Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 17 серпня 2006 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені у заяві, проти примирення заперечила. Вказала, що останні три роки проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17 серпня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 147964, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №1432. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача було «Стефанишин». Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №098122 від 13 травня 2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1051. Згідно свідоцтва про зміну імені серії І-ИД №013087 від 16 листопада 2017 року, виданого Тернопільським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, встановлено що позивач змінила прізвище із «Стефанишин» на «Ясній». Останні три роки сторони проживають окремо. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач в судове засідання не зявився та доводі на спростування тверджень позивача не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дитині, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17 серпня 2006 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №1432.

Outcome: approved