Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини з його доходів щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі в якому у них народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає жодної допомоги на утримання дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання синів, так як знаходяться у працездатному віці, та не має інших аліментних зобовязань, а тому змушена була звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] неодноразово в судові засідання не зявлявся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду рекомендованим листом з повідомленням, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-СГ № 084207 від 23.02.2008 року, видане Сихівською сільською радою, Стрийського району, Львівської області, актовий запис № 1, копія кого наявна в матеріалах справи. Також в судовому засіданні встановлено, що у шлюбі в сторін по справі народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 181377, видане Сихівською сільською радою, Стрийського району, Львівської області, актовий запис № 2 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ № 438033, видане виконавчим комітетом Сихівської сільської ради, Стрийського району, Львівської області, актовий запис № 2, копії яких наявні в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1\~ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»\~виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 23\~постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на\~дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини з його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved