Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визначення йому додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] Мізроба, який помер 20.03.2014 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 21 травня 2015 року він отримав листа від свого родича [PERSON] Бобохоновича, відправлений ним з республіки Крим, в якому знаходились довідка про смерть № 07 від 02.04.2014 року та свідоцтво про смерть серії АА № 01104884, зі змісту яких вбачається, що його батько, [PERSON] Мізроб, помер 20 березня 2014 року в селищі Точмахан Дангарського району Хатлонської області республіки Таджикистан. Зазначена обставина підтверджується поштовим конвертом з відповідними в ньому штампом про відправлення від 06.05.2015 року та записом про отримання листа від 21.05.2015 року. За свого життя батько склав заповіт, яким заповідав йому, позивачу по справі, належну йому земельну ділянку (пай № 1), що розташована на території [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, розміром 6,400 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена обставина підтверджується наявним у нього заповітом від 18.06.2012 року зареєстрованим в реєстрі за № 903. Позивач зазначає, що на початку червня 2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], з наміром прийняти спадщину. Однак з'ясувалося, що ним було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК України. У звязку з чим, листом за вих. № Б-13/02-17 від 16.06.2015 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно та рекомендував звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних незалежних від його волі та його волевиявлення причин, а саме: як вбачається з наведених вище обставин та наданих документальних доказів його батько помер 20 березня 2014 року в селищі Точмахан Дангарського району Хатлонської області республіки Таджикистан і йому завчасно не було відомо про його смерть, а дійсні, правомочні документи: довідка про смерть та свідоцтво про смерть батька він отримав тільки 21 травня 2015 року і відповідно можливість реалізувати своє право на спадщину, тобто право звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у нього виникло саме з цієї дати. Сторони у судове засідання не з'явилися, але подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідач проти позову не заперечує та повністю згоден з ним. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: довідкою про смерть № 07 від 02.04.2014 року та свідоцтвом про смерть спадкодавця серії АА № 0104884, виданого 02.04.2014 року, з яких вбачається, що [PERSON] Мізроб помер 20.03.2014 року 02.02.2005 року /запис №7/ в селищі Точмахан Дангарського району Хатлонської областіреспубліки Таджикістан; поштовим конвертом з відповідними в ньому штампом про відправлення від 06.05.2015 року та записом про отримання листа від 21.05.2015 року; заповітом від 18.06.2012 року зареєстрованим в реєстрі за № 903, з якого вбачається, що за свого життя [PERSON] Мізроб склав заповіт, яким заповідав сину, який є позивачем у справі, належну йому земельну ділянку (пай № 1), що розташована на території [PERSON] сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, розміром 6,400 га. З повідомлення приватного нотаріуса від 16.06.2015 р. за вих. № Б-13/02-17 вбачається, що позивачу під час звернення до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини. При цьому нотаріусом зазначено, що після смерті [PERSON] Мізроба заведена спадкова справа № 87/2015, що підтверджується також копією вказаної спадкової справи, яка направлена на адресу суду нотаріусом 06.07.2015 р. за вих.№ 414/01-16. Бажаючи прийняти спадок, позивач повинен був звернутися до нотаріальної контори із заявою про бажання прийняти спадщину. Позивач фактично прийняв спадщину, але на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини не зміг подати відповідну заяву. З огляду на такі обставини, які суд вважає поважними, позивач має право на спадщину, що залишилася після смерті батька [PERSON] Мізроба, у зв'язку з чим йому необхідно звернутися до нотаріальної контори. Тобто суд вважає, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк з незалежних від нього та з поважних причин Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном у два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, та

Outcome: approved