Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, який в процесі судового розгляду уточнив, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач являється власником 39/100 часток житлового будинку з прибудовою та з відповідною часткою господарських будівель і споруд, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Проте, у вищезазначеній частці будинку, яка належить позивачу, зареєстрована відповідачка. При цьому, відповідачка не є членом сім`ї позивача, угода між нею та позивачем щодо безоплатного користування житловим приміщенням відсутня. Окрім того, відповідачка за місцем реєстрації не проживає більше 10 років. У зв'язку із реєстрацією відповідачки у квартирі позивача, останній змушений також нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги. Таким чином, своїми діями відповідачка заважає позивачеві належним чином володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктом свої власності, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач являється власником 39/100 часток житлового будинку з прибудовою та з відповідною часткою господарських будівель і споруд, який розташований за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 31.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №425 (а.с.6) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19757434 від 31.03.2014 року, сформованого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з довідки квартального комітету «Центральний» від 02.04.2014 року №175 за адресою: [ADDRESS], зареєстрована відповідачка з 1982 року, власником зазначеної квартири (частини житлового будинку) являється позивач (а.с.8). При цьому, відповідачка не є членом сім`ї позивача, угода між нею та позивачем щодо безоплатного користування житловим приміщенням відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР не укладалась. Згідно довідки квартального комітету «Центральний» від 17.04.2014 року №211 відповідачка за адресою: [ADDRESS], не проживає більше 10 років (а.с.17). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], понад 6 місяців, однак остання залишається бути зареєстрованою за даною адресою. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, реєстрація відповідачки у квартирі [ADDRESS] порушує права позивача як власника житла. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 ЖК України та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved