Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з наступних будівель та споруд, визначених у технічному паспорті спеціальними позначками: - будинок - «А» площею 68,5 кв.м.; - сіни - «а» площею 30,5 кв.м.; - сіни - «а1» площею 10,3 кв.м.; - навіс - «а2» площею 6,7 кв.м.; - літня кухня - «Б» площею 21,9 кв.м.; - навіс - «б» площею 10,9 кв.м.; - сараї - «В» площею 6,6 кв.м.; - убиральня «Г» площею 2,0 кв.м.; - сарай «Д» площею 12,3 кв.м.; - колодязь - «К»; - огорожа - «№ 1»; - огорожа - «№ 2.5»; - ворота з хвірткою - «№ 3.4»; - колонка питна - «№ 6». Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1999 року вона проживає у домоволодінні [ADDRESS]. Позивач зазначає, що з 1999 року вона відкрито, постійно та безперервно користується домоволодінням і просить визнати право власності на це домоволодіння на підставі ст. 344 ЦК України за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути в її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить справу розглянути у відсутність його представника, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 17-18). Відповідно до акту депутата Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 09.02.2014 року 14 років потому до [PERSON] прихала жити онука - [PERSON] з родиною і з того часу постійно проживає в [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно довідки Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 18.03.2014р. родина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2000 року, згідно акту депутата селищної ради (а.с. 28). Позивач посилається на обставини володіння і користування з 1999 року домоволодінням [ADDRESS], що на її думку є підставою для визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України за набувальною давністю, що і є причиною спору. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. За загальним правилом Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (п.п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Таким чином, оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, то строк в десять років почав обчислюватися з 01 січня 2001 року, отже на час подання цього позову строк володіння позивачем спірним домоволодінням, складає десять років. З огляду на викладене є правомірними та підлягають задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на домоволодіння [ADDRESS], за набувальною давністю. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved