Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Кіровоградської біржі нерухомості, третя особа [PERSON] про визнання дійсним договору № 122/99 від 23.04.1999 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що [INFO] померла мати позивача та третьої особи [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору № 122/99 від 23.04.1999 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано на ТБ «Кіровоградська біржа нерухомості». Позивач та третя особа прийняли спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вони не можуть, оскільки даний договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено. При цьому, спадкодавець [PERSON] померла, а тому нотаріально посвідчити такий договір неможливо. Вважає, що оскільки сторони спірного договору досягли згоди щодо всіх його умов, всі зобов`язання за ним виконані в повному обсязі, договір зареєстровано в Кіровоградському ОБТІ, то спадкодавець [PERSON] набула право власності на житловий будинок і правомірно ним володіла на підставі вимог закону, який діяв на момент укладання спірного правочину. За таких обставин просить визнати дійсним договір № 122/99 від 23.04.1999 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 06.12.2021 року представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Третя особа 27.09.2021 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала та просить розгляд справи провести без її участі. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] (а.с. 14, 15). 23.04.1999 року між [PERSON] і [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу (з відстрочкою платежу), а саме цілий житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] , який був зареєстрований на Товарній біржі «Кіровоградська біржа нерухомості» згідно з Протоколом відкритих біржових торгів № 122/99 від 23.04.1999 року, реєстраційний номер 122/99 (а.с. 17). Згідно п. 5 цього договору покупець купив належне продавцю нерухоме майно за 5460 грн., з яких 4620 грн. покупець передав продавцям до підписання цього договору, а решту 840 грн. покупець зобов`язується сплатити до 01.06.1999 року. Як вбачається із завіреного директором ТБ «Кіровоградська біржа нерухомості» напису на цьому договорі, всі умови п. 5 цього договору виконані повністю, розрахунки між сторонами відбулись. Відповідно до п. 6 цього договору право власності на житловий будинок у покупця наступає відразу після остаточних розрахунків і виконання п. 5 цього договору. Згідно реєстраційного напису Кіровоградського ООБТІ від 18.05.1999 року, що міститься на цьому договорі, право власності на житловий будинок\~з надвірними\~будівлями,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,було\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 23.04.1999\~року та записано в реєстрову книгу за № 15706/82. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 16). 15.07.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] . Однак їм було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки наданий для оформлення спадщини договір купівлі-продажу (з відстрочкою платежу) від 23.04.1999 року № 122/99, зареєстрований на ТБ «Кіровоградська біржа нерухомості» без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення (а.с. 18). Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.\~1\~ст.\~1297\~ЦК України\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~майно та/або\~майнові права,\~які обтяжені,\~та/або\~нерухоме майно\~та інше\~майно,\~щодо якого\~здійснюється державна\~реєстрація,\~зобов`язаний звернутися\~до нотаріуса\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~до уповноваженої\~на це\~посадової особи\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~за видачею\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на таке\~майно. Відповідно п.п. 4.1., 4.2, 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5,\~при видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом нотаріус\~перевіряє наявність\~підстав для\~закликання до\~спадкування за\~законом осіб,\~які подали\~заяви про\~видачу свідоцтва. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Так, на підтвердження прав спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] , нотаріусу було подано договір купівлі-продажу (з відстрочкою платежу) від 23.04.1999 року № 122/99, зареєстрований на ТБ «Кіровоградська біржа нерухомості». Відповідно до ч. 1 п. 4\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~2003\~року Цивільний\~кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спірні правовідносини виникли у 1999 році, тобто до набрання чинності\~ЦК України 2003 року, дані цивільні відносини регулюються положеннями\~ЦК Української РСР 1963 року. За змістом ст.ст.\~128,\~153\~ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому,\~згідно ст.\~227\~ЦК УРСР\~1963\~року договір\~купівлі-продажу\~жилого будинку\~повинен бути\~нотаріально посвідчений,\~якщо хоча\~б однією\~з сторін\~є громадянин.\~Недодержання цієї\~вимоги тягне\~недійсність договору\~(стаття\~47\~цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2\~ст. 48 цього Кодексу. При цьому, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено\~ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» згідно частини другої якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому, така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Дані положення були чинними і на час спірних правовідносин. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Так, Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені\~наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачали таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. В свою чергу, пунктом 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 (в редакції станом на момент укладення договору купівлі-продажу) встановлено, що відповідно до чинного законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (статті 227, 242, 244, 426 Цивільного кодексу). Так, покупець [PERSON] в установленому законом на час спірних правовідносин порядку 18.05.1999 року зареєстрував право власності на нерухоме майно в Кіровоградському ООБТІ, що підтверджується відповідним реєстраційним написом на договорі купівлі-продажу. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося, а саме продавець отримала кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було нею зареєстровано, а тому позовні вимоги про визнання договору-купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved