Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просило стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» помилково перераховані кошти. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Виконавцем послуг з водопостачання цієї квартири є відповідач. У грудні 2019 року через постійні телефоні дзвінки з боку працівників відповідача, позивач помилково сплатила зайві 2000,50 грн. на рахунок відповідача. Враховуючи, що зазначена сума була неправомірно отримана відповідачем, просить суд стягнути зазначені кошти з відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідачем надано відзив, в якому відповідач зазначає, що відсутні будь-які правові підстави для стягнення коштів, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем своїми діями її прав та інтересів, вважають дії відповідача правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову. На підставі положень ст. 274-279 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» є виконавцем послуг з водопостачання за адресою: [ADDRESS] . За змістом поняття споживач житлово-комунальних послуг, яке зазначено у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» це - індивідуальний або колективний споживач. Згідно ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.7, ст.25 вказаного Закону споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1,2 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вищезазначені положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. З матеріалів справи вбачається, що станом на грудень 2019 року загальна сума заборгованості позивача сягала 2227,50 грн. (а.с.20). Відповідно до квитанції від 06.12.2019 року позивачем було сплачено 2000,50 грн в якості сплати за холодне водопостачання. У позові позивач зазначила, що зазначені кошти вона сплатила помилково і вони є зайвими. При цьому позивач не надала до суду підтвердження сплати вищезазначеної заборгованості з водопостачання раніше ніж 06.12.2019 року. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed