Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] за місцем його проживання, що за адресою: [ADDRESS] . При цьому позивач посилається на те, що 05 липня 2003р. між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. 12 листопада 2013р. рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю, однак через деякий час виявили бажання проживати з ним. Позивач зазначив, що він, як батько дітей, здійснює всі необхідні дії для забезпечення їх найкращих інтересів, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. На теперішній час у сторін виник спір щодо визначення місця проживання спільних дітей та добровільно вони не дійшли згоди щодо цього питання, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачки витрат по сплаті судового збору та надано заяву про розгляд справи за його відсутності в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні, яке відбулося 23 вересня 2021р., позовні вимоги визнала, не заперечували проти їх задоволення. У подальшому в судове засідання не з`явилась, повідомлялась, 09 листопада 2021р. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа: представник Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради Алахвердієва М. у судове засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без їх участі та прийняти рішення в інтересах неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2003р.. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №34 міського відділу реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції від 13 січня 2004р.) та [PERSON] , [INFO] (актовий запис №53 Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції від 17 січня 2007р.). Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 12 листопада 2013р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (цивільна справа №435/5500/13-ц). Судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом №43 про обстеження умов проживання від 08 червня 2021р., затвердженим начальником служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради Алахвердієвою М. та Актом, складеним депутатом Вишгородської міської ради Шока А.М. від 04 червня 2021р., копії яких додані до матеріалів справи. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено положеннями ст.7 СК України, згідно яких жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ч. 3 ст. 60 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У даному випадку сторони також дійшли згоди щодо місця проживання дітей з батьком - позивачем [PERSON] .. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. У судовому засіданні 23 вересня 2021р. неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що на теперішній час вона проживає разом з батьком і надалі бажає проживати разом з ним. Неповнолітній [PERSON] 15 листопада 2021р. надав до суду заяву в якій просить, при розгляді справи, врахувати його бажання проживати разом з батьком, зазначивши що його рішення є добровільним, усвідомленим та без примусу. З матеріалів справи вбачається, що у позивача є окреме від відповідачки житло, тобто діти мають можливість проживати разом з батьком. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При таких обставинах та враховуючи, що з цього питання між сторонами відсутній спір, місце проживання дитини не заперечується відповідачкою, яка визнала позов у повному обсязі, з урахуванням особистого бажання дітей проживати з батьком, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: approved