Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Житловий Альянс», в якому просить стягнути з відповідача сплачені на виконання договору чисті внески, інфляційні втрати, 3% річних та неустойку.\~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами 12.05.2008 було укладено договір придбання товарів у групах №016545, з метою придбання товару (квартири) вартістю 150000 грн. Позивачем сплачено внесків на загальну суму 92666, 44 грн., із якої частина чистих внесків становить 56666,44 грн. У відповіді на заяву позивача № 29/1 від 17.01.2014 року відповідач повідомив, що договір вважається розірваним, а сплачені на виконання договору чисті платежі за мінусом одного чистого платежу будуть повернуті згідно п. 8.4 додатку № 2 до договору, а саме протягом 30 днів після закриття групи. Відповідач зобовязання щодо виконання повернення коштів не виконав. В порядку ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних. Водночас, згідно зі ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить стягнути з відповідача неустойку. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши письмові матеріали цивільної справи встановив наступні обставини: 12.05.2008 між [PERSON] та ТОВ «Житловий Альянс» було укладено договір придбання товарів у групах №016545, з метою придбання товару (квартири) вартістю 150000 грн. Договір розірвано відповідно до листа ТОВ «Житловий Альянс» №29/1 від 17.01.2014. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Наслідки на порядок розірвання договору передбачений ст.8.4 Умов діяльності Системи «Альянс» - додатком №2 до Договору відповідно до якої відповідач зобовязаний повернути суму чистих платежів за мінусом суми одного чистого платежу Договору протягом 30 (тридцяти) днів після закриття групи. Обставин, які свідчили б про повернення чистих платежів з боку відповідача на користь позивача судом не встановлено, а отже в частині поверненні внесків за договором позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За визначенням ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Оскільки, сторонами за договором №016545 від 12.05.2008 визначено порядок та строки повернення сплачених платежів у разі розірвання договору, суд приходить до висновку про наявність за правовідносинами грошового зобовязання, та задоволення вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Посилання позивача, як підставу позову, на ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» суд вважає помилковим, оскільки в силу ч.1 ст.12 зазначеного Закону положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених поза торговельними або офісними приміщеннями, і які стосуються, зокрема правочинів з нерухомим майном. При цьому суд не вбачає обставин, які б свідчили про укладання договору поза торговельними або офісними приміщеннями, оскільки посилання позивача зводяться лише до того, що офісне або торгове приміщення є відповідним місцезнаходження юридичної особи визначеним при реєстрації, що саме по собі не спростовує наявності інших офісних або торгових приміщень. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки в порядку ч.9 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягають. Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial