Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач - [PERSON] зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 6 травня 1998 року реєстраційний №3874. У вищевказаній квартирі з 15.03.2007 року зареєстрована його дочка - [PERSON], 1984 р.н., що підтверджується довідкою з КП «Жилкомсервіс» дільниця №52 від 19.05.2015 року. Однак відповідачка фактично з дня реєстрації та до цього часу в квартирі не проживає, особистих речей немає, квартирою не цікавиться, не сплачує комунальні послуги. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, розказав про обставини, викладені вище, та просив позов задовольнити в повному обсязі, про що просив ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом неодноразового направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечували проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS], загальною площею 28,9 кв.м. належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 6 травня 1998 року (а.с. 7). Згідно з довідки від 19.05.2015 року КП «Жилкомсервіс» дільниця №52 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 1950 р.н. (власник) та [PERSON], 1984 р.н. (дочка) (а.с. 11). Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з дня реєстрації, тобто понад сім років, фактично не проживала, комунальні послуги не сплачує. Як вбачається з листів ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 30/1І-80 від 21.04.2015р. та Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області №59-І280 від 17.04.2015р., позивач звертався до правоохоронних органів про розшук своєї доньки [PERSON], якими встановлено, що вона мешкає в м. Харкові зі своєю сім'єю, та в даній події ознак кримінального правопорушення не вбачається.(а.с. 10, 11) Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартою [ADDRESS]. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved