Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 100'000 гривень. Позовні вимоги вмотивовує тим, що 10 червня 2014 року відповідач отримала від неї вказані кошти як позику про що склала боргову розписку. [PERSON] зобовязалась повернути позичені грошові кошти до 10 червня 2016 року, однак цього не зробила. Саме тому такі кошти слід з неї стягнути, вважає позивач. У судове засідання позивач не зявилась, подавши до суду заяву про слухання справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання , повторно, не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. 06 липня 2018 року судом вжито заходів забезпечення даного позову та заборонено [PERSON] вчиняти будь які дії щодо відчуження домоволодіння, що складається із житлового будинку з прибудовою і підвалом літ. «А», загальною площею 267,1 м2, житловою площею 126 м2; відмостки І; огорожі 1-2, яке розташоване за адресою: вул. Коцюбинського, 2, с. Романівка, Тернопільського району Тернопільської області. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: 10 червня 2014 року сторони склали розписку про те, що позивач надав відповідачу позику в сумі 100'000 гривень, які відповідач [PERSON] зобовязалась до 10 червня 2016 року. Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника відповідно до вимог частини 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України . Таким чином суд прийшов до переконання, що, відповідно вказаних норм права, сторони спору уклали договір позики. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак відповідач у встановлені строки боргу не погасила, а тому має перед позивачем прострочене зобовязання, котре складає 100'000 гривень. Факт наявності у відповідача простроченого зобовязання перед позивачем є порушенням його прав, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] зазначеної суми боргу. Також, в силу вимог пункту 1 ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1'000 гривень судового збору. Заходи забезпечення позову у даній справі продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до частини 7 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України На підставі викладеного,

Outcome: approved