Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначає, що шлюб між ним та відповідачкою було зареєстровано 27 вересня 1975 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції. Від шлюбу є двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми і проживають окремо. З 2007 року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони стали не здатні підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З квітня 2007 року та на даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що позовні вимоги вона визнає та просить справу розглянути у її відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27 вересня 1975 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 31 жовтня 2019 року (а.с. 14). Від цього шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає, тривалий час вони проживають окремо. Позивач, як вбачається із змісту позовної заяви, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка проти задоволення позову не заперечує, про що подала суду письмову заяву. З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням зазначених положень закону та беручи до уваги, що позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що з відповідачки належить стягнути на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок.

Outcome: approved