Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізького ДП «Кремнійполімер» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що з 27 березня 2013 року по 08 вересня 2014 року він працював у відповідача слюсарем-ремонтником 4 розряду. 08 вересня 2014 року він звільнився з підприємства за власним бажанням, згідно наказу № 123 від 08.09.2014 року. Але, на момент звільнення існувала заборгованість по виплаті йому заробітної плати в сумі 2682,24грн., яку відповідач тривалий час відмовлявся виплатити посилаючись на відсутність коштів для погашення заборгованості. Зазначена сума заборгованості не виплачена по теперішній час і у добровільному порядку відповідач не бажає її виплатити, в зв»язку з чим він вимушений звернутися до суду. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини підприємства заборгованості в термін, вказаний в ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити робітнику його середній заробіток по день фактичного розрахунку. Згідно довідки відповідача від 20.03.2015 року, його середньоденна заробітна плата на час звільнення становила 97,56грн.. Отже, підприємство, окрім заборгованості по заробітній платі у сумі 2682,24грн. повинне виплати йому середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 9365,76грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначені суми. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В обгрунтування позовних вимог надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені ним в позовній заяві. Представник відповідача Комарова А.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], в межах заявлених позовних вимог, визнала у повному обсязі. Суду пояснила, що заборгованість із заробітної плати виникла у зв»язку із скрутним фінансовим становищем підприємства, яке знаходиться у стадії банкрутства. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з дублікату трудової книжки, заповненої 12.06.2000 року на ім»я [PERSON], позивач перебувала у трудових правовідносинах з ЗДП «Кремнійполімер» та на підставі наказу № 33 від 26.03.2013 року був прийнятий слюсарем-ремонтником 4 розряду. 08.09.2014 року на підставі наказу № 123 [PERSON] був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням/а.с.4-5/, що також підтверджується копією наказу про звільнення з роботи [PERSON], наданого відповідачем. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З довідки № 224 від 27.05.2015 року, виданої Запорізьким ДП «Кремнійполімер» вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 2682,24грн.. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати у сумі 2682,24грн., яка підлягає стягненню на користь [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки відповідач не провів виплату позивачу всіх належних йому сум при звільнені, на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку заборгованості по заробітній платі за період з 09 вересня 2014 року по 12 травня 2015 року, тобто в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, на чому і наполягав в судовому засіданні позивач [PERSON]. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться відповідно до Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, виходячи з середньоденної заробітної плати, розрахованої із заробітної плати за фактично відпрацьований час протягом 2-х місяців перед звільненням. Відповідно до довідки № 225 від 27.05.2015 року, наданої Запорізьким ДП «Кремнійполімер», середньоденний заробіток позивач складав 97,56грн., що позивачем визнається і не оспорюється, а тому приймається судом для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Період затримки розрахунку з позивачем [PERSON] складає з 09.09.2014 року по 12.05.2015 року, та з урахуванням довідки, наданої відповідачем щодо середньомісячного числа робочих днів у кожному місяці, цей період становить 96 робочих днів. Отже, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку складає 9365,76грн., виходячи з такого розрахунку:(97,56грн.- середньоденний заробіток х 96 робочих днів = 9365,76грн.). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку, в межах заявлених позовних вимог у розмірі 9365,76грн.. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач був звільнений від оплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved