Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення компенсації (заробітної плати) за несвоєчасну виплату заробітної плати до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.11.2001 року по 29.10.2015 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Перед звільненням позивач був обстежений в ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» з 08.09.2015 року по 30.09.2015 року, про що була видана відповідна довідка. Зазначена довідка сплачується у вигляді середньої заробітної плати з додаткового фонду заробітної плати. У день звільнення позивача 29.10.2015 року відповідач не виплатив середнього заробітку за цією довідкою, тому позивач неодноразово звертався до відповідача з запитом про те, чому не була нарахована та сплачена вищезазначена довідка. Відповіді на це питання позивач не отримав. Позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача 280,75 гривень компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати доходу. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник позивача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши, що довідку про перебування на обстеженні в Інституті профзахворювань позивач на підприємство відповідача надав лише 5 листопада 2016 року. Після обстеження в інституті позивач також перебував на лікарняному і, не виходячи фактично на роботу, був звільнений за станом здоров*я. Оплата середнього заробітку за час перебування на обстеженні позивачу була нарахована і виплачена під час здійснення виплати заробітної плати всім працівникам по підприємству. Оскільки оплата по довідці не носить постійного характеру, вважають, що до випадку з позивачем вимоги Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв*язку з порушенням термінів їх виплати» застосовуватися не можуть, тому просить відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі. Представник третьої особи до суду не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Суд вважає, що у справі є всі дані про права та взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з*явились до суду та розглянути справу за відсутності позивача, представника позивача та представника третьої особи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача: гірничим робітником з ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем у шахті у період з 5 листопада 2001 року по 24 березня 2009 року включно та гірничим робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті у період з 24 березня 2009 року до 29 жовтня 2015 року, після чого був звільнений за статтею 40 п.2 Кодексу законів про працю у звязку з невідповідністю робітника за станом здоровя виконуваній роботі, що підтверджується його трудовою книжкою (а.с. 5-6). Позивач був обстежений в Державній установі «Інституту медицини праці»: з 08 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, про що свідчить відповідна довідка № 83 від 29.09.2015 (а.с. 7). Позивач неодноразово звертався до відповідача ПАТ Шахтоуправління «Покровське» з запитами про надання довідок та інформації, а саме: 03.12.2015 року, 28.01.2016 року, 08.12.2015 року, 23.02.2016 року, 18.03.2016 року (а.с. 8,9,10,11,12). Відповідь позивач отримав від відповідача по справі 4 та 28 березня 2016 року, у якій зазначено, що позивачу 11, 14 та 16 грудня 2015 року були перераховані відповідно 5598,56 гривень, 5379,01 гривень і 3060,00 гривень оплата за довідкою № 83 ГУ «Інститут медицини праці» НАМН України. Ці відомості також підтверджуються довідкою ПАТ «ШУ «Покровське» від 1 липня 2016 року (а.с. 14, 61). Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, які власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із статтею 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов*язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов*язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно із статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв*язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За умовами статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи, організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів, пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Статтею 123 Кодексу законів про працю України передбачені гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу. Відповідно до норми цієї статті за час перебування в медичному закладі на обстеженні за працівниками, зобов*язаними проходити таке обстеження (статті 169, 191), зберігається середній заробіток за місцем роботи. Особам, які проходять обстеження з приводу встановлення причинного зв*язку захворювання з умовами праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, надається довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря і печаткою лікувально-профілактичного закладу, що передбачено пунктом 2.17 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров*я від 13 листопада 2001 року № 455. Оплата за невідпрацьований час, що зберігається за працівником, який підлягає медичному огляду, за основним місцем роботи за час перебування в медичному закладі на обстеженні, відповідно до пункту 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 31 січня 2004 року № 5, входить до складу фонду додаткової заробітної плати. Тобто, збереження позивачу середньомісячного заробітку за дні знаходження його у клініці професійних захворювань не є виплатою за загальнообов*язковим державним соціальним страхуванням у зв*язку з тимчасовою втратою працездатності, що провадиться згідно з листком непрацездатності, а є виплатою, яка відноситься до складу додаткової заробітної плати і має разовий характер. За таких обставин, за несвоєчасну виплату середньої заробітної плати за дні знаходження у клініці професійних захворювань не може бути застосована стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати», тому вимоги позову не можуть бути задоволені, оскільки не ґрунтуються на законі. Правові наслідки недотримання вимог статті 116 Кодексу законів про працю України щодо своєчасного розрахунку регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю. На пiдставi статей 94, 95, 123 Кодексу законів про працю України, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: dismissed