Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] і просив визначити такий спосіб його участі у вихованні дочки -[PERSON], [INFO] та надати побачення з дочкою: 1-ша та 3-тя субота, 1-ша та 3-тя неділя кожного місяця, з 16.00 год. суботи до 18.00 год. неділі; 2-га та 4-та неділя кожного місяця, з 12.00 год до 20.00 год. кожна середа протягом навчального року, з 16.00 год. до 20.00 год. із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок; спільний виїзд влітку та взимку за наступним графіком: з 23 червня по 07 липня кожен парний рік, з 05 серпня по 20 серпня кожен непарний рік, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок; з 30 грудня кожного непарного року по 04 січня кожного парного року, з 05 січня по 10 січня кожного парного року, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок; Побачення батька з донькою щороку на свята та дні народження дитини, батька та рідної бабусі з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за наступним графіком: щороку на день народження батька, 17 січня з 16.00 год. до 20.00 год., щороку на день народження доньки, 28 січня з 15.00 год. до 18.00 год. кожен непарний рік, 18.00 год. до 21.00 год. кожен парний рік; щороку на день народження бабусі, 01 листопада з 15.00 год. до 18.00 год. кожен непарний рік, з 18.00 год. до 21.00 год. кожен парний рік; щороку 8 березня, з 16.00 год. до 20.00 год. кожен непарний рік, з 11.00 год. до 16.00 год. кожен парний рік; щороку на травневі свята, з 18.00 год. 30 квітня до 18.00 год. 02 травня кожен парний рік, з 18.00 год. 08 травня до 18 год. 09 травня кожен непарний рік; на свято Трійці, з 12.00 год. до 20.00 год. кожен парний рік; на день Конституції України, з 11.00 год. до 19.00 год. кожен непарний рік; на день Незалежності України, з 11.00 год. до 19.00 год. кожен парний рік; на день захисника Вітчизни України, з 10.00 год. до 20.00 год. кожен непарний рік. Розподілити судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перешкоджає його спілкуванню з донькою та його участі в її вихованні, налаштовує доньку проти нього. Заслухавши пояснення позивача та його представника, які в судовому засіданні підтримали вимоги щодо встановлення способу участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, пояснення відповідача та її представника, які проти позову заперечували, вказували на те, що відповідач жодним чином не перешкоджає в участі у вихованні дитини, ніяким чином не обмежує їх спілкування та жодних доказів щодо протилежного позивачем не надано, а також вислухавши думку представника третьої особи, яка підтримала висновок складений органом опіки та піклування, вказуючи на те, що запропонований спосіб відповідає насамперед інтересам дитини, а відтак суд, допитавши в якості свідка [PERSON], який показав суду про те, що відповідач навмисно налаштовує дитину проти нього, шляхом її підбурення до однобокого та нав'язаного ставлення до нього, дослідивши матеріали, наявні у справі, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року, яке 04 жовтня 2016 року набрало законної сили розірвано шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] Встановлено, що з січня 2016 року батько проживає окремо від матері з дитиною. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини, складеного 09 червня 2017 року начальником відділу опіки та піклування служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] на підставі заяви [PERSON] проведено обстеження його квартири з метою перевірки умов проживання та встановлено, що в квартирі створено умови для перебування малолітньої [PERSON] Із висновку Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради № 115 від 13 вересня 2017 року психологічного обстеження дитини - малолітньої [PERSON], [INFO], визначено високий рівень емоційної прихильності останньої до матері та брата [PERSON]; визначено задоволення потреб та інтересів дівчинки з боку матері; емоційний стан [PERSON] перебуває в кризовому стані, а травмуюча ситуація в школі, через поведінку батька негативно впливає на становлення її особистісної сфери, в зв'язку з чим, малолітній [PERSON] важливо, на даний час пройти курс корекційної роботи з психологом з метою стабілізації її' емоційного стану та для відчуття впевненості в майбутньому житті і відновлення позитивних взаємовідносин з батьком; для повноцінного психічного здоров'я розвитку малолітньої [PERSON], важливо, встановити графік зустрічей з батьком, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, враховуючи бажання дитини, які мають відбуватися в спокійній атмосфері та поза шкільною територією; батьку [PERSON] та матері [PERSON] скористатися сімейною медіацією з метою налагодження контруктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов'язаних з вихованням та навчанням доньки. Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 655 від 01 грудня 2017 року «Про визначення участі батька у вихованні малолітньої доньки» визначено участь [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], наступним чином: -в першу та третю неділю кожного місяця з 12.00 год. до 15.00 год. [PERSON] зустрічається з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], а також може забирати доньку з місця її проживання / перебування для спільного проведення часу, за згодою дитини та у присутності [PERSON] або третьої особи, яка погоджена матір'ю та батьком дитини. Висновком Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради № 045 від 02 березня 2018 року психологічного обстеження дитини - малолітньої [PERSON], [INFO], визначено надійну емоційну прив'язаність малолітньої [PERSON] до матері, брата [PERSON] та задоволення її потреб і інтересів з боку матері; емоційний стан [PERSON] перебуває в стабільному стані завдяки підтримці матері, брата, бабусі, дідуся; батько [PERSON] має надмірні вимоги до дитини та не враховує бажання і потреби доньки, що не сприяє налагодженню позитивних та довірливих відносин між ними. Із висновку третьої особи вбачається, що на виконання вимог ст. 19 СК України, зазначене питання двічі виносилось на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: 06 березня 2018 року та 05 червня 2018 року. По суті рішення прийнято 05 червня 2018 року. На засіданні комісії присутньою була мати дитини - гр. [PERSON], яка надала свої пояснення, а також її представник. Батько дитини - гр. [PERSON] на засідання не з'явився, надав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що вважає за недоцільне бути присутнім на засіданні комісії. Також з означеного висновку вбачається, що з пояснень матері дитини відомо, що батько малолітньої [PERSON] не виконує діюче розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 655 від 01 грудня 2017 року «Про визначення участі батька у вихованні малолітньої доньки» та не з'являється за адресою проживання дитини для проведення спільних зустрічей. Так, за заявами [PERSON] та [PERSON] представник органу опіки та піклування двічі направлявся за адресою проживання дитини для контролю за виконанням розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 655 від 01 грудня 2017 року «Про визначення участі батька у вихованні малолітньої доньки», зокрема: 21 січня 2018 року та 20 травня 2018 року. Під час вказаних зустрічей, жодних перешкод з боку матері дитини не було зафіксовано. 21 січня 2018 року [PERSON] з'явився на зустріч, але дитина не захотіла з ним проводити час. 20 травня 2018 року [PERSON] для проведення зустрічі з донькою взагалі не з'явився. Встановлено, що [PERSON], [INFO], має вади здоров'я, у зв'язку з чим, їй категорично заборонено фізичні та психо-емоційні навантаження, а також, рекомендовано виключити стресові ситуації. Разом із цим, із вказаного висновку вбачається, що останній був прийнятий з урахуванням всіх обставин справи, зокрема, враховано думку дитини, її вік та стан здоров'я, досліджено надані сторонами пояснення та докази, враховано фактичну відсутність перешкод з боку матері дитини, заслухано думку членів комісії з питань захисту прав дитини від 05 червня 2018 року, діючи в інтересах малолітньої дитини, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування прийшла до висновку за недоцільне визначати участь [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки зі сторони матері дитини - [PERSON] відсутні будь-які перешкоди у спілкуванні доньки з батьком. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, Прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У відповідності до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями ст. 158 Сімейного кодексу України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом не встановлено, що відповідач перешкоджає спілкуванню позивача з донькою та його участі в її вихованні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України). Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши встановлені обставини, враховуючи насамперед інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також те, що встановлений розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 655 від 01 грудня 2017 року порядок та спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною є недостатнім, а відтак приходить до висновку, що з урахуванням встановленого характеру участі батька у вихованні дитини, є достатнім той порядок, що визначений органом опіки та піклування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed