Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що 04.06.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Міністерства юстиції України Григорчука Павла Васильовича) було відкрито виконавче провадження №62258463 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 51253,32 грн. на підставі виконавчого напису №1110 від 22.04.2020 року, вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. Згідно виконавчого напису позивач є боржником за кредитним договором №R53133528129В від 13.02.2014 року, укладеним між ним та ПАТ «ВТБ БАНК», правонаступником якого є відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Вказуючи на те, що згідно п. 1 кредитного договору №R53133528129В від 13.02.2014 року строк договору заінчився 13.02.2017 року. Відтак право вимоги щодо повернення кредиту виникло у кредитора з 14.02.2017 року. Таким чином, строк, за якого можливе вчинення виконавчого напису закінчивсчя 14.02.2020 року. однак до моменту звернення відповідача за вчиненням виконавчого напису за вказаним договором минуло більше трьох років, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. У заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] вказав, що на підставі виконавчого напису № 1110 від 22.04.2020 року за постановою державного виконавця від 02.07.2020 року з нього відраховується 20% з пенсії та 20% з заробітної плати. На момент до зупинення виконавчого провадження з його доходів було стягнено: із заробітної плати 2300 грн, із пенсії - 2151,88 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача безпідставно одерждані стягувачемза виконавчим документом, що не підлягає виконанню у розмірі 4451,88 гривень. Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надіславши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 13 лютого 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № R53133528129В, відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 46500 гривень із нарахуванням процентів за користування коштами в розмірі 10% річних. У зв`язку з неналежним виконанням позиваем умов кредитного договору, за позивачем утворилася заборгованість. 08.07.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до позивача за кредитним договором № R53133528129В від 13.02.2014 року. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за кредитним договором № R53133528129В від 13.02.2014 року. 05 березня 2019 року відповідач направив позивачеві цінним листом з описом про вкладення повідомлення про відступлення права вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, тому вважає позивача належним чином повідомленим у письмовій формі про відступлення права вимоги за кредитним договором та про наявну кредитну заборгованість. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволені позовних вимог. Крім того, відповідачем надано суду заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд відмовити позивачу у збільшенні позовних вимог аргументуючи свою позицію тим, що позивач із даною заявою звернувся лише у грудні 2020 року, тобто з пропуском строків для звернення до суду із заявою такого виду. Крім того, позивач у своїй позовній заяві просив лише визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а про стягнення з них безпідставно ожержавних грошових коштів зазначено не було. Збільшено може бути лише розмір вимоги майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлене ще однієї чи кільког вимог, додатково до вимкладених у позовній заяві. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 13.02.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір №R53133528129В, згідно з яким позивач отримав кредитні кошти в сумі 46500 грн зі строком повернення до 13.02.2017 року та нарахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 10% річних (а.с.8-10). 22.04.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О. вчинив виконавчий напис за реєстровим №1110, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм-Альянс», якому відповідно до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ВТБ-Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги від № 080715нв від 08.07.2015, заборгованості за кредитним договором № R53133528129В від 13.02.2014 за період з 29.01.2019 по 10.03.2020 сума часткової заборгованості складає 51253,32 грн., в тому числі: заборгованості по основному боргу в сумі 44071,04 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 1923,99 грн., комісія в сумі 5258,29 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 512,53 грн., всього на суму 51765,85 грн. (а.с.11). 04.06.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Міністерства юстиції України Григорчуком Павлом Васильовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62258463 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О.О. № 1110 від 22.04.2020 про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості в розмірі 51765,85 грн. (а.с.13). 02.07.2020 року Приватним вионавцем виконавчого округу Донецької області Міністерства юстиції України Григорчуком Павлом Васильовичем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відповідно до яких з заробітної плати та пенсії [PERSON] стягується по 20% відповідно до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у сумі 57242,44 (а.с.14-17). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Витребувати оригінали документів, на підставі яких було вчинений оспорюваний виконавчий напис не виявилось можливим. Ухвала суду від 07 вересня 2020 року про прийняття заяви і відкриття провадження, в якій, поряд з іншими питаннями, вирішено питання про витребування у приватного нотаріуса Кравцова О.О. належним чином завірених копій нотаріальної справи за виконавчим написом від 22 квітня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1110, нотаріусом Кравцовим О.О. виконана не була. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він не погоджується із безспірністю кредитного договору, із стягнутою заборгованістю по комісії, яка також зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, а також зі строком нарахування заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору та розрахунку заборгованості 51253,32 грн., в тому числі: заборгованості по основному боргу в сумі 44071,04 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 1923,99 грн., комісія в сумі 5258,29 грн. При цьому, суду ні приватним нотаріусом Кравцовим О.О., ні відповідачем на підтвердження своїх доводів не надано розрахунок заборгованості, документи на підтвердження переходу прав та обов`язків стягувача від ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ТОВ «Фінансова компанія «Працм Альянс». Так, відповідачем суду надано копію розрахунку заборгованості, але крім назви ця копія розрахунку самого розрахунку заборгованості не містить, а лише визначає загальні суми за тілом кредиту, відсоткам і комісією за кредитним договором № R53133528129В від 13.02.2014 року, що не дає можливості встановити правильність розрахунку відповідачем суми заборгованості, пред`явленої нотаріусу як безспірної. Що стосується посилань позивача на незастосування нотаріусом строків позовної давності при вчиненні виконавчого напису, суд зазначає таке. За змістом ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ані Законом України «Про нотаріат», ані Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором ані нотаріусом, ані відповідачем не наданий, неможливо встановити чи виходять заявлені вимоги за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Позивач у позовній заяві стверджував, що з 2014 року будь-яких сум на погашення заборгованості не вносив, оскільки не було відомо через проведення антитерористичної операції, куди та як платити кредит. Наведені вище обставини є підтвердженням того, що заборгованість не є безспірною, і, таким чином, це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис від 22 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., зареєстрований в реєстрі за № 1110, яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved