Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом в суд до відповідача [PERSON], третіх осіб [PERSON], Шевченківський ВДВС ЛМУЮ, Личаківський ВДВС ЛМУЮ, в якому просить визнати укладеним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] від 12.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та зобов'язати Шевченківський ВДВС ЛМУЮ у Львівській області та Личаківський ВДВС ЛМУЮ у Львівській області зняти арешт з вказаного автомобіля. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 жовтня 2007 року, позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, він передав відповідачу 40000 гривень, а [PERSON] передав у власність позивача вищевказаний транспортний засіб, оформивши Довіреність ВКА № 722173 від 12.10.2007 року. Позивач зазначає, що жодних претензій стосовно укладеної угоди, а також щодо володіння ним зазначеним транспортним засобом протягом усього періоду відповідач не мав і не має на даний час. У вищезазначену довіреність також за згодою позивача був вписаний його батько, [PERSON], однак коштів на купівлю вищезазначеного авто він не давав, а тому не може претендувати на даний автомобіль. Жодних претензій щодо володіння вищезгадуваним автомобілем не заявляв. Позивач [PERSON] вказує, що фактично, згідно вищезазначеної довіреності, між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки [PERSON] передав позивачу у власність автомобіль марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а [PERSON] прийняв даний автомобіль і сплатив власні кошти за нього у повному обсязі згідно домовленості. [PERSON] зазначає, що на протязі майже семи років він безперешкодно користувався та користується по теперішній час придбаним транспортним засобом марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вкладав кошти на його обслуговування та ремонт, однак в серпні 2014 року звернувшись до МРЕВ ДАІ з метою переоформлення вказаного транспортного засобу на себе, дізнався, що перереєструвати автомобіль на себе він не має права, оскільки на автомобіль власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] накладено арешти Шевченківським ВДВС ЛМУЮ та Личаківським ВДВС ЛМУЮ по причині статусу [PERSON] - боржника. За вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль, що був придбаний ним у [PERSON] 12.10.2007 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Представники третьої особи Шевченківського ВДВС ЛМУЮ, Личаківського ВДВС ЛМУЮ та третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку належним чином. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали, повно та всебічно дослідивши обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 01.03.2005р. Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України транспортний засіб марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] належав [PERSON] Вищевказаний автомобіль був проданий від імені [PERSON] позивачу [PERSON] Згідно довіреності посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] від 12 жовтня 2007 року гр. [PERSON] уповноважив гр. [PERSON] та/або [PERSON], що діють незалежно один від одного, користуватись та розпоряджатись (продавати, міняти, здавати в оренду) належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 01.03.2005р. Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, автомобілем марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. З пояснень позивача та відповідача вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] транспортний засіб марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], за який отримав 40000 (сорок) тисяч гривень. Дані обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Придбаним автомобілем позивач [PERSON] володів, користувався і розпоряджався на власний розсуд, проходив технічний огляд, забезпечував його безпечну експлуатацію, тобто реалізовував свої права, закріплені ст. 317, 319 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що при спробі позивача зняти автомобіль з обліку та зареєструвати його у органах ДАІ останньому стало відомо, що на автомобіль постановою державних виконавців Шевченківського ВДВС ЛМУЮ у Львівській області та Личаківського ВДВС ЛМУЮ у Львівській області накладено арешт, що вбачається із картки арешту ТЗ (а.с.5-6). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Положеннями ст. 655 цього Кодексу передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. На підставі зібраних доказів судом встановлено, що [PERSON] набув у власність автомобіль марки ВАЗ 21124-110-01, 2005 року випуску, бежевого кольору, легковий комбі-В, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], сплативши кошти за автомобіль в розмірі 40 000 (сорок) тисяч гривень. Позивач [PERSON] володіє, користується та розпоряджається вказаним автомобілем по даний час, утримує автомобіль в належному стані, сплачує всі необхідні платежі та внески за автомобіль, а тому суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на вищевказаний автомобіль та звільнити його з-під арешту. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial