Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де зазначив, що його мати [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлової квартири по [ADDRESS] та 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Право матері на 1/2 частину квартири по [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26.05.1994 року. Квартиру по [ADDRESS] мати придбала на підставі нотаріально засвідченого договору дарування від 30.03.2004 року. Оскільки [PERSON] при житті не зареєструвала договір дарування на квартиру по [ADDRESS], у Добропільському БТІ, то при зверненні до нотаріуса, [PERSON] було відмовлено в оформленні правовстановлюючих документів на цю квартиру. [PERSON] вказує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, що має право та бажає вступити до спадщини. Актовим записом № 436 від 20 серпня 1985 року, що вчинена у свідоцтві про народження серія [NUMBER], виданого відділом ЗАГС у м. Добропілля Донецької області, підтверджується що [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] На підставі наведеного, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача за договором про надання правових послуг адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, заперечень з приводу вказаних в позовній заяві обставин не висказала. Вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами по справі, [PERSON] є матір'ю позивача. Також ця обставина підтверджена Актовим записом № 436 від 20 серпня 1985 року, що вчинена у свідоцтві про народження серія [NUMBER], виданого відділом ЗАГС у м. Добропілля Донецької області. Остання померла [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлової квартири по [ADDRESS] та 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Право матері позивача на 1/2 частину квартири по [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26.05.1994 року, долученого позивачем. Квартиру по [ADDRESS] [PERSON] набула на підставі нотаріально засвідченого договору дарування від 30.03.2004 року, що є в матеріалах справи. Оскільки [PERSON] при житті не зареєструвала договір дарування на квартиру по [ADDRESS], у Добропільському БТІ, то при зверненні до нотаріуса [PERSON] було відмовлено в оформленні правовстановлюючих документів на цю квартиру. Позивач є рідним сином спадкодавця [PERSON], і відповідно єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] У відповідності зі ст. 1261 ГК України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги, і у відповідності зі ст. 1268 ГК України він прийняв спадщину, тому що фактично вступив у керування спадкоємним майном, користуючись їм на праві розпорядження й підтримуючи його в належному стані. У відповідності зі ст. 1216 ГК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщина) від померлої особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ГК України незалежно від прийняття спадщини, воно належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а у відповідності зі ст. 1220 ГК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В силу ст.41 Конституції України, ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом і на підставах, що не заборонені законом. Непорушність права власності гарантується ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. Враховуючи наведене,

Outcome: approved