Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про [PERSON] стягнення боргу за договором позики та повідомив, що 09.09.2020 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно умов якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 61000 грн., які зобов`язався повернути до 01.01.2021 року; у визначені строки та на день звернення до суду борг не був повернутий. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 09.09.2020 року у сумі 61000 грн. та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслано на адресу реєстрації відповідача [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням, які він отримав 12.04.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2105020362662, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти \~виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 09.09.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно умов якого [PERSON] позичив у [PERSON] 61000 грн., які зобов`язався повернути до 01.01.2021 року. У визначені строки та на день розгляду справи судом борг не був повернутий (доказів протилежного суду надано не було). Ці факти встановлені судом та ніким не оспорюються. \~ \~ \~ \~ Таким чином, позов підлягає задоволенню та слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики у формі розписки від 09.09.2020 року у розмірі 61000 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 908 судового збору. Щод стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами; для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із рахунку фактури №44 від 01.02.2021 року, [PERSON] оплатив адвокату Шибінському О.В. юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях відповідно до Угоди про надання юридичних послуг №44 від 01.02.2021 року, в розмірі 5000,00 грн., що також зазначено у Акті №45 до Угоди про надання правової допомоги №44 від 01.02.2021 року, однак у даних документах не зазначено детальний опис робіт (надання послуг), а тому вартість недиференційованих юридичних послуг в розмірі 5000,00 грн. стягненню не підлягає. При цьому, суд звертає увагу, що в юридичні послуги увійшла участь адвоката у судових засіданнях, однак розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб).

Outcome: approved