Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Зелена, 9, в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1964 року забудови, загальною площею 71,80 кв.м., жилою площею 25,90 кв.м., допоміжною (підсобною площею) 36,90 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб, сарай, сарай, убиральню, хвіртку, ворота з хвірткою та огорожу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14 липня 2015 року у віці 99 років померла її мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану. За життя мати спадкоємця [PERSON]. заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах все своє майно, що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно. Як спадкоємець за заповітом позивач відповідно до рішення Богуславського районного суду Київської області від 22.12.2017 року яким було визначено додатковий строк для подання до Богуславської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, звернулась із заявою про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 02 лютого 2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою від 16.08.2017 року. Оскільки, позивач не може отримати в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадковий будинок, це змусило з метою захисту її прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, Мисайлівська сільська рада Київської області, свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, а також зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач відповідно до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом на спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 14 липня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії І-ОК № 337038 від 16.07.2015 року, копією посвідки про народження позивачки № 1301322, копією свідоцтва про одруження позивачки серії УІ-УР № 093154 від 22 лютого 1963 року, відповідно до якого позивачка змінила прізвище на «Лінська», копією заповіту посвідченого 24.12.2009 року секретарем виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із повідомлення державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори № 01-16/126 від 02.02.2018 року вбачається, що спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON], яка померла 14 липня 2015 року, являється донька спадкодавця [PERSON], оскільки вона подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, [PERSON], звернувся із заявою про відмову у прийнятті спадщини щодо спадкового майна спадкодавця [PERSON], що підтверджується відповідною заявою від 16.08.2017 року. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 02 лютого 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], яка померла 14.07.2015 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідки виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради № 99 від 07.02.2018 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи вбачається, що спадковий житловий будинок по вул. Зелена, 9, в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області належав спадкодавцю [PERSON]. За даними технічного паспорта на житловий будинок № 9 по вулиці Зелена в с. Мисайлівка, Богуславського району, Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1964 року забудови, загальною площею 71,80 кв.м., жилою площею 25,90 кв.м., допоміжною (підсобною площею) 36,90 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб, сарай, сарай, убиральню, хвіртку, ворота з хвірткою та огорожу, загальною інвентаризаційною вартістю 63510,00 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Мисайлівської сільської ради набула право власності на даний будинок, що підтверджується довідкою виданою Мисайлівською сільською радою. Висновком № 4 від 05.02.2018 року складеним спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд [PERSON] підтверджується, що житловий будинок № 9 по вул. Зелена в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області, 1964 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком експерта № 8 від 06.02.2018 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON] під час підготовчого судового засідання не встановлено. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved