Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача: Вербовецька сільська рада Косівського району Івано-Франківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надійшла заява про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без його участі. З позовних вимог вбачається, що він є одноособовий власник житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями і спорудами, зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.04.2014 року, на підставі договору дарування, укладеного цього ж дня між ним та [PERSON] у приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. Згідно договору [PERSON] зобов'язався знятися з реєстрації в даному будинку до 01.05.2014 року. Однак, незважаючи на його неодноразові просьби та нагадування, відповідач до цього часу так і не виписався з належного йому житлового будинку. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в належному йому будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'являється, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи на стороні відповідача - Вербовецької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав: Як вбачається з ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Водночас статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору дарування житлового будинку від 10.04.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № (445) 444 (а.с.5) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2014 року, індексний номер витягу: 20295269 (а.с.6), [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. Згідно договору дарування земельної ділянки від 10.04.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № (444) 445 (а.с.7) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2014 року, індексний номер витягу: 20297162 (а.с.8), [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1255 га., кадастровий номер: [NUMBER], за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до довідки виданої виконкомом Вербовецької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 24.04.2017 року № 823 (а.с.9), [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але в даному господарстві не проживає з 10.04.2014 року. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців у спірному будинку, то суд вважає, що він втратив право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття осіб з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 72, 163 Житлового кодексу України та

Outcome: dismissed