Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 31 липня 2004 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з відповідачем разом не проживають, діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Самостійно можливості утримувати дітей немає, так як на даний час безробітна, доходу немає, є інвалідом другої групи з дитинства. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, є здоровим, працездатним чоловіком, має стабільний дохід, вважає, що можливість забезпечувати матеріально дітей в нього є. А тому, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позивач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 025207 (а.с. 3) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 050986 (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дітей, діти перебувають на утриманні позивача. Позивач [PERSON] не працевлаштована, є інвалідом другої групи з дитинства, що стверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії ВЛН № 022883 (а.с. 5), а тому не може самостійно утримувати дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, аліменти слід стягнути у частці від його заробітку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника податків інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище позивача, яка на даний час безробітна, відповідача, який отримує регулярний дохід, є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні немає, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Крім того, з відповідача слід достягнути в дохід держави судовий збір. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Outcome: approved