Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 15 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 180.Від шлюбу сторонни мають спільну дитину - [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя і тому разом з відповідачем дійшли висновку щодо неможливості подальшого проживання однією сімєю. З огляду на викладене, вважає, що шлюб між нами є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем тривалий час мають негативний характер. На даний момент не ведуть спільного господарства, шлюбні сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб, дитина залишається мешкати з нею. У судовому засіданні представник позивача надала письмову заяву про слухання справи за її відсутністю та просила задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву про свою згоду на розірвання шлюбу,також надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ст.197 України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 травня 2004 у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 180. ( свідоцтво серія 1-ВЛ, № 211000). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на життя. Позивач втратила до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з ним однією сімєю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з літа 2015р., не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище і наполягає щоб була залишена шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому після шлюбне прізвище позивача визначити як - «Савон» Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved