Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати рішення зборів правління СТ «Авто Вікторія» від 20.01.2018 року у формулюванні: прийняти в члени товариства [PERSON] , згідно його заяви і закріпити за ним гаражний бокс № [NUMBER] , виплатити вступний внесок згідно статуту та зобов`язати СТ «Авто Вікторія» розглянути заяву про прийняття [PERSON] до членів СТ «Авто Вікторія» та закріпити за нею гаражний бокс № [NUMBER] , як за спадкоємицею після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є спадкоємицею [PERSON] , яка була членом СТ «Авто Вікторія» і використовувала гаражний бокс № [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до листа вих. № 2 від 12.02.2019 року СТ «Авто Вікторія» повідомило, що [PERSON] не є членом товариства з 19.01.2018 року, згідно її заяви. Рішення про передачу гаражного боксу № [NUMBER] та прийняття нового члена товариства, [PERSON] , відбулось на зборах 20.01.2018 року. Позивач зазначає, що рішення правління СТ «Авто Вікторія» від 20.01.2018 року про прийняття у члени товариства [PERSON] винесено з порушенням статуту товариства, протирічить Закону України «Про кооперацію», порушує її права, як спадкоємця, після смерті [PERSON] . Відповідно до протоколу зборів правління [PERSON] не була виключена із членів товариства, також вона не подавала заяви про добровільний вихід з нього і відповідно до ст.13 ЗУ «Про кооперацію». В заяві [PERSON] , яка була подана на ім`я голови правління Товариства від 19.01.2018 р. не міститься прохання виключити її з членів Товариства і також не міститься відомостей про продаж пайового внеску [PERSON] . Також на засідання правління не були надані документи в підтвердження придбання [PERSON] гаражного баксу № [NUMBER] у [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 24.01.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовільнити, з підстав викладених вище. Крім того, зазначили, що гаражний бокс не належав на праві власності померлій [PERSON] , а перебував у неї в користуванні. Відповідачі Споживче товариство по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто Вікторія», [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] .В [PERSON] та позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Бакумовою А.В. було заведено спадкову справу №1/2019. Відповідно до довідки Голови правління СТ «Авто-Вікторія» №2 від 12.02.2019року, [PERSON] відповідно до списку не є членом СТ «Авто-Вікторія» з 19.01.2018року згідно її заяви. Рішення про передачу гаражного боксу № [NUMBER] та прийняття нового члена товариства відбулося на зборах правління від 20.10.2018року /а.с.4/. Згідно копії заяви [PERSON] від 19.01.2018 року, остання просила переоформити гаражний бокс № [NUMBER] , який їй належав, на [PERSON] у зв`язку з усною домовленістю /а.с.5/ Відповідно до копії протоколу зборів правління СТ «Авто Вікторія» від 20.01.2018 року, було постановлено переоформити гаражний бокс № [NUMBER] з [PERSON] на [PERSON] , та прийняти у члени товариства [PERSON] , згідно його заяви та закріплено за ним гаражний бокс № [NUMBER] , виплатити вступний внесок згідно уставу /а.с.6/. Згідно статуту Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто Вікторія», затвердженого загальними зборами членів споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто Вікторія», протокол від 09.06.2017 року, а саме п.п. 6.2.1. Член товариства може бути виключеним зі списків Товариства за власним бажанням на підставі заяви, що подається Голові правління Товариства. Член Товариства вважається виключеним із Товариства з дати, зазначеної в його заяві. Відповідно до п.п. 6.2.2. термін повернення паю виключеному члену Товариства складає не більше 3-х місяців після затвердження Зборами Товариства річного звіту за операційний рік, в термін з якого пайщик вибув з Товариства. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про кооперацію»\~(далі Закон) кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. У відповідності до положень\~ст. 2 Закону України «Про кооперацію»\~кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України «Про кооперацію»\~законодавство про кооперацію базується на нормах\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України, інших нормативно-правових актів з питань кооперації. Згідно із\~ст. 6 Закону України «Про кооперацію», кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням. Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (ч. 1 ст. 8 Закону). Відповідно до ст.ст.97,\~98 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Згідно із\~ч.4 ст.6, ч.1 ст.13 Закону України «Про об`єднання громадян», усі основні питання діяльності об`єднань громадян повинні вирішуватись на зборах усіх членів або представників членів об`єднання. Об`єднання громадян діє на основі статуту або положення. За приписами\~ст. 15 зазначеного Закону\~вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу, утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу, тощо. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за\~законом\~мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу,\~ст. 80 ЦПК України\~передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ст. 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7\~статті 81 ЦПК України. За ч.2\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суду позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] . Згідно положень\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені\~ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Зазначені положення законодавства кореспондуються також із роз`ясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». На підставі вищевикладеного, суд констатує, що особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений\~ст.13 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні. Так, гаражний бокс № [NUMBER] був переоформлений 20.01.2018року з [PERSON] на [PERSON] , за життя [PERSON] та на підставі її заяви. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не представлено належних, достовірних та достатніх доказів порушення відповідачами її законних прав та інтересів, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed