Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Випасненської сільської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності, просить суд: визнати договір купівлі-продажу садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,8 кв.м. на земельній ділянці площею 0,06 га та земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] - дійсним; визнати за [PERSON] право власності на садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ділянка [NUMBER] загальною площею загальною площею 68,8 кв.м. на земельній ділянці площею 0,06 га та земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року клопотання представника позивача було задоволено та неналежним відповідач Випасненська сільська рада була замінена на належного Мологівську сільську раду Білгород - Дністровського району Одеської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у червні 2011 року між позивачем та [PERSON] була досягнута домовленість щодо придбання садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ,загальною площею 68,8 кв.м. на земельній ділянці площею 0,06 га та земельної ділянки загальною площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що з [PERSON] вона розрахувалась у повному обсязі, але відсутність правовстановлюючих документів позбавило їх можливості оформити вказаний правочин у відповідності до вимог діючого законодавства, тобто у нотаріальному порядку. Тому [PERSON] надав їй розписку щодо укладення вказаного правочину. Саме з цих підстав, [PERSON] також надав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої він уповноважив її у оформленні цих правовстановлюючих документів, у зв`язку із чим остання повинна була оформити державний акт на право власності на земельну ділянку, завершити будівництво садового будинку та ввести його в експлуатацію, отримати юридичну адресу вказаного будівництва. Все це необхідно було зареєструвати на ім`я [PERSON] У зв`язку із великим об`ємом роботи, вона остаточно оформила документи на право власності [PERSON] та зареєструвала їх лише у березні 2018 року. Проте, [INFO] року [PERSON] помер, що позбавило її можливості оформити договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, згідно діючого законодавства. Спадкоємці померлого відмовляються від прийняття спадщини з наступним оформленням права власності на її ім`я на підставі договору купівлі-продажу, мотивуючи це тим, що їм достовірно відомо, що вказані земельні ділянки та садовий будинок на момент смерті батька був проданий останнім, а також неможливістю на теперішній час нести додаткові матеріальні витрати. На теперішній час вона володіє, користується земельними ділянками та садовим будинком, сплачує всі передбачені законодавством податки, але із-за відсутності документів, що свідчать про її право власності позбавлена права розпоряджатись вказаним майном. У зв`язку із вказаним вище, вона і звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, позивач приєднала до матеріалів позову їх заяву про те, що вони підтверджують факт купівлі-продажу їх батьком садового будинку, розташованого на земельній ділянці № 72 у садовому кооперативі «Будівельник» [PERSON] та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою на місці, вирішив перейти до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 - 281 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року помер [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивач стверджує, що за життя [PERSON] , а саме 06.06.2011 року, ним було продано [PERSON] належний йому на праві власності садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,8 кв.м. на земельній ділянці площею 0,06 га та земельну ділянку загальною площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] Даний факт підтверджує розпискою [PERSON] від 06.06.2011 року, з якої вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] , належний йому садовий будинок, розташований на ділянці [ADDRESS]. Грошові кошти за садовий будинок він отримав у повному обсязі, претензій до [PERSON] не має. Надалі за текстом розписки зазначено, що у підтвердження факту купівлі-продажу садового будинку є вказана розписка та пакет документів на даний будинок, який він віддає [PERSON] Позивач зазначає, що у зв`язку із відсутністю правовставнолюючих документів на будинок та земельну ділянку, [PERSON] надав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої він уповноважив її у оформленні цих правовстановлюючих документів. Вказане підтверджує довіреністю від 20.09.2016 року, наданої [PERSON] та/або [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.В., та зареєстрованою реєстрі за № 1792. Матеріалами справи встановлено, що 12.05.2017 року був виготовлений технічний паспорт на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-2782/06, що набрало законної сили 24.06.2006 року, встановлено факт прийняття [PERSON] спадкового майна, яке складається з земельної ділянки [NUMBER] , площею 0,12 га, розташованої в садівницькому кооперативі «Строитель» в с. Випасне Білгород-Дністровського району, надану для садівництва на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Випасненською сільською радою 08.06.1999 року та недобудований садовий будинок, розташований на земельній ділянці [NUMBER] СК «Строитель» в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, що відкрилась після смерті його дружини - [PERSON] , померлої [INFO] та визнано за [PERSON] право власності на вказане майно. Рішенням № 17 виконавчого комітету Мологівської сільської ради «Про присвоєння адреси земельним ділянкам, яка належить [PERSON]» вирішено присвоїти земельним ділянкам, виділеним для ведення садівництва, які належать гр. [PERSON] : - кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,06 га, адресу: [ADDRESS] - кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,06 га, адресу: [ADDRESS] Таким чином позивач вказує на зміну адреси садового будинку та земельної ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Нормою ч.2 ст.220 ЦК України передбачено, що, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Однак слід зазначити, що згідно зі ст. 657 ЦК України, зокрема, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Стаття 638 ЦК України пов`язує укладення договору не лише з досягненням сторонами згоди з усіх істотних умов договору, але і з наданням цій угоді належної форми. Тобто процес укладення договору розпадається на кілька етапів - спершу необхідно досягти згоди з усіх істотних умов договору, після чого надати згоді необхідної форми. У договорах, щодо яких вимагається нотаріальне посвідчення або державна реєстрація, момент укладення договору пов`язується з моментом нотаріального посвідчення або державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Матеріалами справи не встановлено, а позивачем не доведено досягнення між [PERSON] та [PERSON] на момент укладання договору згоди щодо усіх істотних умов договору, оскільки розписка не містить доказів продажу земельної ділянки, жодних доводів про ціну об`єкту нерухомого майна, жодних доказів про передачу майна покупцю, щодо садового будинку та земельної ділянки позивачем не надано доказів оформлення права власності продавцем [PERSON] , не надано доказів введення в експлуатацію садового будинку, більш того розписка не набула відповідної форми правочину. За таких обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства при укладанні договорів купівлі-продажу щодо форми вказаних правочинів, щодо істотних умов договору, щодо волевиявлення сторін, та щодо загальних вимог, додержання яких є необхідним для визнання правочину дійсним, суд приходить до висновку, що в даному випадку, позивачем не доведено позовні вимоги. У відповідності до ч. 1,2, 5ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підсумовуючи викладене, надавши правову оцінку представленим доказам у сукупності з фактичними обставинами справи, проаналізувавши характер правовідносин, що склалися між сторонами, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Мологівської сільської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed