Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 09 березня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він позичив [PERSON] 50000 гривень. Відповідач позику не повертає. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким стягнути із відповідача на його користь суму боргу у розмірі 50000 гривень, проценти від суми позики у розмірі 10545,90 гривень, інфляційні нарахування на суму позики у розмірі 7300 гривень, 3% річних у розмірі 2085,03 гривень, а також судові витрати, у тому числі у розмірі 2500 гривень на правову допомогу адвоката. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги №20/08/14 від 20.08.2014 року у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№7760 від 19.12.2014 року, в якій просить суд справу слухати за його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням (за зареєстрованим місцем проживання згідно даних АДП ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області від 25.112014 року) вих..№2450004096811 від 02.12.2014 року, яке повернулося із відміткою, що адресат не проживає. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Із договору позики від 09 березня 2012 року судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] кошти у сумі 50000 гривень, які зобов'язався повернути 10 травня 2013 року. Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), або на першу вимогу позикодавця, тобто [PERSON] повинен був повернути [PERSON] грошові кошти 10 травня 2013 року, однак цього не зробив, про що свідчить наявність договору позики у [PERSON] Відповідно ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто [PERSON] порушив зобов'язання взяте перед [PERSON] Таким чином, [PERSON] вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, оскільки відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а оскільки у договорі позики не зазначені проценти, тому [PERSON] повинен повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 50000 гривень основного боргу, проценти від суми позики у розмірі 10545,90 гривень, інфляційні нарахування на суму позики у розмірі 7300 гривень, 3% річних у розмірі 2085,03 гривень. Відповідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наявність договору позики від 09 березня 2012 року у [PERSON] підтверджує те, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, [PERSON] повинен був повернути [PERSON] грошові кошти 10 травня 2013 року, так як зазначено у договорі. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд приходить до висновку, що із [PERSON] потрібно стягнути на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 50000 гривень основного боргу, проценти від суми позики у розмірі 10545,90 гривень, інфляційні нарахування на суму позики у розмірі 7300 гривень, 3% річних у розмірі 2085,03 гривень. По-скільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, тому суд відповідно ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по оплаті судового збору згідно квитанції №04112014164242 від 04.11.2014 року у сумі 700 гривень, а також згідно ст.84 ЦПК України втрати на правову допомогу адвоката у сумі 2500 гривень.

Outcome: approved