Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - реєстраційна служба Рокитнівського управління юстиції - про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки по [ADDRESS] ( кадастровий № [NUMBER] ) площею 0. 0085 га, укладений між [PERSON], [PERSON] та який був посвідчений приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу 17. 01. 2014 року , реєстровий № 60. Просить зобов»зати реєстраційну службу Рокитнівського РУЮ скасувати запис № 4296677 від 17. 01. 2014 року про реєстрацію права власності [PERSON] на отриману в дарунок земельну ділянку . Покликається на те , що є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору дарування від 11. 02. 2009 року. Разом з тим , в порушення його прав , як власника об»єкта нерухомого майна , що має право на користування земельною ділянкою , необхідною для задоволення потреб реалізації права власності , відповідачка [PERSON] , якій рішенням Рокитнівської селищної ради було передано у власність земельну ділянку площею 0, 0085 га по [ADDRESS] , подарувала цю земельну ділянку своєму сину [PERSON] , унеможливівши тим самим його право на здійснення відбудови належної йому квартири , яка була зруйнована через неправомірні дії [PERSON] [PERSON] та [PERSON] пред»явили зустрічний позов , яким просять припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , та яка належала [PERSON] на підставі договору дарування від 11. 02. 2009 року у зв»язку з її фізичним знищенням. В обґрунтування позову посилаються на те , що квартири № 1 та № 2 в будинку по [ADDRESS] належали [PERSON] на праві власності , однак право власності на вказані квартири припинено на підставі заяви власниці , оскільки будинок був зруйнований . Разом з тим , право власності на квартиру № 3 , що належить [PERSON] , до цього часу не припинено через бездіяльність її власника. Оскільки [PERSON] ухиляється від подання заяви державному реєстратору про припинення права власності на знищене майно , просить припинити право власності на не існуючу квартиру в примусовому порядку. Підтримавши позов в суді представник позивача [PERSON] - [PERSON] дав пояснення по суті заявлених вимог , просить задовольнити позовні вимоги та скасувати договір дарування земельної ділянки площею 0. 0085 га по [ADDRESS] в смт. Клесів , яка була подарована [PERSON] [PERSON] В задоволенні зустрічного позову про припинення права власності [PERSON] на квартиру № 3 за вказаною адресою просить відмовити на тій підставі , що право власності може бути припинено лише за заявою власника. [PERSON] та [PERSON] не визнаючи позову [PERSON] щодо скасування договору дарування земельної ділянки , яка розташована по [ADDRESS] , просять відмовити на тій підставі , що вказана земельна ділянка належала на праві власності [PERSON] і договір дарування цієї земельної ділянки ніяк не порушує права позивача , оскільки він є власником квартири , якої не існує в природі внаслідок того , що будинок по [ADDRESS] був зруйнований через його ветхість та через обвалювання даху . Саме з цих підстав просять припинити право власності [PERSON] на квартиру № 3 , задовольнивши тим самим їх позов . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази суд приходить до наступного . Як вбачається із ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених ст.. 61 цього Кодексу . Судом встановлено , що [PERSON] на праві власності відповідно до договору дарування від 11. 02. 2009 року належить однокімнатна квартира № 3 в будинку по [ADDRESS] житловою площею 15.2 м.кв., загальною площею 23.5 м.кв. Відповідно до довідки Рокитнівської селищної ради, виданої 22. 02. 2010 року за № 192, в будинку [ADDRESS] , що складався з квартир № 1, № 2, № 3 , з 2004 року ніхто не проживав через його аварійність . В 2010 році будинок був зруйнований , відбувся повний демонтаж будівлі . Згідно земельно - кадастрової документації Рокитнівської селищної ради за адресою [ADDRESS] земельна ділянка не обліковувалась за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з довідки № 504 від 13. 03. 2012 року ( ас. 80 ) . Актом огляду земельної ділянки по [ADDRESS] від 24. 03. 2014 року встановлено , що на вказаній земельній ділянці залишків будівлі та фундаменту не виявлено ( а.с. 78 ). Рішенням Рокитнівської селищної ради № 246 від 11 вересня 2012 року [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . Рішенням Рокитнівської селищної ради № 590 від 20 грудня 2013 року земельна ділянка , на яку було складено проект землеустрою , була передана [PERSON] у власність , [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів . 17. 01. 2014 року [PERSON] відповідно до договору дарування земельної ділянки за адресою [ADDRESS] площею 0. 0085 га подарувала належну їй земельну ділянку [PERSON] , договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу ,реєстровий № 60 . Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17. 01. 2014 року ( ас. 14) . Обидва рішення, на підставі яких [PERSON] отримала у власність спірну земельну ділянку , скасовані в судовому порядку , в тому числі рішення Рокитнівської селищної ради № 590 від 20.12.2013 року скасовано рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22. 08. 2014 року . Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів . Ст. 215 ЦК України передбачено , що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог , які встановлені частинами першою - третьою , п»ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Частиною третьою передбачено право заінтересованої особи заперечувати дійсність правочину на підставах , встановлених законом . Суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору дарування нерухомості з підставі порушення вимог ст. 203 ЦК України . Суд , вирішуючи позов [PERSON] в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0. 0085 га за адресою [ADDRESS] , який було укладено між [PERSON] та [PERSON] , приймає до уваги те , що позивачем не надано суду доказів того , що в зв»язку з переходом права власності на спірну земельну ділянку внаслідок договору дарування були порушені його права . Позивачем не доведено , що йому , як власнику квартири [ADDRESS] , діями відповідачів , внаслідок яких земельна ділянка площею 0. 0085 га за вказаною адресою перейшла у власність від [PERSON] до [PERSON], завдана шкода його інтересам , оскільки встановлено , що за адресою по [ADDRESS] з 2010 року відсутній будинок і навіть фундамент , в якому у позивача на праві власності була квартира № 3 . Таким чином, суду не надано доказів того , що саме даруванням спірної земельної ділянки відповідачі порушили законні права позивача , оскільки площа цієї земельної ділянки є незначною , вона є частиною земельної ділянки за вказаною адресою . Крім того , судом приймається до уваги те , що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23. 12.2013 року , на підставі якого [PERSON] подарувала належну їй земельну ділянку сину , не визнано недійсним , що не перешкоджало дарувальниці вчиняти договір дарування . З огляду на вказане , суд приходить до висновку , що позов [PERSON] про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0. 0085 га по [ADDRESS] , не підлягає до задоволення . Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно , а саме квартиру [ADDRESS] , суд приходить до наступного . Як встановлено , [PERSON] на підставі договору дарування від 11. 02. 2009 року належить квартира [ADDRESS] Квартири № 1 та № 2 в тому ж будинку належали на праві власності [PERSON] , однак право власності на вказані квартири було припинено на підставі заяви власниці , що підтверджується повідомленням Рівненського ОБТІ № 1105 від 26. 12.2012 року ( а.с. 145 ) . Зазначене відбулось через зруйнування будинку в зв»язку з його ветхістю. Як вбачається з рішення виконкому Рокитнівської селищної ради № 153 від 09. 08. 2004 року ( а.с. 64) , будинок [ADDRESS] був переведений із житлового фонду в нежитловий , оскільки не відповідав санітарним , державно - будівельним нормам і був непридатний для проживання . З пояснень сторін вбачається , що через обвалювання даху будинку та зруйнування перекриття стелі , будинок став зовсім неприродний для його використання за призначенням і тому в червні 2010 року [PERSON] та [PERSON] здійснили демонтаж всієї будови , в тому числі і тієї частини будинку , в якій знаходилась квартира № 3 що належала [PERSON] З цього приводу [PERSON] подав заяву до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження , яка, після скасування прокурором прокуратури Рокитнівського району 05 червня 2015 року постанови слідчого Рокитнівського РВ УМВС України Рівненської області про закриття кримінального провадження за фактом умисного пошкодження майна , передана для провадження досудового розслідування . Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України примусове припинення права власності може відбутися внаслідок знищення майна. Якщо майно підлягало державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.Власник за своїм бажанням має право визначити фактичну та юридичну долю речі. Одним з видів такої фактичної та юридичної долі речі є знищення майна. Знищення майна належить до таких способів припинення права власності , коли власник за своїм бажанням , добровільно припиняє своє право власності , або ж право власності припиняється поза волею власника в результаті випадку , непереборної сили або неправомірних дій інших осіб . З огляду на те , що знищення майна позивача [PERSON] , а саме демонтаж належної йому квартири № 3 , відбулось не з його згоди і на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом умисного пошкодження цього майна , суд приходить до висновку , що підстав для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно , немає , тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити . На підставі наведеного , ст. ст. 203, 215, 346, 349 ЦК України ,

Outcome: dismissed