overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона з відповідачем 19 червня 2004 року зареєстрували законний шлюб, про що відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції в м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 518 та видано свідоцтво про шлю серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з грудня 2014 року. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння і довіри. Сторони не мають наміру зберегти шлюб. Тому позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 518. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим що, вона разом із відповідачем [PERSON] проживали однією сім»єю з червня 2010 року по листопад 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначала що, відповідач не надаває кошти на потреби сім'ї.В той же час як батько в силу ст. 180 СК Україн и зобов'язаний утримувати дитину. Тому позивач просила стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] уродженця смт. Чорнобиль, мешкає за адресою: [ADDRESS], аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.08.2017 року, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] проживали однією сім»єю з червня 2010 року по листопад 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати свого неповнолітнього сина. Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси позивача та дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати суд покладає на відповідача. Зважаючи навищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона та відповідач, 16 червня 2013 року зареєстрували законний шлюб, про що виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, зроблений відповідний актовий запис № 4 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Подружні відносини між сторони припинені з 10 травня 2015 року. До цього моменту вони майже 9 місяців жили окремо, а саме з 26 лютого 2014 по 10 листопада 2014 року. Основна причина розпаду сім'ї - це різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаємопорозуміння і довіри, різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Саме через це між сторонами відбувалися постійні сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Тому позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала, та просила шлюб розірвати. Відповідач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Судперевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 червня 2013 Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що в період з лютого 2006 року і по 11 листопада 2011 року вона та відповідач [PERSON] проживали як чоловік та дружина однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а з 11.11.2011 року в офіційно зареєстрованому шлюбі по травень 2014 року. За період проживання позивачки та відповідача однією сім'єю між сторонами склалися відносини, притаманні подружжю: вони проживали разом, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали по відношенню один до одного взаємні обов'язки.. 09 серпня 2009 року відповідач та позивачка здійснили обряд вінчання в Українській Православній Свято-Покровській церкві а 11 листопада 2011 року - офіційно зареєстрували шлюб. Однак, після реєстрації шлюбу спільне життя не склалося, в сім'ї почали виникати непорозуміння, що стало причиною припинення сімейних відносин. Рішенням Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 16.02.2015 року, яке набрало законної сили 27.02.2015 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Фактично шлюбні відносини між Сторонами було припинено в травні 2014 року. Сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з лютого 2006 року по 11 листопада 2011 року, а в зареєстрованому шлюбі - фактично з 11.11.2011 року по травень 2014 року. Так, за період спільного проживання сторін однією сім'єю, ними було придбано цінне майно, а саме, земельна ділянка площею 0,12 га, яка розташована в с. Лісне, Києво-Святошинського району, Київської області. Крім того, сторонами на вказаній земельній ділянці було облаштовано допоміжну споруду у вигляді тимчасового помешкання, яка не являється будівлею та не підлягає державній реєстрації, також сторонами було облаштовано колодязь. Дана земельна ділянка придбавалась Сторонами приблизно в вересні-жовтні 2011 року за спільні кошти в сумі 7 500,00 доларів США, набуті під час проживання однією сім'єю. На даний час, приблизна вартість 1/2 частини вказаної земельної ділянки становить 100 000,00 гривень. При цьому, ця земельна ділянка була зареєстрована на Відповідача, хоча вона і вважається спільною сумісною власністю сторін. Позивачка неодноразово зверталась до Відповідача з проханням надати копії документів підтверджуючих право власності на земельну ділянку, однак останній надавати їх категорично відмовляється. З наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем вона одружилась 31 липня 1999 року. Шлюб зареєстрований Козятинським відділом РАЦС, актовий запис № 97. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, відмінності поглядів несімейні відносини і сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться липня 2007 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2007 року. Втрачено всі фізичні і духовні зв'язки між сторонами. Тому позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 липня 1999 року Козятинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 97, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем укладено шлюб 14 листопада 2003 року, який був зареєстрований виконкомом Дубов'язівської селищної ради Конотопського району Сумської області. Актовий запис № 25. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON] [INFO] Спільне життя між сторонами не слалось, між сторонами виникають постійні суперечки. Сторони проживають окремо, сім'я фактично розпалась. Тому позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала, та просила шлюб розірвати. Відповідач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 2003 Виконавчим комітетом Дубов'язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 25. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 червня 2012 року, Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09.06.2012 р. складено відповідний актовий запис № 126. При реєстрації шлюбу було видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Наприкінці літа 2015 року позивач дізналась про зраду свого чоловіка. Як було нею з'ясовано спільне життя надалі неможливе, оскільки у чоловіка з'явилась інша жінка. 01.09.2015 року сторони звернулись до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. Через місяць сторони було призначено з'явитися для розірвання шлюбу. Відповідач в установлений термін до органу державно реєстрації актів цивільного стану не з'явився. З серпня 2015 року спільне господарство сторонами не ведеться. Позивач переконана, о подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам кожного із подружжя. Станом на час подання цієї позовної заяви про розірвання шлюбу шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем фактично не існують. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Тому позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали та просила позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали та проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 червня 2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 126, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін дітей не має. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. В силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати, суд покладає в рівних частинах на сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 22.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис № 1366. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом. Фактично сім`я припинила своє існування, позивач та відповідач втратили почуття взаємного кохання та поваги, подальше сімейне життя є неможливим. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем - розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подала до суду клопотання, в якому просила суд справу слухати без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб між сторонами про, що складено відповідний актовий запис № 1366 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 01 жовтня 2019 року в Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1661 зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільних дітей не мають. Зазначала, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. З січня 2020 року шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Ухвалою судді від 23.09.2020 відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав не заперечував проти задоволення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що 01 жовтня 2019 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений в Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1661. Сторони спільних дітей не мають. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки з січня 2020 року, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 05 квітня 2014 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 54 зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки. Подружні відносини припинилися з 2019 року. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Ухвалою судді від 21.10.2020 відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання позивач, [PERSON] ,не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав не заперечував проти задоволення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі суд керується таким. Установлено, що 05 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 54. Сторони мають дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки з 2019 року, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved