Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 10 квітня 2008 року відповідач взяла у нього в користування 46000 грн., що підтверджується розпискою. Проте, відповідач свої зобов'язання не виконала по теперішній день, грошові кошти не повернула, тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по розписці в сумі 46000 грн., судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 460 грн. 00 коп. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Виходячи з викладеного, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вивчивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до розписки, 10 квітня 2008 року відповідач [PERSON] взяла у позивача [PERSON] в у борг 46000 грн. На підставі ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі якщо він підписаний стороною або сторонами. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, договір позики є укладений з моменту передання грошей або інших речей, визначений родовими ознаками. Ст.1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Ст.1049 ЦК України, передбачає, обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками; у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем 13.09.2013 року була направлена [PERSON] вимога про повернення отриманих грошових коштів (позики) за договором позики від 10.04.2008 року в сумі 46000 грн.00 коп., проте відповідачем така вимога була проігнорована. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] вчасно грошові кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість по розписці в сумі 46000 грн. На підставі вищевказаного з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягнення заборгованість по розписці в сумі 46000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 460 грн. 00 коп.

Outcome: approved