Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачкою він перебував в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2013 року, який було розірвано за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04.04.2019 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . До розірвання шлюбу з нього на утримання дитини на підставі судового наказу Селидівського міського суду Донецької області від 03.11.2017 року стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку до повноліття доньки. З березня 2020 року, донька перейшла жити до позивача та на теперішній час мешкає разом із ним. Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20.10.2020 року, визначено місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Однак, за цим рішенням не припинено стягнення аліментів. У зв`язку з викладеним, просить суд припинити стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу, виданого Селидівським міським судом Донецької області від 03.11.2017 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.12.2020 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.12.2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, при зверненні до суду з позовом, просив провести розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 111. Згідно судового наказу Селидівського міського суду Донецької області від 03.11.2017 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20.10.2020 року, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Відповідно до листа Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 055303836 від 09.02.2021 року, вбачається, що на виконані перебуває судовий наказ № 242/4757/17 від 03.11.2017 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. 25.06.2020 року по виконавчому провадженню № 055303836 було призупинено стягнення аліментів із заробітної плати [PERSON] , згідно копії заяви до Селидівського міського суду Донецької області від [PERSON] про призначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів від 22.06.2020 року до кінцевого результату розгляду справи. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема один із способів захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право отримання аліментів тим із батьків, з ким проживає дитина. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із батьком [PERSON] та фактично перебуває на його утриманні, при цьому позивач має зобов`язання за рішенням суду сплачувати аліменти на користь відповідачки [PERSON] , з яким дитина не проживає. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога визначена положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених в ст. 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та не підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів батько дитини не витрачає отримувані ним аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved