Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 03 березня 2005 року. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення дитина проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Життям сина відповідач не цікавиться, не виявляє бажання з ним спілкуватися та приймати участь у його вихованні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. На даний час син [PERSON] навчається у ВПУ № 24 м.Корець на денному відділенні і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Заборгованість по сплаті аліментів у відповідача станом на серпень 2021 року становить 63514, 33 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Турович О.М. позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Представник третьої особи Корнійчук Н.П. в судовому засіданні пояснила, що з метою захисту прав дитини, Орган опіки та піклування Корецької міської ради, врахувавши рекомендації комісії з питань захисту дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина. Заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю та по справі можливе ухвалення заочного рішення. Судом встановлено, що від спільного проживання в сторін народився син - [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з висновку Корецької міської ради, як органу опіки та піклування №03-12/2308 від 21.09.2021 року з метою захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №1131 від 28.07.2021 року [PERSON] навчаєтьсяна другому курсі денного відділення і знаходиться на не повному державному забезпеченні. Термін закінчення навчання 04.01.2023 року. Відповідно до характеристики № 1131 від 28.07.2021 року, наданої ВПУ № 24 неповнолітній [PERSON] за період навчання в училищі зарекомендував себе позитивно. До навчання відноситься відповідально. Батько [PERSON] не цікавиться навчанням сина протягом навчального року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний і моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, а тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав.

Outcome: approved