального ремонту та вартості залишків транспортного засобу, чим порушено права споживача страхових послуг. Також вважає незаконним використання відповідачем не передбаченого законодавством в сфері страхування, в т.ч. Правилами страхування, способу визначення вартості залишків транспортного засобу шляхом використання системи онлайн\~аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн\~Україна» в період з 20.01.2015 р. по 27.01.2015 р. Свої вимоги позивач мотивував тим, що оскаржуваний пункт договору суперечить вимогам\~\~Закону України «Про страхування», п.п. 11.4, 11.5 правил страхування де передбачені способи визначення розміру страхового відшкодування, серед яких відсутній такий спосіб, як онлайн аукціон, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», за якою Договори зі споживачем не повинні містити умов, які є несправедливими, тобто такими, які всуперать принципу добросовісності мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав обов'язків на шкоду споживача. Зокрема несправедливим є позбавлення права позивача приймати участь у визначенні вартості залишків транспортного засобу. З метою узгодження розміру страхового відшкодування позивач направив до страховика висновок експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості КТЗ за №14/02 від 18.02.2015 року, згідно якого ринкова вартість ТЗ Hyundai і30, реєстраційний номер [NUMBER] до аварійного пошкодження при ДТП на дату 01.12.2014 року складає 197240,71 грн. Ринкова вартість аварійно пошкодженого ТЗ в результаті аварійного пошкодження при ДТП на дату 01.12.2014 р. складає 51881,71 грн. Внаслідок цього позивач вважає, що розмір страхового відшкодування має бути визначений з урахуванням висновків експерта згідно п. 10.7.1.1 Договору наступним чином 197240,71 грн.(вартість ТЗ до ДТП)\~- 10000.00 грн. (франшиза) - 51881,71 грн. (залишкова вартість ТЗ після ДТП) = 135359.00 грн. Вказує, що 14.11.2017 року зобовязання за кредитним договором ним виконані у повному обсязі, у звязку з чим право на отримання страхового відшкодування належить йому. Оскільки страховик не здійснив виплату у вказаному розмірі страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 89359.00 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати на проведення оцінки завданих збитків в розмірі 1000.00 грн. та витрати на послуги евакуатора в сумі 500.00 грн. Крім того позивач зазначив, що неправомірними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях та переживаннях з приводу неможливості отримання повного страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль. Внаслідок чого він більше ніж півроку не може користуватися автомобілем, однак сплачує за нього кредит. У звязку із вчиненням дій направлених на отримання відшкодування, а саме звернення до страхової компанії, до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг зі скаргами, до оцінювача, порушений його звичний спосіб життя. Це призвело до того, що він постійно відчуває психологічний дискомфорт та відчай від того, що вже тривалий час витративши значні кошти та свій особистий час не може довести свою правоту та добитися від відповідача справедливого страхового відшкодування. Моральну шкоду оцінює в розмірі 30000,00 грн. Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року у відкритті провадження у даній справі відмовлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Постановою апеляційного суду Запорізької області від 17.04.2018 року вказану ухвалу суду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. У звязку з цим ухвалою суду від 11 травня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено проведення підготовчого засідання на 05.06.2018. За результатами проведення підготовчого засідання також було витребувано у відповідача та третьої особи додаткові докази, а саме ремонтну калькуляцію №SO32055/к; докази визначення розміру страхового відшкодування у розмірі 46000 грн. (страховий акт, тощо); докази сплати страхового відшкодування на користь АТ «БМ Банк», докази отримання страхового відшкодування у сумі 46000 грн. від ПАТ «СК «Універсальна» на підставі договору №3112/237/050255 добровільного страхування наземного транспорту від 22.10.2014 року. Після проведення підготовчого засідання призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 04.07.2018. Представником позивача подана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій зазначено, що позовні вимоги ними підтримуються. Також повідомив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач,\~належним чином\~12.06.2018\~повідомлений про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~що підтверджується\~повідомленням про\~вручення поштового\~відправлення з\~штриховим ідентифікатором\~0113328332042,\~явку уповноваженого\~представника в\~судове засідання\~не забезпечив,\~причин неявки\~не повідомив,\~відзиву на\~позовну заяву\~та витребуваних\~судом документів\~не подавав. За вказаних обставин суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, постановляє здійснювати заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Третя особа АТ «БМ Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином, надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Вирішення спору залишив на розсуд суду. Третя особа\~національна комісія,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сфері\~ринків фінансових\~послуг в\~судове засідання\~не з'явилась,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлена належним\~чином,\~подала пояснення\~у яких\~повідомила,\~що Комісією\~розглядались звернення\~позивача щодо\~врегулювання відносин\~із відповідачем\~про результати\~чого повідомлено\~[PERSON]\~листами від\~29.04.2015\~та від\~27.05.2015.\~Крім цього\~позивачу повідомлено,\~що рішення\~страховика про\~здійснення або\~відмову у\~здійсненні страхового\~відшкодування може\~бути оскаржено\~у судовому\~порядку.\~У поясненнях\~третя особа\~просить справу\~розглядати без\~участі її\~представника. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Між позивачем та АТ «БМ «Банк» 24.10.2012 укладений кредитний договір №17/65/241012 предметом якого є отримання позивачем від третьої особи 153475 грн. кредитних коштів для придбання автомобіля. 22 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «СК «Універсальна» було укладено Договір №3112/237/050255 добровільного страхування наземного транспортного засобу легкового автомобіля Hyundai і30, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску (далі за текстом Договір).\~\~\~\~ Вигодонабувачем за договором є АТ «БМ Банк», страхова сума за договором 200000.00 грн., франшиза при конструктивній загибелі 10000.00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 985 ЦК України\~страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Частиною 4\~ст. Закону України «Про страхування»\~страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985 ЦК України,\~стаття 3 Закону України «Про страхування»). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей\~636,\~985 ЦК України,\~статтю 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. З довідки від 06 червня 2018 року, виданої АТ «БМ Банк», вбачається, що [PERSON] в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором від 24.10.2012 №17/65/241012. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач як страхувальник не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. 01 грудня 2014 року стався страховий випадок за яким, згідно з\~ремонтною калькуляцією\~№SO32055/к\~вартість відновлення\~пошкодженого транспортного\~засобу становить\~183542.89\~грн., що підтверджується листом відповідача №163/09-203 від 05.02.2015. Вказана сума перевищує 70% від дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку (258663,90 грн.) та за умовами Договору визнається конструктивною загибеллю транспортного засобу (п. 10.7.1 Договору). Як слідує з листа відповідача №163/09-203 від 05.02.2015 розмір страхового відшкодування визначений ним у сумі 46000.00 грн. (200000.00 грн. страхова сума - 10000.00 грн. франшиза - 144000.00 грн вартість залишків ТЗ = 46000 грн.), яка в подальшому і була виплачена. При цьому вартість залишків транспортного засобу легкового автомобіля Hyundai і30, реєстраційний номер [NUMBER], визначена шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн-Україна», компанії, що пропонує професійну інтернет-платформу для реалізації залишків пошкоджених автомобілів та визначення їх залишкової вартості. Вирішуючи спір щодо недійсності п. 10.10 Договору та незаконності використання Страховиком способу оцінки залишків транспортного засобу через онлайн-аукціон, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно ст. 16 вказаного Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно п. 11.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) затверджених генеральним директором ПАТ «Страхова Компанія «Універсальна» 27.02.2007 року (далі за текстом Правила страхування), розмір страхового відшкодування може визначатися на розсуд Страховика одним із наступних способів. Варіанти способів перераховані в п.п. 11.4.1 - 11.4.4 Правил. Відповідно до п. 10.10. Договору при конструктивній загибелі ТЗ (коли вартість відновлювального ремонту згідно з умовами Договору перевищує 70% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку) порядок визначення відновлювального ремонту та вартості залишків ТЗ визначається Страховиком. Відповідно до п. 10.7.1 Договору, при конструктивні загибелі ТЗ страхове відшкодування визначається за рішенням Страховика як: 10.7.1.1 дійсна вартість на момент настання страхового випадку (але не більше страхової суми) за вирахуванням франшизи та вартості залишків ТЗ. При цьому залишки ТЗ залишаються у Страховика. Зважаючи на вище викладені норми Правил страхування та Договору, саме Страховик має право визначати вартість залишків ТЗ при конструктивній загибелі і п.10.10 не суперечить нормам законодавства та Правилам страхування. Статтею 16 Закону України «Про страхування» передбачено умови, які повинні бути зазначені в Договорі страхування, в тому числі права та обов'язки сторін, відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Під час укладення Договору страхування, його сторонами, за взаємною згодою, було визначено права та обов'язки сторін та досягнуто згоди щодо умов страхування: предмет, права, обов'язки, підстави для виплати та відмови у виплаті страхового відшкодування. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проте, позивачем та його представником не надано належні та допустимі докази недодержання в момент укладення Договору вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо незаконності та невідповідності вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» пункту п. 10.10 договору №3112/237/0550255 добровільного страхування наземного транспорту від 22.10.2014 і в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Разом з тим суд вважає незаконними дії ПАТ «Страхова Компанія «Універсальна», яка визначила вартість залишків автомобіля Hyundai і30, реєстраційний номер [NUMBER] у сумі 144000 грн. не передбаченим законодавством у сфері страхування та договором страхування шляхом використання системи онлайн\~аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн\~Україна» в період з 20.01.2015 р. по 27.01.2015 р., оскільки, як зазначалося вище п. 11.4 Правил страхування визначено способи, за якими Страховик може визначати розмір страхового відшкодування і серед перерахованих способів відсутній такий спосіб як використання онлайн-аукціону. Не передбачено такого способу умовами Договору укладеного між сторонами. Тому суд вважає, що при укладені Договору страхування між сторонами не було узгоджено способу визначення розміру відшкодування у вигляді онлайн-аукціону, в звязку з чим Страховик для встановлення залишків вартості транспортного засобу мав використовувати один із способів визначених у п. 11.4 Правил страхування. Вирішуючи питання щодо розміру страхового відшкодування, судом прийнято до уваги висновок експертного авто товарознавчого дослідження №14/02 від 18 лютого 2015 року складеного судовим експертом автотоварознавцем [PERSON], відповідно до якого ринкова вартість ТЗ Hyundai і30, реєстраційний номер [NUMBER] до аварійного пошкодження при ДТП на дату 01.12.2014 року складає 197240,71, а ринкова вартість автомобіля в результаті аварійного пошкодження при ДТП на дату 01.12.2014 року, складає 51881,71 коп. Оскільки відповідно до п. 11.4.2.1 Правил страхування, Страхувальник та Страховик мають право самостійно визначати спеціалізовану організацію, яка буде проводити експертизу, страховик приймає експертний висновок, який складений спеціалізованою організацією чи її експертами після проведення первинної, повторної чи додаткової експертизи в підтвердження завданих збитків чи розміру витрат, необхідних на ремонт наземного транспортного засобу і (або) Додаткового обладнання, незалежно від того хто ініціював проведення експертизи, за умов, що у Страховика немає зауважень до складеного експертного висновку, які стосуються достовірності відображення обставин і причин страхового випадку та адекватності розміру заподіяних збитків. \~\~Крім того, п. 11.5.1 Правил передбачає, що в залежності від характеру страхового ризику, розмір страхового відшкодування обчислюється одним із способів визначених у п. 11.4. цих правил з урахуванням наступного: у разі знищення наземного транспортного засобу чи Додаткового обладнання у випадках описаних у п. 4.1 цих Правил\~в розмірі вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку, яка визначається на основі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобі» затвердженої Міністерством юстиції України за врахуванням франшизи та вартості залишків, придатних для подальшого використання (за винятком випадків, коли такі залишки передаються Страховику). У п. 8.1.2.3 Договору також передбачено, що одним із документів, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмірів збитків є звіт (дослідження) судового експерта або оцінювача з інформацією щодо дійсної вартості ТЗ, визначення матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості. Матеріали справи не містять будь-яких інших висновків щодо вартості залишків автомобіля, які були б надані у спосіб передбачений законом, Договором чи Правилами страхування. Не надано і будь-яких доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів висновки експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості КТС №14/02 від 18.02.2015 р. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на вище викладене при визначені розміру страхового відшкодування має враховуватися дійсна вартість автомобіля на момент настання страхового випадку у сумі 197240,71 грн. та вартість залишків транспортного засобу зазначених у висновку експерта в розмірі 51881,71 грн., які підтверджені висновком експертного автотоварознавчого дослідження. Таким чином сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті у звязку із страховим випадом, який стався 01.12.2014 року, становить 135359 грн. (197240,71 грн. дійсна вартість автомобіля на момент настання страхового випадку 10000 грн. франшиза 51881,71 грн. вартість залишків автомобіля = 135359 грн.). Оскільки відповідачем страхове відшкодування виплачено лише в сумі 46000 грн. не сплаченою залишилась сума 89359 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. За таких обставин, оскільки відповідачем страхове відшкодування у сумі 89359.00 грн. не здійснено, позовні вимоги в частині стягнення вказаної суми підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення 1000 грн., витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження та 500 грн. витрати на послуги евакуатора, оскільки підтверджені належними доказами (квитанціями про оплату). Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн., в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Договором страхування, Правилами страхування, Законом України «Про страхування» не передбачено відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання зобовязання, Законом України «Про захист прав споживачів» відшкодування моральної шкоди передбачено лише у разі заподіяння шкоди майну або життю та здоровю споживача.\~\~\~\~ Оскільки позовні вимоги задоволено частково, розподіл судових витрат вирішено судом у порядку ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial