Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він позивач [PERSON] , є власником приватної квартири [ADDRESS] в ЖБК «Супутник-4» відповідно Свідоцтва від 28 лютого 1992 року виданого районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.1971 року № 153 та зареєстроване в Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної Ради в реєстровій книзі № 64 стор., № 111. У квартирі зареєстровано троє осіб: позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] . В 2006 році його син [PERSON] та його дочка [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до м. Москва, Російської Федерації. Відповідно довідки від 12 вересня 2020 року № 3920060 видане ГУ МВС Росії по м. Москва [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по місту проживання за адресою: [ADDRESS] , також довідки № 3915291 від 06 жовтня 2020 року видане ГУ МВС Росії по м. Москва [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по місту проживання: [ADDRESS] . Так як Відповідачі постійно проживають у Російській Федерації та з поважних причин не можуть приїхати в Україну для зняття з реєстрації вони на його ім`я прислали довіреність та письмові заяви завірені нотаріусом, адресовані Виконавчому комітету Саксаганської районної у місті Ради в особі Відділу реєстрації місця проживання громадян міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про зняття їх з реєстрації. 23 листопада 2020 року позивачем, до Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчому комітету Саксаганської районної у місті Ради були подані письмові заяви про зняття з реєстрації місця проживання з доданими до них документами відносно [PERSON] та [PERSON] , але йому було відмовлено про зняття з реєстрації вказаних осіб, причина відмови вказано те, що особи не подали необхідних документів або інформації, а саме: не подано: квитанцію про сплату адміністративного збору; документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення в Україні); повідомлення територіального органу ВМС щодо прийняття рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання, та вказали те, що про зняття з реєстрації Відповідачів необхідно звернутися до судової гілки влади. Після цього його діти прислали паспорта громадянин України, але в паспортах відсутні вклеєні фотографії у віці 45 років, які з поважних причин не можуть бути вклеєні, із-за відсутності самих володільців цих паспортів, так як вони не можуть приїхати в Україну, крім того вони вже прийняли громадянство Російської Федерації де постійно проживають та працюють. Тому позивач - [PERSON] , змушений звернутися до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою за захистом свого матеріального та процесуального порушеного права обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Позивач, є власником квартири [ADDRESS] , це підтверджується Свідоцтвом від 28 лютого 1992 року виданого районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.1971 року № 153 та зареєстроване в Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної Ради в реєстровій книзі № 64 стор., № 111. Як зазначено вище Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2006 року не проживають в даній квартирі, особисті речі відповідачів в квартирі відсутні, окрім того вони в добровільному порядку не сплачували та не сплачують комунальні послуги, які на них нараховуються тому, що вони зареєстровані в цій квартирі, позивачу як пенсіонеру та власнику квартири приходиться кожний місяць сплачувати комунальні послуги за себе та за своїх дітей. Для підтвердження, що Відповідачі з 2006 року не проживають у вищевказаній квартирі, надаються документальні докази того, що Відповідач [PERSON] , являється Громадянином Російської Федерації на підставі паспорта № [NUMBER] , виданий ФМС 77806 від 14 жовтня 2013 року, проживає за адресою: [ADDRESS] та Відповідачка [PERSON] , являється Громадянкою Російської Федерації на підставі паспорта [NUMBER] , виданий ГУ МВС Росії по м. Москва 16 липня 2018 року, код підрозділу 770-091, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що в квартирі зареєстровані відповідачі у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових комунальних послуг за відповідачів, можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійснення свого права при відчуженні нерухомості та не може отримати субсидії для оплати за комунальні платежі тощо. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 48). Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] будучи належним чином повідомленими, про дату, місце та час розгляду справи до зали судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Представник третьої особи Чайка Л.Б. до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та прийняттям рішення на розсуд суду. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. На праві приватної власності [PERSON] , належить квартира [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва від 28 лютого 1992 року виданого районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.1971 року № 153 та зареєстроване в Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної Ради в реєстровій книзі № 64 стор., № 111 (а.с.11). Відповідно до інформації наданої за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно довіреностей та письмових заяв [PERSON] та [PERSON] , які завірені нотаріусом, та які адресовані Виконавчому комітету Саксаганської районної у місті Ради в особі Відділу реєстрації місця проживання громадян міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідачі уповноважили позивача про зняття їх з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-24). Відповідно довідки від 12 жовтня 2020 року № 3920060 виданої ГУ МВС Росії по м. Москва [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по місту проживання за адресою: [ADDRESS] , також довідки № 3915291 від 06 жовтня 2020 року виданої ГУ МВС Росії по м. Москва [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по місту проживання: [ADDRESS] (а.с. 25-27, 36-38). 23 листопада 2020 року до Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Ради були подані письмові заяви про зняття з реєстрації місця проживання з доданими до них документами відносно [PERSON] та [PERSON] (а.с.28-35, 39-40), однак було відмовлено про зняття з реєстрації вказаних осіб. Крім того, як вказував позивач, [PERSON] , та [PERSON] є дітьми позивача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Згідно\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч.1 ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст. ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій\~\~розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника (у тому числі колишнім членом сім`ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або законом. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, в разі виникнення спору між власником житла і членами його сім`ї суди повинні врахувати, що право члена сім`ї на користування житлом є сервітутним, у зв`язку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст.\~405,\~406 ЦК України. На переконання Верховного Суду України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім`ї, понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сім`ї власника житла з`ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Як вказував позивач, [PERSON] та [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживають тривалий час, в 2006 року переїхали на постійне місце проживання до м. Москва Російської Федерації, та на теперішній час є громадянами Російської Федерації та мають місце реєстрації в м. Москва. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується довідкою від 12 жовтня 2020 року № 3920060 виданої ГУ МВС Росії по м. Москва про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по місту проживання за адресою: [ADDRESS] , також довідкою № 3915291 від 06 жовтня 2020 року виданої ГУ МВС Росії по м. Москва про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по місту проживання: [ADDRESS] , та заявами відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Так судом встановлено, що відповідачі по справі не мешкають в квартирі [ADDRESS] , фактичне місце проживання останніх [ADDRESS] . Відповідачі добровільно залишили дану квартиру та змінили місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст. 79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] понад один рік за місцем їх реєстрації. Оскільки відповідачі в належному позивачеві житлі не проживають з 2006 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не мають можливості, а їх реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю, обмежуючи майнові права [PERSON] , який вимушений сплачувати за відповідачів [PERSON] , [PERSON] додатково комунальні послуги, та не має змоги як пенсіонер оформити субсидію, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ним вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача 1816,00 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved