Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме земельну ділянку загальною площею 2,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олешівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області і яка належала померлій [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 2,27 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олешівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Позивач вважає що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки являється спадкоємцем за заповітом і фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. В шестимісячний строк після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Олешівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позов підтримує повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 88 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 22 липня 2013 року, актовий запис №05. Ще за життя померлій належала земельна ділянка загальною площею 2,27 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Олешівської сільської ради, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області №413 від 18 листопада 2013 року, згідно якої право власності на дану земельну ділянку підтверджується Державним Актом на право приватної власності на землю серії Р1 №661437 від 25 листопада 2002 року. Згідно заповіту, складеного 17 липня 2012 року, зареєстрованого у реєстрі за №56 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла державний акт на право приватної власності на землю площею 2,27 га, серії Р1 №661437, виданого Олешівською сільською радою 25 листопада 2002 року, [PERSON], [INFO]. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №36/02-1/1 від 28 січня 2014 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 15 листопада 2013 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №661437, виданий Олешівською сільською радою [PERSON], загублений. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригінала правовстановлюючого документа стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно заповіту після смерті [PERSON] в державній нотаріальній конторі. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вже було встановлено з матеріалів справи, померла [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661437. А тому, беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO] року, як спадкоємець за заповітом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла так як у визначений законом строк звернулась в Монастириську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини про що свідчить витяг №36000428 про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи №55433738. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за законом має право на земельну ділянку. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється земельна ділянка. Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд приймає таке визнання і виносить рішення про задоволення позову повністю. На підставі викладеного

Outcome: approved