Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Він, як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.06.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю самовільно побудованих споруд, а саме прибудови а2-1, ганку а 3-1, площа яких входить до загальної площі житлового будинку. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок ( А-1) житловою площею 45,5 кв. м., загальною площею 63,8 кв. м. та господарські споруди і побудови: погріб ( Пг-1), прибудова (а-1), прибудова (а 1-1), ганок (а 3-1), літня кухня (Б-1), сарай (В-1), сарай (Г-1), вбиральня (Д-1), душ (Е-1), сарай ( Ж-1), сарай (З-1), водопровід (К), замощення (1), огорожа (№ 1), огорожа ( № 2), огорожа ( № 3) , ворота ( № 4), який розташовано за адресою: [ADDRESS] . Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі ( а. с. 27, 62,63). Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 61). Суд, дослідивши матеріал справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] ( а. с. 4,5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] .( а. с. 6,7). Позивач як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ( а. с. 40). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у складі нерухомості, що є об`єктом спадкування , наявні самовільно побудовані споруди, а саме прибудова а 2-1, ганок а 3-1, на які не надано документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію самочинного будівництва вказаних споруд, та площа яких входить до загальної площі житлового будинку та у результаті такої самочинної перебудови суттєво змінились технічні характеристики об`єкта нерухомого майна- житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . ( а. с. 19). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів. Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку. Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання належить узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами . Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11.02.2000 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Жилий будинок площею 45,5 кв. м., має наступні господарчі споруди та побудови: літня кухня, гараж-сарай, льох, сарай, вбиральня, душ, сарай, огорожа, водопровід. З технічного паспорту вбачається, що у 2007 році побудовані прибудова а 2-1 площею 8,8 кв. м., ганок а3-1 площею 3.3 кв. м. ( а. с. 12). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186,381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити , що згідно Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року за № 158, зареєстрованого в МЮ України 28.08.2018 року за № 976/32428 -для об`єктів збудованих ( без оформлення дозвільних документів) у період з 05.08.1992 року до 09.04.2015 року, право власності оформляється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 року № 6 « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва) не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо) стосовно яких існує інший порядок введення їх в експлуатацію як господарські споруди, що віднесена до житлового будинку. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на майно, яке залишилось після смерті його батька [PERSON] , при цьому вказав, що спадщина складається із житлового будинку та господарських споруд, до переліку яких включена і самочинна прибудова а 2-1 та ганок а 3-1. Із заявленими позовними вимогами у повному обсязі погодитись не можна, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини уходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Доказів щодо узаконення ( введення до експлуатації) прибудови а 2-1 та ганку а 3-1 суду не надано, тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими. За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про визнання права власності на житловий будинок А-1 житловою площею 45,5 кв. м., та наступних господарських спору та побудов: літню кухню, гараж-сарай, льох, сарай, вбиральню, душ, огорожу, водопровід, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: partial