Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступає приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності до відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та фізичною особою - громадянкою України - [PERSON] , було укладено Кредитний договір №2143. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Первинний кредитор зобов`язується надати Позичальнику ( [PERSON] ) кредит в сумі 7 000 доларів США. Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник ( [PERSON] ) зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користуванням кредитом. Вказує, що в забезпечення виконання умов Кредитного договору між Первинним кредитором та Позичальником ( [PERSON] ) 15.08.2007 року було укладено Іпотечний договір. Предметом даного Іпотечного договору являється квартира [ADDRESS] . Зазначає, що 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який являється правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором №2143 від 14.08.2007 року. Також, 24.05.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2143 від 14 серпня 2007 року в розмірі 184884 грн. 33 коп. Посилається на те, що в серпні 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направили на її адресу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. При цьому, в даному повідомленні ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагали сплатити сумарно 335939,70 грн., а не як стягнуто рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці - 184884,33 грн. та на дане повідомлення відповідача позивачкою було надано відповідь про те, що вона категорично заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки (кв. [ADDRESS] ) шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за кредитним договором, оскільки квартира є єдиним житлом позивачки. Стверджує, що в липні 2019 року на її адресу надійшла вимога ТОВ «Кредитні ініціативи», в якій повідомлялось про те, що згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Кредитні ініціативи» було оформлено право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 46,80 кв.м., житловою - 25,80 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та вимагало звільнити всіма мешканцями житлове приміщення, хоча вимога про звільнення приміщення (квартири) чомусь прийнято рішенням AT «Укрсоцбанк», а також вказує на те, що до даної вимоги не додано документів, які б підтверджували повноваження особи, яка її підписала. Вказує, що відповідно до отриманої Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 12.04.2019 року о 18:25:09 год. приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною здійснено реєстрацію права власності на іпотечне майно: квартиру [ADDRESS] на нового власника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», код ЄДРПОУ: 35326253, м.Київ, вулиця Хвойки Вікентія, будинок 21, на підставі іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 8749, виданий 15.08.2007 року, Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46524287 від 17.04.2019 року приватного нотаріуса Козлової Наталії Володимирівни, Чернівецький нотаріальний округ, Чернівецька область. Позивачка вважає такі дії ТОВ «Кредитні ініціативи» незаконними та протиправними виходячи із наступного. Посилається на те, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Посилається на те, що Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року у справі N6-1356цс15, дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР. Вказує на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Посилається на те, що дана позиція також висвітлена у Постанові від 31.10.2018 року Верховного Суду (Касаційного цивільного суду) по справі №465/1310/17. На основі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 46524287 від 17.04.2019 року 18:06:04 приватного нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни, яким проведено державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю - «Кредитні ініціативи»; скасувати реєстраційний запис приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни про право власності №31229997 від 12.04.2019 року на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»; поновити відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкти нерухомого майна - двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що передували скасованим записам; вирішити питання щодо стягнення судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від її представника до суду надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у відсутність позивача та її представника, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Представник відповідача по справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»в судове засідання не з`явився, однак від їхнього представника до суду надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого вимоги позову не визнають. Вказують, що застереження в договорі іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя згідно вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» прирівнюється до відповідного договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Вказують, що ними було направлено іпотекодавцю повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке отримано позивачкою по справі особисто 28.11.2018 року. Крім цього, вважають, що в даному випадку на зазначені правовідносини не поширюються вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки згідно іпотечного договору нерухоме майно не відчужувалось у примусовому порядку, а стягнення на предмет іпотеки було звернуто в позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження. Третя особа по справі - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівнав судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду письмові пояснення щодо позову, згідно яких зазначає, що діяла у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація права власності за відповідачем нею здійснена відповідно до умов Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому просить суд відмовити в позові [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та фізичною особою - громадянкою України - [PERSON] , було укладено Кредитний договір №2143 (а.с.9-11). Відповідно до п.2.1 вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику ( [PERSON] ) кредит в сумі 7000 доларів США. Згідно п.2.3. Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 13 серпня 2017 року. Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник ( [PERSON] ) зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користуванням кредитом. В забезпечення виконання умов Кредитного договору №2143 від 14.08.2007 року, між Банком та Позичальником ( [PERSON] ) 15.08.2007 року було укладено Іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (а.с.12-14). Згідно п.1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі відповідача, що підтверджується витягом з реєстру позичальників (додаток №1) до договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.103-116). Крім цього, 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який являється правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було відступлено право грошової вимоги за Іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] 15.08.2007 року (а.с.117-123). 23.10.2013 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було надіслано на адресу позивачки повідомлення про укладення договору відступлення права вимоги між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.124). Згідно з ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 24.05.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2143 від 14 серпня 2007 року в розмірі 184884 грн. 33 коп. (а.с.125-126). В серпні 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» було направлено на адресу позивачки повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (а.с.23). 27.06.2019 року на адресу позивачки стягувачем була направлена вимога ТОВ «Кредитні ініціативи», в якій повідомлялось про те, що згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Кредитні ініціативи» було оформлено право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 46,80 кв.м., житловою - 25,80 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . та вимагало звільнити всіма мешканцями житлове приміщення (а.с.25). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 12.04.2019 року о 18:25:09 год. приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною здійснено реєстрацію права власності на іпотечне майно: квартиру [ADDRESS] на нового власника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», код ЄДРПОУ: 35326253, м.Київ, вулиця Хвойки Вікентія, будинок 21, на підставі іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 8749, виданий 15.08.2007 року, Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46524287 від 17.04.2019 року приватного нотаріуса Козлової Наталії Володимирівни, Чернівецький нотаріальний округ, Чернівецька область (а.с.26-28). Також, ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.08.2019 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у Чернівецької міської ради (м.Чернівці, Центральна площа, 1) належним чином завірену копію Реєстраційної справи на підставі якої було постановлене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 46524287 від 17.04.2019 року 18:06:04 приватного нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни, яким проведено державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю - «Кредитні ініціативи». 30.08.2019 року на адресу суду надійшла копія реєстраційної справи, у якій було постановлено рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень №46524287 від 17.04.2019 року, за об`єктом нерухомості: квартира [ADDRESS] . Зокрема, як вбачається з копії вказаної реєстраційної справи (а.с.64-83), 01.08.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направили позивачу по справі - [PERSON] відповідну вимогу про усунення порушень (а.с.75), у якій вказувалось, що в разі невиконання зобов`язань за кредитним договором ними буде здійснено задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] після спливу тридцятиденного строку з дня отримання даного повідомлення. Вказану вимогу позивач по справі отримала за вказаною в матеріалах справи адресою предмета іпотеки 28.11.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення (а.с.76). Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 цього Закону): передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Як вбачається зі змісту укладеного між [PERSON] та банком договору іпотеки, зокрема з п.1.1., 1.2., 1.3., 3.1.5., 3.1.6., 3.1.8., 3.1.9, 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 5.5., 5.6. договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію в наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум процентів (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Кредитним договором; незалежно від настання терміну виконання будь-яких зобов`язань за Кредитним договором - при виникненні підстав, вказаних у п.п.3.1.5., 3.1.6., 3.1.8. цього Договору. Звернення стягнення на Предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього Договору в добровільному (позасудовому) порядку. Задоволення вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути вчинене в позасудовому порядку наступним чином: передачі іпотекодавцем іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором у порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Договори про задоволення вимог іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Таким чином, умови укладеного між сторонами договору іпотеки містять в собі згоду іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя та іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі. Умови укладеного між сторонами договору іпотеки містять в собі згоду іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя та відповідно іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі. Відносини з державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV зі змінами та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, якою затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність поданих документів нормативно-правовим актам України. На підставі ст. 27 вищезазначеного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права, які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. На думку суду, зазначені вимоги Закону були дотримані. Також, суд вважає безпідставними доводи позовної заяви про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з огляду на наступне. Так, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. При цьому, в даній справі стосовно звернення стягнення на квартиру [PERSON] , як предмет іпотеки шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки [PERSON] сама надала іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Так, відповідно до пункту 27 договору іпотеки рішення про прийняття у власність предмета іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням договору іпотекодавець фактично засвідчила, що вона надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням самого іпотекодержателя. Тлумачення положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника), оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц провадження № 61-10874 сво 18. Тобто, суд вважає, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ КБ «Приватбанк» здійснена за згодою [PERSON] , що висловлена у договорі іпотеки, а тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, доводи [PERSON] про те, що вона як іпотекодавець не надавала згоди на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя, є безпідставними. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, суд приходить до висновку, що державний реєстратор -приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна правомірно прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , вказане рішення є законним, а тому, суд вважає, що підстав для його скасування немає, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити. За наведених обставин суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed