Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєстрував шлюб 01 серпня 2012 року у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 699. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем. Кошти на виховання дітей він надає в добровільному порядку. З травня 2013 року шлюбні стосунки між ними припинені. Сторони втратили повагу один одного, через це в сімї часто виникали сварки, скандали, що негативно впливали на їх здоровя, на здоровя та виховання дітей. Відповідач забрала дитину і всі речі з квартири та переїхала проживати в місто Черкаси. З того часу вони проживають окремо. Спроб до примирення ні з його сторони, ні зі сторони відповідача не було, на сьогоднішній день у кожного з них своє життя, а тому вважає, що сімя розпалася і поновлена бути не може. Спору про майно у сторін не має. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, - розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надано заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила не надавати строк для примирення. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 01 серпня 2012 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([PERSON] І-ТП №127798), - сторони зареєстрували шлюб у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що складено відпорвідний актовий запис №699. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-КЕ №184846) та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-СР №184017), щодо місця проживання яких між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved