Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона та відповідач були подружжям, проте, рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 21 вересня 2009 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , який вже досяг повноліття, та донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, діти мешкають з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Судові витрати покласти на відповідача. Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, але вони до суду не з`явилися і уповноважених представників не направили. У той же час, позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, а саме: у м.Докучаєвську Донецької області, викликався в судові засідання судовими повістками, які повернулися на адресу суду без вручення адресату з позначкою листоноші «Зона АТО, вручення неможливе». Окрім того, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд здійснив виклик відповідача у судові засідання на 10 вересня 2020 року та 01 жовтня 2020 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] після оприлюднення оголошень про його виклик у судові засідання до суду повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не подав. Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 19 жовтня 2016 року, встановлено, що батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12 жовтня 2016 року, шлюб між сторонами у справі розірвано. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви і доданих до неї документів судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у справі працездатний, за віком і станом здоров`я може сплачувати аліменти на утримання дитини. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23 грудня 2019 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] включно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved