Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована також його дочка - [PERSON] , яка в 2015 році виїхала за кордон. На теперішній час позивач має намір продати даний будинок, проте реєстрація відповідача створює перешкоди в розпорядженні позивачу даним майном. Самостійно відповідач не має можливості приїхати та знятися з місця реєстрації. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до копії договору купівлі-продажу від 24 квітня 1986 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Ясинуватської державної нотаріальної контори, [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] . У відповідності до рішення Авдіївської міської ради від 08.10.2015 №6/64-1835 «Про перейменування вулиць та провулків м.Авдіївка» [ADDRESS] . Згідно з копією довідки Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29д/3283 від 26 червня 2020 року, за зазначеною адресою, окрім позивача, також зареєстрована [PERSON] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Матеріали справи містять акт від 13 липня 2020 року, складений головою мікрорайону «Східний» [PERSON] , згідно з яким [PERSON] з 2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку із виїздом за межі території України. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2015 року, і це є підставою для усунення перешкод позивачу в користуванні його будинком шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування ним. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved