Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса зареєстрованого в реєстрі під №56820 від 11.06.2021року таким, що не підлягає виконанню. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що дізнався про наявність у нього боргу в розмірі 17070,68 грн перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» з постанови приватного виконавця Олійника О.І. від 13.07.2021 року по виконавчому провадженню №66028314. Зазначена постанова приватного виконавця винесена на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк О.В. зареєстрованого в реєстрі під №56820 від 11.06.2021 року. Заперечуючи правовідносини з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» та оспорюючи заборгованість, позивач, вказує на безпідставність виконавчого напису нотаріуса, та просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, вирішити питання судових витрат. Ухвалою судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.08.2021 року, справу передано на підставі ст.31 ЦПК України до Володарського районного суду Донецької області. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 21.09.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили, відзив на позов та витребувані судом докази не надали. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомила, жодних пояснень або заяв до суду не надала. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін, ухвалює заочне рішення, на що позивачем надана згода, та що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. При цьому, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі під №56820 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 17070,68 грн (а.с.6). За даними автоматизованої системи виконавчого провадження, 08.07.2021 року приватним виконавцем Олійником О.І., відкрито провадження № 66028314 відносно [PERSON] , стягувачем зазначено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», ЄДРПОУ 39508708. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О.І. від 13.07.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.6). Виконавчий напис здійснено на підставі ст.ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Так, за змістом ст.ст.87-88 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статті 89-91 ЗУ «Про нотаріат» визначають зміст виконавчого напису, порядок стягнення за виконавчим написом, строк пред`явлення виконавчого напису до примусового виконання. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік), визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пункт 2 Переліку, доповнений Постановою КМУ «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662 від 26.11.2014 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відтак, станом на 11.06.2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі. Таким чином, встановивши під час розгляду справи безпідставність виконавчого напису за відсутності, на час його вчинення, затвердженого переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання належності відповідача приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. за пред`явленим позовом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Тобто, нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Відповідач, ж, будучи обов`язковим учасником (стороною) цивільного процесу, має особисту та безпосередню заінтересованість у спорі, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки. Іншими словами, належний відповідач - це особа, притягнута позивачем, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом, саме не неї покладається обов`язок виконати вимоги позивача. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників до стягувачів. А тому, належним відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Нотаріус, в свою чергу, не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право: позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 14.08.2019 року по справі №519/77/18. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. є неналежним відповідачем у справі. Виходячи із наведеного, суд задовольняє позов [PERSON] до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід відмовити, з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved