Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право на користування житлом. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.11.1998 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в Київському БТІ 13.11.1998 р. під №41246. 06.05.2008 р. надав згоду на реєстрацію в цій квартирі брату, [PERSON], для поновлення ним паспорта. З дня реєстрації та по теперішній час відповідач у цій квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, місце знаходження його невідоме. Наявність реєстрації відповідача змушує додатково сплачувати кошти за комунальні послуги, обумовлює складності у розпорядженні квартирою на власний розсуд, значно обмежує його законні права власника. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі з травня 2008 р. по теперішній час підтверджується актами КП «Галицьке» від 29.10.2012 р., 29.11.2012 р., 10.12.2012 р., 06.12.2013 р.. Відтак, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі більше року, не оплачує за користування житлом і комунальні послуги, не приймає участі в спільному побуті, він вважається таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням. Позивач просив на підставі ст. 405 ЦК України визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом. У судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з»явився, судові повістки - повідомлення, надіслані за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені і не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд установив, що позивач являється власником трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 77, 4 кв. м, жилою - 44, 5 кв. м на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.11.1998 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в Київському БТІ 13.11.1998 р. під №41246. У травні 2008 р позивач надав згоду на реєстрацію та вселення в спірну квартиру своєму брату, [PERSON] Проте, відповідач, вирішивши свої питання, пов»язані з оформленням документів, більше року в квартирі не проживає, комунальні послуги не оплачує, місцезнаходження його невідоме. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Наявність реєстрації відповідача тягне додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, створює перешкоди позивачу в розпорядженні квартирою на власний розсуд, значно обмежує його законні права власника. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі з травня 2008 р. по теперішній час підтверджується актами КП «Галицьке» від 29.10.2012 р., 29.11.2012 р., 10.12.2012 р., 06.12.2013 р. ( а. с. 5-8). За таких обставин, ураховуючи, що відповідач відсутній у жилому приміщенні понад рік без поважних причин, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом. Відтак, позовні вимоги позивача доведені і підлягають задоволенню. Позивач, як інвалід війни 2 групи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved