Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення компенсації\~втрати частини\~заробітної плати\~у зв`язку\~з порушенням\~строків її\~виплати у\~розмірі 37\~910\~грн.\~93\~коп.\~ В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до наказу №З12-к від 31.08.2007 з 01.09.2007 переведений у Теплоелектроцентраль №1 в цех з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ-1, будівель і споруд слюсарем шостого розрядку з ремонту устаткування котельних і пилопідготовчих цехів. 22.11.2017 звільнений із займаної посади за власним бажанням. Проте з січня 2010 року до січня 2015 року відповідач здійснював нарахування заробітної плати з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до суттєвого заниження розмірів заробітної плати, у зв`язку з чим змушений був звернутись до суду. Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22.06.2018 стягнуто з відповідач на його користь 33\~093,62 грн. невиплаченої заробітної плати, що складається з основної заробітної плати, доплати за шкідливі умови праці та керівництво бригадою. 25.10.2018 року відповідачем здійснено часткову виплату невиплаченої заробітної плати. Таким чином, з січня 2010 року до вересня 2018 року позивачу не здійснювалась виплата заробітної плати, відтак просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, що становить 37\~910,93 грн. У судовому засіданні представник позивача Мандюк О.О. позовні вимоги підтримав з підстав, що викладенні в позові. У відповіді на відзив зазначив, що індексація коштів, які були нараховані та не виплачені у встановлені терміни, та обґрунтування цієї обставини звітом з праці ЛМКП «Львівтеплоенерго» № 1-ПВ жодним чином не спростовує обставин, що наведені у позовній заяві. Відповідач невірно тлумачить норми права, що містяться у Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати». Просив суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] у судовому засідання позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві, в якому зазначила, що Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» регулює питання виплати такої компенсації у разі, якщо вона не має разового характеру. Тобто індексації підлягають виключно кошти, які були нараховані та не виплачені у встановлені терміни. При цьому, покликається на докази відсутності заборгованості перед працівниками із заробітної плати та виплатах із соціального страхування. У зв`язку із наведеним, вважає що відсутні підстави для застосування вказаного Закону до спірних правовідносин, а розрахунок позовних вимог здійснено з порушенням вимог чинного законодавства. Заслухавши представників сторін, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ЛМКП «Львівтеплоенерго», зокрема, 01.09.2007 відповідно до наказу №З12-к від 31.08.2007 переведений у Теплоелектроцентраль №1 в цех з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ-1, будівель і споруд слюсарем шостого розрядку з ремонту устаткування котельних і пилопідготовчих цехів, а 22.11.2017 звільнений із займаної посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України згідно з наказом №683-к, що підтверджується записами трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.06.2018, що набрало законної лили 01.08.2018, стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату у розмірі 33\~093,62 грн. Так, вищевказаним судовим рішенням встановлено, що діями відповідача порушено трудові права позивача на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, у день звільнення відповідачем не проведено з позивачем остаточного розрахунку та не виплачено заборгованість із заробітної плати, а тому такі обставини згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у межах цієї цивільної справи. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів), на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.ст.1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Таким чином, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач покликався на те, що рішенням суду від 22.06.2018 встановлено факт невиплати йому заробітної плати за період з січня 2010 року до січня 2015 в день звільнення 22.11.2017. Як видно з виписки про надходження на карту АТ КБ «Приватбанк» позивачу станом на 25.10.2018 здійснено часткову оплату заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 26\~620,27 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Згідно з розрахунком, проведеним позивачем, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2010 року до вересня 2018 року становить 37\~910, 93 грн., який здійснено відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 159 від 21.02.2001. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату, що потягло за собою втрату частини доходів у зв`язку із порушенням термінів її виплати, поданий позивачем розрахунок не спростовано, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація у розмірі 37\~910, 93 грн. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768, 40 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер про надання правої допомоги [PERSON] від 08.10.2019, акт виконаних\~робіт з\~надання правової\~допомоги у\~справі №\~464/5010/19\~за період\~з 08.09.2019\~по 18.10.2019\~та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 8 від 18.10.2019 про сплату правничої допомоги в сумі 3 800 грн., у зв`язку з чим такі витрати необхідно стягнути на користь позивача.

Outcome: approved