Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 21.04.2012 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що відсутні всі необхідні документи для видачі свідоцтва. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просив встановити факт проживання разом з спадкодавцем та визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 21.04.2012 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що пропущено строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а також не заперечує проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також первісні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення первісного позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майнота зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання та визнання права власності на спадкове майно , необхідно задовольнити, виходячи з наступного. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2007 року за № 1057, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] належав житловий будинок, з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40, що також підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації від 15.11.2007 року за № 16674238. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АЗ № 607290 від 29.08.2015 року виданого відділом РАЦСУ Майкопського районного управління РАЦСу Республіки Адигея, [PERSON] помер 21.04.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження сері IV- УР № 1190967 від 13.11.1962 року, виданого Ізмаїльським бюро РАЦСу; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 444187 від 22.09.2015 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із своїм батьком [PERSON], померлим 21.04.2012 року за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 21.04.2012 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40, а також, встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 21 квітня 2012 року за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40 і визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 21.04.2012 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пирогова, б. 40. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved