Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 196655806 від 17.01.2020 року. Відповідачка [PERSON] є його колишньою дружиною, згідно рішення Герцаївського районного суду від 05.09.2017 року шлюб між ними було розірвано, а саме з 2015 року сторони проживають окремо. Житловий будинок [ADDRESS] є його приватною власністю, оскільки побудований до шлюбу у 1990 році. Відповідно до довідки Острицької сільської ради Горбівського старостинського округу станом на 17.02.2020 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідачка та їх син, хоча фактично з 2015 року відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації більше 5 років, тим самим не несе витрат по утриманню будинку та не сплачує комунальні послуги. У зв`язку з підвищенням цін за користування комунальних послуг у нього є необхідність в оформленні субсидії, а оскільки в будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] йому було відмовлено в субсидії. Неодноразово просив відповідачку знятись з реєстрації в добровільному порядку, однак остання ігнорує його прохання, тому він був змушений звернутись до суду. Просив суд позов задовольнити у повному обсязі та усунути перешкоди в користуванні житловим будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивача. Також надав відзив на позов з посиланням на те, що 30 серпня 1992 року відповідачка [PERSON] одружилася з позивачем [PERSON] , а 12 вересня 1992 року згідно рішення 11 сесії 21 скликання Горбівської сільської ради народних депутатів їм була виділена земельна ділянка 0,15 га для будівництва житлового будинку. У 1993 році подружжям було розпочате будівництво житлового будинку, який вони спільно як подружжя за час шлюбу побудували. 28 січня 1994 року, згідно рішення № 8 виконавчого комітету подружжю Жекіл була доукомплектована земельна ділянка 0,25 га. Посилається на те, що [PERSON] умисно шляхом обману та з метою повного заволодіння спільним майном, а саме житловим будинком подав неправдиві відомості до Державного реєстратора вказуючи, що їх житловий будинок був побудований у 1990 році. Перебуваючи за кордоном відповідачка з 2015 року по 2017 роки висилала гроші, які в загальній сумі сягають біля 10000 Євро. Згідно довідки Острицької сільської ради від 17.02.2020 року станом на 2020 рік в будинку по [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідач та їх син так як будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову за безпідставністю. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що є сусідами позивача. Вказали, що пам`ятають добре як позивач почав будівництво свого будинку ще будучи холостяком,до служби у армії десь у 1990 році. Самостійно все біля будинку робив, дуже хазяйновитий чоловік. Одружився з відповідачкою десь через два роки після того як почав будівництво, але вона у 2015 році поїхала за кордон , практично всі роботи по будівництву дома робив позивач. Відповідачка приїжджала додому лише у 2018 році коли син потрапив в аварію, але весь час проживала у своїх батьків. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що є батьками відповідачки. Їх донька одружилась у 1992 році з позивачем та спочатку проживали у них, оскільки їм не було тоді, де жити. Батько відповідачки теж ходив до сільської ради і допоміг та молоді отримали земельну ділянку під будівництво цього ж року, а в 1993 році заклали фундамент будинку. До 1995 року сторони по справі проживали у них, а потім перейшли жити до свого будинку. В будівництві будинку допомогли і вони: роботою і коштами, особливо допомагав батько відповідачки. Остання у 2015 році поїхала за кордон на заробітки і вони знають, що та висилала кошти додому чоловікові, щоб закінчити будівництво. Також пояснили, що свідки [PERSON] та [PERSON] , які заявили, що є сусідками позивача, насправді є його рідними сестрами та проживають в інших місцях, по сусідству із спірним будинком з їх родини проживає лише брат позивача. Також стверджують, що коли їх донька приїжджала додому проживала у своєму домі, а до них ходила лише у гості. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що він є сусідом із сторонами у справі , проживає там з 1991 чи 1992 року. Десь у 1992 чи 1993 році виділили земельну ділянку по сусідству і сторонам у справі, це був новий масив під будівництво. Був у них запрошений на новосілля у 1995 році. Будувала будинок бригада в якій працював і батько відповідачки. Останній приймав активну участь у будівництві. Знає що відповідачка поїхала на заробітки бо потрібні були кошти, і будувались і син поступив на навчання. Побачив її років 5 назад, коли їх син потрапив у аварію, вона приїхала і доглядала його. В той час жила із сином у будинку, а позивача вдома не було. Позивач теж на заробітках за кордоном, останній раз побачив його десь рік тому. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2020 року за індексним номером витягу № 196655806, об`єктом нерухомого майна є житловий будинок з належним до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 93,4 кв. м. за адресою [ADDRESS] , форма власності приватна з 1 розміром частки, де власником вказано [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] роком спорудження житлового будинку вказано 1990 рік, літньої кухні зазначено 1991 рік. Замовником технічного паспорту є [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1992 року по 05 вересня 2017 року, що підтверджується копією заочного рішення Герцаївського районного суду від 05 вересня 2017 року (а.с. 17). Відповідно до архівної довідки № 7 від 27.04.2020 року рішенням ХІ сесії ХХІ скликання Горбівської сільської ради народних депутатів від 12 вересня 1992 року [PERSON] було виділено земельну ділянку 0,15 га, для будівництва житлового будинку(а.с.44). 28 січня 1994 року, згідно рішення № 8 виконавчого комітету Горбівської сільської ради народних депутатів [PERSON] була виділена земельна ділянка 0,25 га комплектація городу, що вбачається з архівної довідки №8 від 27.04.2020 року(а.с. 43). Як вбачається з погосподарської книги Горбівської сільської ради за 1993 рік, особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] є головою господарства, а членів сім`ї вказано дружину [PERSON] та сина [PERSON] . Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Права власності яке закріплено у\~ст. 317 ЦК України\~гарантує власникові право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 379 ЦК України\~передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. \~ \~ Згідно\~ч.2\~ст.\~331\~ЦК України\~ \~право власності\~на новостворене\~нерухоме майно\~(житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З часу реєстрації шлюбу, а саме з 1992 року по 2015 рік сторони по справі проживали однією сім`єю, що підтвердили сторони по справі, факт окремого проживання не встановлено. Відповідно до статті 60\~Сімейного Кодексу\~України підставами\~для набуття\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя є майно, набуте подружжям за час шлюбу, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з положень ст. 331 ЦК України, спірний будинок придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, оскільки земельну ділянку під його будівництво отримано позивачем у зареєстрованому шлюбі, тобто і будівництво житлового будинку відбулось у зареєстрованому шлюбі, а тому, виходячи з презумпції спільної сумісної власності подружжя, відповідачка є співвласницею вказаного житлового будинку і правових підстав для визнання її такою що втратила право користування житлом відсутні, положення ч.2 ст.405 ЦК України до даних правовідносин не застосовуються. Про наявність іншої земельної ділянки для будівництва житлового будинку, чи іншого побутового житлового будинку на території с. Горбова позивач не заявляє, тобто позивач ставить питання про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком побудований на земельній ділянці отриманої ним під час шлюбу. З огляду на вищевказані положення законодавства та у зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача заявлені безпідставно, тому не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.317, 319, 328, 331, 379, 391,405 ЦК України, ст.60 СК України,

Outcome: dismissed