Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті за невиконаним договором купівлі-продажу пластикових вікон в сумі 6000 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 750 грн. та 704,80 грн. судового збору. Вимоги мотивував тим, що 06 липня 2018 року він в своєму домогосподарстві в с.Козуби Новосанжарського району Полтавської області в присутності свідків уклав усний договір з відповідачем [PERSON] за умовами якого, [PERSON] до 22.07.2018 року виготовить пластикові вікна із власного матеріалу і в подальшому встановить їх у будинку, в якому проживає позивач. Після погодження усіх умов договору про виконання робіт, [PERSON] запропонував провести попередню оплату в сумі 6000 грн. на що він погодився і в присутності свідків передав зазначену суму відповідачу. У визначений договором термін, а саме до 22.07.2018 року [PERSON] не виконав умов договору. 13.08.2018 року [PERSON] звернувся до Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області з заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності за порушення умов договору. В ході перевірки останній надав письмове зобов`язання щодо повернення коштів в сумі 6000 грн., вказавши дату повернення - 20.08.2018 року. Станом на 20.08.2018 року [PERSON] умов договору не виконав та кошти не повернув. 30.08.2018 року відповідач [PERSON] власноручно написав письмову розписку про те, що до 10 вересня 2018 року зобов`язується повернути позивачу кошти в сумі 6000 грн., але знову гроші не повернув. 03.10.2018 року позивач поштою направив відповідачу пропозицію про досудове врегулювання спору, з проханням виконати умови договору або повернути кошти в сумі 6000 грн. Однак на даний час гроші в сумі 6000 грн. не повернуті і умови договору не виконані. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.10.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків (а.с. 23). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05.12.2018 року (а.с. 30-31). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.02.2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2019 року (а.с. 52-53). Позивач в судовому засіданні підтримував позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, позов просив задовольнити. В подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.66). Представник позивача, адвокат Головко І.І., в судовому засіданні підтримував заявлений позов, просив його задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Згідно інформації відділу юридично - правової допомоги та надання адміністративних послуг виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області місце проживання [PERSON] на території Новосанжарської селищної ради не зареєстроване (а.с. 29). Згідно з ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Так, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.30-31, 38, 43, 52-53, 60). За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що в липні 2018 року між сторонами: позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість з приводу купівлі [PERSON] пластикових вікон, які [PERSON] мав виготовити з власного матеріалу та передати в строк до 22.07.2018 року. За що [PERSON] сплатив попередню оплату в розмірі 6000 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON] , що були надані в Новосанжарському ВП 13.08.2018 року (а.с.10), відповідно яких він, [PERSON] отримав від [PERSON] 6000 грн. за виготовлення 4-х пластикових вікон, однак через фінансові проблеми він не виконав вказаної домовленості та вікна [PERSON] не передав. Також підтверджуються розпискою [PERSON] (а.с.13), в якій зазначено про те, що він, [PERSON] , отримав від [PERSON] попередню оплату за металопластикові вікна в сумі 6000 грн. Вказані грошові кошти передавались [PERSON] [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили даний факт. Правовідносини що склались між сторонами за договором купівлі-продажу регулюються Цивільним кодексом України. Так, згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно положень ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.693 ЦК України Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. В даному випадку, після досягнення домовленості щодо купівлі-продажу 4-х пластикових вікон, передачі їх позивачу в строк до 22.07.2018 року, отримання відповідачем попередньої оплати в розмірі 6000 грн., позивач [PERSON] їх не отримав. Вказаний факт підтверджується й висновком про результати розгляду звернення [PERSON] , затвердженого 14.08.2018 року т.в.о начальника Новосанжарського ВП (а.с.11) відповідно до якого [PERSON] підтвердив ту обставину, що він отримав від [PERSON] 6000 грн. за пластикові вікна, які не передав у визначений строк в звя'зку з фінансовими проблемами. Отже, оскільки відповідач, одержавши суми попередньої оплати товару, не виконав умови укладеного договору, не передав товар у встановлений строк, суд вважає що у позивача виникла право вимагати повернення суми попередньої оплати, через що позовні вимоги у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у сумі 6000 грн. підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, яку позивач зазнав в зв'язку з невиконанням умов договору, в розмірі 5000 грн., то суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Тобто, відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання, має бути передбачено договором або законом. В даному випадку між сторонами виникли договірні зобов`язання з приводу купівлі-продажу пластикових вікон. При цьому главою 54 ЦК України, що регулює вказані правовідносини, не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення зобов`язання. Не передбачено й таке відшкодування й договором, що був укладений між сторонами. Щодо застосовування положень ст.1167 ЦК України, на яку посилається позивач як на правову підставу для відшкодування моральної шкоди, то вона регулює правовідносини щодо спричинення моральної шкоди між сторонами, які не знаходяться у договірних відносинах, тобто застосовується до деліктних правовідносин. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правничої (правової) допомоги №139 від 03.10.2018 року (а.с.16), розрахунок суми гонорару за надану (правничу) правову допомогу (а.с.17), згідно з якими вартість правової допомоги становить 750 грн. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №139 від 12.10.2018 року на суму 750 грн. Клопотанням позивача про зменшення розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, через їх неспівмірність заявлено не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення ним витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача 750 грн. Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial