Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду, вимагаючи визнати за [PERSON], [INFO], права власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті батька дитини - [PERSON], відкрилася спадщина на цю квартиру, яка належала померлому на підставі договору дарування від 13 лютого 2003 року. В процесі оформлення права власності на спадкове майно позивачеві, як представнику неповнолітнього [PERSON], стало відомо, що зазначена квартира за спадкодавцем не зареєстрована у встановленому законом порядку, а зареєстрована на праві власності за [PERSON], матір'ю неповнолітнього [PERSON], яка померла [INFO], а тому спадкоємцеві не може бути видане Свідоцтво про право на спадщину щодо майна, яке залишилося після смерті його батька. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], записані [PERSON] і [PERSON]. З договору дарування від 13 лютого 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], реєстровий № 137, вбачається, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS], що підтверджується його копією. Відповідно до свідоцтв про смерть, [INFO] померла [PERSON], а [INFO] - [PERSON]. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до правил ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] відповідно до положень частин 3, 4 статті 1268 ЦК України прийняв спадщину, яка залишилася і відкрилася після смерті його батька. Усну відмову нотаріуса Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області у прийнятті заяви в інтересах неповнолітнього [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спірної квартири з тієї підстави, що право власності за померлим батьком неповнолітнього не було зареєстроване, суд оцінює як обставину, що свідчить про невизнання права власності на спірну квартиру за [PERSON], як спадкоємця. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи договір дарування від 13 лютого 2003 року був укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений. Частина 3 ст. 244 ЦК УРСР встановлює, що до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання цим Законом чинності, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація договору дарування та державна реєстрація права власності на нерухому річ є за своєю правовою природою окремими видами реєстрацій. Враховуючи те, що на момент укладання договору дарування обов'язкова реєстрація права не була передбачена, а вимоги ст. 227 ЦК УРСР передбачали лише реєстрацію у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів договору дарування. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що реєстрація договору дарування яку на той час здійснювало Смолінське бюро технічної інвентаризації не впливає на дійсність або чинність самого Договору дарування від 13 лютого 2003 року. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять набуття права власності неповнолітнім [PERSON] на спадкове майно після смерті свого батька - [PERSON], який помер [INFO], тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved