Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати його особистою приватною власністю житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Посилається на те, що із 09 вересня 1989 року по 1997 рік перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] З червня 1997 року сторони припинили сумісне проживання у шлюбі. Рішенням Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області від 30 жовтня 1997 року шлюб між ними був розірваний. 26 березня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу позивачем був придбаний житловий будинок по [ADDRESS]. 01 квітня 1998 року актовим записом № 43 шлюб між сторонами по справі був розірваний і видане свідоцтво про розірвання шлюбу. Нотаріус відмовив позивачу в оформленні продажу вищезазначеного будинку в зв'язку з тим, що він є не його особистою власністю, а спільною сумісною власністю подружжя. Дана обставина змусила його звернутися до суду за захистом свого порушеного цивільного права. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином у встановлений ЦПК України спосіб, про причини неявки не повідомила, заперечень чи відзиву на позов на адресу суду не направила. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 1989 року Тиньківською сільською Радою Чигиринського району Черкаської області (актовий запис № 18). Рішенням Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області від 30 жовтня 1997 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.6). В даному рішенні судом було встановлено, що сторони припинили спільне проживання в червні 1997 року. 01 квітня 1998 року був складений актовий запис № 43 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12 жовтня 2017 року (а.с.8). Згідно копії договору купівлі-продажу від 26 березня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Ткаченком О.А. (реєстровий номер 1204), [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.7). Право приватної власності на вищезазначений будинок було зареєстроване за позивачем в Переяслав-Хмельницькому МБТІ 26 березня 1998 року. Із витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] 21 квітня 1998 року (а.с.10). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, виникли до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягають положення Кодексу про шлюб та сім'ю України. З цих підстав суд не застосовує ст. 57 СК України, на яку посилався позивач при зверненні з позовом. Відповідно до ч.1 ст.38 КпШС України за життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох. Згідно ст.39 КпШС України розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами реєстрації актів громадянського стану. Як вбачається з положень ст.44 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч.2 ст.28 КпШС України суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Отже, судом встановлено, що рішенням суду від 30 жовтня 1997 року шлюб між сторонами було розірвано; реєстрація розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану проведена 01 квітня 1998 року; будинок куплено позивачем 26 березня 1998 року; при розгляді справи про розірвання шлюбу судом було встановлено та зазначено в рішенні, що сторони припинили спільне проживання в червні 1997 року. Тобто будинок був придбаний позивачем після фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем, хоча і до моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності з погляду належності, достовірності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.22, 28, 38,39, 44 КпШС України,

Outcome: approved