Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СВК «Батьківщина» про розірвання договорів оренди землі. Обгрунтовуючи позов тим, що СВК «Батьківщина» систематично затримував та недоплачував позивачу орендну плату за 2010 - 2013 роки, 2018 рік і 2019 рік, в зв`язку з цим позивач просить розірвати договори оренди землі відповідно до вимог чинного законодавства. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в уточненій позовній заяві та розрахунку, який надала його адвокат (а.с. 28-32, 145-146). Пояснюючи звернення до суду тим, що на його думку відповідач СВК «Батьківщина» сплачує орендну плату нижчу, чим платять інші орендарірайону по договорам оренди землі. Представник позивача адвокат Трикоза Т.В., яка діє на підставі ордеру ПТ № 072498 від 17.12.2020 року та угоди від 17.12.2020 року, підтримала позовні та просила суд задовольнити позов повністю. При цьому надала свою письмовий виступ адвоката від 17.02.2021 року (а.с. 144-146). Представник відповідача СВК «Батьківщина» адвокат Павлюк І.О., який діє на підставі ордеру ВІ № 1018689 від 19.11.2020 рокупросив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву з додатками (а.с. 43-44; 45-109). Зазначивши суду, що заборгованість по рокам відсутня, і позивачу вже сплачувалася орендна плата за 2020 рік, але позивач відмовився отримувати переказ через пошту. Позивач та представники сторін в своїх поясненнях суду в більшості висловлювали свої суб`єктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного позову до суду, а також розповідали про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з наступних підстав. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником земельних ділянок у землі, яка знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, що підтверджується світлокопіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії І - ПЛ №021355, серії ЯЗ № 188061, свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 9,10,11). Орендодавець [PERSON] , та орендар - СВК «Батьківщина», в особі голови правління Коросташова О.Г. уклали договори оренди землі від 01.03.2012 року та від 25.04.2010 року відносно земельної ділянки загальною площею 4.04 гектарів та 4.15 гектарів (а.с. 12-15; 16-19). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України ). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закон України «Про оренду землі»). З матеріалів справи вбачається, що сторона позивача на їх думку надала до суду основний доказ щодо наявності заборгованості по орендній платі, саме розрахунок зазначений у виступі адвоката Трикози Т.В. Наявний розрахунок заборгованості по орендній платі, який на їх думку і повинен підтвердити наявність боргу відповідача перед позивачем. Однак беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що дійсно існує заборгованість суду стороною позивача не надано. При цьому представник відповідача СВК «Батьківщина» - адвокат Павлюк І.О. на спростування розрахунку позивача надав до суду (платіжні документи, відомості на видачу сільгосппродукції за оренду земельних часток (паїв), які навпаки підтверджують сплату відповідачем позивачу орендної плати (а.с. 54-108). У змісті статті 81 ЦПК України чітко передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що сторона позивача не довела наявність загальної заборгованості по рокам, як вказано в наданому ними розрахунку, оскільки такий розрахунок фактично є арифметичним підрахункам, а не обгрунтованим розрахунком заборгованості з врахуванням відповідних пунктів договорів оренди землі. При цьому судом роз`яснювалися позивачу та його представнику їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 81, 103,105 ЦПК України щодо можливості проведення судової експертизи (фінансової, економічної, бухгалтерської), на вирішення якої можливо поставити ті запитання, що потребують спеціальних знань і мають значення для встановлення фактів, на які посилається сторона позивача щодо наявності заборгованості по орендній платі, зокрема в тих сумах та роках, які зазначені в їх розрахунках. Але позивач та його представник не заявляли такого клопотання щодо призначення судової експертизи. Таке ставлення взагалі сторін до можливості призначення зазначених вище судових експертиз, для обгрунтування наявності чи відсутності заборгованості за орендну плату на думку суду унеможливлює їх посилання на ті обставини для з`ясування яких необхідно спеціальні знання (фінансові, економічні). Суд вважає, що позовна вимога позивача [PERSON] , про розірвання договорів оренди землі у зв`язку з систематичною недоплатою орендної плати не доведена належними і допустимими доказами, і по суті є недоведеною вимогою в законному порядку. Такий позов позивачем [PERSON] на думку суду, заявлений лише формально не для відновлення порушеного права щодо договірних правовідносин між сторонами договору, а в обхід договірних зобов`язань під формальним приводом звільнитися від них для отримання можливості в подальшому використати дану земельну ділянку на власний розсуд. Cудом з`ясовані суттєві обставини цієї справи, як щодо наявності факту порушення відповідачем умов договору, так і щодо наявності критерію істотності цього порушення договору, а також щодо гарантованості з боку СВК «Батьківщина» стабільності вказаних правовідносин, оскільки орендна плата позивачу сплачувалася, в тому числі продовжуються виплати за 2020 рік. Тому у суду є всі законні підстави для відмови в задоволенні даної позовної заяви, за недоведеністю. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. За таких обставин суд вважає, що також можливо застосувати у цій справі доктрину заборони суперечливої поведінки, яка базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться, саме принцип добросовісності. Добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Очевидно, що поведінка позивача [PERSON] , який з 25.04.2010 року та 01.03.2012 року (з моменту підписання ним договорів оренди земельної ділянки) погоджувався з умовами договору оренди земельної ділянки, отримував орендну плату (в натуральному виразі сільгосппродукцією та коштами), ніяких дій щодо ініціювання розірвання договорів оренди землі, усунення перешкод у користуванні своєю землею не вчиняв, а згодом (у вересні 2020 року) подав позов про розірвання договорів оренди, і є недобросовісною. Згідно із ч.2 ст. 95 Земельного Кодексу України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві, тобто відповідачу СВК «Батьківщина», також забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку позивача відповідно до закону. При розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, враховував всі обставини і оцінив всі отримані докази з точки зору верховенства права,а також виходячи із доктрини заборони суперечливої поведінки, також при вирішенні даної позовної заяви, суд керувався висновками та правовими позиціями Верховного Суду. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] до СВК «Батьківщина»про розірвання договорів оренди землі повністю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідач про понесення ним судових витрат не заявляв.

Outcome: dismissed