Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з її навчанням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на ту обставину, що він навчається у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та є курсантом факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення. Незважаючи на забезпечення державою харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі та грошовим забезпеченням, потребує матеріальної допомоги, яку батько у добровільному порядку не надає. Тому просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини до досягнення ним двадцяти трьох річного віку на період навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, щомісячно. Відповідач надіслав до суду відзив, за яким звертав увагу суду, що він постійно перераховував кошти на утримання сина. Зазначив, що на його утриманні знаходяться батьки пенсіонери, він отримує заробітну плату у розмірі 3080,00 грн, у власності будь-якого майна не має. Оскільки позивач не обґрунтував витрати щодо проїзду до місця навчання, на проживання, одяг, харчування, підручники, оплату житла, не надав відповідних доказів, що підтверджують такі витрати, просив у задоволенні позову відмовити. Позивач у відповіді на відзив зазначав, що відповідач не проживає разом з батьками, вони не знаходяться на його утриманні, останній дійсно надавав гроші, однак лише тричі. Щодо підтвердження витрат є розрахунок щомісячних витрат. Тому, оскільки відповідач працює в державній установі, отримує стабільну заробітну плату, інших осіб на утриманні не має, хронічними захворюваннями не страждає, може надавати матеріальну допомогу, просив позов задовольнити. Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів як в цілому, так і кожному доказу окремо, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.2001 року (а.с.5). За довідкою №1114 від 10.04.2020 року, виданої Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, [PERSON] є курсантом 2-го курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення Національної академії сухопутних військ, зарахований наказом №67-КС від 21.07.2018 року; термін навчання 4 (чотири) року; форма навчання - денна (а.с.6). За розрахунком витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання вбачається, що витрати на утримання [PERSON] на місяць становлять 3000,00 грн, та складаються з: 500,00 грн - додаткове харчування; 500,00 грн - проїзд у громадському транспорті; 200,00 грн - витрати на придбання підручників, канцелярських товарів; 100,00 грн - витрати на ксерокопіювання; 100,00 грн - витрати на поповнення рахунку мобільного телефону; 300,00 грн - придбання санітарно-гігієнічних засобів; 300,00 грн - проїзд до смт Нововоронцовка; 200,00 грн - лікарські засоби; 600,00 грн - придбання одягу; 200,00 грн - інші витрати (а.с.8). Таким чином, [PERSON] є повнолітньою дитиною, що продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів суд врахував наступне. Позивач, надаючи розрахунок витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, витрати у розмірі 3000,00 грн у повному обсязі не обґрунтував. Посилання щодо наявності у матері на утриманні малолітньої дитини не може бути підставою для стягнення аліментів із батька. Відповідач до відзиву надав відомості щодо розміру заробітної плати, щомісячний еквівалент якої становить 3080,00 грн (а.с.40) та довідку №210016186 від 25.05.2020 року за якою наявності права власності, інших речових прав на нерухоме майно [PERSON] не має (а.с.39). Разом з тим, обґрунтовуючи позицію про відмову у задоволенні позову, відповідач посилався на ту обставину, що має осіб, які перебувають на утриманні. Однак, не звернув уваги, що вказані обставини не виключають обов`язку батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, а є лише умовою, яка впливає на розмір стягуваних аліментів. За ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема, вартість навчання, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Тому, на підставі викладеного, враховуючи, що позивач досяг повноліття, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, суд задовольняє позовні вимоги і стягує з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) батька, виходячи з того, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу сину саме у такому розмірі, та такий розмір не становитиме надмірного тягаря для відповідача, натомість буде мінімальним гарантом захисту права позивача, як дитини, гарантованого ст.27 Конвенції про права дитини та ст.8 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд,

Outcome: partial