Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання окремих частин угоди недійсними. Позивач просить суд визнати недійсними п. 8.2. та п.п. 8.13.1, 8.13.3, 8.13.5 п. 8.13. Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, що є публічною пропозицією (офертою) ПАТ «Укрсоцбанк» та розміщені на сайті Відповідача www.unicredit.ua. В обґрунтування позову позивач вказує, що 20.11.2013 року між ним, [PERSON], та ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено Договір банківського поточного (карткового) рахунку № 0034\\145565-ZР. Відповідно до умов Договору, Позивач підтвердив укладання з Відповідачем Договору комплексного банківського обслуговування на умовах викладених у Анкеті та Заяві, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та поземних валютах, Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» з усіма додатками та умовами, Умовах відкриття та здійснення операцій за банківськими - поточними (картковими) рахунками, Умовах встановлення кредитної лінії за поточним картковим) рахунком, Умовах відкриття та обслуговування банківських вкладних депозитних) рахунків, Умовах підключення та користування системою Інтернет-банкінг, Умови підключення та користування послугою БМБ-банкінг та ін. Правила і Умови є публічною пропозицією (офертою), та розміщені на сайті Відповідача www.unicredit.ua. Відповідно до п. 8.13. Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками Відповідача, Банк не несе відповідальності за збитки, завдані Клієнту/Держателю у разі: 8.13.1. навмисного та/або ненавмисного розголошення, неналежного зберігання Держателем/Клієнтом персональної інформації, що може бути використана третіми особами для здійснення несанкціонованих операцій; 8.13.3. навмисного та\\або ненавмисного доступу до інформації Клієнта/Держателя, що знаходиться поза межами банківських каналів зв'язку та у не банківських системах зберігання інформації; 8.13.5. якщо інформація, яка передається відкритими каналами мобільного зв'язку стала відомою третім особам без відома на те Клієнта/Держателя або Банку. Відповідно до п. 8.2. Клієнт несе повну відповідальність за всі Операції, здійснені з використанням втрачених/викрадених Карток, здійснені після їх втрати/крадіжки, у разі неповідомлення Банка про факт втрати/крадіжки Банку та впродовж 1 (однієї) години з моменту надходження повідомлення про це до Банку а також за Операції, проведені Держателем після розблокування Картки, проведеного в порядку визначеному Умовами. Позивач посилається на те, що підпункти 8.13.1, 8.13.3, 8.13.5 пункту 8.13 та пункт 8.2. Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками (публічна пропозиція (оферта) Відповідача) суперечать діючому законодавству України, а отже є оспорюваними у розумінні ст. 215 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суб'єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України. Згідно ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»: 14.11. Банк під час використання користувачем електронного платіжного засобу зобов'язаний інформувати його про випадки підвищеного ризику збитків для користувача і пов'язані із цим обов'язки сторін, що включають будь- які обґрунтовані обмеження щодо способів та місць використання.14.14. Банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором:повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу;забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу. У разі невиконання банком обов'язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк. Позивач вважає що п. 8.2. та п.п. 8.13.1, 8.13.3, 8.13.5 п. 8.13. Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, що є публічною пропозицією (офертою) Відповідача та є невід'ємною частиною укладаємих договорів суперечить наведеним нормам законодавства України, а саме п. 14.11, 14.14 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, перекладаючи весь тягар відповідальності на клієнта Банку (користувача електронного платіжного засобу). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив в судовому засіданні, що 20.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено Договір банківського поточного (карткового) рахунку Відповідно до умов кредитування фізичних осіб за кредитною лінією «Голд», «Платінум» за картковим рахунком в пакет безкоштовних послуг входить 1 платіжна картка, також в плату пакету входить надання послуг SMS-банкінгу, підключення до сервісу Інтернет банк. За заявою позивача було видано додаткову платіжну картку на ім'я його дружини.12.12.2014 року цю додаткову платіжну картку, разом з ПІН-кодом до неї, було викрадено у дружини позивача, та внаслідок транзакцій, що вчинені невстановленими особами, з рахунку позивача було знято 44 200 грн. Правовідносини з цього приводу були предметом судового розгляду по справі 752/17445/15-ц, рішення суду за якою набрало чинності і обставини встановлені цим рішенням на думку представника відповідача не потребують доказуванню. Також представник відповідача вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені оскільки за змістом норми закону що регулює правила недійсності правочину(ст.ст.203,215 ЦК України) не можна визнавати недійсними Умови відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, що є публічною пропозицією (офертою) ПАТ «Укрсоцбанк» та за своїм змістом не є угодою. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, щоПозивач є клієнтом Банку відповідача з 23.11.2009 року. 20.11.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено договір поточного (карткового) рахунку шляхом оформлення анкети, заяви-договору № 0034/145565-ZP (надалі Договір) та було відкрито поточний (картковий) рахунок [NUMBER] в українській гривні, який використовується за допомогою картки Visa Gold.(а.с.10). Позивач [PERSON] підтвердив укладення між ним та Банком Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» на умовах викладених в Анкеті та Заяві, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній та іноземних валютах, Правилах надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» з усіма додатками та умовами, Умовах відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, Умовах встановлення кредитної лінії за поточним (картковим) рахунком, Умовах відкриття та обслуговування банківських вкладних (депозитних) рахунків, умов інших банківських продуктів, що будуть обрані клієнтом за заявою на підключення до певної послуги, попередньої інформації про умови кредитування фізичних осіб за кредитною лінією на картковому рахунку та в тарифах банку, з якими Позивач ознайомився з ними погодився і зобов'язався їх виконувати. Позивачу також було відомо, що Правила та умови є публічною пропозицією (офертою) та розміщені на сайті Банку www.unicredit.com.ua і разом із Анкетою та заявою (акцептом) складають договір. Позивач скористався наданим йому правом Умовами відкриття та здійснення операцій за банківськими(картковими) рахунками та оформив додаткову картку на ім'я своєї дружини. 12.12.2014 року додаткова платіжна картка до рахунку позивача була викрадена у дружини позивача разом з ПІН-кодом. Невстановлені особи протягом більш як години здійснили одинадцять транзакцій по зняттю коштів з рахунку позивача, на суму 44 200 грн., що разом з комісіями за зняття коштів призвело до списання з рахунку позивача 46 050,93 грн. В жовтні 2015 року Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про відшкодування збитків. 25.04.2016 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва в задоволенні позову відмовлено.(а.с.54-56). Це рішення набрало чинності. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені цим судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 2 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Зідно ч. 3 ст. 633 ЦК України, підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Правовими особливостями публічного договору є те, що його умови є однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Термін «споживач» у публічному договорі вживається у широкому сенсі слова (тобто не лише як особисте споживання). Під час укладення публічного договору суб'єкт господарювання не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим, якщо інше не встановлено законом. Суб'єкт господарювання також не має права відмовитися від укладення публічного договору, за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови від укладення публічного договору потенційний виконавець зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою (а споживач вправі звернутися до суду з позовом про спонукання до укладення такого договору; якщо судом буде встановлено факт необґрунтованої відмови від укладення публічного договору, тоді останній буде укладено в судовому порядку). У цьому полягають юридичні наслідки визнання договору публічним. Укладення публічних договорів для суб'єкта господарювання є реалізацією його публічних зобов'язань. Свобода договору відповідно до положень ст. 3 ЦК України є загальними засадами цивільного законодавства. Також згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини. Відповідно до вимог статті 1066 Цивільного Кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими грошовими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний) правочин. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, ч.3 цього закону визначено, якого саме змісту умови договору є несправедливими. Крім цього, відповідно до п.4 ч.1 ст. 21 вказаного закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Позивач просить на підставі п.1 ст.203 ЦК України якою врегульовані загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визнати недійсними п. 8.2. та п.п. 8.13.1, 8.13.3, 8.13.5 п. 8.13. Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками. Але за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи які за своїм змістом не є правочинами. Правочином, згідно ЦК України є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Умови відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, що є публічною пропозицією (офертою) ПАТ «Укрсоцбанк» та розміщені на сайті Відповідача www.unicredit.ua., якщо їх розглядати у розумінні одностороннього правочину, як це визначено у ч.3 ст.204 ЦК України можуть створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках встановлених законом, або за домовленістю з цими особами як це передбачено. Таким чином згідно Цивільного Кодексу України позивач має право вимагати визнання недійсними в порядку ст.215 ЦК України, за наявністю відповідних підстав, ні Умови відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, що є публічною пропозицією (офертою) ПАТ «Укрсоцбанк» та розміщені на сайті Відповідача www.unicredit.ua. , а укладену на підставі цієї публічної пропозиції (оферти) угоду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, посилаючись на те, що підпункти 8.13.1, 8.13.3, 8.13.5 пункту 8.13 та пункт 8.2. Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками (публічна пропозиція (оферта) Відповідача) суперечить діючому законодавству України, ніяких доказів порушення своїх прав в судовому засіданні не надав та не довів правомірності своїх позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. 25.04.2016 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі 752/17445/15-ц, позивачу відмовлено у задоволенні його позову про відшкодування шкоди з підстав укладеного Договору банківського поточного (карткового) рахунку № 0034\\145565-ZР, на який посилається позивач(а.с.54-56). Обставини, встановлені цим рішенням, доказуванню не підлягають. Із цього рішення суду вбачається, що саме недбалість держателя платіжної картки сприяла викраденню платіжної картки разом з ПІН-кодом та фактично сприяла незаконному використанню ПІН-коду з метою ініціювання платіжних операцій(а.с.55). Таким чином обставини, встановлені цим рішенням, не дають підстав вважати що відповідач при правовідносинах з позивачем порушив норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed