Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] з вимогою стягнення з відповідача суми завдатку, матеріальних збитків та моральної шкоди, посилаючись в обгрунтування своїх вимог на такі обставини. 20 вересня 2006 року [PERSON] уклав з відповідачкою при посередництві Агентства нерухомості „Алекс-1726 угоду про намір укласти договір купівлі-продажу із [PERSON] об'єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Горизонтальна, 38/ вул. Комінтерна, 59-а, який належить їй на підставі договору дарування від 07.07.1998 року. Належним чином договір купівлі-продажу сторони повинні були укласти до 01.04.2007 року. Пізніше цей строк на підставі письмово оформленої угоди від 31 березня 2008 року був перенесений на 01.07.2008 року. Згідно умов угоди від 20.09.2006 р. вартість об'єкта нерухомості складає 160000,00 (сто шістдесят тисяч) грн., що на той час було еквівалентно 32000,00 (тридцять дві тисячі) дол. США за курсом НБУ. 07 травня 2007 року сторони досягли згоди про те, що предмет купівлі-продажу ? частина будівлі № 38 по вул. Горизонтальній/Комінтерна № 59-а в м. Одеса коштує 35000,00 (тридцять п'ять тисяч) дол. США. За умовами угоди згідно договору № 1 від 20.09.2006 року позивач в день підписання першої угоди надав в рахунок сплати вартості об'єкта нерухомості продавцю, тобто [PERSON], у якості завдатку гроші у сумі 17500,00 (сімнадцять тисяч) грн., що було еквівалентно 3500,00 (трьом тисячам п'ятсот) дол. США за курсом НБУ. 27 жовтня 2006 року, 7.05.2007 р., 14.05.2007 р. на підставі доповнень до договору № 1 від 20.09.2006 року, позивач надав [PERSON] 7500,00 (сім тисяч пятсот ) грн., що було еквівалентно 3500,00 (три тисячі пятсот) дол. США; 4000,00 (чотири тисячі ) грн., що було еквівалентно 800,00 (вісімсот) дол. США; 1250,00 (одно тисяча двісті п'ятдесят) грн., що було еквівалентно 250,00 (двісті п'ятдесят) дол. США. За термін із 20.09.2006 року по теперішній час позивач надав [PERSON] кошти у сумі 6050,00 (шість тисяч п'ятдесят) дол. США, що згідно домовленості між сторонами за курсом НБУ на момент отримання грошей складало 30250,00 (тридцять тисяч двісті п'ятдесят) грн. Гроші надавалися [PERSON] у присутності [PERSON], представника Агентства нерухомості „Алекс 17-26, свідоцтво державної реєстрації № 15561020000008331 від 31 травня 2005 року, яка засвідчила це своїм підписом у договорах. На теперішні час [PERSON] відмовляється від укладення договору купівлі-продажу обєкта нерухомості по вул. Горизонтальній/Комінтерна буд. № 59-а. Крім цього, на пропозицію позивача повернути отримані раніше гроші у звязку з тим, що укладення договору не відбулося, вона відмовилась. Причиною не оформлення належним чином договору купівлі-продажу полягає у винних діях [PERSON], оскільки оформляючи угоду № 1 від 20.09.2006 року вона знала про те, що з обєкт угоди перебував під арештом. Відповідач не виконала дій для того щоб до 01.04.2007 року цей арешт був знятий та належним чином був оформлений відповідний договір. До теперішнього часу [PERSON] ухиляється від оформлення договору купівлі-продажі та відмовляє позивачу в поверненні отриманих грошей. За таких обставин позивач наполягає на поверненні подвійної суми завдатку, а саме: 60500,0 грн., для консультування позивача та надання інформаційних послуг при укладенні договору позивач сплатив Агентству нерухомості „Алекс 17-26 2500,00 грн. і на правову допомогу 5000,00 грн., що він, за існуючих обставин, вважає матеріальними збитками. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 50000,0 грн. Після остаточного уточнення позовних вимог позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідача суму переданого їй авансу в розмірі 48339,5 грн., неустойку в розмірі 27965,0 грн., матеріальні збитки в розмірі 2500,0 грн., судові витрати в розмірі 5081,0 грн., моральну шкоду в розмірі 50000,0 грн. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на такі обставини. Відповідно п. 4, ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тобто відповідно вимогам законодавства зазначений вище попередній договір від 20.09.2006 року, мав бути нотаріально посвідчений. Звертаючи увагу на те, що вимоги законодавства щодо додержання форми правочину при укладанні [PERSON] та [PERSON] попереднього договору від 20.09.2006 року були порушені, зазначений попередній договір можливо вважати нікчемним, на підставі ст. 220 ЦК України, відповідно якої у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно ст. 215 ЦК України, нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Крім того, на думку відповідача, наведена в позовній заяві [PERSON] інформація не відповідає дійсності, а саме позивач зазначає, що саме з вини [PERSON] між сторонами не був укладений основний договір купівлі-продажу частини будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі, так як [PERSON], не вчиняла жодних дій стосовно зняття арешту, з зазначеного майна, що був накладений Малиновським районним судом 23.12.2002 року в процесі провадження по справі 2-1845/2003. Відповідно до Ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 24 травня 2007 року по справі 2-1845/2003 арешт з ? частини будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі, що на праві власності належить [PERSON], був знятий. Не відповідають дійсності відомості, що [PERSON] ухилялась від укладання з позивачем основного договору купівлі-продажу, так як укладання вказаного договору не є можливим у зв'язку з тим, що по зазначеному вище об'єкту нерухомості не підготовлений пакет документів, який є необхідний для укладання основного договору купівлі-продажу ? частини будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі, а саме відсутній державний акт на земельну ділянку, на якій розташована ? частина будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі. 20.09.2006 року, майже одночасно з укладанням попереднього договору з позивачем, [PERSON] був укладений договір № 1 про надання інформаційно-посередницьких послуг з Агентством нерухомості „Алекс 17-26, відповідно умов якого зазначене агентство взяло на себе обов'язок по підготовці державного акта на земельну ділянку, на якій розташована ? частина будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі, за що отримало від [PERSON], грошову винагороду відповідно до п. 3 зазначеного договору № 1 про надання інформаційно-посередницьких послуг, що становила 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн., тобто половину грошових кошт, що були отримані [PERSON] від [PERSON] при підписанні попереднього договору купівлі-продажу від 20.09.2006 року. Проте станом на сьогоднішній час зазначений державний акт досі не виготовлений. Тобто саме через невиконання Агентством нерухомості „Алекс 17-26 взятих на себе зобов'язань по підготовці державного акта на земельну ділянку, на якій розташована ? частина будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі, строки підписання основного договору купівлі-продажу постійно переносились, з чого вбачається відсутність жодної провини з боку [PERSON], через що заявник вважає безпідставними вимоги [PERSON], щодо відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди. На думку відповідача, сторона позивача не обґрунтувала наявність моральної шкоди та її розмір. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом установлені такі фактичні обставини справи. 20 вересня 2006 року [PERSON] уклав з відповідачкою [PERSON] при посередництві Агентства нерухомості „Алекс-1726 угоду про намір заключити договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Горизонтальна, 38/ вул. Комінтерна, 59-а, який належить їй на підставі договору дарування від 07.07.1998 року. Належним чином договір купівлі-продажу сторони повинні були укласти до 01.04.2007 року. Пізніше цей строк на підставі письмово оформленої угоди від 31 березня 2008 року був перенесений на 01.07.2008 року. Згідно умов угоди від 20.09.2006 р. вартість об'єкта нерухомості складала 160000,00 (сто шістдесят тисяч) грн., що на момент укладення угоди було еквівалентно 32000,00 (тридцять дві тисячі) дол. США за курсом НБУ. 07 травня 2007 року сторони досягли згоди про те, що предмет купівлі-продажу ? частина будівлі № 38 по вул. Горизонтальній/Комінтерна № 59-а в м. Одеса оцінюється в 35000,00 (тридцять п'ять тисяч) дол. США і що за згодою сторін буде проведено відчуження земельної ділянки площею 0,04 га. За умовами угоди згідно договору № 1 від 20.09.2006 року позивач в день підписання першої угоди надав в рахунок сплати вартості об'єкта нерухомості продавцю, тобто [PERSON], гроші у сумі 17500,00 (сімнадцять тисяч) грн., що було еквівалентно 3500,00 (трьом тисячам п'ятсот) дол. США за курсом НБУ. 27 жовтня 2006 року, 7.05.2007 року, 14.05.2007 року на підставі доповнень до договору № 1 від 20.09.2006 року, позивач передав [PERSON] 7500,00 (сім тисяч пятсот ) грн., що на той час було еквівалентно 3500,00 (три тисячі пятсот) дол. США; 4000,00 (чотири тисячі ) грн., що було еквівалентно 800,00 (вісімсот) дол. США; 1250,00 (одно тисяча двісті п'ятдесят) грн., що було еквівалентно 250,00 (двісті п'ятдесят) дол. США. За термін з 20.09.2006 року по теперішній час позивач надав [PERSON] кошти у сумі 6050,00 (шість тисяч п'ятдесят) дол. США, що згідно домовленості між сторонами за курсом НБУ на момент отримання грошей складало 30250,00 (тридцять тисяч двісті п'ятдесят) грн. Гроші надавалися [PERSON] у присутності представника Агентства нерухомості „Алекс 17-26, свідоцтво державної реєстрації № 15561020000008331 від 31 травня 2005 року, [PERSON], яка засвідчила це своїм підписом у договорах, і яка в якості свідка підтвердила цю обставину в судовому засіданні. Не заперечуючи проти укладення угоди № 1 від 20.09.2006 року, відповідач [PERSON] відмовляється від укладення договору купівлі-продажу обєкта нерухомості по вул. Горизонтальній/Комінтерна буд. № 59-а, пропонуючи біль високу ціну. На пропозицію позивача повернути отримані раніше гроші, вона також відмовилась. Відповідно п. 4, ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно ст. 215 ЦК України, нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд виходить з того, що при укладенні угоди № 1 від 20.09.2006 року про намір укласти договір купівлі-продажу обєкта нерухомості сторони домовилися про щодо всіх істотних умов договору. Сторонами була визначена ціна обєкта нерухомого майна, визначений термін укладення договору купівлі-продажу. За взаємною згодою сторін уточнювалася ціна обєкта нерухомого майна, умови перенесення строку укладення договору купівлі-продажу. Волевиявлення учасників угоди відповідала їх внутрішній волі, сторони спрямовували свої дії на реальне настання правових наслідків щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна. При цьому відповідач [PERSON] не оспорювала угоду № 1 від 20.09.2006 року, а також наступні доповнення до цієї угоди про збільшення сум, які передавалися в рахунок покупної ціни обєкта нерухомості та про продовження строків укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, не зверталася до суду із відповідним позовом, не подавала зустрічного позову при розгляді цієї справи. Таким чином, відповідач повністю підтвердила всі умови угоди № 1 від 20.09.2006 року, в тому числі й направлені на досягнення кінцевої мети укладення договору купівлі-продажу майна. Відповідач погодилася на умови цієї угоди, оскільки для належного оформлення документів на обєкт нерухомого майна, що перебуває у її власності, вона для цього мала можливість скористатися коштами, які їй передавалися позивачем за означеною угодою № 1 від 20.09.2006 року. Відповідачкою поставлено під сумнів підпис на доповненні до угоди від 14.05.2007 року про передачу їй додатково 250,0 доларів США (а. с. 10), при цьому клопотання про призначення судової експертизи від сторони відповідача не заявлялося. За таких обставин, суд виходить з того, що відмова відповідачем від укладення договору купівлі-продажу частини нерухомого майна та повернення переданих їй коштів з приводу невиконання Агентством нерухомості „Алекс-1726 своїх зобовязань по оформленню пакету документів, який є необхідний для укладання основного договору купівлі-продажу ? частини будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі, а саме відсутності державного акту на земельну ділянку, на якій розташована ? частина будинку № 38 по вул. Горизонтальній в місті Одесі, посилання не підробленість її підпису на заяві до ТОВ „Екологічні технології ХХІ про виготовлення відповідної документації не позбавляє відповідачку обовязку по поверненню отриманих від позивача коштів. Відносини, що склалися між [PERSON] як замовником і Агентством нерухомості „Алекс-1726 як виконавцем щодо оформлення пакету документів по обєкту нерухомості, який належить відповідачці і яка несе тягар утримання цього майна, є самостійними правовідносинами, які не впливають на право позивача [PERSON] захистити свої права по поверненню переданих за угодою коштів у звязку з невиконанням умов договору. Відповідач [PERSON] за наявності таких обставин мала здійснити всі необхідні дії для належного оформлення документів на майно, яке перебуває у її власності, або повернути позивачу отримані від нього кошти. За таких обставин суд розяснює відповідачу право на звернення до суду з позовом до Агентства нерухомості „Алекс-1726 за захистом своїх прав. Відповідно до п. 1.5 угоди № 1 від 20.09.2006 року відповідач засвідчила про відсутність прав третіх осіб на обєкт нерухомості, в тому числі відсутність перебування майна під арештом. В разі надання [PERSON] відомостей, які не відповідають дійсності (п. 1.6 угоди), вона погодилася з тим, що виплатить штраф в розмірі 17500,0 грн., що складає 3500,0 доларів США (п. 3 угоди). Судом критично оцінюється посилання відповідача на відсутність її вини в наданні неправдивих відомостей щодо існування арешту майна, яке підлягало продажу. Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2007 року про скасування заходів забезпечення позову в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди. 23.12.2002 року з метою забезпечення позову накладено арешт на ? частину домобудівні № 38 по вул. Горизонтальній в м. Одесі, яка належить на праві власності [PERSON]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2003 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволені. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.08.2003 року суд розстрочив виконання рішення суду від 17.02.2003 року по справі № 2-1845/2003. Таким чином, відповідач [PERSON] знала про існування заборони відчуження своєї частини домоволодіння, але при підписанні угоди № 1 від 20.09.2006 року свідомо вказала, що належне їй нерухоме майно під арештом не перебуває. Для консультування позивача та надання інформаційних послуг для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивач сплатив Агентству нерухомості „Алекс 17-262500,00 грн. У звязку з відмовою від виконання [PERSON] умов договору та повернення коштів сплачена сума є матеріальним збитком позивача. При визначенні розміру суми коштів, які підлягають поверненню, судом береться до уваги позиція Верховного Суду України, яка висловлена в листі № 6-3/2009 від 09.04.2009 року, згідно якого за змістом ст. ст. 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, проте зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, яка є єдиною валютою виконання грошового зобов'язання. Якщо у ньому визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що валютою зобовязання сторони визначили долар США, а тому виконання зобовязання по поверненню отриманих коштів повинно здійснюватися на підставі вимог ст. 533 ЦК України в національній валюті гривні за курсом НБУ до долару США на день виконання зобовязання. Передані позивачем відповідачу грошові кошти є частиною вартості предмету договору купівлі-продажу, що витікає з пояснень сторін і з умов угоди. Передані позивачем гроші не забезпечують виконання зобовязань, прийнятих відповідачем за угодою, тому як угоду нотаріально не посвідчено. Зазначені грошові суми виконують доказову і платіжну функції і підлягають поверненню як аванс. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ст. 570 ЦК України. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню грошові суми: аванс в розмірі 48339,5 грн., що еквівалентно 6050,0 доларам США, неустойка в розмірі 27965,0 грн., що еквівалентно 3500,0 доларам США, та 2500,0 грн. матеріальних збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Беручи до уваги, що своїми діями відповідач порушила нормальний уклад життя позивача, заподіяла моральні й душевні страждання, повязані з наступною відмовою укласти договір, а згодом повернути передані кошти, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди згідно ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням розумності й справедливості, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,0 гривень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до статті 79 ЦПК України до судових витрат віднесені витрати на правову допомогу. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, а також понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 5000,0 грн.

Outcome: partial