Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося через постійні сварки, відсутності взаємоповаги та підтримки, розходження поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що збереження шлюбу стало неможливе. Ухвалою суду позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача, [PERSON] , 21.01.2020 надійшла заява, в якій просить розглядати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає проти винесення рішення не заперечує. 21.01.2020 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання, в якому вона повідомляє про те, що визнає позовні вимоги [PERSON] , просить слухати справу у її відсутність та прийняти рішення про задоволення позовних вимог /а.с. 28, 29/. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2015, про що зроблено відповідний актовий запис № 2647, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18.09.2015 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане 15.03.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві /а.с. 7/. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні відносини і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема їх постійні сварки, різні погляди на спільне сімейне життя та ведення господарства, відсутність почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки - дійсні причини розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, яка зростає в атмосфері нелюбові та конфліктних ситуацій між батьками, що є недопустимим, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та малолітньої дитини. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч. 2 ст. 115 СК України). Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved