Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, процесі розгляду якого, позовні вимоги уточнив. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав на те, що він та відповідач є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], який помер 30 березня 2009 року. Ініціативу оформлення спадщини на себе узяв відповідач, вони домовились піти до нотаріуса разом. Він не мав доступу до свідоцтва про смерть батька, правовстановлюючих документів на спадщину, оскільки їх утримував відповідач. Крім того він, є інвалідом 2 групи, має вади в пересуванні. 5 жовтня 2009 року відповідач запросив його до нотаріуса, останній відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у звязку з тим, що він, позивач, пропустив 5 днів для подачі заяви, та йому рекомендовано звернутись до суду. Відповідачу також було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки не була визначена частка померлого у спільному майні та також рекомендовано звернутись до суду. Протягом усього часу відповідач обіцяв виплатити йому частку за спадщину , психологічно стримував його від звернення до суду, в березні 2013 року зареєстрував його у спірній квартирі. В березні 2014 року йому стало відомо, що відповідач 22 вересня 2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину батька 1/ 4 частину квартири [ADDRESS], грошовий вклад в Ощадбанку. Вважає, що протягом усього часу відповідач його ошукував, використовуючи його необізнаність. Вважає, що він пропустив 5 денний строк прийняття спадщини з поважних причини, оскільки є інвалідом. Просить визнати поважними причини пропущення позовної давності. Визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті 30 березня 2009 рок [PERSON] Визнати Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/ 4 частку [ADDRESS] та на грошовий вклад 8099, 89 грн з відсотками та усіма компенсаційними а іншими нарахуванням , які були видані [PERSON]- недійсними , та визнати недійсною їх державну реєстрацію. В судовому засіданні позивач позов підтримав та вказав на те, 30 березня 2009 року помер його батько [PERSON] 5 жовтня 2009 року він звернувся до нотаріуса, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку. У нотаріуса є заява, про те, що він на спадщину не претендує, але він вважає, що вона не має значення. Про отримання відповідачем свідоцтво на спадкове майно йому стало відомо в березні 2014 року. Він знаходився на лікуванні, тому в вересні 2009 року пропустив строк прийняття спадщини - 5 днів. Він має вади в пересуванні, є інвалідом 2 групи. Травму він отримав у 1991 році, потім судився з приводу компенсації за ушкодження здоров»я. 5 жовтня 2009 року він разом з відповідачем приходив до нотаріуса, але усі документи були у відповідача. Відповідач прописав його у квартирі, бо визнавав за ним право на частину квартири. Вважає, що відповідач його ошукав, отримавши спадщину без нього. Про винесення рішення про визначення часток йому нічого не відомо. Вказує на те, що пропустив строк прийняття спадщини бо перебував на лікуванні. Просить визнати свідоцтва на спадщину недійсними. Представник позивача [PERSON] підтримала змінені позовні вимоги у повному обсязі та вказала на те, що позивач є інвалідом 2 групи у звязку з черепно-мозковою травмою. Він довіряв відповідачу, вважав, що той вирішить питання про його право на спадкове майно добровільно. 5 жовтня 2009 року сторони прийшли до нотаріуса, але позивач пропустив строк прийняття спадщини, оскільки перебував на лікуванні. Від прийняття спадщини він не відмовлявся, заява яка подана нотаріуса, подана за межами строку прийняття спадщини та подавалась лише для вирішення питання про поділ часток. Про видачу свідоцтв на спадкове майно позивачу стало відомо лише в березні 2014 року, тому він пропустив строк звернення до суду. Просить визначити додатковий 3 місячний строк позивачу для подачі заяви до нотаріуса, визнати свідоцтва на спадкове майно та їх реєстрацію недійсними. Відповідач з позовом не згоден. Дійсно, він та позивач є спадкоємцями після смерті батька [PERSON], який помер 30 березня 2009 року. 5 жовтня 2009 року він разом з братом були у нотаріуса, позивач подав заяву про відмову від спадкового майна. Позивач прийшов до нотаріуса з наміром відмовитись від спадщини. Нотаріус декілька разів питала, про дійсність наміру відмовитись від спадщини. Дійсно, документи на спадкове майно були у нього, оскільки він є співвласником цієї квартири, займався похоронами батька. Про видачу свідоцтв про право на спадщину у 2010 році позивачеві було відомо, оскільки при розгляді справи про виділення часток, він був відповідачем, не заперечував проти визначення часток, також позивач не заперечував проти отримання ним спадщини, оскільки він, відповідач, ніс витрати на поховання батька. Після отримання вкладу, який належав батькові, він надав позивачеві половину 4 тис. грн. Позивач отримав травму у 1991 році, є інвалідом 2 групи, але може пересуватись без сторонньої допомоги, освідування він проходить амбулаторно. Вважає надуманими доводи позивача щодо поважністі причин пропуску, оскільки він самостійно приймав участь в судових засіданнях про відшкодування шкоди здоровю. Після отримання у нотаріуса постанови про відмову у отримання свідоцтва, нотаріус розяснила позивачу право звернення до суду, але він звернувся до суду через 5 років, пропустив строк позовної давності. У нього була домовленість з позивачем, тому останній відмовився від спадщини, не заперечував проти отримання свідоцтв на спадкове майно. Дійсно квартира отримана батьками на родину, потім була приватизована. Позивач має житло_ котедж в с.Новопілля. Він давав згоду на реєстрацію позивачу в квартирі, це було зроблено, що позивач зміг отримати спадщину після смерті тітки. Представник відповідача [PERSON] з позовом не згоден, вказав на те, що позивач пропустив строки позовної давності.. Нотаріус позивачу видав постанову про відмову у видачі свідоцтва, розяснив право на звернення до суду, однак останній таким правом не скористувався, а подав заяву про відмову від спадщини, щоб у відповідача не було перешкод в отриманні спадкового майна. Заслухавши сторони, проаналізувавши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що 30 березня 2009 року помер [PERSON], про що зроблено актовий запис № 24 ( а.с.10). Згідно спадкової справи № 269/ 2010, яка була надана 7-ю Криворізькою державною нотаріальною конторо, за життя [PERSON] заповіт не складав (а.с.70). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] (а.с.75) та [PERSON] (а.с.78). За ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до Довідки (а.с.106) відповідач [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з останнім. Заяви про відмову від спадщини відповідач протягом 6 місяців з часі відкриття спадщини не подавав, тобто вважається таким що прийняв спадщину відповів дано до ч.3 ст. 1268 ЦК України. 5 жовтня 2009 року нотаріусом винесено Постанову (а.с.113), якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON], оскільки він пропустив встановлений законом 6-місячний строк, для прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1271 ЦК України. 6 жовтня 2009 року позивач [PERSON] подав нотаріусу заяву (а.с.73) в якій вказує на те, що йому відомо про те, що він є спадкоємцем, проте спадщину у встановлені законом строки він не прийняв, строк для прийняття спадщини пропустив без поважних причин, до суду за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не бажає, на спадщину не претендує, зміст ст.1272 ЦК України нотаріусом йому розяснено. 6 жовтня 2009 року нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за законом на частку у приватній спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], що належала померлому [PERSON], оскільки не визначена частка померлого у спільному майні (а.с.49). Рішенням Саксаганського районного суду від 11.12.2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення частки в спільній сумісній власності (а.с.84) визначено, що кожному зі співвласників належить по 1\\4 частині квартири . На підставі даного рішення було зареєстровано право власності (а.с.85) на майно спадкодавця [PERSON] Таким, чином було визначено розмір спадкового майна. 31 березня 2010 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.69), 22 вересня 2010 року відповідач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.88) після смерті [PERSON]. 22 вересня 2010 року державним нотаріусом 7 державної нотаріальної контори криворізького нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-1514 на 1/ 4 частину трикімнатної квартири житловою площею всієї 44, 9 кв.м., загальною площею всієї 62, 0 кв.м., розташованої на пятому поверсі житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., яка належала померлому [PERSON] (а.с.93) та свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-1516 [PERSON] на грошовий внесок з належними відсотками та усіма компенсаційними та інфляційними нарахуваннями в ТВБВ № 8366/ 039 філії Саксаганського відділення 8366 ВАТ «Державний ощадний банк України » в м.Кривому Розі на рахунку 28625 (залишок 8099 грн 89 коп), що належав померлому. Суд вважає слушними доводи позивача про те, що 5 денний строк прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, а саме це повязано зі станом здоровя позивача, який з 1991 року є інвалідом 2 групи, проходить постійне реабілітаційне лікування, (а.с.17, 54-62) у звязку з наслідками черепно-мозкової травми, має вади в пересуванні. Однак, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що про порушене право він дізнався лише в березні 2014 року, під час звернення відповідача з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житлом. Дані доводи спростовуються заявою від 6.10.2009 року поданою позивачем до нотаріуса, про те що він не претендує на спадщину (а.с.73) та також рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 11.12.2009 року (а.с.85) про визначення частки в спільному сумісній власності, із якого вбачається, що [PERSON], як відповідач проти позову не заперечував. Відповідно до ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності - строк , в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист порушених прав. Ст. 257 ЦК України встановлено строк позовної давності тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду у квітні 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідач просить застосувати строки позовної давності. На підставі ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із зазначених вище підстав, в задоволені позову має бути відмовлено. Позивач є інвалідом 2 групи, тому відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову, тому відповідно до ст.88 ч.4 ЦПК України судові витрати віднесені на рахунок держави. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed