Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати втратившими право користування житловим приміщенням [PERSON] [INFO] , та її дитину [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В подальшому уточнила позовні вимоги та просила визнати втратившими право користування житловим приміщенням [PERSON] [INFO] , та її дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] такими що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та зняти їх з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] свій позов мотивує тим, що вона є власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] який придбала 15 грудня 2000 року на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачка по справі колишня невістка [PERSON] була зареєстрована в її будинку з сином [PERSON] [INFO] з 24 травня 2008 року, але не проживають у будинку , на її неодноразові пропозиції знятися з реєстрації не реагує, а тому вимушена звертатися з позовом. Під час розгляду справи у вересні 2014 року без її відома відповідачка невідомим шляхом зареєструвала без її згоди , ще одну дитину дочку [PERSON] [INFO] року. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом та просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову, та просить суд забов»язати [PERSON] припинити дії що порушують право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS], а саме обмеження і не допуск її та сина [PERSON] до проживання за місцем реєстрації, а також перешкоджання користування приміщеннями загального користування. Забов»язати [PERSON] утримуватися від таких чи будь-яких інших дій, що порушують чи можуть порушити право користування житловим приміщенням її та її сина [PERSON] а в подальшому [PERSON] після народження дочки [PERSON] [INFO] року, доповнила зустрічний позов тими ж вимоги, та й ще стосовно народившейся дочки. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що 09 грудня 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та проживали за місцем проживання його матері [PERSON] [INFO] року від шлюбу народився син [PERSON] . [INFO] року її чоловік [PERSON] загинув у автокатастрофі, а після загибелі поведінка матері загиблого чоловіка погіршилась, вони не знайшли порозуміння та злагоди , та коли жити стало нестерпним вона з чоловіком , дитиною покинули своє житло , щоб дати час свекрові заспокоїтися, але [PERSON] в подальшому не дозволяла повернутися , а тому вони зняли для проживання житло у іншому місті в смт. Оленівка Волноваського району . Просить суд задовольнити позов тому, як вона та її діти на мають іншого житла . У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та дала пояснення , що 15 грудня 2000 року вона купила невеликий будинок , та проживала в ньому з дочкою , та сином . Її син на момент знайомства з відповідачкою робили разом з нею на заводі «Норд» та проживали у смт. Оленівка Волноваського району. Коли відповідачка завагітніла вони не робили весілля , а був вечір 09 грудня 2006 року на якому була присутня сестра, та мати відповідачки, та з грудня 2006 року після укладення шлюбу молоді проживали у неї та займали одну кімнату. [INFO] року народився онук [PERSON] . Після народження онука її син з відповідачкою проживати у її будинку, але не довго тому як у червні 2007 року вночі відповідачка з сином, онуком зібралися та раптово виїхали у смт. Оленівку, де й проживали син до загибелі, а відповідачка до цього часу зі своєю рідною сестрою у спадковому будинку за адресою [ADDRESS]. На її думку син з невісткою виїхали тому, як вона робила деякі зауваження невістці, щодо образу життя - не вживати алкоголю, не палити та за інші побутові інші дрібниці, але вона сім»ю сина не вигоняла, вони з»їхали без скандалу, таємно, добровільно . Коли народився онук син попросив її надати згоду для реєстрації відповідачки для отримання грошей за народження дитини , та вона дала таку згоду, але їй не відомо чого відповідачка зареєстрована 28 травня 2008 року майже рік після народження дитини, та місяць після смерті сина. Вона постійно спілкується, підтримує матеріально онука надає гроші , одяг, іграшки, продукти , до того ж бере його на відпочинок, тому їй відомо, що відповідачка невдовзі після смерті сина уклала шлюб з мешканцем м. Маріуполя [PERSON] неодноразово судимим, та на цей час відбуваючим довгострокове покарання 10 років за навмисне вбивство з 01.01. 2009 року. За час до її звернення до суду невістка ніколи не заявляла претензій до житла. За тривалий час вона з дочкою її чоловіком поступово перебудували, та перепланували будинок збільшив площу, та якість будівель, а тому звернулась до суду. Вона вважає образливими для неї вислови відповідачки про те, що вона примусила її та сина покинути житло, про заміну замків, про те що сплачує за оренду квартири сестрі. На її неодноразові пропозиції знятися з реєстрації [PERSON] не реагує , а після звернення до суду [PERSON] вимагала від неї гроші нібито за її частку житла. Їй не відомо, як без її згоди у її будинку відповідачка зареєструвала свою дочку [PERSON] [INFO] року, яку могла б зареєструвати за місцем проживання батька у м. Маріуполі, тому як власник житла вона не визнає зустрічного позову [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов [PERSON] не визнала, та підтримала свої позовні вимоги та дала пояснення , що познайомилася з сином відповідачки у 2005 році під час роботи на заводі «Норд», та на той час він ще був одружений, зустрічалися 2-3 роки , а після того як вона завагітніла вони стали жити у будинку свекрові , але із-за конфліктів зі свекров»ю та з її дочкою вони з чоловіком виїхали після народження сина у червні-серпні 2007 року. Після смерті чоловіка вони з сином в 2008 році приїздили у м. Донецьк з метою проживання у будинку, але не змогли проживати тому, як були змінені замки. Більше вона в Донецьк не їздила та не вимогала вселити її та сина у будинок, а усі ці роки проживає у сестри [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вона не зверталася до міліції , та до органу опіки та піклування за місцем проживання [PERSON] з вимогою вселити її та сина в будинок відповідачки, а лише одного разу звернулась до Донецької обласної опікунської ради, але її звернення ніде не зафіксовано. Вона дійсно уклала шлюб з [PERSON] , який проживав у м. Маріуполь з мамою, а зараз відбуває покарання, та має дочку від нього [PERSON] [INFO] року . Вона дійсно зареєструвала дочку за місцем проживання [PERSON] та на її думку її син , дочка та вона сама мають право на проживання у будинку [PERSON] тому що іншого житла вони не мають, тому просить відмовити у позові [PERSON], та задовольнити її позов. Представник третьої особи орган опіки та піклування Будьоннівської районної ради в м. Донецьку Стрюкова Н.В. вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] слід задовольнити частково тому, як на її думку тільки онук [PERSON] [INFO] , має право на проживання за адресою [ADDRESS], а його мати [PERSON] та її дочка [PERSON] [INFO] не мають права на проживання в цьому будинку, якій є власністю [PERSON], а тому зустрічний позов вважає слід задовольнити частково по тих же підставах. Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідив матеріали справи приходить до висновку , що первісний позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] варто відмовити по наступних підставах. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін, та інших осіб , які приймають участь у розгляді справі. Суду надана копія свідоцтва про укладення шлюбу з якого вбачається , що 09 грудня 2006 року відповідачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , а з копії свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] року від шлюбу народився син [PERSON]. Суду надана копія свідоцтва про смерть, з якого вбачається що [INFO] року настала смерть [PERSON], який є сином позивачки [PERSON]. Суду надана копія паспорта відповідно до якого [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 24 травня 2008 року . Суду надана копія договору купівлі-продажу з якого вбачається що позивач [PERSON] є єдиним власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , який придбала 15 грудня 2000 року. Відповідно до ст.3 Конституції України: Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, а відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від липня 1997 року № 47597 «Про ратифікацію Конвенції про захист право людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 Конвенції , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею , незалежно від воли інших осіб, а тому позовні вимоги [PERSON] про забов»язання [PERSON] припинити дії щодо об»єкту власності порушують констітуційне право власника, та не можуть бути задовільнені, а у її позові слід залишити без задоволення. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ст. 321ЦК України передбачено право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд вважає правильним посилання позивача [PERSON] про застосування положень ст. 391 ЦК України яка передбачає , що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, та на ст. 405 ЦК України, яка передбачає: 1. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. 2. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає встановленим факт проживання в домоволодінні розташованому за адресою: [ADDRESS] [PERSON] з чоловіком Герман Іллею в період з грудня 2006 року , та дитини [PERSON] з дня народження по червень 2007 року . На підставі пояснень сторін, свідків , з актів складених повноважними особами органу опіки відповідно доручення суду встановлено та підтверджено документально, що [PERSON] з дитиною [PERSON] з 2008 року до наступного часу проживають за адресою [ADDRESS] у рідної сестри [PERSON], тобто без поважних причин понад один рік не проживають як члени сім'ї власника у спірному будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], як то передбачено п. 2 ст. 405 ЦК України, а сама [PERSON] утворила нову сім»ю, що підтверджується народженням дитини [PERSON] [INFO]. Суд вважає, що доводи [PERSON] про те, що позивачка [PERSON] утворила умови, які примусили її покинути домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] не можуть бути прийняти до уваги судом, враховуючи довготривалий термін відсутності у спірному будинку, та ці доводи не підтверджені відповідними зверненнями до державних установ зі скаргами на дії власника житла, а тому приймаючи рішення про відмову у задоволенні її позову суд не позбавляє її та її малолітніх дітей права на житло, за місцем проживання чоловіка, рідних: сестри, та матері.

Outcome: approved