Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2016 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач добровільну допомогу на утримання дитини не надає, працює в ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», отримує регулярний дохід і може надавати матеріальну допомогу дітям. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня предявлення позову до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте звернулась до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Таким чином, суд визнав причини неявки відповідача неповажними та ухвалив розгляд справи провести у відсутність відповідача на підставі наявних у справи матеріалів та винести заочне судове рішення. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2016 року було розірвано (а.с 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля серії І-НО № 128216, актовий запис № 98 від 08.12.1999 року (а.с. 6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області серії 1-НО № 072551, актовий запис № 80 від 01.09.2005 р. (а.с.7). Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання від 26.05.2016 року, виданою Виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля (а.с. 9). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні не встановлено наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову (27.05.2016 р.) до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення , звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, на підставі ч 3. ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved