Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій, посилаючись на наступне. 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DODMGA40000006, відповідно до якого позивач отримав кредитні гроші у сумі 14 728,00 доларів США на споживчі потреби, був відкритий рахунок для погашення заборгованості по кредиту №29091051816271. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири №3159И, предметом якого стала квартира [ADDRESS]. Відповідно до умов договору іпотеки позивач передав службовим особам відділення Приватбанку «Меркурій» правовстановлюючий документ на вказану квартиру - оригінал договору міни та оригінал технічного паспорту на вказану квартиру. 19.02.2009 року позивач повністю виконав обов'язки по кредитному договору, сплатив всі кредитні гроші та проценти. До теперішнього часу відповідач не виконав свої обов'язки - не зняв заборону з квартири, не повернув оригінал договору міни вказаної квартири та оригінал технічного паспорту. Листом від 17.01.2013 року №30.1.0.0/2-2109006497 Р- відповідач вимагав повернути заборгованість, яка складає 13609,32 доларів США, у тому числі: основний борг - 4066,25 доларів США; відсотки - 4914,92 доларів США; пеня - 4628,15 доларів США. Позивач зазначає, що він щомісячно на виконання зобов'язань по кредитному договору, вносив платежі до каси банку, на підтвердження чого йому видавався платіжний документ, в якому вказувалася сума платежу, дата операції, касир банку завіряла документ своїм підписом, що підтверджується випискою по рахунку від 18.11.2008 р. 18.11.2008 р. позивач звернувся в відділення Приватбанку «Меркурій» для звірки розрахунків внесених ним платежів, де дізнався що має заборгованість у розмірі 3600,00 доларів США. Як було встановлено при звірці, 18.11.2008 року позивач вніс в касу банку 4000,00 доларів США, а у виписці банку значилася сума 400,00 доларів США. На підтвердження своєї позиції позивач надав робітнику відділення банку «Меркурій» платіжний документ, в якому була вказана сума платежу - 4000,00 доларів США, еквівалент в гривнях - 20200,00 гривень, дата платежу 13.11.2007 р., касир банку [PERSON] поставила свій підпис та штамп відділення банку «Меркурій». 01.12.2008 р. позивач направив лист директору Донецького РУ Приватбанку, в якому виклав обставини справи та просив розібратися в ситуації. У червні 2009 року після повного погашення кредитних зобов'язань позивач звернувся до начальника відділу іпотеки з вимогою зняти заборону з квартири. Але службова особа наполягала на існуванні заборгованості. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати кредитний договір №DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» припиненим шляхом повного виконання, визнати договір іпотеки від 23.02.2007 року №3159И, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] припиненим шляхом повного виконання кредитного договору №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахуванню заборгованості по кредитному договору від 23.02.2007 року в розмірі 13609,32 доларів США незаконними. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, зокрема, повідомила, що фактично позивачем було внесено 400,00 доларів США, а ні 4 000,00 доларів США, а у квитанції касир допустив технічну. Позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. При цьому, за клопотанням представника банку в судовому засіданні оголошувалась перерва для надання часу на проведення службового розслідування та врегулювання спору у позасудовому порядку. Однак, в судовому засіданні 21.03.2014 року представник банку повідомила, що службове розслідування проведено не було, відповідного акту або довідки не складено, а у позасудовому порядку спір врегулювати неможливо. Також представник банку пояснила суду, що заборгованість позивачу в сумі 13 609,32 доларів США була нарахована банком саме у зв'язку із урахуванням спірного платежу в розмірі 400,00 доларів США, а ні 4 000,00 доларів США. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DODMGA40000006, відповідно до якого позивач отримав кредитні гроші у сумі 14 728,00 доларів США на споживчі потреби, був відкритий рахунок для погашення заборгованості по кредиту №29091051816271. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири №3159И, предметом якого стала квартира [ADDRESS]. Відповідно до умов договору іпотеки позивач передав службовим особам відділення Приватбанку «Меркурій» правовстановлюючий документ на вказану квартиру - оригінал договору міни та оригінал технічного паспорту на вказану квартиру. Позивач зазначає, що 19.02.2009 року він повністю виконав обов'язки по кредитному договору, сплатив всі кредитні гроші та проценти. При цьому, листом від 17.01.2013 року №30.1.0.0/2-2109006497 Р- відповідач вимагав повернути заборгованість, яка складає 13609,32 доларів США, у тому числі: основний борг - 4066,25 доларів США; відсотки - 4914,92 доларів США; пеня - 4628,15 доларів США. Як було встановлено при звірці розрахунків, 13.11.2007 року позивач вніс в касу банку 4000,00 доларів США, а у виписці банку значилася сума 400,00 доларів США. На підтвердження своєї позиції позивач надає платіжний документ - квитанцію, підписану платником та касиром ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якому вказана сума платежу - 4000,00 доларів США, еквівалент в гривнях - 20200,00 гривень, дата платежу 13.11.2007 року (а.с. 124). При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності даної квитанції. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і одо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У той же час, відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування факту сплати [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором суми у розмірі 4 000,00 доларів, службового розслідування не проведено. При цьому, судом встановлено, що заборгованість у сумі 13 609,32 доларів США була нарахована саме у зв'язку з невірним розрахунком та неврахуванням сплати позивачем суми у розмірі 4 000,00 доларів США. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем було повністю погашено заборгованість за кредитним договором №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, заборгованість, нарахована ПАТ «КБ «ПриватБанк» є необґрунтованою. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконання, проведеним належним чином. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими кредитного договору та визнати кредитний договір № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», припиненим шляхом повного виконання. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання припиненим договору іпотеки шляхом повного виконання, то у зв'язку із визнанням припиненим кредитного договору №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, договір іпотеки №3159И від 23.02.2007 року, укладеним в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, також необхідно визнати припиненим шляхом повного виконання зобов'язання. Позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги про визнання незаконними дій ПАТ «КБ «ПриватБанк» по нарахуванню заборгованості позивачу по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13609,32 доларів США, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та законність. Так, враховуючи повне погашення [PERSON] заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та відсутність обґрунтованих заперечень щодо цього факту з боку відповідача, дії банку щодо нарахування вищевказаної заборгованості є незаконними. За таких обставин, необхідно задовольнити позовні вимоги про визнання незаконними дій ПАТ КБ «ПриватБанк» по нарахуванню заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13609,32 доларів США. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити повністю та визнати кредитний договір № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», припиненим шляхом повного виконання, визнати договір іпотеки № 3159И від 23 лютого 2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], припиненим шляхом повного виконання кредитного договору № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахуванню заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13609,32 доларів США. Стосовно обраного позивачем способу захисту права, суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням обраного ним способу захисту права. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судовий збір у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved