Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в редакції уточненої позовної заяви від 09.10.2015 року (ас. 135-139), в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 26.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 377 про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] невиплачених в строк з 27.01.2014 року по 03.02.2015 року , на підставі договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого Юрївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 17 , грошових коштів в розмірі 1\~255\~979, 45 грв., в тому числі 1\~015\~979, 45 грв. - основний борг за договором (еквівалент 62\~554 доларів США 73 центів згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2015 року), 240\~000 грв. - заборгованість зі сплати відсотків станом на 29.01.2015 року за останні 24 місяці, з розрахунку 2 % від 500\~000 грв. ( 48 % за 2 роки за період з 28.01.2013 року по 28.01.2015 року) , щомісячно, а також витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису в розмірі 5\~200 грв., а всього на загальну суму 1\~261\~179, 45 грв.. Позивач зазначав, що вказаний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом [PERSON] без законних підстав та з порушенням процедури, а зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірності заборгованості за договором позики. Так, в обумовлений договором позики строк, а саме 27.01.2014 року сума позики повернута не була. Однак, 18.07.2014 року на банківський рахунок № 26200239304 в АБ «Укргазбанк» Фермерським господарством «Зоря» було перераховано 200\~000 грв. в рахунок погашення боргу позивача [PERSON] перед відповідачем [PERSON] за договором позики від 28.01.2013 року. 22.07.2014 року аналогічним чином , в рахунок погашення боргу позивача [PERSON] перед відповідачем [PERSON] , Фермерське господарство «Зоря» на рахунок останнього перерахувало ще 300\~000 грв.. У звязку з тим, що у вищевказаних платіжних дорученнях на перерахування суми боргу було помилково зазначено призначення платежу Фермерське господарство «Зоря» листом від 02.09.2014 року за № 693/1 повідомило відповідача [PERSON] , що вказані суми були перераховані в рахунок погашення боргу [PERSON] за договором позики № 17 від 28.01.2013 року. Після повернення боргу в сумі 500\~000 грв. відповідач [PERSON] 05.09.2014 року направив на адресу позивача [PERSON] заяву з вимогою сплатити борг за договором позики в сумі 500\~000 грв.. Також, листом від 22.09.2014 року на адресу ФГ «Зоря» відповідач [PERSON] повідомив, що станом на 22.09.2014 року він дійсно отримав від ФГ «Зоря» грошові кошти в сумі 500\~000 грв., але він не згоден рахувати правильним призначенням платежу «повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року», оскільки ФГ «Зоря» не виступає в даному випадку ні поручителем , ні заставодавцем. Крім того, договорів про переведення боргу за договором позики на ФГ «Зоря» не укладалося, у звязку з чим відповідач [PERSON] вважає, що законних підстав для погашення позики ФГ «Зоря» замість позивача [PERSON] не має. Разом з тим, позивач зазначав , що з даним не погоджується, оскільки [PERSON] не повернув отримані від ФГ «Зоря» грошові кошти в сумі 500\~000 грв., а відтак, відповідно до ст. 528 ЦК України, фактично прийняв виконання обовязку за договором позики третьою особою замість боржника. Відтак, факт виконання боргового зобовязання за договором позики третьою особою замість боржника [PERSON] свідчить про наявність спору між позивачем та відповідачем, що було приховано [PERSON] від приватного нотаріуса [PERSON] під час вчинення спірного виконавчого напису. Скориставшись помилкою ФГ «Зоря» в призначенні платежу, вказаного в платіжних дорученнях № 188 від 18.07.2014 року на суму 200\~000 грв. та № 203 від 22.07.2014 року на суму 300\~000 грв., відповідач [PERSON] отримав від ПАТ «Златобанк» лист № 51-18/11 від 30.01.2015 року в якому міститься підтвердження відсутності платежів від ФГ «Зоря» та [PERSON] за договором позики від 28.01.2013 року і використав це підтвердження для введення в оману приватного нотаріуса [PERSON], одночасно приховавши від нотаріуса факт отримання суми в розмірі 500\~000 грв. від ФГ «Зоря» в рахунок сплати боргу замість [PERSON], існування листа № 693/1 від 02.09.2014 року з виправленим призначенням платежу, а також наявність у нього відкритого банківського рахунку в АБ «Украгазбанк». В свою чергу приватний нотаріус [PERSON] не вжила достатніх заходів для перевірки факту безспірності заборгованості за договором позики та задовольнилась лише листом від ПАТ «Златобанк» про відсутність грошових надходжень від боржника на банківський рахунок відповідача [PERSON]. Окрім того, приватний нотаріус [PERSON] не звернула уваги на п. 3 договору позики, згідно з яким повернення запозичених коштів може здійснюватися як готівкою, так і перерахуванням на банківський рахунок позикодавця. Тобто , нотаріус повинен був врахувати, що повернення позики могло відбутися і готівковим розрахунком. За таких обставин, підтвердженням безспірності заборгованості боржника, окрім іншого, мав би бути запит з пропозицією сплатити борг, направлений на адресу боржника та отримана на нього відповідь і тільки у разі не підтвердження факту сплати боргу нотаріус мав би право вчиняти виконавчий напис. Посилаючись на ст. ст. 3, 4, 31, 118 ЦПК України позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошових коштів , вчинений 26.02.2015 року за реєстровим № 377 таким, що не підлягає виконанню, стягнувши з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги повністю підтримав. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, вдруге надав заяву про відкладення судового розгляду справи у звязку з тим, що його представник [PERSON] зайнятий в інших судових засіданнях (ас. 192, 199). Разом з тим, дану заяву суд розцінює як таку, що заявлена з метою штучного затягування судового процесу та відхиляє останню з огляду на наступне: - так, відповідача двічі було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду справи (ас. 187, 198). Разом з тим, отримавши повідомлення про розгляд справи, що мав відбутися 12.11.2015 року, а потім 26.11.2015 року, відповідач не скористався наданим йому законним правом участі у судовому засіданні, при цьому надані останнім заяви про відкладення розгляду справи як 12.11.2015 року так і 26.11.2015 року у звязку з зайнятістю його представника [PERSON] в інших судових засіданнях, нічим документально підтверджені не були. Суд вважає, що зайнятість представника в іншому судовому засіданні не може безумовно бути поважною причиною для відкладення розгляду справи, оскільки представництво інтересів відповідача може також здійснюватися іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною причиною перенесення розгляду справи може вважатися та, існування якої зумовлено факторами обєктивного характеру, що не залежить від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунені. З огляду на те, що в матеріалах справи маються довіреності на представництво інтересів відповідача [PERSON] також представниками [PERSON] (ас. 184) та [PERSON] (ас. 176), суд вважає, що відповідач мав можливість забезпечити явку останніх в судове засідання для представництва своїх інтересів у разі зайнятості представника [PERSON]. Враховуючи викладене, те, що неявка представника в судове засідання жодного разу документально не була підтверджена і матеріали справи є достатніми для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності відповідача та представників останнього на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін по справі. Окрім того, суд вважає можливим розглянути дану справу в загальному порядку враховуючи те, що представник позивача заперечував проти заочного розгляду справи, а також приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, згідно якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Також, суд враховує, що представник відповідача [PERSON] брав участь в судовому засіданні 09.10.2015 року, йому розяснювались його права та обовязки, при цьому уточнена позовна заява була направлена на адресу відповідача для ознайомлення та не визнавши позовні вимоги у повному обсязі від відповідача [PERSON] , за підписом його представника [PERSON], надійшли заперечення на позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з вимогою відмовити у задоволенні позовних вимог (ас. 174 - 176). Третя особа по справі приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності (ас. 196), при цьому проти заявлених вимог заперечував, вважаючи що оспорюваний виконавчий напис було вчинено ним відповідно до норм діючого законодавства, про що зазначив у наданій суду заяві від 05.05.2015 року № 80/1-16 (ас. 91). Ухвалою суду від 09.10.2015 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог було залучено ФГ «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області (ас. 130-131), при цьому, представник ФГ «Зоря» Юрївського району [PERSON] який також представляв інтереси позивача [PERSON], що не протиріче ч. 2 ст. 40 ЦПК України, оскільки інтереси останніх не є взаємно суперечливими, проти заявлених вимог не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи ФГ «Зоря» - [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: - так, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюються ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 року встановлено наступне: - п. 1.1 - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; - п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; - п. 1.4. - виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача; - п. 2.1. - для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису; - п. 2.2. - у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача; - п. 3.1. - нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; - п. 3.2. - безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~ Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються: - оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відтак, наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Разом з тим, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися у розумінні боржником предявлених до нього вимог і визнання їх. Судом встановлено, що 26.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 377 про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] невиплачених в строк з 27.01.2014 року по 03.02.2015 року , на підставі договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого Юрївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 17, грошових коштів в розмірі 1\~255\~979, 45 грв., в тому числі 1\~015\~979, 45 грв. - основний борг за договором (еквівалент 62\~554 доларів США 73 центів згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2015 року), 240\~000 грв. - заборгованість зі сплати відсотків, станом на 29.01.2015 року за останні 24 місяці, з розрахунку 2 % від 500\~000 грв. ( 48 % за 2 роки за період з 28.01.2013 року по 28.01.2015 року), щомісячно, а також витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису в розмірі 5\~200 грв., а всього на загальну суму 1\~261\~179, 45 грв. (ас. 150), при цьому вказаний виконавчий напис вчинений на підставі заяви , поданої відповідачем [PERSON] нотаріусу [PERSON] 26.02.2015 року та доданих до заяви, в тому числі, - копії договору позики від 28.01.2013 року (ас. 151, 152), заяви від 05.09.2014 року на імя [PERSON] про наявність станом на 05.09.2014 року заборгованості за договором позики в сумі 500\~000 грв. (ас. 155), заяви на імя [PERSON] про сплату заборгованості за договором позики від 04.02.2015 року (ас. 156), копії розписки від 28.01.2013 року про отримання грошових коштів в розмірі 500\~000 грв. (ас. 160), копії відповіді на запит за підписом керуючої Павлоградським відділенням ПАТ «Златобанк» від 30.01.2015 року, з якої вбачається, що за період з 28.01.2013 року по теперішній час на рахунок відповідача [PERSON] відкритий в ПАТ «Златобанк» грошові кошти за договором позики від 28.01.2013 року ні від ФГ «Зоря» , ні від [PERSON] не надходили (ас. 161), що підтверджено в судовому засіданні належно засвідченими копіями матеріалів виконавчого напису та документів до нього від 26.02.2015 року за реєстровим № 377 (ас. 149-168). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що до звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису між позивачем та відповідачем існував спір щодо належного погашення заборгованості за договором позики від 28.01.2013 року. Так, відповідно до умов договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 17, позичальник ([PERSON]Г.) зобовязався в строк до 27.01.2014 року повернути позикодавцеві [PERSON] отримані від останнього грошові кошти в розмірі 500\~000 грв., що еквівалентно , згідно офіційного курсу , 62\~554 доларам 73 центам США, або 46\~443 євро 57 центам, з нарахуванням 2 % від суми позики, щомісячно (ас. 7-8). Однак, у визначені договором строки сума позики позичальником повернута не була. Проте, 18.07.2014 року на підставі платіжного доручення № 188 на банківський рахунок відповідача [PERSON] № 26200239304 в АБ «Украгазбанк» третьою особою по справі ФГ «Зоря» було перераховано 200\~000 грв., при цьому 22.07.2014 року , аналогічним чином, за платіжним дорученням № 203 на рахунок відповідача [PERSON] ФГ «Зоря» було перераховано 300\~000 грв. (ас. 16, 17). В звязку з тим, що при перерахуванні коштів була допущена помилка в призначенні платежу , 02.09.2014 року за № 693/1 керівником ФГ «Зоря» [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист з проханням рахувати правильним призначення платежу у вищевказаних платіжних дорученнях саме повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року (ас. 15). Як вказав представник позивача, після повернення відповідачеві боргу в сумі 500\~000 грв. останній направив на адресу позивача [PERSON] заяву від 05.09.2014 року з вимогою сплатити йому борг за договором позики від 28.01.2013 року в сумі 500\~000 грв., а також своїм листом від 22.09.2014 року повідомив позивача, що станом на 22.09.2014 року він дійсно отримав від ФГ «Зоря» грошові кошти в сумі 500\~000 грв., але не згоден рахувати правильним призначенням платежу «повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року», оскільки ФГ «Зоря» не виступає в даному випадку ні поручителем , ні заставодавцем , ні стороною договору по переведенню боргу за договором позики на ФГ «Зоря», що підтверджено в судовому засіданні копіями вищевказаної заяви та листа (ас. 18, 19). Суд зауважує, що з матеріалів виконавчого напису, які надані нотаріусом (ас. 149 - 168), вбачається, що відповідачем [PERSON] останньому не надавалися ні лист ФГ «Зоря» від 02.09.2014 року № 693/1 стосовно допущеної помилки в призначенні платежу , ні лист відповідача на адресу голови ФГ «Зоря» [PERSON] від 22.09.2014 року про незгоду зі зміною призначення платежу в платіжних дорученнях. Так, з матеріалів справи також вбачається, що 26.02.2015 року та 27.02.2015 року позивачем [PERSON] на адресу Юрївської державної нотаріальної контори направлені листи, в яких останній повідомляє про відсутність заборгованості за договором позики та його наміри найближчим часом звернутися до суду для захисту його прав у звязку з незаконними діями [PERSON], який заявою від 04.02.2015 року повідомляє, що позика до теперішнього часу не повернута, що не відповідає дійсності, при цьому, вказані листи отримані нотаріальною конторою 27.02.2015 року за вхідними № 67/0146 , № 66/0116 (ас. 21, 22). В своїх запереченнях на позов, доданих до матеріалів справи (ас. 174-175) відповідач [PERSON] вказує, що з позовними вимогами не згоден, оскільки в платіжних дорученнях від 18.07.2014 року та 22.07.2014 року вказано призначенням платежу «повернення фінансової безвідсоткової позики згідно договору № 0212/1 від 02.12.2013 року», що дійсно відповідає розрахункам по вказаному договору, при цьому 02.12.2013 року між ФГ «Зоря» та [PERSON] дійсно було укладено договір безвідсоткої поворотної фінансової позики № 0212/1, згідно якого [PERSON] перерахував ФГ «Зоря» безготівкові кошти в сумі 2\~063\~337, 16 грв., а тому вважає, що у ФГ «Зоря» не було жодних законних підстав вважати через два місяці після перерахування коштів в сумі 500\~000 грв., що вони зараховані в погашення заборгованості саме за договором позики від 28.01.2013 року (ас. 177, 179). Отже, наявність листа ФГ »Зоря» , за підписом його керівника [PERSON] , який одночасно є і позивачем по справі , на адресу відповідача стосовно допущеної помилки в призначенні платежу, з проханням рахувати правильним призначення платежу саме погашення фінансової позики за договором № 17 від 28.01.2013 року, наявність листів позивача на адресу Юрївської державної нотаріальної контори з повідомленням про відсутність заборгованості за договором позики, а також наявність листа відповідача на адресу ФГ «Зоря» Юрївського району в особі його керівника [PERSON] з повідомленням про незгоду зі зміною призначення платежу - фактично свідчить про незгоду позивача з існуванням заборгованості за договором позики, а також про наявність спору між сторонами стосовно виконання умов договору позики в частині повернення заборгованості за договором позики, а відтак свідчить і про не безспірність заборгованості боржника. Окрім того, про те , що вказана заборгованість є не безспірною також свідчать додані до матеріалів справи представником позивача [PERSON] - копія ухвали Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року, з якої вбачається, що судом відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та ФГ «Зоря» про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно, при цьому договір застави майна є забезпеченням виконання зобовязань за договором позики від 28.01.2013 року та позивач просить звернути стягнення на майно як забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 28.01.2013 року (ас. 201, 203-205); ухвала Юрївського районного суду від 17.11.2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] та ФГ «Зоря» подали зустрічний позов до [PERSON], третя особа по справі державний нотаріус Юрївської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору позики від 28.01.2013 року , визнання недійсним договору про внесення змін до договору позики від 28.01.2013 року, визнання недійсним договору застави майна (ас. 202, 206-210). Відтак, враховуючи , що вказана заборгованість не є безспірною, вчинений нотаріусом виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача по справі [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 365, 40 грв. (ас. 1, 5).

Outcome: approved