Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 17.07.2002 року він надав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 45000 грн. строком до 17.01.2003 року. Цей правочин вони оформили розпискою. Згідно розписки від 17.07.2002 року [PERSON] виступала гарантом (поручителем) повернення [PERSON] грошових коштів в розмірі 45000 грн. і в якості застави запропонувала житловий будинок [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності. 23.01.2003 року він звернувся до [PERSON] з вимогою виконання зобов'язань. 02.07.2013 року остання зареєструвала позивача та його батька в спірному житловому будинку, в якому він тепер проживає. Проте до нотаріальної контори для юридичного оформлення житлового будинку на позивача не з'являється. З зазначених підстав просить визнати за ним право власності на житловий будинок. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяву з проханням справу розглянути в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, згідно розписки від 17 липня 2002 року, [PERSON], паспорт серії [NUMBER], отримала в борг від [PERSON], [NUMBER], гроші в розмірі 45000 грн., які зобов'язалась повернути протягом шести місяців з моменту підписання даної розписки. [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виступила гарантом (поручителем) повернення [PERSON] грошових коштів в розмірі 45000 грн. В якості застави запропонувала житловий будинок [ADDRESS]. На підтвердження передала [PERSON] технічний паспорт та домову книгу на домобудівлю. Згідно копії біржевого контракту Азовської універсальної товарної біржи від 22.04.1999 року № Х-115, [PERSON] є власником житлового будинку «А-1» житловою площею - 14,5 кв.м з усіма господарчими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності належним чином зареєстроване в БТІ. Згідно акту фактичного проживання громадян від 09.07.2013 року, складеного депутатом четвертого виборчого округу Микільської сільської ради [PERSON], в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], встановлено факт фактичного проживання за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], який мешкає з 2002 року по теперішній час та тимчасове перебування його сина [PERSON], [INFO], в літній період та на вихідних з 2002 року по теперішній час. Згідно довідки № 1065 від 05.07.2013 року, виданої виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області, [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS] і має склад сім'ї: батько [PERSON]. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Наведені позивачем доказі дають достатньо підстав вважати, що за позивачем можливо визнати право власності на майно відповідача, переданного йому в якості відступного. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 600, 625, 1046, 1050 ЦК України, суд

Outcome: approved