Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі за текстом «ПрАТ»), в якому просить: стягнути з ПрАТ на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 271245 грн.00 коп. В обґрунтування позову наводить наступне. Він, позивач, з 16.04.2002р. по 02.09.2019р. (17 років 5 місяців) працював у ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а після чергової зміни організаційно-правової форми підприємства відповідача - у ПрАТ. Весь цей час працював у шкідливих умовах праці за списком № 1 водієм великовантажних автомобілів (більше 110 тон) у кар`єрі з видобутку руди відкритим способом. Як вбачається з Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 758/4.6-7 від 02.10.2018р. та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.07.2019р. підставою для виникнення в нього, позивача, професійних захворювань стало те, що він, працюючи водієм автотранспортних засобів в кар`єрі технологічної колони автомобілів № 52 гірничотранспортного цеху № 1, виконував роботи з керування великовантажним автомобілем БілАЗ за різних дорожніх умов, вивезення гірничої маси з кар`єру та щоденного технічного обслуговування автомобіля, виконував регулювальні роботи. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, важких режимів експлуатації автотранспортних засобів підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, загальної транспортної вібрації та шуму. Вказує, що працюючи у шкідливих умовах праці у відповідача отримав наступні професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, центрально-периферичний ангіодистонічний синдром, ускладнений дисциркуляторною енцефалопатією з двосторонньою пірамідною недостатністю, вестибуло-атактичним синдромом, зниженням когнітивних функцій, у сполученні з радикулопатією полісегментарною шийною С5-С7 та попереково-крижовою L5-S1, білатерально, з вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом та періартрозом колінних (ПФ другого ступеня) та дрібних суглобів костей, зі стійким больовим синдромом Т 75.2; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого степеня. J 44; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Н 90.3. Причиною виникнення перелічених профзахворювань стало те, що відповідач не забезпечив йому здорові та безпечні умови праці. Так, відповідно до п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.07.2019р. на його, позивача, робочих місцях мало місце перевищення еквівалентного рівня віброшвидкості (загальної, транпортної) на 2 Дб; перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії в 2,2 рази з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% згідно ГОСТ 12.1.005-88; перевищення еквівалентного рівня шуму на 3 ДБА. Як вбачається з п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.07.2019р. саме профмаршрут на підприємстві відповідача став причиною виникнення в нього, позивача, профзахворювань. В результаті вищенаведеного йому було первинно та безстроково встановлено 65 % втрати працездатності та 3-я група інвалідності. Все це стало можливим внаслідок того, що Відповідач допустив порушення наступних норм чинного законодавства України: ч.ч. 1 та 2 ст. 153 КЗпП України, відповідно до яких на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган; ст. 6 Закону України «Про охорону праці», згідно яких умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства; ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до яких роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Вважає, що відповідач мав створити належні та безпечні умови праці на його, позивача, робочих місцях, за яких факт отримання професійних захворювань, іншого ушкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими, що ним не виконано. Наполягає, що вищенаведеним повністю підтверджується вина роботодавця у спричинених мені професійних захворюваннях. Вказує, що з вини відповідача йому, позивачу заподіяна моральна шкода, що також підтверджується наступним. Внаслідок отриманих професійних захворювань його постійно турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс, в нижні кінцівки, переважно в праву ногу, порушено ходу, оніміння в кінцівках, більше в кистях, відчуття слабкості в них, підвищена чутливість до холоду з болями в них, біль у великих суглобах кінцівок, часті судоми гомілкових м`язів, пальців кистей, головний біль, запаморочення, зниження слуху, загальна слабкість, задишка при фізичному навантаженні, сухий кашель, нападоподібний біль. У зв`язку з поганим самопочуттям змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Зазначає, що внаслідок отриманих професійних захворювань, було порушено та порушуються мої нормальні життєві зв`язки, я позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Він не може вночі нормально спати, оскільки заважає біль у спині та майже у всіх суглобах. Крім того, раніше вів активний спосіб життя: влітку працював на городі, їздив на риболовлю, полювання, а тепер такі види відпочинку та діяльності доставляють біль та дискомфорт. Йому також приходиться докладати додаткові зусилля для того, щоб виконувати чоловічу роботу вдома, на городі. Відчуває себе тягарем для своїх рідних, що постійно пригнічує. Внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його, позивача, душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в житті є незворотними, усвідомлення чого завдає душевного болю та страждань. Наполягає, що обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, покладено на роботодавця - ПрАТ. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначені розміру моральної шкоди виходив з розміру мінімальної заробітної плати встановленого на 1 січня 2019 року та оцінює завдану йому моральну шкоду в 271245 грн. 00 коп., яку розраховую наступним чином: 4173 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2019р.) х 65 (% втрати працездатності, який йому встановлено). Цей розмір визначив, виходячи із глибини, характеру та тривалості своїх душевних страждань та нервових переживань, стажу роботи у шкідливих умовах праці у відповідача (17 років 5 місяців), % втрати працездатності, погіршення його, позивача, здібностей, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не відновиться, встановлення втрати працездатності та інвалідності безстроково, виходячи з принципу розумності та справедливості. Вважає, що саме такий розмір моральної шкоди, яку він оцінив буде еквівалентним завданим йому моральним стражданням і достатнім для їх відшкодування (компенсації). Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. У судовому засіданні заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи, які задоволені. Представник позивача в судове засідання 17 квітня 2020 року не прибула, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю, просить розглянути справу за відсутності сторони позивача. Представник відповідача у судове засідання 17 квітня 2020 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Також подала відзив, в якому навела наступне. Позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими. Щодо причин виникнення професійного захворювання у позивача вказує, що як зазначено у трудовій книжці позивача (записи №№15-24), він працював на підприємстві відповідача водієм автотранспортних засобів в кар`єрі гірничо-транспортного цеху №1 у період з 16.04.2002р. по 02.09.2019р. У червні 2019р. Українським НДІ промислової медицини позивачу були встановлені профзахворювання:вібраційна хвороба 2ст. від дії загальної вібрації, церебрально- периферичний ангіодистонічний синдром, ускладнений дисциркуляторною енцефалопатією у сполученні з радикулопатією полісігментарною шийною та попереково-крижовою; хронічне обструктивне захворювання легень 1 ст. (пиловий бронхіт 1ст., емфізема легень 1ст.; нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Вказує, що за даним фактом на підприємстві відповідача було проведено комісійне розслідування згідно з «Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019р. №337, та складено Акт розслідування хронічного професійної-' захворювання від 18.07.2019р., посилаючись на який, позивач покладає відповідальність виникнення у нього професійного ушкодження здоров`я виключно на відповідача, із чим останній згодга. Основним фактором, який збільшує ризик виникнення професійного захворювання є тривалість роботи працівника в шкідливих умовах праці. Згідно з п.4 «Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердженою наказом МОЗ від 27.12.2001р. №528, за ступенем шкідливості та впливу на стан здоров`я працівників умови праці підрозділяються на чотири класи. До 3-го класу відносяться такі умови праці, які характеризуються перевищенням гранично допустимих санітарних нормативів та здатні чинити шкідливий вплив на стан здоров`я після тривалої роботи в таких умовах (10 років та більше). Виходячи з принципів Гігієнічної класифікації, умови праці розподіляються га 4 класи: 3 клас - шкідливі умови праці - характеризуються такими рівнями шкідливих виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого та/або його потомство. Шкідливі умови праці за ступенем перевищення гігієнічних нормативів та вираженості можливих змін в організмі працюючих поділяються на 4 ступені: ступінь (3.1) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які, як правило, викликають функціональні зміни, що виходять за межі фізіологічних коливань (останні відновлюються при тривалішій, ніж початок наступної зміни, перерві контакту з шкідливими факторами) та збільшують ризик погіршення здоров`я; 2 ступінь (3.2) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які здатні викликати стійкі функціональні порушення, призводять у більшості випадків до зростання виробничо-обумовленої захворюваності, появи окремих ознак або легких форм професійної патологіі (як правило, без втрати професійної працездатності), що виникають після тривалої експозиції (10 років та більше);3 ступінь (3.3) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які призводять, окрім зростання виробничо-обумовленої захворюваності, до розвитку професійних захворювань, як правило, легкого та середнього ступенів важкості (з втратою професійної працездатності в період трудової діяльності). Вказує, що як видно із даної класифікації, навіть особливо важкі і особливо шкідливіумові праці (3 клас 2 ступінь шкідливості) призводять до виникнення профзахворювання лише після тривалої роботи в таких умовах (10 і більше років). Згідно з п.13 Акту ф. П-4, умови праці, у яких працював позивач, відносяться: за вмістом аерозолів в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за рівнем вібрації загальної - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за рівнем шуму - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за загальною оцінкою - до 3 класу 2 ступеню і шкідливі). Вказує, що як зазначено в п. 12. Акту ф. П-4, позивач пропрацював в таких умовах праці 17 років 3 місяці, що більш ніж у півтори рази перевищує стаж роботи в таких умовах, необхідний чоловікам для набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (у віці 50 років), згідно зп.1ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (відповідно п. а ч.І ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Просить враховувати, що тривалість роботи позивача в шкідливих умовах праці залежала виключно від нього самого і не залежала від відповідача як роботодавця. Так, ст.43 Конституції України встановлено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Примусова праця в Україні заборонена. Ст.22 КЗпП України встановлено, що необґрунтована відмова у прийнятті на роботу забороняється. Наполягає, що відповідач не мав права відмовити позивачу у прийнятті на роботу, яку той вільно обрав, реалізуючи своє конституційне право на працю. При цьому, у відповідності до ст.29 КЗпП України та ст.5 Закону України «Про охорону праці», під час прийому на роботу, а також після кожної атестації робочих місць, які проводились у 2001, 2005,2010 та 2015 роках, відповідач повідомив позивача під розписку про умови праці, наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Відповідач за роботу у шкідливих умовах надавав позивачу встановлені чинним законодавством і колективним договором пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування; перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 тощо. Вказує, що відповідач у повному обсязі виконує передбачені ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов`язки роботодавця щодо створення на робочих місцях у структурних підрозділах комбінату умов праці відповідно до нормативно-правових актів та додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою на підприємстві відповідача впроваджена Система охорони праці (СУОП) та створена профільна служба охорони праці. Розроблені внутрішні нормативні акти з охорони праці (інструкції, технологічні карти, положення, порядки тощо) та, згідно з законодавством, проводиться постійне навчання, інструктажі та перевірки знань персоналу з питань охорони праці та промислової безпеки, контроль проведення працівниками аудитів безпеки (АБВР) та дотримання правил охорони праці під час виконання робіт. Зазначає, що під час прийняття на роботу, а також щорічно протягом усього періоду роботи всі працівники, зайняті в шкідливих умовах праці, проходять поглиблені медичні огляди за рахунок коштів роботодавця та допускаються до роботи лише за наявності медичного висновку щодо придатності до роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Всі працівники комбінату забезпечуються спеціальним одягом та спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту (313) у відповідності до встановлених норм, при цьому службою охорони праці проводиться щозмінний контроль їх застосування. Щороку на комбінаті розробляються та реалізуються комплексні заходи з модернізації виробництва з метою досягнення встановлених нормативів, підвищення рівня охорони праці та полегшення умов праці на робочих місцях. Зокрема, робочі місця, пов`язані з впливом такого шкідливого виробничого фактора, як вібрація, оснащуються антивібраційними кріслами, килимками та іншими засобами з метою зменшення її впливу. Оскільки повне усунення шкідливих виробничих факторів у гірничодобувній промисловості є об`єктивно неможливим, відповідач,

Outcome: partial