Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що її батькові [PERSON] належали земельна ділянка площею 0,2500 га, призначена для індивідуального житлового, гаражного та дачного будівництва, розташована по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0894 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] . [INFO] батько помер. Ще за життя [PERSON] посвідчив на її ім`я заповіт від 24.06.2020 року, згідно якого заповів їй все належне йому на день смерті майно. Вона прийняла спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки в шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Її матір, [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилась від прийняття спадщини. На даний час оформила частину спадкового майна, а саме житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться в [ADDRESS] . Однак нотаріус їй відмовив в оформленні спадщини на вищевказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що у державних актах на право власності на земельні ділянки вказано кадастрові номери 2625686402:21:003:0001, 2625686402:21:003:0002, а згідно витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастрові номери вказано 2625686402:21:003:0987 та 2625686402:21:003:0986 відповідно. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для індивідуального житлового, гаражного та дачного будівництва, розташовану по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0894 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Від неї надійшла заява через канцелярію суду, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача - Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява через канцелярію суду, в якій він просив розглядати справу у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. 04.08.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 047338 від 27.06.2003 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13, [PERSON] , на підставі рішення виконкому Олешівської сільської ради від 08.04.2003 року № 50, належало право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, яка розташована по [ADDRESS] , призначена для індивідуального житлового, гаражного та дачного будівництва (кадастровий номер: 2625686402:21:003:0001). Також, згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 047339 від 27.06.2003 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 14, [PERSON] , на підставі рішення виконкому Олешівської сільської ради від 08.04.2003 року № 50, належало право власності на земельну ділянку, площею 0,0894 га, яка розташована по [ADDRESS] , призначена для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер: 2625686402:21:003:0002). Відповідно до довідки виконкому Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 191 від 10.06.2020 року при видачі державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, площею 0,2500 га в [ADDRESS] допущено помилку, а саме правильне місце розташування земельної ділянки - [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] 13.05.1972 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , відповідачем по справі, якій після державної реєстрації шлюбу було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.20). У шлюбі у них народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.21). 08.09.1997 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 22). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім`я дочки [PERSON] заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 24.06.2009 року (а.с. 14). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 43). Відповідно до довідки Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 170 від 29.05.2020 року на день смерті спадкодавця разом з ним проживала дружина [PERSON] (а.с. 16). Проте, [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] , про що подала відповідну заяву. Згідно копії спадкової справи № 145/2010 від 26.03.2010 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківсьої області після смерті [PERSON] (а.с. 43-67), позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , яка бажала прийняти та прийняла спадщину, а також отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, успадкувавши житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться в [ADDRESS] (а.с. 19). Інших спадкоємців в порядку спадкування за заповітом чи законом немає, що також підтверджується письмовою заявою [PERSON] про визнання позову (а.с. 38). На момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,0894 га, які розташовані по [ADDRESS] та [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на земельні ділянки у зв`язку з тим, що в державних актах на право власності на земельні ділянки, які належать померлому [PERSON] вказано кадастровий номер 2625686402:21:003:0001 та 2625686402:21:003:0002, однак згідно витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2609905042020 та НВ-2609904982020 вказано кадастрові номери 2625686402:21:003:0987 та 2625686402:21:003:0986 відповідно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 291/02-31 від 26.05.2020 року (а.с. 18). Так, згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2609905042020 від 03.03.2020 року (а.с. 8-10) встановлено, що земельній ділянці площею 0,2500 га, що розташована по [ADDRESS] , яка згідно державного акту серії ІФ № 047338 від 27.06.2003 року на праві приватної власності належить [PERSON] , присвоєно кадастровий номер земельної ділянки 2625686402:21:003:0001. Відповідно до довідки відділу держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області, вказаним відділом встановлено, що під час присвоєння кадастрового номера земельної ділянки виявлено помилку, а тому державним кадастровим реєстратором відповідно до п. 4 Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки державним кадастровим реєстратором внесено уточнені відомості до державного земельного кадастру про вищезгадану ділянку та присвоєно новий кадастровий номер: 2625686402:21:003:0987 (а.с. 65). Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2609904982020 від 03.03.2020 року (а.с. 11-13) встановлено, що земельній ділянці площею 0,0894 га, що розташована по [ADDRESS] , яка згідно державного акту серії ІФ № 047339 від 27.06.2003 року на праві приватної власності належить [PERSON] , присвоєно кадастровий номер земельної ділянки 2625686402:21:003:0002. Довідкою відділу держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області встановлено, що під час присвоєння кадастрового номера земельної ділянки виявлено помилку, а тому державним кадастровим реєстратором відповідно до п. 4 Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки державним кадастровим реєстратором внесено уточнені відомості до державного земельного кадастру про вищезгадану ділянку та присвоєно новий кадастровий номер: 2625686402:21:003:0986 (а.с. 62 зворот). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого нею при поданні позову, а саме 420,40 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 316-319, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved