Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 13 січня 2014 р. о 12 год. 20 хв. по вул. Ак. Линника, 15 у м.Біла Церква з вини водія автомобіля ВАЗ 211440 р/н [NUMBER] [PERSON] сталось ДТП, внаслідок якого був пошкоджений належний йому транспортний засіб - автобус MERCEDES BENZ 311 р/н [NUMBER]. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована полісом обов'язкового страхування АС/2953720 від 10.05.2013 р., що виданий Білоцерківською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто», тому 10.02.2014 р. він звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Своїм листом від 05.03.2014 р. страховик повідомив йому про те, що сума страхового відшкодування визначена ним у розмірі 11625,60 грн. та буде перерахована на його рахунок, однак фактично виплачена не була. Посилаючись на це та на обов'язок сплатити пеню за прострочку виплати страхового відшкодування, просив окрім визначеної страховиком суми стягнути також пеню за період з 09.05.14 по 22.08.14 у розмірі 716,58 грн. У судовому засіданні позивач підтримав свій позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, представник відповідача Гудзь Т.П., яка діє на підставі довіреності, позов визнала частково, суму страхового відшкодування та розмір пені не заперечувала. Пояснила, що невиплата страхового відшкодування сталась внаслідок тяжкого фінансового становища страховика, тому у задоволенні вимоги про стягнення пені просила відмовити. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.61 того ж Кодексу, обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2014 року судом встановлено, що 13 січня 2014 р. о 12 год.20 хв. по вул. Ак. Линника, 15 у м.Біла Церква водій [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 211440 р/н [NUMBER], не дотримався вимог п.п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем MERCEDES BENZ 311 р/н [NUMBER], що належить на праві власності позивачеві. З цієї ж постанови вбачається, що за порушення Правил дорожнього руху водія [PERSON] було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу за ст.124 КУпАП. Згідно з довідкою, виданою інспектором ВДАІ Білоцерківського МВ 13.01.14 р., у автомобіля MERCEDES BENZ 311 р/н [NUMBER] виявлено пошкодження капоту, радіаторної решітки, передньої панелі, лівого крила та лівої сторони переднього бамперу, розбита ліва передня фара та декоративний ковпак лівого переднього колеса. З полісу обов'язкового страхування АС/2953720 від 10.05.2013 р., виданого Білоцерківською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто», судом встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] застрахована відповідачем. Як вбачається з заяви від 10.02.2014 р., позивач звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. З листа №979/6 від 05.03.2014 р. судом встановлено, що подія, яка відбулась 13.01.2014 року, визнана відповідачем страховим випадком та вартість страхового відшкодування визначена у розмірі 11625,60 грн. Як встановлено судом, фактичного перерахування зазначеної суми позивачеві страховиком здійснено не було. Доказів відсутності вини у невиплаті страхового відшкодування відповідач суду не надав. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Згідно зі ст.22 Закону України від 01 липня 2004 р. № 1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України № 1961-ІУ, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню та, перевіривши розрахунок позивача, стягує з відповідача визнану ним суму страхового відшкодування у розмірі 11625,60 грн. та пеню в розмірі 716 грн. 58 коп. за період з 09 травня по 22 серпня 2014 року. При цьому суд виходить з офіційно оприлюднених даних про розмір облікової ставки НБУ з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р. - 9,5%, з 17.07.2014 р. - 12,5%. Тому суд вважає, за 69 днів періоду з 09.05.2014 р. по 16.07.2014 р. підлягає сплаті 421,96 грн. (11 625,60 х 9,6% х 2 х 69 дн./365 дн.), а за 37 днів періоду з 17.07.2014 р. по 22.08.2014 р. - 294,62 грн. (11 625,60 х 12,5% х 2 х 37 дн./365 дн.). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved