Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 33 557,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04 грудня 2013 року між ним та відповідачами було укладено договір позики, оформлений шляхом написання відповідачами письмових розписок позивачу, згідно якого відповідачі отримали у позивача грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. строком на 12-18 місяців, які зобов`язувались повернути з відсотками по депозиту банку, що на день укладення даного договору становили 15% річних. Однак, своїх зобов`язань за вищевказаним договором відповідачі не виконали. Оскільки добровільно відповідачі відмовляються повернути отримані кошти, а тому позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідачів солідарно 33 557,00 грн., з яких сума основного боргу (позика) - 25 000,00 грн., а також відсотки - 8577,00 грн. Ухвалою судді від 24.03.2020 року, після заміни складу суду, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу просить розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, направив до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги заперечив повністю та просив відмовити в позові за безпідставністю, а справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких мотивів. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04 грудня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір позики (а.с. 4), у силу якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. строком на 12 - 18 місяців, які зобов`язувались повернути з відсотками по депозиту банку, що підтверджується написаними відповідачами письмовими розписками від 04.12.2013 (а.с. 4). Відтак із наведеного слідує, що строк виконання зобов`язань за вказаним договором позики сплив 05.06.2015 року. За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Проте, взятих на себе цивільно-правових зобов`язань за договором позики відповідачі не виконали, оскільки будь-яких доказів про повернення суми позики (повністю чи частково) до суду ними не подано. Як убачається із письмового пояснення відповідачки [PERSON] від 07.08.2015, що станом на день написання цих пояснень вона не в змозі повернути позичені грошові кошти позивачу та зобов`язується їх повернути до кінця поточного місяця серпня 2015 року (а.с. 5). Оскільки, за договором позики відповідачі отримали грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн., які позивачу не повернули, а тому до задоволення підлягає вказана сума. Натомість вимоги позивача про стягнення із відповідачів на його користь відсотків по депозиту банку в сумі 8577,00 грн., що на день укладення даного договору становили 15% річних, на думку суду, до задоволення не підлягають, оскільки вказаний розмір процентів за користування позикою не був узгоджений сторонами під час укладення договору, в розписках не вказано їх розмір, банк та вид депозиту тощо. Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме - 410,64 грн. (25000 : 33557 х 551,20). Ураховуючи викладене, та

Outcome: partial