Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Забуянської сільської ради, Макарівської районної державної адміністрації, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) з виділенням на місцевості (в натурі) на території Макарівського району, оскільки він був членом колгоспу «Україна», який розташовувався на території с. Забуяння Макарівського району Київської області. Однак з невідомих для нього причин його було пропущено в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності на землю, тому він не отримав сертифікату на право на земельну частку (пай) і не може отримати відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 23.03.2018 року позовну заяву [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи на 23.04.2018 року. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та розяснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Копію ухвали суду від 23.03.2018 року та позовну заяву з додатками відповідач - Забуянська сільська рада отримав 26.03.2018 року, у строк, встановлений судом відзив на позов не подав, згідно поданого листа за підписом голови Забуянської сільської ради [PERSON], проти позову не заперечував. Відповідач - Макарівська райдержадміністрація копію ухвали суду від 23.03.2018 року та позовну заяву з додатками отримав 28.03.2018 року, згідно поданого листа представником за довіреності [PERSON], просив розглядати справу за наявними матеріалами справи, проти позову не заперечував. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з довідки №11 та №12 ТОВ «Україна Модуль» від 22.02.2018 року позивач був членом даного господарства з 1995 року, протягом 1995-1999 року він працював у колгоспі та йому нараховувалась заробітна плата. Як вбачається з довідки ТОВ «Україна Модуль» №10 від 22.02.2018 року, останнє є правонаступником КСП «Україна», яке є правонаступником колгоспу «Україна». З довідки від 22.09.2018 року, виданої ТОВ «Україна Модуль» вбачається, що позивач не отримав і не може отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки його було помилково пропущено у списках осіб, які мають таке право. Законом, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до ст. 1 вказаного Закону право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Цією ж нормою передбачено, що земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. У відповідності до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як вбачається з довідки ТОВ «Україна Модуль» на час розпаювання земель КСП «Україна» відповідач являвся членом даного КСП, а тому відповідно до положень Закону та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 він мав право на земельну частку (пай). Відповідно до положень пунктів 23 та 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач на час розпаювання земель колгоспу відповідач являвся його членом, однак його було пропущено у списках осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акту на право колективної власності на землю, а тому відповідно до положень Закону та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 він має право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені (а.с.1-3) судові витрати позивача зі сплати судового в розмірі 1762,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved