Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення несплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 17.10.2019 року по 17.02.2020 року він працював на Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним днем в шахті. 17.02.2020 року його було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. 16.02.2020 року він працював останній день, а 17.02.2020 року він отримав трудову книжку з записом про його звільнення з 17.02.2020 року. Відповідно до ст.83 КУпАП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, одноразова виплата на пенсію. Відповідач в день звільнення виплату належних йому сум не провів. Згідно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 518,57 грн., а середньомісячна 9334,29 грн. Відповідно до довідок заробітна плата за листопад 2019 року складає 9397,65 грн., після стягнення податків - 7565,11 грн., з яких перераховано 333,00 грн.; заробітна плата за грудень 2019 року 9966,69 грн., після стягнення податків - 8023,19 грн., які до сьогодні не виплачені; заробітна плата за січень 2020 року 9368,01 грн., лікарняний 1086,12 грн., після стягнення податків 8415,58 грн., до сьогодні не виплачені; заробітна плата за лютий 2020 року 6143,50 грн., компенсація за невикористану відпустку 6366,52 грн., після стягнення податків 10070,57 грн., які до сьогодні не виплачені. Відповідно до виписки по картковому рахунку в період з 19.10.2019 року по 16.03.2020 року йому зараховано заробітну плату, загальна сума яких склала 3829,81 грн. як часткова заборгованість по заробітній платі за жовтень та листопад 2019 року. Станом на час звернення з позовом загальна сума несплачених коштів, які належали йому при звільненні, складає 33741,45 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 17.02.2020 року по день винесення рішення суду із розрахунку: 518,57 грн. х кількість робочих днів за час затримки розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на його користь несплачені йому суми при звільненні в розмірі 33741,45 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 17.02.2020 по день винесення судом рішення, судові витрати покласти на відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 17.10.2019 року по 17.02.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті, був звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 10-14). Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 518,57 грн. (а.с. 15). Згідно довідки відповідача від 17.03.2020, [PERSON] була нарахована заробітна плата за листопад 2019 року у розмірі 9397,65 грн., за винятком обов`язкових утримань до сплати належить 7565,11 грн., з яких в лютому-березні 2020 року позивачу було перераховано 333,00 грн. (а.с.16). Згідно довідки відповідача від 17.03.2020, [PERSON] була нарахована заробітна плата за грудень 2019 року у розмірі 9966,69 грн., за винятком обов`язкових утримань до сплати належить 8023,19 грн. (а.с.17). Згідно довідки відповідача від 17.03.2020, [PERSON] була нарахована заробітна плата за січень 2020 року у розмірі 9368,01 грн., лікарняний лист 1086,12 грн., за винятком обов`язкових утримань до сплати належить 8165,77 грн., за рахунок коштів ФСС 249,81 грн. (а.с.18). Згідно довідки відповідача від 17.03.2020, [PERSON] при звільненні за лютий 2020 року була нарахована заробітна плата у розмірі 6143,50 грн., компенсація за невикористану відпустку 6366,52 грн., усього 12510,02 грн., з яких за винятком обов`язкових утримань до сплати 10070,57 грн. (а.с.19). Згідно довідок відповідача від 10.06.2020, [PERSON] в період з 25.02.2020 по 29.05.2020 була повністю виплачена сума заборгованості по заробітній платі за листопад 2019 року в загальному розмірі 7565,11 грн., а також 24.03.2020 перераховано 249,81 грн. за кошти ФСС. По іншим нарахованим виплатам суми заборгованості не змінилися (а.с. 31-34). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, оскільки відповідачем не виплачена позивачу заробітна плата та інші належні при звільненні суми, вони підлягають примусовому стягненню з відповідача. Судом встановлено, що відповідачем позивачу не сплачена заробітна плата за грудень 2019 року за винятком обов`язкових утримань у сумі 8023,19 грн., не сплачена заробітна плата за січень 2020 року за винятком обов`язкових утримань у сумі 8165,77 грн. та не сплачені нараховані при звільненні виплати (заробітна плата за лютий 2020 року та компенсація за невикористану відпустку) за винятком обов`язкових утримань в загальній сумі 10070,57 грн., а всього - 26259,53 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, тому за період з 18.02.2020 (наступний день після звільнення) по день ухвалення судом рішення, тобто по 19.06.2020, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 43559,88 грн., виходячи із розрахунку: 518,57 грн. х 84 робочих дня за період з 18.02.2020 по 19.06.2020. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial