Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою [PERSON] , в якій просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 30.01.2015 року між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.01.2015 в Шостій Харківській державній нотаріальній конторі між нею та відповідачем укладено договір довічного утримання, згідно якого вона передала у власність відповідачу належну їй на праві власності 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач в свою чергу прийняв на себе зобов`язання (п.п. 7,8 договору) згідно яких він зобов`язався забезпечувати її харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами на суму 500.00 гривень щомісячно. Крім цієї суми відповідач зобов`язаний був щомісячно сплачувати комунальні послуги за житловий будинок: за користування газом, за електроенергію, вивезення побутових відходів. А також поховати позивача, у разі смерті. Однак, після укладення договору відповідач покладенні на нього обов`язки не виконує, не надає помісячної матеріальної допомоги, за комунальні послуги не сплачує, які нараховуються в тому числі і на нього, та які вона сплачує сама зі своєї пенсії. Крім того, не забезпечує її харчуванням та лікарськими засобами. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] , подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа державний нотаріус Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л., в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [PERSON] , належить на праві приватної власності 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] [ADDRESS] , право власності набуто таким чином: 1/6 частини - на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 березня 2007 року справа № 2-О-61/07, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27 лютого 2009 року витяг № 22018788, реєстраційний № 26584245, запис № 1499 в книзі 1; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32904267 від 30.01.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 68671963101, номер запису про право власності: 8550383., а також 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 грудня 2010 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-4077, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.01.2011 року витяг № 28808063,реєстраційний № 26584245, запис № 1499 в книзі 1; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32904267 від 30.01.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 68671963101, номер запису про право власності : 8550400. 30.01.2015 в Шостій Харківській державній нотаріальній конторі між [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , укладено договір довічного утримання (а.с. 7-8). За умовами п. 1 договору позивач передала у власність відповідачу належну їй на праві власності 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] Згідно п.п. 7, 8 цього договору відповідач зобов`язався довічно утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати її харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Крім того, відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно комунальні послуги за житловий будинок, а також зобов`язався здійснити поховання позивача. (а.с. 7 зворотний бік) Однак, відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені укладеним між ним та позивачем договором. Згідно ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено в\~ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 755 Цивільного кодексу України\~договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В силу ч.ч. 2, 3\~ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 11 договору, а саме за згодою сторін, а у випадку не виконання істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, яка надає це утримання. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] , позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання відповідачем умов договору довічного утримання (догляду) від 30.01.2015, а тому пред`явлений позивачем позов про розірвання договору підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1\~ст. 756 Цивільного кодексу України\~у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В розумінні ч. 1\~ст. 756 Цивільного кодексу\~Цивільного кодексу України\~правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved