Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою у якій просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] у її користь 50 000,00 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди та 250,00 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог покладалась на те, що 07.01.2014 року о 20: 40 год. відповідач [PERSON] по вул. Чорновола у м. Стрию Львівської області, керуючи автомобілем БМВ - 560, д.н.з. [NUMBER], під час руху заднім ходом проявила неуважність та не врахувала дорожньої обстановки, у результаті чого здійснила наїзд на неї. Вина відповідача у даній дорожньо - транспортній пригоді встановлена постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.02.2012 року. Після ДТП вона була доставлена у Стрийську ЦРЛ, у якій вона лікувалась з 07.01.2012 року по 03.02.2012 року з діагнозом: закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, забій нижнього тазу, забій м'яких тканин обох гомілок, забійні сильні гематоми обох гомілок. Наслідками ДТП на даний час є постійний біль у ногах, хребті, зміна кольору ніг, язви, розширення підшкірних вен, швидка втомлюваність, надмірна дратівливість, якої не було до ДТП. Наслідки від цієї аварії вона ймовірно буде відчувати до кінця життя і усвідомлення цього спричиняє їй значні моральні страждання. У зв'язку з цим вважає, що матеріальне відшкодування заподіяно моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. в деякій мірі зможе компенсувати ті моральні страждання, які вона пережила під час ДТП та продовжує переживати на даний час. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просила суд позов задоволити. Додатково пояснила, що моральні страждання, які вона оцінює у 50 000,00 грн полягають у тому, що після ДТП, вона постійно відчуває біль голови та біль у ногах у зв'язку з чим вона не може довго ходити та втратила сон. Вважає що через неправомірні дії відповідача, яка вчинила на неї наїзд вона є фізично, психологічно та матеріально ущемлена, у зв'язку з цим вважає що відповідач зобов'язана відшкодувати їй вище завдану шкоду. Також не заперечувала того факту, що її чоловік взяв у відповідачки кошти на її лікування у сумі 200 доларів США. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Підтвердила той факт, що дійсно 07.01.2012 року через неуважність здійснила автомобілем наїзд на позивача у зв'язку з чим остання отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні у Стрийській ЦРЛ. Для компенсації завданої матеріальної шкоди вона передала чоловіку позивачки кошти на її лікування у сумі 200 дол. США. Окрім цього, згідна у майбутньому відшкодувати позивачці [PERSON] завдану матеріальну шкоду, якщо такі вимоги будуть до неї заявлені. Що стосується моральної шкоди, то вважає, що така є завищеною, окрім цього вона є особою пенсійного віку, а тому готова відшкодувати моральну шкоду у розмірі не більше 2 000,00 грн. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановлено, що 07.01.2012 року о 20 год. 40 хв. відповідач [PERSON] по вул. Чорновола у м. Стрию Львівської області, керуючи автомобілем «БМВ -560», державний номерний знак [NUMBER], під час руху заднім ходом проявила неуважність та не врахувала дорожньої обстановки, у результаті чого здійснила наїзд на пішохода, в даному випадку позивача по справі [PERSON]. Остання внаслідок дорожньо- транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.02.2012 року, згідно якої відповідача [PERSON] було визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Згідно копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 03.02.2012 року позивачу [PERSON] в результаті отриманих травм під час ДТП, що мала місце 07.01.2012 року, було поставлено діагноз струс головного мозку, забій кісток тазу, забій м'яких тканин обох гомілок, забиті гематоми обох гомілок. Судом з'ясовано той факт, що у відповідності до постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 11.01.2012 року вищезазначені тілесні ушкодження, які були виявлені на тілі [PERSON], згідно висновку експерта СМЕ № 17 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тому у зв'язку з тим, що потерпілій [PERSON] було заподіяно легких тілесних ушкоджень, а не середньої тяжкості чи тяжких тілесних ушкоджень під час дослідчої перевірки було встановлено, що у діях відповідача [PERSON] відсутній склад злочину передбачений ст. 286 КК України, що стало підставою для винесення вищевказаної постанови про відмову у порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за відсутністю складу злочину. Таким чином у ході судового розгляду судом з достовірністю було встановлено той факт, що відповідач [PERSON] саме з необережності, а не внаслідок прямого умислу, здійснила наїзд заднім ходом на позивача [PERSON] внаслідок чого завдала їй тілесних ушкоджень, які відносяться до легких. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України - моральна шкода полягає душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1187 ЦПК України встановлено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. На підставі вище наведеного суд, врахувавши визнання відповідачем [PERSON] вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, вважає доказаним факт заподіяння позивачу моральної шкоди, так як позивач [PERSON] понесла моральні страждання внаслідок адміністративного правопорушення вчиненого відносно неї. Однак водночас суд вважає, що розмір моральної шкоди безпідставно завищений та не знайшов свого підтвердження в ході судового слідства. Так, що ж стосується розміру морального відшкодування, то при визначені розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з того, що [PERSON] внаслідок нанесених їй тілесних ушкоджень зазнала фізичних та душевних страждань, оскільки тривалий час перебувала на лікарняному, що позбавило її можливості вести звичний для неї спосіб життя. Крім цього, позивач [PERSON] перенесла стрес та душевні хвилювання, втратила сон у зв'язку з пережитою дорожньо - транспортною пригодою. Також суд враховує ті наслідки, які настали для позивача [PERSON] у зв'язку із вчиненням по відношенню до неї неправомірних дій, зокрема той факт, що остання втратила спокій та стала більш дратівлива. Крім того при визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню суд враховує також і майновий стан відповідача [PERSON], яка не працює та є особою пенсійного віку, що стверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення [NUMBER]. Суд не приймає до уваги твердження позивача [PERSON] про те, що моральна шкода яка була завдана їй полягає постійних болях голови, ніг та хребта, оскільки такі твердження можуть бути підставою для стягнення завданої матеріальної, а не моральної шкоди, у випадку підтвердження такої шкоди наданими квитанціями та чеками про відповідне лікування. Також не заслуговують на увагу посилання позивача у позовній заяві на той факт, що моральних страждань спричиняє і та обставина, що відповідач не вибачилась та не надала жодної матеріальної підтримки на її лікування, оскільки такі спростовуються показами відповідача [PERSON], яка у судовому засіданні ствердила, що дала чоловіку позивача 200 доларів США на лікування та готова у майбутньому відшкодувати завдану матеріальну шкоду, якщо такі вимоги будуть пред'явлені. Окрім цього, дані пояснення відповідача не заперечувались та не спростовували позивачем [PERSON] у судовому засіданні. На підставі вище наведеного, суд повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, взявши зокрема до уваги той факт, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди неправомірними діями відповідача, які були вчинені з необережності, а не з прямим умислом, а також взявши до уваги те, що відповідач [PERSON] частково визнала позовні вимоги, та врахувавши майновий стан відповідача, яка є особою пенсійного віку, суд прийшов до переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі) гривень 00 копійок., що є достатнім розміром для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди. Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] судові витрати за оформлення позовної заяви в сумі 250 (двісті п'ятдесят) гривень 00 коп. що підтверджується квитанцією до прибутково касового ордеру.

Outcome: approved