Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 14.01.2015 р. [PERSON] та [PERSON] складено та підписано «Протокол № 3 засідання правління ЖБК «Граніт». Із зазначеного протоколу випливає, що цього дня [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як члени правління ЖБК «Граніт» провели засідання на якому в звязку появою спадкоємиці [PERSON], склали протокол про зобовязання [PERSON] звільнити квартиру № 50, по вул. Київській, 5, м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області. На думку позивача «Протокол № 3 засідання правління ЖБК «Граніт» від 14.01.2015 р. являється недійсним та незаконним, у звязка уз тим що із відповіді Державної реєстраційної служби України № 303/22-15-1.3 від 12.02.2015 на адвокатський запит випливає, що за результатами пошуку юридичної особи з повним найменуванням «Житлово-будівельний кооператив «Граніт» із місцезнаходженням у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області не існує. ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області № 253/Г/10-13-11-219 від 11.02.2015 на адвокатський запит повідомила, що надати інформацію про ЖБК «Граніт» за однією назвою неможливо. У відповідності до відповіді Головного управління статистики у Київській області № 04.3-21/049 від 16.02.2015 випливає, що субєкта з назвою Житлово-будівельний кооператив «Граніт» в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України по Київській області станом на 16 лютого 2015 року не значиться. З огляду на вищевикладене, а саме на той факт, що юридичної особи з повним найменуванням «Житлово-будівельний кооператив «Граніт» із місцезнаходженням у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області не існує, то не може існувати ні органу управління юридичної особи, ні керівників юридичної особи, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи. Тому позивач, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила постановити рішення, яким визнати недійсним та скасувати «Протокол № 2 засідання правління ЖБК «Граніт» від 30.06.2011. Згідно заяви від 08.06.2015 р. позивач збільшив свої позовні вимоги, де вказувала що під час розгляду справи головою правління ЖБК «Граніт» [PERSON] надано протокол правління № 2 від 11.12.2010 про обрання його головою правління. Позивач вказувала що даний протокол про обрання голови правління ЖБК є підробленим, оскільки вона особисто спілкувалась з особами які були раніше учасниками ЖБК «Граніт». При спілкуванні вони стверджують, що після 1991 року ЖБК «Граніт» не існує, жодних загальних зборів про обрання органів правління не проводилися і не могли бути проведеними, а тим більше обирання [PERSON] головою правління. При складанні фіктивного протоколу про обрання голови правління відповідач користувався нормативно-правовими нормами що втратили чинність. Тому позивач збільшила позовні вимоги та просила визнати недійсним та скасувати протокол правління ЖБК «Граніт» № 2 від 11.12.2010 про обрання голови правління. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача ЖБК «Граніт» проти задоволення позову заперечував, в подальшому направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив у позові відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Згідно ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити відомості порядок скликання загальних зборів. Згідно ст. 16 Закону України «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. У кооперативі, до складу якого входить менше ніж 10 членів, обирається лише голова кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу. Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п'ять років. Стаття 47 Конституції України визначає що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Житлово-будівельний кооператив «Граніт», зареєстрований 05.03.1974 р., та 10.04.2015 р. внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно протоколу № 1 від 05 березня 1974 року, загальними зборами членів кооперативу «Граніт» був прийнятий статут кооперативу. Відповідно до п. 50 статуту ЖБК «Граніт» правління житлово-будівельного кооперативу є виконавчим органом кооперативу, підзвітним загальним зборам. Цим же пунктом статуту визначені обовязки правління кооперативу. Згідно протоколу правління ЖБК «Граніт» від 14.01.2015 р. № 3, було постановлено зобовязати [PERSON] що тимчасово проживає в [INFO] по рішення правління ЖБК «Граніт» від 2003 року звільнити вказану квартиру до 01.02.2015 р. Копію протоколу № 3 від 14.01.2015 р. про виселення [PERSON] з [ADDRESS] вручити [PERSON] під розписку. Копію протоколу від 14.01.2015 р. № 3 про виселення [PERSON] з [ADDRESS] вручити за вимогою. Повернути мано в кв. № 50 відповідно опису. Суд, приходить до висновку, що оскаржуваний позивачем протокол № 3 засідання правління Житлово-будівельного кооперативу «Граніт» від 14.01.2015 року не відповідає вимогам законів України, в тому числі Закону України «Про кооперацію», та суперечить статут ЖБК «Граніт», оскільки правління даного кооперативу не наділено повноваженням щодо виселення осіб із житлових приміщень, при тому що виселення являється крайнім заходом, що підлягає застосуванню тільки у випадках і в порядку, що прямо передбачені законом.А тому суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування Протоколу № 3 засідання правління Житлово-будівельного кооперативу «Граніт» від 14.01.2015 року, підлягають до задоволення. В частині вимог позивача щодо визнання недійсним та скасування протоколу правління ЖБК «Граніт» № 2 від 11.12.2010 року про обрання голови правління, суд відмовляє, оскільки позивач не є членом ЖБК «Граніт», і прийняття даного протоколу не порушує її права, свободи чи інтереси. За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 6, 12, 13, 15, 16, ЦК України, Закону України «Про кооперацію», та

Outcome: partial