Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старосинявської селищної ради, третя особа - Старосинявська районна державна адміністрація про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування вимог посилається на те, що за життя його мати, [PERSON] була членом селянської спілки «ім. Матросова», що розташувався на території Заставецької сільської ради Старосинявського району. При розпаюванні земель даного селянської спілки її матері був виданний сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3,08 га, а 25.05.2003 року на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації №99/2003 від 19.05.2003 року на її ім'я видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] площею 2,06 га на території Заставецької сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте [INFO] року його мати померла. Після її смерті спадщину прийняв позивач. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) не може, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що, Державний акт на право приватної власності на ім'я [PERSON] виданий після її смерті. Тому позивач просить визнати недійсним Державний акт серія [NUMBER] від 25.03.2003 року та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,08 умовних кадастрових гектарах на території Заставецької сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте подала суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача Старосинявської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - Старосинявської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але подав суду заяву, відповідно до змісту якої просить справу слухати у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.05.2003 року, видане Заставецькою сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 18. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 1972 року, виданим Заставецькою сільською радою. 25.05.2003 року на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації №99/2003 від 19.05.2003 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] площею 2,06 га на території Заставецької сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року, що діяв за життя спадкодавця), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її син, що підтверджується довідкою №1319 від 30.12.2015 року виданою Заставецькою сільською радою Старосинявського району. 13.10.2011 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, а саме на майновий пай. 23.12.2015 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки державний акт про право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується листом державного нотаріуса Гоменюк О.О. №1263/02-14 від 13.12.2015 року. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України 1991 року, який діяв на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Судом встановлено, що 25.05.2003 року на підставі розпорядження Старосинявської РДА №99/2003 від 19.05.2003 року на ім'я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2,06 га., тобто після її смерті [INFO] року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку площею 2,06 га на території Заставецької сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки за життя не отримала державного акту на право власності на дану земельну ділянку. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року у разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно списку громадян - членів КСП, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю виданого с/с «ім. Матросова» с.Заставці серії [NUMBER] від 01.11.1995 року під № 841 значиться [PERSON], жителка с.Заставці. Відповідно до витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] отримала сертифікат серії [NUMBER] на право земельну частку (пай) розміром 3,08 в умовно кадастрових гектарах бувшої селянської спілки «ім. Матросова», зареєстрований в даній книзі за № 421 від 02.04.1996 року, про що свідчить її підпис. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки померла [PERSON] за життя була включена до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат [NUMBER] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «ім.Матросова» розміром 3,08 в умовних кадастрових гектарах, тому набула право на земельну частку (пай), яке може бути успадкувано спадкоємцями після її смерті. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 19.05.2003 року, який виданий після смерті [PERSON], слід визнати недійсним, а також враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняла, іншого порядку визнати за нею право власності на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, суд приходить до висновку що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved