Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 20000.00 грн., судового збору у розмірі 908.00 грн., витрати на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04 липня 2021 року вона здійснила переказ коштів з карткового рахунку [NUMBER] на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] , квитанція №1ХТН-898Н-6ТХ1-АМ75 від 04.07.2021р. сума 20000.00 грн. Переказ грошових коштів був здійснений для її тяжко хворої матері [PERSON] для забезпечення її за допомогою лікарів і медичних працівників необхідного догляду, придбання медичних препаратів, а також стаціонарних заходів лікування вдома та ін. Однак, зазначені грошові кошти були помилково перераховані іншій особі [PERSON] [INFO] померла її мати [PERSON] . Вона вважала , що [PERSON] в добровільному порядку поверне грошові кошти. 04.07.2021 вона звернулась до служби турботи з проханням скасування останньої транзакції оскільки, вона була не правильною, чи можна її відмінити, також зазначила номер картки на яку хотіла з самого початку переказати кошти :5375414126437481. Працівниками фінансової установи із служби піклування, була перевірена надана нею інформація, стосовно помилково поповнення на 20000 грн. 00 коп., проте, отримувач в свою чергу не дав згоду на повернення платежу, а без згоди отримувача вони не мають права перераховувати кошти. На її неодноразові прохання відповідач відмовився повертати безпідставно набуті кошти. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 20000.00 грн., судовий збір у розмірі 908.00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000.00 грн. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.10.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08.11.2021 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 08 грудня 2021 року. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, згідно наданої суду заяви позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили справу розглядати у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, із заявами до суду не звертався. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом було встановлено, що позивач 04 липня 2021 року здійснила помилковий переказ коштів з карткового рахунку [NUMBER] на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] , квитанція №1ХТН-898Н-6ТХ1-АМ75 від 04.07.2021 сума 20000.00 грн. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку не повернув вищезазначені кошти. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 177\~ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до ст.\~387\~ЦК України власник має право витребувати своє\~майно\~від особи,\~яка незаконно,\~без відповідної\~правової підстави\~заволоділа ним. Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 174/404/16-ц добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Аналогічно Верховний Суд в постанові від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц сформував правову позицію, відповідно до якої статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Частинами 1, 2 ст.\~137\~ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню. Виходячи з ч. 3 вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи, акту виконаних робіт, позивачу надана правнича допомога адвоката у вигляді підготовки позовної заяви , участі у судовому засідання, підготовки заяви про ухвалення заочного рішення суду, що в загальному розмірі склало 3000,00 грн., які сплачені [PERSON] , згідно з квитанцією № 8 від 08.12.2021. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] , витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 гривень, розмір яких відповідачем не спростовано. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі ст. ст. 177, 387, 1212 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 83, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282,354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved