Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2326 га, розташовану за адресою: вул.Гагаріна,1-г в с.Багате Ізмаїльського району Одеської області, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122080400:02:001:0182, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності №27883861, видане 09.10.2014 року Реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції. Свої вимоги мотивує тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності, отримати дублікат не має можливості. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 24.07.2014 року рішенням №516-VI передано [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 0,2326 га, розташовану за адресою: вул.Гагаріна,1-г в с.Багате Ізмаїльського району Одеської області, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122080400:02:001:0182 (а.с.7). [PERSON] районної державної адміністрації від 09.01.2017 року №Д-817-01-02 повідомлено позивача про неможливість надання копії свідоцтва про право власності, оскільки [PERSON] районна державна адміністрація не має повноважень у наданні копії документів, що підтверджують юридичний факт виникнення права власності на нерухоме майно, виданих державним реєстратором речових прав на нерухоме майно [PERSON] міськрайонної юстиції в Одеській області. Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2016 року №66234771 земельна ділянка загальною площею 0,2326 га, розташована за адресою: вул.Гагаріна,1-г в с.Багате Ізмаїльського району Одеської області, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122080400:02:001:0182, належить на підставі свідоцтва про право власності №27883861, виданого 09.10.2014 року Реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції [PERSON]. Дане також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.08.2016 року №НВ-5103283162016. Відповідно ст.116 ЗК України Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно зі ст.80, ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з ч.ч.1,3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на землю виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту свого права, окрім визнання права власності на нього, позивач не має, а також ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved