Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що її садова ділянка в [ADDRESS], товариство «Авангард» розташована між вулицями 38 лінія та 37 лінія з виходом на колишню трасу газопроводу Дашава-Київ. Після ліквідації газопроводу землі були віддані товариству «Тюльпан» з умовою виділити 3-метрові проїзди до внутрішніх садових ділянок за рахунок земель товариства «Тюльпан». В 1981 році за допомогою Виконкому Боярської ради народних депутатів для користування ділянкою позивачу був відведений проїзд між її ділянкою та ділянкою громадянки [PERSON] з товариства «Тюльпан» шириною 3,08 м. Листи Боярського виконкому, що зобов'язують виділити проїзд, надаються. На плані приватизації ділянки 1997р. та кадастровому плані 2012р. проїзд відображено. Він існував більше 32 років до серпня 2013 р. Проїзд віднесений до земель загального користування. Державний акт на право колективної власності на землі загального користування товариству «Авангард» виданий Боярською міською Радою 19.05.1997р. . Такий же державний акт одержало товариство «Тюльпан». Після [PERSON] ділянку успадкувала її дочка [PERSON]. яка при створенні плану приватизації ділянки у 2003 році на папері приєднала до ділянки частину проїзду, тобто частину землі загального користування. Цей проект фактично не був здійснений, не був винесений в натуру, а існував тільки на папері. Три роки тому ділянку [PERSON] придбала [PERSON] Купивши ділянку з проїздом, нові господарі користувались ним і навіть спорудили в кінці проїзду гараж. І тільки в серпні 2013 року вони розібрались, що за матеріалами приватизації можуть приєднати до своєї ділянки шматок землі загального користування, та відгородили частину проїзду. Цими діями вони лишили позивача можливості в'їзду до її ділянки. Позивач звернулась за допомогою до Державної інспекції сільського господарства в Київській області. В листах - відповідях Держсільгоспінспекції N14-07/871 від 12.02.2014р. та N 02-1-09/6038 від 02.09.2014р. вказано, що Земельним кодексом України заборонено передавати проїзди у приватну власність, це є порушенням пункту «а» частини 4 статті 83 Земельного кодексу України. Вони також повідомляють про відсутність в Управлінні Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області архівних примірників документації по приватизації ділянки [PERSON] товариства «Тюльпан» (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]). Управлінню Держземагенства у Києво-Святошинському районі рекомендовано відновити Поземельну книгу та архівну документацію згаданої ділянки. Але це не виконується. Тому після неодноразових уточнень, позивач просила визнати недійсним рішення Боярської міської Ради народних депутатів (Боярської міської Ради) від 23.12.2002 року № 11/448, в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,396 Га, розташованої на території СТ «Тюльпан». Визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 02 липня 2003 року. Визнати проїзд до земельної ділянки [ADDRESS] - землею загального користування. Зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні проїздом до земельної ділянки [ADDRESS] - шляхом знесення частини паркану для надання можливості проїзду, та відновлення проїзду до ширини 3,08 м. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] проти задоволення вимог заперечувала, просила у вимогах позову відмовити. Представники Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, СТ «Тюльпан», СТ «Авангард» та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 15 ЦК України визначає що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави вважати, що його права можуть бути порушені іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону певних дій, які можуть порушити його право. Відповідно до п. а) ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як встановлено в судовому засіданні, 23 грудня 2002 року рішенням ХІ сесії ХХІV скликання № 11/448, Боярська міська рада вирішила надати гр.. [PERSON] додаткову земельну ділянку площею 20 кв.м. в м. Боярка в садовому товаристві «Тюльпан» за рахунок земель запасу садового товариства. Загальна площа присадибної земельної ділянки складатиме 396 кв.м. Затверджено гр. [PERSON] матеріали інвентаризації земельної ділянки в м. Боярка в садовому товаристві «Тюльпан» загальною площею 396 кв.м. для ведення садівництва. Внесено зміни в рішення виконкому Боярської міської ради від 20.12.1999 року за № 449/4 виклавши його в наступній редакції «передати гр. [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 396 кв.м. для ведення садівництва, в м. Боярка в садовому товаристві «Тюльпан». Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 липня 2011 року [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0396 га, за кадастровим номером [NUMBER], що розташована у місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області у садівничому товаристві «Тюльпан». Відповідно договору купівлі-продажу садового будинку від 25 липня 2011 року [PERSON] придбала у [PERSON] садовий будинок номер [ADDRESS]. Даний садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0396 га, з кадастровим номером [NUMBER]. Згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], позивач [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,0590 га що розташована на території м. Боярка, СТ «Авангард». Так в своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що в листі Держсільгоспінспекції від 12.02.2014 р. № 14-07/871 та листі Виконавчого комітету Боярської міської ради від 20.12.2013 р. № 02-10/2129, зазначено що відповідно до наявної у виконавчому комітеті Боярської міської ради інформації, наданої головою СТ «Тюльпан» при розробленні картографічних матеріалів під час надання земельних ділянок членам СТ «Тюльпан», по ділянці [ADDRESS] був запланований проїзд до двох ділянок в СТ «Авангард» ( в тому числі до ділянки гр. [PERSON]) шириною 3,0 метри. Однак відповідач по справі [PERSON] є власником земельної ділянки № 7 Лінія 38, і дана земельна ділянка у вищезгаданих листах не зазначається як така по якій запланований проїзд шириною 3 метри. Позивачем не надано належних та допустимих доказів що відповідачами порушені права позивача, що стосуються проїзду як землі загального користування, яка не може передаватись у приватну власність. При цьому клопотань щодо призначення по справі земельно-технічної експертизи позивачем заявлено не було. Тобто, позивач не довів тих обставин на які позивач посилався як на підставу позовних вимог, не надав докази в обґрунтування позовних вимог, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу. Суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10, ст. ст. 57, 59 ЦПК України, з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. На підставі ст.ст. 15, 16, 386 ЦК України, ст. 83, 152, 155 ЗК України, та

Outcome: dismissed