Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він придбав у відповідача автомобіль ЗИЛ-ММЗ, модель 554, тип вантажний самоскид, реєстраційний номер [NUMBER], 1990 року випуску. 13 травня 2015 року він передав відповідачу обумовлену суму за купівлю автомобіля в розмірі 5\~000,00 грн. та уклав з ним договір купівлі-продажу транспортного засобу з актом приймання передачі автомобіля. Відповідач надав розписку про отримання грошей, а також запевнив, що до 01 січня 2016 року нотаріально посвідчить договір купівлі-продажу. На справжність намірів укладення договору купівлі-продажу автомобіля відповідач надав йому довіреність на розпорядження вищевказаним автомобілем. При переоформленні автомобіля та зняття його з обліку позивач дізнався, що на даний автомобіль накладено арешт за борги відповідача, які виникли після укладення договору. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля ЗИЛ ММЗ, модель 554, тип - вантажний самоскид, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, номер шасі - L3064460, обєм двигуна 6000 куб. см., укладений між ним та відповідачем, дійсним, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, а також зняти арешт з вищевказаного автомобіля, накладений постановою державного виконавця Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області за виконавчим провадженням № 51199869. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.\~\~ Представник третьої особи Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. 13 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого продавець передає транспортний засіб автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ, модель 554, реєстраційний номер [NUMBER] у власність покупця, а покупець приймає даний транспортний засіб в особисту приватну власність і сплачує за неї обумовлену грошову суму. Згідно з п. 9 даного договору сторони зобовязуються зявитися до нотаріальної контори м. Селидове Донецької області для нотаріального посвідчення цього договору. На підтвердження справжності намірів продавець надає покупцю нотаріально посвідчену довіреність. Згідно ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, даний договір нотаріально посвідчений не був. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 62697, власником автомобіля марки ЗИЛ ММЗ, модель 554, 1990 року випуску, № шасі L3064460, синього кольору, тип ТЗ - вантажний самоскид, обєм двигуна 6\~000 куб. см, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з абз. 3 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. В судовому засіданні встановлено, що 13 травня 2015 року між сторонами складено акт прийому передачі вищезазначеного транспортного засобу, а також [PERSON] надав розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 5\~000,00 грн. в рахунок оплати за даний автомобіль. Крім того, з довіреності від 13 травня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої за № 786, вбачається, що [PERSON] уповноважив позивача [PERSON] розпоряджатися автомобілем марки ЗИЛ ММЗ, модель 554, 1990 року випуску, № шасі L3064460, синього кольору, тип ТЗ - вантажний самоскид, обєм двигуна 6\~000 куб. см, реєстраційний номер [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що сторонами досягнуто згоди по всім суттєвим умовам договору, а також відбулося його часткове виконання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому вимоги [PERSON] О М. про визнання договору купівлі-продажу автомобіля від 13 травня 2015 року дійсним підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На момент подання позовної заяви відповідач ухилявся від укладення нотаріально посвідченого договору, тому суд вбачає обґрунтованими твердження позивача стосовно того, що ухилення відповідача від підписання нотаріально посвідченого договору, робить неможливим оформлення права власності позивача на автомобіль та використання його за його цільовим призначенням. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на автомобіль марки ЗИЛ ММЗ, модель 554, 1990 року випуску, № шасі L3064460, синього кольору, тип ТЗ - вантажний самоскид, обєм двигуна 6\~000 куб. см, реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області від 06 липня 2017 року накладено арешт на вищезазначений автомобіль за виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа № 2/242/361/14, виданого Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] Актом державного виконавця Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області від 10 липня 2017 року даний автомобіль переданий на зберігання [PERSON] Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на автомобіль, тому позовні вимоги про зняття арешту з даного автомобіля також підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 203,209,321,328,629,655 ЦК України,

Outcome: approved