Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до військової частини [NUMBER] , в якому просив: визнати неправомірним рішення житлової комісії відповідача від 26.02.2021 щодо зняття позивача з квартирного обліку при відповідачі зі складом родини 3 особи та скасувати наказ командира військової частини [NUMBER] від 01.03.2021 № 186 про затвердження протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] від 26.02.2021 № 2, в частині зняття з квартирного обліку позивача зі складом родини 3 особи; зобов`язати відповідача, в особі його житлової комісії, поновити позивача, із складом родини 3 особи, на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] , а командира військової частини [NUMBER] зобов`язати затвердити протокол рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] про поновлення позивача на квартирному обліку, із складом родини 3 особи. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що служив у Збройних Силах України за контрактом, має вислугу на військовій службі 27 календарних років, ветеран війни-учасник бойових дій, з 27.10.1998 по 26.02.2021 перебував на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні для отримання житла як особа, що потребує поліпшення житлових умов, постійним житлом від Міністерства оборони України не забезпечений, 04.02.2021 звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 26.02.2021 позивача із складом родини 3 особи знято з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] , у зв`язку з звільненням з військової служби після закінчення строку контракту. Вказує, що у відповідача не було законних підстав для зняття його з квартирного обліку, таким рішенням відповідача порушені його гарантовані законодавством житлові права. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, вважає, що рішення житлової комісії відповідає діючому законодавству України, яке передбачає зняття з квартирного обліку при звільненні з військової служби за закінченням контракту. Представник відповідача надав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, просив в позові відмовити з зазначених в відзиві підстав. Представник позивача, який діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, відзив на позов, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що Наказами Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 22.05.2020 р. № 888, командира військової частини [NUMBER] від 04.02.2021 № 23, майора [PERSON] звільнено з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, що підтверджується доданими копіями відповідних наказів. Вислуга [PERSON] на військовій службі становить 27 повних календарних років, ветеран військової служби, ветеран війни-учасник бойових дій, постійним житлом від Міністерства оборони України не забезпечений, що підтверджується копіями вказаних наказів, витягу з послужного списку та відповідних посвідчень. З 27.10.1998 по 26.02.2021 перебував на квартирному обліку для отримання постійного житла, як особа, що потребує поліпшення житлових умов, що підтверджується доданими копіями: витягу з протоколу № 8 від 27.10.1998, про зарахування на квартирний облік; копією витягу з протоколу № 20 від 28.11.2006, про зарахування на квартирний облік в ХУПС (Харківський гарнізон) з 28.10.1998 та копією довідки КЕВ м. Харків від 15.03.2021 № 123, про перебування позивача на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] з 27.10.1998 по 26.02.2021. Згідно витягу з протоколу № 2 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 26.02.2021 майора запасу [PERSON] із складом родини 3 особи, знято з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] , у зв`язку з звільненням з військової служби після закінчення строку контракту. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 01.03.2021 № 180, затверджено протокол житлової комісії військової частини [NUMBER] від 26.02.2021 № 2. Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі- Закон), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно ст. 2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України. Згідно ч.1 ст. 12 Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному КМ України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Отже, зазначеним Законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, в межах норм, і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі-Порядок). Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку, у разі: 1)поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно ч. 9 ст. 12 Закону, військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів за неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району та користується правом позачергового отримання житла. Станом на 27.10.1998 взяття [PERSON] на квартирний облік визначалось Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом МОУ № 20 від 03.02.1995 (далі-Положення). Пунктом 13 цього положення передбачалось, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій командування при прийнятті рішення, про постановку на квартирний облік. Тобто, вказаний нормативний акт не передбачав зняття з квартирного обліку з підстав звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням дії контракту. Наказ МОУ № 20 від 03.02.1995 втратив чинність на підставі наказу МОУ № 577 від 06.10.2006, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям ЗС України та членам їх сімей жилих приміщень. Пунктом 1.4 вказаної Інструкції визначалось, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надається житло для постійного проживання , а військовослужбовці, які перебували на квартирному обліку, до набрання чинності Законом України від 24.06.2004 «Про внесення змін до ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», (до 01.01.2005 р.) забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Наказ МОУ № 577 від 06.10.2006 втратив чинність на підставі наказу МОУ № 737 від 30.11.2011, яким була затверджена Інструкція в новій редакції (яка діяла до 16.10.2018, яка також (п.1.4), передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на квартирному обліку до 01.01.2005 (до набрання чинності вищевказаним Законом від 24.06.2004 р. про внесення змін до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців тка членів їх сімей»), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Відповідно абз.1 п. 2.17 Інструкції Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженою наказом Міністра оборони № 737 від 30.11.2011, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів за неможливості використання на військовій службі, а також, після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а вразі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. Тобто, за цією Інструкцією тлумачилось збереження права військовослужбовців, які мають 20 років вислуги на залишення на квартирному обліку навіть при звільненні по закінченню контракту. Згідно з п. 2.19 Інструкції, військовослужбовці та особи звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, в результаті чого зникла потреба в наданні житла; переміщенням військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз.1 п. 2.17 Інструкції; надання відомостей, що не відповідають дійсності але стали підставою для зарахування на облік; звільнені в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі, особами, які зараховані на облік після 01.01.2005, обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені в запас або відставку, в інших випадках передбачених законодавством. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років (набули право на пенсію) і більше та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім вичерпних випадків передбачених п. 30 Порядку. Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій). За змістом правової позиції Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення (в даному випадку забезпечення житлом) виникають не в момент звернення за призначенням пенсії (в даному випадку забезпечення житлом), а в момент виникнення права на її призначення ( в даному випадку в момент виникнення права на забезпечення постійним житлом). Зазначені приписи Конституційного Суду України, дають підстави для суду при ухваленні рішення керуватись нормами законодавства, яке діяло на момент набуття військовослужбовцем відповідних прав і гарантій. Ч.1 ст. 58 Конституції України, передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано в Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.99 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). Так, Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання чинності цим актом і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акту. Таким чином, системний аналіз наведених норм передбачає підстави для поновлення [PERSON] на квартирному обліку, з огляду на наявність 27 календарних років вислуги, виходом на пенсію та зарахуванням на квартирний облік до 01.01.2005. При цьому, слід враховувати, що при зарахуванні [PERSON] на квартирний облік для отримання житла порушень житловою комісією та позивачем не виявлено, під час проходження військової служби та на момент звільнення житлом не забезпечений, вислуга років на військовій службі 27 календарних років, на момент звільнення перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, а підстави, визначені законодавством для зняття з квартирного обліку не настали. Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у тотожній справі № 639/302/18-ц (провадження № 61-1618св19) та Харківський апеляційний суд у постанові від 22.10.2020 р. по справі № 640/14454/19 (провадження № 22-ц/818/2953/20). На підставі викладеного,

Outcome: approved