Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Уповноваженого співвласників майнового комплексу КСП ім. Леніна Бровко Григорія Сергійовича про визнання права власності на нежитлове приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є мешканцем села Новоолександрівка Синельниківського району та був членом КСП ім. Леніна, користуватися та володіти майном якого отримав право як наслідок. 23 травня 2000 року загальними зборами уповноважених членів КСП прийнято рішення про виділення майнового пайового фонду КСП на 1 548 801,69 грн., затверджено розрахунок вартості майнових паїв членів КСП ім. Леніна та доручено правлінню КСП організувати видачу свідоцтв про право на майновий пай. На цих зборах уповноваженим від співвласників був обраний [PERSON] . 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір №9 оренди майна з правом викупу протягом двох років, згідно з яким позивач повинен сплатити вартість складського приміщення 8 500,00 грн., яка була визначена рішенням комісії по паюванню співвласників майнового комплексу від 01 березня 2007 року. Ця вартість сплачується частинами до 28 грудня 2007 року в розмірі 4 250,00 грн. і до 28 грудня 2008 року в розмірі 4 250,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконав та повністю сплатив вартість складу будівельного двору, що підтверджується відповідними квитанціями від 27.12.2007 та 26.12.2008, ця сума була розподілена між іншими співвласниками в грошовій формі в процентному відношенні. Рішенням виконкому Новоолександрівської сільської ради № 5 від 29 січня 2010 року частині складського приміщення будівельного двору присвоєна адреса: [ADDRESS] . 10 вересня 2018 року позивач отримав технічний паспорт на зазначене нежитлове приміщення. Згідно з довідкою Синельниківського МЕТІ № 1104 від 24.09.2018 складське приміщення за адресою: [ADDRESS] заінвентаризовано за позивачем. У зв`язку із виконанням всіх умов договору № 9 від 28.12.2007 позивач вважає, що набув права на виділення своєї частки із спільного майна та визнання за ним право власності на вищезазначене нежитлове приміщення, однак правовстановлюючого документу йому надано не було. Просить визнати за ним право власності на складське приміщення будівельного двору загальною площею 135,1 м.кв, розташоване за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засіданні представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку судового засіданні надав заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, встановив наступне. Протоколом №1 від 12 липня 1993 року зборами уповноважених членів сільськогосподарського підприємства імені Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області прийнятий Статут КСП імені Леніна. Станом на 01.01.2000 проведена індексація та дооцінка основних засобів КСП ім.Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно з протоколом №4 зборів уповноважених членів КСП імені Леніна від 23 травня 2000 року зборами було прийнято рішення про виділення майнового пайового фонду КСП, затверджено розрахунок вартості майнових паїв членів КСП ім. Леніна та доручено правлінню КСП організувати видачу свідоцтв про право на майновий пай. Уповноваженим від співвласників майна обрано [PERSON] . Згідно з Договором про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 23.05.2000 співвласники згідно з Додатком №1, які володіють майном, що перелічене у Додатку №2, на підставі свідоцтв на право на майновий пай у колективній власності КСП ім.Леніна, згідно списку таких свідоцтв, який приведено у Додатку №3, надалі «майно», і яке має бути отримане співвласниками при виході з КСП ім.Леніна Синельниківського району, домовилися володіти, користуватися і розпоряджатися майном на праві спільної власності єдиним майновим комплексом, а також виділити вказане майно з колективної власності КСП ім.Леніна єдиним Майновим комплексом. Пунктом 2.1 Договору передбачено делегування повноважень співвласників громадянину [PERSON] . При цьому зазначені у Договорі додатки №1, №2 та №3 із переліком співвласників, майна та свідоцтв про право на майновий пай, до Договору не додані. Згідно з актом прийому-передачі майна від 30.05.2000 представники КСП ім.Леніна Синельниківського району передали, а уповноважений [PERSON] прийняв майно згідно з додатком, що є невід`ємною частиною даного акту. Згідно з Додатком до акту прийому-передачі майна від 30.05.2000 серед майна , що передається від КСП ім.Леніна єдиним майновим комплексом Уповноваженому, під номером 1 значиться будівельний двір, 1990 року випуску, балансовою вартістю 98141,48 грн. 28 грудня 2007 року між позивачем [PERSON] та уповноваженим від співвласників майна [PERSON] укладено договір № 9 оренди майна з правом викупу протягом двох років, згідно з яким позивач повинен сплатити вартість складського приміщення 8 500,00 грн., яка була визначена рішенням комісії по паюванню співвласників майнового комплексу від 01 березня 2007 року. Актом прийому-передачі нерухомого майна (без дати) [PERSON] - уповноважений від співвласників майна передав, а [PERSON] прийняв об`єкти нерухомого майна згідно договору №9 від 28.12.2007. Згідно з квитанціями б/н до прибуткового касового ордеру від 27.12.2007 та 26.12.2008 [PERSON] внесено оплату за приміщення складу згідно з договором №9 від 28.12.2007 на загальну суму 8500,00 грн. Рішенням виконкому Новоолександрівської сільської ради № 5 від 29 січня 2010 року частині складського приміщення будівельного двору присвоєна адреса: [ADDRESS] . 10 вересня 2018 року позивачем [PERSON] отримано технічний паспорт на складське приміщення , розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Синельниківського МБТІ № 1104 від 24.09.2018 складське приміщення за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Вирішуючи спір між сторонами, суд застосовує наступні норми права. Згідно зі\~ст. 657 ЦК України\~ договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.3,4\~ст.334 ЦК України, яка діяла в редакції станом на 28.12.2007 (на момент укладення договору оренди з правом викупу) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно зі\~ст.220\~ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок про те, що договір відчуження нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Крім того, позивач звернувся з позовом до фізичної особи - уповноваженого КСП ім. Леніна Бровка Г.С. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи щодо припинення або ліквідації юридичної особи - КСП ім.Леніна Синельниківського району. Згідно з ч.2\~ст.207\~ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. З протоколу №4 зборів уповноважених членів КСП ім. Леніна Синельниківського району від 23.05.2000, який був досліджений судом, вбачається, що уповноваженим від співвласників КСП ім. Леніна був обраний [PERSON] , але будь-яких документів, які б підтверджували повноваження [PERSON] на момент вчинення договору оренди з правом викупу від 28.12.2007 ( довіреність від КСП ім. Леніна на ім`я [PERSON] тощо) суду не надано. Статутом КСП ім.Леніна Синельниківського району, який міститься в матеріалах справи, повноваження [PERSON] щодо розпорядження майном КСП ім.Леніна також не передбачені. Також в матеріалах справи відсутні документи, які належним чином підтверджують право власності КСП ім. Леніна на спірний об`єкт нерухомого майна, не надані відомості про реєстрацію права власності, інвентаризаційні відомості на зазначений об`єкт нерухомості, що в свою чергу унеможливлювало укладення нотаріально посвідченого договору відчуження нерухомого майна . Крім того, з наданих позивачем документів не вбачається підстав набуття позивачем права на майновий пай в КСП ім.Леніна та отримання ним відповідних сертифікатів. Пунктом 13\~Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Таким чином, враховуючи, що договір оренди з правом викупу №9 від 28.12.2007 , укладений між уповноваженим співвласників майна КСП ім.. Леніна Бровко Г.С. та позивачем [PERSON] , стосувався відчуження нерухомого майна, він підлягав нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~З`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними і допустимими доказами те, що саме [PERSON] був повноважною особою, яка мала достатній обсяг повноважень для укладення договору відчуження майна у формі договору оренди з правом викупу станом на 28.12.2007, а також не підтвердив право власності на спірне майно за КСП ім.Леніна Синельниківського району та право на набуття позивачем права на майновий пай в КСП ім.Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача, на які він посилався як на обґрунтування своїх позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не доведені належними і допустимими доказами, а тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити . На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed