Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві вказувала, що 19 липня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Подружніх стосунків не підтримують, фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2017 року, проживають окремо. Позивач вважає, що хоча вони з відповідачем проживають окремо, утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обовязком батьків. Однак, відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обовязку, хоча не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. На підставі викладеного, позивач прохала суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з останнього аліменти на утримання дитини на її користь в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати повязані зі сплатою правової допомоги. В судове засідання сторони не зявилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач свої підтримала свої позовні вимоги лише щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а відповідач позовні вимоги в цій частині визнав (а.с.19-20). У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, чого не виконує відповідач. У відповідності з ст. 181 ч.3 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Лубенського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №124 ( а.с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає з матірю - позивачем по справі. Подружнє життя у сторін не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з січня 2017 року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина перебуває на повному утриманні позивача. Сторони вважають, що їх сімя розпалась остаточно, примирення між ними не можливе, відповідач інших осіб на своєму утриманні не має, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved