Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що відповідно до протоколу прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна №1 від 05.11.2007 року та акту державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 13.11.2007 року він придбав однокімнатну квартиру адресою: [ADDRESS] , що належала на праві спільної сумісної власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Відповідно квитанції №000069 від 25.10.2007 року на суму 5160,00грн. та квитанції №000064 від 09.11.2007 року на суму 98340,00грн. він сплатив ціну продажу квартири в загальному розмірі 103500,00 гривень. На підставі вказаних документів він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.08.2008 року. Зареєструвати право власності на квартиру у КП «Сумське міське БТІ» він не зміг у зв`язку з наявністю арештів на майно відповідачів за іншими виконавчими провадженнями. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 29.02.2012 року у справі №1806/2-305/11р. задоволено позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , визнано недійсними протокол прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна №1 від 05.11.2007 року та акт державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 13.11.2007 року. 26 грудня 2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми прийнято рішення у цивільній справі №592/10146/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки та договору купівлі-продажу квартири. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.02.2017 року у справі №592/10146/16-ц рішення Ковпаківського районного суду м.Суми скасовано в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2016 року, в іншій частині рішення залишено без змін. 04.09.2017 року Ковпаківським районним судом м.Суми прийнято рішення у справі №592/7963/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виселення та позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про витребуванняя майна з чужого незаконного володіння. Тобто, за результатами прийнятих судових рішень кватиру повернуто у власність відповідачів, які зареєструвало своє право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до довідки ВДВС Сумського МУЮ №2082 від 06.03.2013 року кошти від реалізації квартири в сумі 103500грн., які ним сплачено, розподілено для погашення боргів відповідачів в порядку ст.ст.43, 44 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 110,11грн. - витрати спеціалізованої організації; 3001,50грн. - комісійна винагорода; 846,39грн. - задоволення вимог іпотекодержателя; 3252грн. - виконавчий збір та витрати по в/п АБ «Синтез»; 33246,49грн. - витрати по іншим виконавчим провадженням про стягнення коштів з [PERSON] (КС «Ліга», КС «Тандем»); 14898,26грн. - повернення кошів [PERSON] ; 48144,75грн. - повернення коштів [PERSON] . У власності відповідачів залишилась квартира, за яку він сплатив кошти, крім того, за рахунок вказаних його коштів було погашено борги відповідачів та більшу частину залишку коштів, які поступили як оплата за квартиру, відповідачі залишили у своїй власності, тобто, відповідачі за його рахунок безпідставно заволоділи коштами останнього в розмірі 103500грн. У зв`язку з цим за період з 09.11.2007 року (дата коли він здійснив повну оплату вартості квартири) на дату подання цього позову (09.03.2021 року) відповідачі, як солідарні боржники та співвласники відповідного майна, зобов`язані повернути йому безпідставно отримані кошти в розмірі 103500,00грн., а також сплатити інфляційні збитки та три відсотки річних, що становить 409175,16грн. Загальний розмір коштів, що мають бути стягнуті з відповідачів становить 512675,16грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь безпідставно отримані кошти в сумі 103500,00грн. та 409175,16грн. - інфляційних збитків та трьох відсотків річних, а всього 512675,16грн. та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Турченко С.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач, як і будь який громадянин, мав право та прийняв участь у торгах з продажу відповідної квартири та придбав її, сплативши та той час еквівалент 20 тис.дол. США. З цих коштів було сплачено витрати з продажу квартири, борги особи, за яку відповідачі поручились, а також погашено особисті борги відповідачів у двох кредитних спілках «Ліга» і «Тандем». Залишок коштів в сумі 64 тис. грн., приблизно 8 тис. доларів США, на підставі особисто поданих заяв відповідачів було перераховано на їх банківські рахунки. При цьому, жодних дій державного виконавця, а саме: арешту та опису квартири, передачу її на продаж на прилюдних торгах, проведення оцінки квартири, постанову про розподіл витрат з продажу квартири, стягнення виконавчого збору, перерахування коштів погашення інших боргів, відповідачі як боржники не оскаржували, тобто, повністю погодились з процедурою продажу їх майна. При цьому, свідоцтво про продаж майна з прилюдних торгів відповідачі не оскаржили, у зв`язку з цим позивач оформив на себе право власності на квартиру, а згодом відчужив її [PERSON] . Позивач оскаржував рішення Ковпаківського раййонного суду м.Суми від 26.12.2016 року як в апеляційному, так і в касаційному порядку. Постановою Верховного суду від 10.10.2019р. в задоволенні касаційної скарги позивача відмовлено. Крім того, позивач добровільно повернув [PERSON] кошти, які отримано за продаж квартири, а також сплатив інфляційні збитки та 3% річних, що підтверджується відповідною розпискою [PERSON] . В той же час, як зазначено вище, і кошти в еквіваленті 20 тис. доларів США, які частково пішли на погашення боргів, а в більшій частині, залишились у відповідачів, і квартира залишилась у власності відповідачів. Усі виконавчі провадження про стягнення боргів з відповідачів було закрито у зв`язку зі сплатою коштів саме позивачем. Постанову у справі Верховним Судом прийнято 10.10.2019 року. Саме з цієї дати у позивача виникло право на позов в порядку ст.1212 ЦК України. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позову, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що згідно з ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону (цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінних каменів і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів), здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», якщо передане торговельним організаціям майно не буде продано протягом двох місяців, воно підлягає переоцінці. Порядок реалізації арештованого майна затверджено наказом Міністерства юстиції України від 15.07.99 №42/5 та зареєстровано в Мін`юсті України 19.07.99 року за №480/3773 (із змінами і доповненнями). Відповідно до пункту 1.2 цього Порядку реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на комісійних і інших договірних началах та шляхом продажу на аукціоні. Згідно з пунктом 3.1 цього Порядку відділ державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна. Розмір винагороди визначається за погодженням сторін. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто, вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. У разі скасування результатів електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Наслідком визнання недійсними результатів прилюдних торгів, які оформлені у вигляді протоколу про результати торгів та відповідного акту, які є оформленням договору купівлі-продажу, є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт. А продавцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів. Оскільки однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була реалізована Філією «Сумський аукціонний центр» ДАК «Національна мережа аукціонних центрів», [PERSON] та [PERSON] не є продавцями за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів. Продавцями є саме Ковпаківський відділ Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції та Державна акціонерна компанія «Національна мережа аукціонних центрів». Відповідачем у такому спорі повинен бути або орган виконавчої служби та/або спеціалізована організація, що проводила торги. Грошові кошти, які позивач перерахував Державній виконавчій службі, а остання - частину - відповідачам, при відчуженні майна з прилюдних торгів, не можна назвати грошовими коштами, які були отримані безпідставно, а є грошовими коштами, отриманими в силу договору купівлі-продажу. Крім того, позивач, не робив будь-яких передач грошових коштів особисто відповідачам, про що суду не було надано жодних доказів, а надані позивачем квитанції підтверджують перерахування грошових коштів третій особі. Крім того, відповідачі зазначають про сплив строку позовної давності. Оскільки, починаючи з 29.02.2012 року, [PERSON] знав про те, що публічні торги, на яких він придбав квартиру, були визнані недійсними, а відповідно з цього моменту у нього було право на захист свого права, а саме на повернення коштів, сплачених ним за квартиру від Ковпаківського відділу ДВС м.Суми Сумського міського управління юстиції. Просять суд в позові [PERSON] відмовити за необгрунтованістю. Ухвалою суду від 16.03.2021 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Турченко С.П. в інтересах [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 28.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідачів [PERSON] , [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом установлено, що відповідно до протоколу прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна №1 від 35.11.2007 року та акту державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 13.11.2007 року позивач [PERSON] придбав однокімнатну квартиру адресою: [ADDRESS] , що належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,6). Відповідно до квитанції №000069 від 25.10.2007 року на суму 5160,00грн., та квитанції №000064 від 09.11.2007 року на суму 98340,00грн. [PERSON] сплатив ціну продажу квартири в загальному розмірі 103500грн. філії «Сумський аукціонний центр» (а.с.7). На підставі вказаних документів позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.08.2008 року (а.с.8). Зареєструвати право власності на квартиру у КП «Сумське міське БТІ» [PERSON] не зміг у зв`язку з наявністю арештів на майно [PERSON] та [PERSON] за іншими виконавчими провадженням: Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 29.02.2012 року у справі №1806/2-305/11р. задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , визнано недійсними протокол прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна №1 від 05.11.2007 року та акт державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 13.11.2007 року Рішенця набрало законної сили (а.с.16-17). Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 26 грудня 2016 року по справі №592/10146/16-ц визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки виданого 20.08.2008 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., за реєстровим №876, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 17.08.2016 року (а.с.18-20). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.02.2017 року рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 26 грудня 2016 року скасовано (а.с.21-24). 04.09.2017 року Ковпаківським районним судом м.Суми ухвалено рішення у справі №592/7963/16-ц яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про припинення права користування приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення приміщення та виселення відмовлено; позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А, про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, витребувано у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.25-32). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 31.10.2017 року по справі №592/7963/16-ц рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.09.2017р. залишено без змін (а.с.33-35). Тобто, за результатами прийнятих судових рішень квартиру повернуто у власність [PERSON] , [PERSON] , які зареєстрували право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.36-37). Згідно з розрахунком державного виконавця по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] та [PERSON] кошти, які надійшли від реалізації квартири, розподілено таким чином: 3252грн. - виконавчий збір та витрати по в/п АБ «Синтез»; 33246,49грн. - витрати по іншим виконавчим провадженням (КС «Ліга», КС «Тандем»); 14898,26грн. - повернення кошів [PERSON] ; 48144,75грн. - повернення коштів [PERSON] (а.с.10). Платіжними дорученнями від 15.09.2011 року кошти в сумі 48144,75грн. та 14898,25грн. були перераховані відповідачам органом Державної виконавчої служби (а.с.13,15). Позивач при обгрунтуванні позовних вимог посилається на ст.1212 ЦК України. Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства та враховуючи правову природу процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуте стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна на електронних торгах належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку за правилами визнання недійсними правочинів на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину, зокрема, як такого, що не відповідає вимогам закону. Підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення, а при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити: чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, зокрема шляхом проведення електронних торгів, та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 6 ст.203 цього Кодексу. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч.1 ст.215 ЦК України. У статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» зазначається, що реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та-зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону (цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінних каменів і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів), здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Отже, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів, а покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Відтак, у разі скасування результатів електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи реалізації майна на прилюдних торгах вбачається, що акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а протокол є результатом електронних торгів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/856/17та у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №826/16316/18. Сторонами такого правочину є з однієї сторони орган державної виконавчої служби та торговельна організація, яка проводила торги, та покупець майна з іншої сторони (такий висновок, зокрема викладено і у постанові Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі №910/856/17). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2021 року у справі №552/5052/20 залишена без змін постанова Полтавського апеляційного суду від 08.02.2021 року, якою були задоволені вимоги особи до відділу Державної виконавчої служби про стягнення залишку неповернутих грошових коштів, сплачених на виконання правочину, визнаного недійсним. В цій справі суд першої інстанції відмовив позивачу в задоволенні позову до відділу ДВС, помилково вважаючи, що належним відповідачем у справі є особа, якій було повернуто квартиру. Згідно Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 листопада 2007 року, та Протоколу прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна №1 від 05.11.2007 року, можна зробити висновок, що оскільки однокімнатна квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була реалізована Філією «Сумський аукціонний центр» ДАК «Національна мережа аукціонних центрів», [PERSON] та [PERSON] не є продавцями за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів. Таким чином, продавцями є саме Ковпаківський відділ Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції та Державна акціонерна компанія «Національна мережа аукціонних центрів». Позивач [PERSON] при придбанні квартири грошові кошти перерахував філії «Сумський аукціонний центр», а не відповідачам. Ці грошові кошти відповідачі отримали в силу договору купівлі-продажу. Позивач не робив будь-яких передач грошових коштів особисто відповідачам. Отже, у випадку недійсності торгів - застосовується реституція, тобто повернення сторін до першочергового стану. Відповідачем у такому спорі повинен бути або орган виконавчої служби та/або спеціалізована організація, що проводила торги. Вимоги покупця - переможця публічних торгів, пред`явлені безпосередньо до власника квартири - боржника є необґрунтованими та безпідставними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів та збитків є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed