Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, зазначивши, що на підставі вироку суду було видано виконавчий лист про конфіскацію його майна. Виконавчий лист було подано на примусове виконання до державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська - за місцем його мешкання та відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу. В зв`язку з тим, що строк зберігання документів виконавчого провадження переданих до архіву складає три роки після чого вони підлягають знищенню, внаслідок чого не має можливості отримати копії документів виконавчого провадження та встановити точно на якій підставі було завершено виконавче провадження, тому позивач просить зняти арешт накладений відповідно до постанови б/н від 15.07.2002 року державним виконавцем Журавель П.І . державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області В судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] не з`явились, представника позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутністтю. В судове засідання представник відповідача державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби місті Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Суха О.С. не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства. 11 лютого 2020 року ухвалою суду позовна заява залишена без руху. 17 лютого2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вироку суду було видано виконавчий лист № 1-107 від 30 грудня 1999 року про конфіскацію його майна. Виконавчий лист було подано на примусове виконання до державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська - за місцем його мешкання та відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу. За позивачем на даний час зареєстровано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», по завершенню виконавчого провадження, в залежності від підстав такого завершення державним виконавцем виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу або органу, який видав виконавчий документ. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07 лютого 2020 року позивач [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] , на яку за реєстраційний номером обтяження 4004657 накладений арешт 04 листопада 2006 року реєстратором Другою каменською державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 15 липня 2002 року Державної виконавчої служби Заводського РУЮ м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області державний виконавець Журавель П.І. (а.с.8). Як вбачається з листа начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Кузнецова О. від 27 січня 2020 року № 7/13.18-14/8864, згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 04.11.2006 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі постанови б/н від 15.07.2002 року виданої ДВС Заводського РУЮ м.Дніпродзержинськ. В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні дані про виконавче провадження на підставі якого накладено арешт на майно боржника. На даний час не має можливості надати більш детальну інформацію щодо арешту нерухомого майна по постанові від 15.07.2002 року. Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved