Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій формі. Свій позов мотивує тим, що з 10 червня 1995 року перебували з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано відділом ЗАГСу Луцького міськвиконкому, актовий запис №319. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2017 року даний шлюб розірвано. В шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час дочка проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні. Відповідач з грудня 2017 року по березень 2018 року за домовленістю сплачував на утримання дочки аліменти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень. З березня 2018 року відповідач усунувся від участі в матеріальному забезпеченні дитини, коштів не надає, хоча має таку можливість оскільки є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні у відповідача немає. Крім того, на сьогодні відповідач перебуває на заробітках в [PERSON], має мінливий заробіток, а позивач перебуває у пошуках роботи. А тому, просить стягувати в її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі з 01.04.2018 по 30.09.2018 у розмірі 1000 гривень щомісячно, а з 01.10.2018 у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали. Додатково пояснили, що позивач просить стягувати аліменти по 1000 грн. з 01.04.2018 до подачі позову, оскільки так домовлялись з відповідачем. Відомостей про доходи відповідача немає. На праві власності у нього нерухомості і житла немає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в справі копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 6). На підставі довідки про реєстрацію місця проживання № 8864 від 01.10.2018 судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю (а.с. 7) та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо, що підтверджується відомостями підрозділу УДМС у Волинській області від 18 жовтня 2018 року. З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що позивач самостійно в достатній мірі не може забезпечувати дитину всім необхідним. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України в діючій редакції розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатньості заробітку (доходу) платника аліментів. З положень Закону України №2629-VІІІ «Про державний бюджет на 2019 рік» слідує, що розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 2027 грн., з 1 липня 2018 року - 2118 грн., з 1 грудня 2018 року - 2218 грн. Обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини відповідачем не доведено, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, за відсутності у справі будь яких даних щодо доходів та витрат відповідача, наявності у нього на праві власності майна, за рахунок якого можна отримувати доходи, з урахуванням гарантованого статтею 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень, а також враховуючи, що кожен із батьків у відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Визначена сума не є меншою мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», з врахуванням того, що на день постановлення рішення дитині виповнилось 11 років. Дана сума є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час. Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 ст. 192 СУ України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо вимоги позивача стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі з 01.04.2018 по 30.09.2018 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, про сплату яких, за твердженням позивача, між сторонами була домовленість, суд звертає увагу на наступне. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. За минулий час аліменти можуть бути присуджені тільки за певних умов, а саме якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати (ч. 2 ст. 191 СК). Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені судом не більш ніж за три роки. Під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність). Тому позивач має представити суду докази того, що у той чи інший спосіб відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання дитини. Позивачем не надано доказів умисності ухилення доведено як ухилення відповідача від надання утримання дитині, так і вчинення нею самою дій, спрямованих на одержання аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно за період з 01.04.2018 по 30.09.2018, що передує пред'явленню позову. А тому, суд вважає, що на підставі ст.ст. 12, 80 ЦПК України, дана вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у встановленому законом розмірі.

Outcome: partial