Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: котельні, літ «Д» загальною площею 166 кв.м, яка знаходиться по вул.Лесі Українки,4 смт.Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області, дійсним. Вказане нерухоме майно він придбав у відповідача колективного підприємства Микулинецької фабрики «Медобори» на аукціоні, який відбувся 28 грудня 2011 року за стартовою ціною, визначеною ліцитатором і яка в загальній сумі складає 28272 грн. Просить визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним, оскільки відповідач відмовляється у нотаріальному його посвідченні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у позові. Представник відповідача колективного підприємства Микулинецької фабрики «Медобори» у судове засідання повторно не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону та згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 31.05.2011 року, виданого виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Теребовлянського району, колективне підприємство «Микулинецька фабрика «Медобори» є власником нежитлової будівлі, а саме: котельні загальною площею 166 кв.м (літ.«Д»), у смт.Микулинці, вул.Лесі Українки,4д, Теребовлянського району Тернопільської області. Теребовлянським бюро технічної інвентразації 31 травня 2011 року проведено державну реєстрацію права власності колективного підприємства «Микулинецька фабрика «Медобори» на вказане нерухоме майно, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №30142210. Згідно із протоколом аукціону № 11/62-7 від 28 грудня 2011 року право на придбання нежитлової будівлі - котельні загальною площею 166 кв.м (літ.«Д»), отримав позивач [PERSON] Між позивачем та відповідачем 28 грудня 2011 року укладено договір купівлі- продажу майна, а саме котельні, літ. «Д» загальною площею 166 кв.м вартістю 28272 грн. Місцезнаходженням зазначеного майна є смт.Микулинці, вул.Лесі Українки,4д, Теребовлянського району. Факт проведення оплати [PERSON] за придбану нежитлову будівлю колективному підприємству Микулинецькій фабриці «Медобори» підтверджується накладною КП «Микулинецька фабрика «Медобори» від 30 грудня 2011 року на суму 28272 грн. Саме таку вартість придбаного нежитлового приміщення [PERSON] зобов»язався оплатити власнику майна відповідачу відповідно до укладеного між ними договору купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року. Згідно із ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотарільне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 3 ст.640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом.Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Таким чином, правила статті 220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відлповідно до статей 210, 640 ЦК України пов»язується із державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і такими, що не породжують для сторін права та обов»язки. Аналогічну правову позицію про те, що правила ст.220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації висловлено у постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2011 року. Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що правових підстав для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 грудня 2011 року, укладеного між КП «Микулинецька фабрика «Медобори» та [PERSON], немає, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed