Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.07.2014 року вона уклала шлюб із [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 83. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.07.2014 року (серії [NUMBER] ). Починаючи із цього часу вони проживали із відповідачем однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Від даного шлюбу в них є одна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . З перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини. Однак ним це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у вересні 2018 року. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Враховуючи наявність малолітньої дитини та небажання відповідача приймати участь в оформленні розірвання шлюбу, позивач вимушена звернутись із позовом до суду про його розірвання. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 червня 2020 року відкрито у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В заяві позивач зазначила, що з листопада 2018 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишаться мешкати разом з батьком - відповідачем у справі, виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». В судове засідання [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову, зазначивши, що з листопада 2018 року шлюбні відносини з позивачкою припинені, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. Також вказав, що після розірвання шлюбудитина залишаться мешкати разом з ним. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2014 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Мироненко О.І. уклав шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 83. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 18 липня 2014 року). Від подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.11.2014 року виданого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками якої, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з вересня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін залишиться мешкати разом з батьком [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачкою змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. З огляду на визнання відповідачем позову, суд вважає можливим ухвалити рішення в судовому засіданні. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанцій від 23 червня 2020 року, за подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який вона просила покласти на неї, тому суд вважає можливим не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved