Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до відповідача [PERSON] з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували в шлюбі, розірваному 16.09.2003 року, від даного шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO], на утримання якого з відповідача за рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.05.2010 року стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. 30.06.2010 року рішенням Апеляційного суду Черкаської області рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.05.2010 року змінено та стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 березня 2010 року і до повноліття дитини. Рішення про стягнення аліментів було звернуто до примусового виконання до Катеринопільського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області, однак внаслідок неналежного виконання відповідачем винкила прострочена заборгованість по сплаті аліментів, в звязку з чим чинним законодавство передбачено сплату пені за прострочення сплати аліментів. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 37940,15 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів, яка станом на 16.06.2016 року становить 11485,76 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надавши суду заяву від 26.07.2016 року, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, розгляд справи провести без її участі (а. с. 31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву від 26.09.2016 року, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти їхнього задоволення, просив справу розглянути без його участі (а. с. 34). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце проведення судового засідання по справі був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що з 05.10.1996 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, 16.09.2003 року рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області шлюб між сторонами розірваний, від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.05.2010 року стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 30.06.2010 року рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.05.2010 року змінено та стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 березня 2010 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист № 2-175/2010, який був пред'явлений до Катеринопільського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для примусового виконання. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 16.06.2016 року, сума неустойки складає 11485,76 грн. (а. с. 4-9). За положеннями\~ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості\~з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума пені за період часу з березня 2010 року по листопад 2016 року, складає 11485,76 грн. Суд погоджується з даним розрахунком, який відповідає правовій позиції Верховного суду України у постанові 6-1477цс15 від 03.02.2016 р., відповідно до якої\~неустойка (пеня) за один місяць обчислюється таким чином: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Суд відмовляє в задоволені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по аліментам в розмірі 37940,15 грн., оскільки відповідно до ст. 194 СК України, яка регулює питання стягнення заборгованості за аліментами та якою передбачено лише два випадки стягнення аліментів: 1) за минулий час, але не більше як три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання; 2) стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, тобто відраховуються на підставі заяви платника за ініціативою останнього.\~\~\~\~ Таким чином, ст. 194 СК України не містить правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, встановленими згідно рішення суду, виконавчий лист за яким був звернений до примусового виконання. В той же час, згідно ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець визначає розмір заборгованості, та у разі наявності якої понад три місяці, звертає стягнення на майно боржника. Тому, за відсутності спеціальної норми щодо можливості стягнення заборгованості за аліментами, положення ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» прямо вказують, що така заборгованість нараховується та стягується саме державним виконавцем в порядку примусового виконання судового рішення. При цьому згідно ч. 7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» суд, лише вирішує питання щодо обґрунтованості розміру заборгованості, яку нараховано державним виконавцем, а не про стягнення останньої. За таких обставин, суд визнає, що стягнення з відповідача коштів заборгованості, яку нараховано на підставі судового рішення, призведе до подвійного стягнення коштів з останнього, що суперечить вимогам закону. Оцінивши зібрані у справі докази суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення оскільки в судовому засіданні підтверджено, що відповідач допускав прострочення сплати аліментів за період з березня 2010 року. Заборгованість зі сплати аліментів допущена з вини відповідача і він зобовязаний сплатити неустойку (пеню), оскільки відповідач був достовірно обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь\~ держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.\~\~

Outcome: partial