Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнювала та доповнювала, останній раз - 02.02.2016 року, та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], за листопад, грудень 2011 року, травень, грудень 2013 року в сумі 1866,67 грн., та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 22299,38 грн. В своїй останній уточненій та доповненій позовній заяві позивач [PERSON] та її представник [PERSON] зазначають, що після детального ознайомлення з копією квитанції №40 від 17.06.2014 року відділення №223 АТ «Укрсиббанк», виникла потреба викласти доповнену позовну заяву в наступній редакції. 16.05.2009 року між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який 19.05.2011 року було розірвано згідно рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2011 року. Рішення набрало законної сили 31.05.2011 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу [PERSON] повністю відсторонився від участі в утриманні сина, оскільки його не цікавила доля дитини. У зв'язку з цим позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно до рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5.12.2011 року з [PERSON], було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист № 2-1590 від 05.12.2011 року, виданий Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу, знаходився на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Як зазначено в позовній заяві, відповідач, незважаючи на те, що є здоровим чоловіком, має вищу юридичну освіту, яка на думку позивача дозволяє йому отримувати високу заробітну плату, систематично ухиляється від сплати аліментів. В період з листопада 2011 року по цей час позивач намагалася всіма законними методами змусити [PERSON] погасити заборгованість по сплаті аліментів, яка, враховуючи дані КФ ПАТ КБ «Приватбанк» по її картці та рахунку, станом на [INFO] року складає 1866 грн.67 коп., в тому числі : - заборгованість за листопад 2011 року - 366 грн. 67 коп.; - заборгованість за грудень 2011 року - 500,00 грн.; - заборгованість за травень 2013 року - 500 ,00 грн.; - заборгованість за грудень 2013 року - 500,00 грн. Оскільки всі законні інструменти впливу на відповідача були використані, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. Дії відповідача щодо несплати заборгованості призводять до того, що позивач та її син знаходяться у скрутному матеріальному становищі, оскільки її особисті доходи не можуть забезпечити повне матеріальне забезпечення та утримання неповнолітнього сина. З урахуванням надходжень аліментів на картку позивача в КФ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивачем здійснено розрахунок пені за несплату заборгованості у розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення її сплати (окремо за кожний місяць), згідно з яким сума пені за період з 01.11.2011 року по [INFO] року становить 22299,38 грн., в тому числі: -за період з 01.11.2011 року по [INFO] року сума пені становить 5694,38грн.(сума заборгованості за листопад 2011 року - 366,67 грн. х 1% х на 1553 дні); -за період з 01.12.2011 року по [INFO] року сума пені становить-7615,00 грн. ( сума заборгованості за грудень 2011 року - 500грн. х 1% х на 1523 дні); -за період з 01.05.2013 року по [INFO] року сума пені становить 5030 грн. (сума заборгованості за травень 2013 року - 500 грн. х 1% х 1006 днів); -за період з 01.12.2013 року по [INFO] року сума пені становить 3960 грн. ( заборгованість за грудень 2013 року - 500 грн. х 1% х 792 дні). Загальна сума боргу по аліментам разом із заборгованістю складає 24166,05 грн. Цю суму позивач та його представник просять стягнути з відповідача. Обгрунтовуючи порядок та механізм розрахунку пені, позивач посилається на рішення Верховного Суду України у справі №6-81 цс13 від 11.09.2013 року, предметом якого був спір про стягнення заборгованості. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В своїй позовній заяві позивач також зазначає, що відповідно до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу, а відтак, до позовних вимог про стягнення неустойки, передбаченої ст.196 СК України не застосовується. В судове засідання 03.03.2015 року позивач та її представник не з,явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі/а.с.176/. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання 03.03.2016 року не з,явилися, надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, до заяви долучили докази, щодо розміру заробітної плати відповідача та рішення судів вищої інстанції, в яких виражена позиція, щодо порядку та механізму нарахування пені з аліментів /а.с.178-190/. Крім того, відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення, в яких зазначає, що вивчивши рух коштів по картковому рахунку позивача [PERSON], та виписку з даного рахунку, ним зроблений висновок про те, що відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], що на думку відповідача підтверджується долученою ним до заперечень таблицею проплат. Звертає увагу, що позивач, ознайомившись з випискою зі свого рахунку, на який відповідач перераховує аліменти, уточнив позовні вимоги, визнавши що аліменти на утримання [PERSON] відповідачем сплачувались, крім декількох місяців. Однак позивачем не було враховано що фактична оплата грошових коштів в касі банку, і те коли вони зараховувались на рахунок відрізняються по датам, що видно з таблиці проплат. Щодо заборгованості до 01.01.2012 року, то у Позивача на той час не було відкрито рахунку, на який можливо було б перераховувати кошти, що підтверджується і інформацією з виписки по рахунку. Тому відповідач змушений був сплачувати аліменти у готівковій формі особисто передаючи Позивачу. В зв'язку з вище викладеним відповідач вважає позовні вимоги позивача [PERSON] такими що не підлягають задоволенню та просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі /а.с.158-160/. Крім того відповідачем та його представником суду надані матеріали судової практики: рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11.12.2014 року та постанову Верховного суду України від 25.11.2015 року у цій справі /№6 149цс15/, рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.02.2014 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.12.2014 року у цій справі, та постанову Верховного суду України від 01.07 2015 року в цій же справі, та інші матеріали, з яких вбачається, що неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1%пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість.. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Представники 3-х осіб - Довгинцівського та Жовтневого відділів державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, в судове засідання не з,явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно у встановленому законом порядку, своїх заперечень, пояснень не надали. Ознайомившись з наданими суду письмовими матеріалами, позиціями кожної із сторін та їх представників, проаналізувавши матеріали судової практики, суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 16.05.2009 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення суду від 19.05.2011 року (а.с.12,13). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), на утримання якого рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2011 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій суму у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 08.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.179/. На підставі зазначеного рішення судом видано виконавчий лист, який з 15.05.2012 року по 03.06.2015 року знаходиться на виконанні Довгинцівського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції /а.с.50, 75/, а з червня 2015 року - у Жовтневому відділі ДВС Криворізького МУЮ. Згідно наданої позивачем довідки державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа за період з 08.11.2011 року по 01.04.2015 року становить 7866,67 грн /а.с.72/, втім наданою відповідачем інформацією про рух коштів на картковому рахунку позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.01.2012 року-13.08.2015 року, на який зараховуються сплачені відповідачем аліменти, розмір заборгованості, визначеної державним виконавцем спростовується /а.с.115-121/. Після уважного вивчення інформації щодо надходження коштів, в тому числі і аліментних платежів, яка міститься у виписці по картрахунку [NUMBER] відкритого на позивача [PERSON], позивач остаточно визначила суму заборгованості тільки за 4 місяці, а саме : за листопад 2011 року в сумі 366 грн. 67 коп.; за грудень 2011 року в сумі 500,00 грн.; за травень 2013 року - 500 ,00 грн., та за грудень 2013 року - 500,00 грн., а загальна сума заборгованості за цей період становить 1866,67 грн. При цьому суд критично відноситься до тверджень відповідач, що грошові кошти за листопад та грудень 2011 року він передавав позивачу особисто, оскільки вона це заперечує. Наявність заборгованості за ці місяці підтверджується і довідкою про заборгованість по аліментам станом на 01.03.2013 року за №190 від 12.03.2013 року, виданою Довгинцівським відділом ДВС/а.с.58/. Жодних доказів, щодо сплати аліментів за цей період відповідач суду не надав. До заперечень відповідач, щодо сплати ним аліментів за травень 2013 року та грудень 2013 року, суд також відноситься критично, оскільки згідно виписки з картрахунку позивач, в ці місяці надходили кошти на поповнення депозиту, та поповнення з іншої картки. Доказів того, що ці кошти були перераховані відповідачем, як аліментні платежі, відповідач не надав. Разом з тим в інших періодах надходжень на картковий рахунок позивача є зазначення, що перераховуються аліменти [PERSON] Крім того, в виписці з картрахунку можна побачити поповнення депозиту і на інші суми 200грн.,700 грн., що не є аліментними платежами. До того ж заперечуючи, проти суми заборгованості остаточно визначеної позивачем, відповідач не надавав зустрічного позову, та не звертався до суду з вимогами щодо зменшення суми заборгованості, не наводив аргументів, щодо сплати у спірні місяці саме аліментів. За таких підстав, суд вважає, що розмір остаточної заборгованості визначений позивачем, є правильним. Витребуваними судом матеріалами виконавчого провадження, підтверджується, що відповідач знав про наявність заборгованості, але інформації щодо її сплати не надавав /а.с.49-76/. Таким чином судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання по виплаті аліментів виконував неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам за період: листопад 2011 року, грудень 2011 року, травень 2013 року, грудень 2013 року - на суму 1866,67 грн. Тому позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості з аліментів, суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком пені, яку надав суду позивач. Відповідно до приписів ч.1ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року № 6-94цс15. Ця правова позиція Верховного Суду України відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Outcome: partial