Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 08.09.2012 року по [INFO] року, під час якого народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] протягом 2017 року перебувала за кордоном на заробітках. Наприкінці 2017 року фактично шлюбні відносини припинилися та почали носити формальний характер, оскільки, відповідач виїхала за кордон та почала проживати в цивільному шлюбі з іноземцем. Згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.11.2018 року шлюб між ними розірвано. Їх спільна дитина [PERSON] фактично проживає весь час разом з ним та його батьками з моменту народження та перебуває на його утриманні. Між ними не досягнуто згоди стосовно місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з ним - батьком дитини. Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] , додатково пояснив, що йому відомо, що його колишня дружина тривалий час проживає за кордоном, з донькою спілкується дуже рідко. Відповідачі [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті суду, але в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради Коротких А.О., у судовому засіданні зазначила, що нею було проведено обстеження умов проживання дитини. Було встановлено, що між мілолітньою [PERSON] та [PERSON] теплі взаємовідносини, взаєморозуміння, любов та повага один до одного. Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає можливим визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 09.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що з 08.09.2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , перебували у шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13 листопада 2018 року розірвано (а.с. 12-13). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Позивач [PERSON] разом з донькою зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно з ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції). Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. З часу народження малолітня [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з батьком. В цьому будинку проживала і матір дитини до її від`їзду за кордон наприкінці 2017 року. З часу виїзду за кордон відповідач [PERSON] з дитиною не проживає, [PERSON] залишилася проживати з батьком. Допитані судом свідки [PERSON] - мати позивача, [PERSON] - сусід позивача підтвердили, що відповідач [PERSON] виїхала за кордон в кінці листопада 2017 року, [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , який піклується про неї, повністю її утримує. Свідок [PERSON] підтвердила, що відповідачка до доньки не приїздить, дуже рідко спілкується з дитиною. З досліджених доказів встановлено, що позивач [PERSON] створює належні умови для проживання та навчання дитини, піклується про доньку, між [PERSON] та батьком [PERSON] склалися теплі взаємовідносини, є взаєморозуміння, любов та повага один до одного. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] і вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Отже, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40грн.

Outcome: approved