Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві в обґрунтування якого вказав, що з 18.01.2007 р. по 02.02.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, з повним робочим днем в шахті, та 02.02.2017 року звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я. 07.06.2016 року о 04.30 год. під час роботи в шахті з ним трапився нещасний випадок, що підтверджується актом № 41 за формою Н-1 від 10.06.2016 року та актом розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 10.06.2016 року. Внаслідок нещасного випадку, він з 07.06.2016 року до 16.08.2016 року лікувався в травматологічному відділенні ДЦМЛ, а з 17.08.2016 року до 08.09.2016 року у хірургічному відділенні ДЦМЛ з діагнозом: закритий уламковий чрезатабулярний перелам тазу зліва зі зміщенням, центральним вивихом голівки стегнової кістки; забій нирок; забій, садна попереково-крижової ділянки, ускладнені гострим тромбофлебітом лівої поверхневої вени стегна і підколінної вени. 26.01.2017 року Обласною профпаталогічною МСЕК йому було встановлено 50% втрати працездатності первинно, потреба в медикаментозному оперативному лікуванні, потреба в тростині, медичній реабілітації у реабілітаційних відділеннях санаторіїв з 26.01.2017 року по 01.02.2018 року та ІІІ групу інвалідності. Вважає, що внаслідок ушкодження здоров'я йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він будучі здоровою, працездатною людиною втратив 50% працездатності, внаслідок чого в нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності систематичне нездужання та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Він позбавлений можливості повноцінно виконувати сімейні обов'язки по дому, усі турботи про це лягли на його близьких, що завдає йому додаткових моральних страждань. Просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду завдану йому трудовим каліцтвом, яку він оцінює в розмірі 50000 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти позовних вимог заперечував, надав суду заперечення на позов, згідно з якими пояснив, що відповідно ч.3 ст.23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На думку представника, іншими обставинами, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру моральної шкоди, є те, що травмування позивача на ПАТ «ШУ Покровське» відбулося внаслідок його провини, що підтверджується п.10.4 акту № 41 за формою Н-1, згідно з яким причиною нещасного випадку є знаходження потерпілого у небезпечній зоні, порушення правил технології ведення робіт, порушення п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника очисного вибою», ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2013-2015 роки». Зміст акту про нещасний випадок позивачем не оскаржено. Відповідно до п.9 ППВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач вказує, що після травмування порушені його нормальні життєві зв'язки, а також просить врахувати душевний біль та ніяких доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань [PERSON] суду не надає. Крім того, щодо тривалості та можливості відновлення працездатності у довіці МСЕК зазначено, що втрата працездатності встановлена до 01.02.2018 року з чого випливає, що немайнові втрати позивача носять тимчасовий характер та не виключена можливість їх відновлення. Розмір позовних вимог позивача є зависоким та не відповідає критеріям розумності та справедливості. З цих підстав просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Покровськ Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника, прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 18.01.2007 р. по 02.02.2017 року, був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с. 5-8). 07 червня 2016 року, працюючи у 4 зміну, з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він був травмований фрагментом породи. Після проведення розслідування нещасного випадку відповідачем складено Акт № 41 про нещасний випадок на виробництві від 10.06.2016 р. форми Н-1 та Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 10.06.2016 року, згідно з висновками яких було встановлено, що [PERSON], нарівні з гірничим майстром дільниці, на якій він працював та іншими робітниками, знаходився у небезпечній зоні, не привів робоче місце у безпечний стан, порушив вимоги п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника очисного вибою», ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2015-2017 роки», що призвело до настання нещасного випадку (а.с. 10-11, 12-14). Внаслідок отриманої позивачем 07.06.2016 року травми, 26.01.2017 року міжрайонною травматологічною МСЕК м.Покровька позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності з датою переогляду до 01.02.2018 року та ІІІ група інвалідності (а.с. 17, 18). Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу лікування травми в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ з 07.06.2016 р. по 16.08.2016 р. та в хірургічному відділенні Димитровської ЦМЛ з 17.08.2016 року по 08.09.2016 року з діагнозом: закритий уламковий чрезацетабулярний перелам тазу зліва зі зміщенням, центральним вивихом голівки стегнової кістки; забій нирок; забій, садна попереково-крижової ділянки, ускладнені гострим тромбофлебітом поверхневої вени лівого стегна і підколінної вени (а.с. 15, 16). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров'я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що отримавши травму на виробництві, позивач отримав крім фізичного болю, також моральні страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я. Лікування позивача вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків, що змінило звичний уклад його життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує той факт, що позивач отримав травму на виробництві, в тому числі і через порушення вимог безпеки праці, в чому є також його вина, отримав ІІІ групу інвалідності, крім того, втратив 50% своєї працездатності, яка встановлена не безстроково. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В силу ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 256 грн. На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 2371 КЗпП України, ст.ст.23, 268 ЦК України,

Outcome: partial