Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, відповідно до якої просить: - виселити [PERSON], [INFO] з будинку [ADDRESS] без надання їй іншого жилого приміщення; - позбавити [PERSON], [INFO] права на користування домоволодінням [ADDRESS] Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 19 липня 2013 року в порядку ст.224 ЦПК України позовну заяву [PERSON] задоволено в повному обсязі. За рішенням суду [PERSON] виселено з будинку [ADDRESS] без надання їй іншого жилого приміщення та позбавлено права на користування цим домоволодінням. 21 серпня 2013 року ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області на підставі заяви [PERSON] заочне рішення Мар'їнського районного суду від 19 липня 2013 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Після повторного автоматичного перерозподілу, справу передано у провадження судді Пономарьова О.П. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 18 листопада 1993 року Мар'їнською районною державною адміністрацією, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] У вказаному будинку позивач [PERSON] фактично не мешкала, оскільки проживала разом зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS]. За її згодою у спірному будинку мешкав її рідний брат [PERSON] та його дружина [PERSON], тобто відповідач у справі, а згодом і їх син [PERSON]. На даний час в будинку зареєстрована лише відповідач. У 2009 році відповідач звернулась до суду із позовом про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння. Протягом 2009-2010 років тривав судовий розгляд зазначеної справи, в результаті чого [PERSON] було відмовлено в його задоволенні. У зв'язку з викладеним стосунки між позивачем та відповідачем погіршились. В даний час відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу в користуванні житловим будинком, робить неможливим її проживання в ньому шляхом звернення до різноманітних установ з чисельними скаргами, посилаючись на те, що правовстановлюючі документи на житловий будинок підроблені. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з вказаною позовною заявою для захисту своїх порушених прав та інтересів. Позивач в судовому засіданні на задоволенні своєї позовної заяви наполягала. Суду доповіла, що оскільки відповідач [PERSON] систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для неї, як власника, проживання з нею в одному будинку, при цьому заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, тому [PERSON] підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви [PERSON] підтримала. Суду доповіла, що відповідач [PERSON] своїми діями перешкоджає позивачу в користуванні житловим приміщенням, що належить їй на праві власності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, посилаючись на те, що власник спірного житлового будинку відсутній. Документ, що підтверджує право власності позивача не відповідає жодним критеріям. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала доводи свого представника та просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповів, що він є слідчим СВ Мар'їнського РВ ГУМВС України в Донецькій області. По акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудовника [PERSON] від 04 жовтня 1993 року проводилась технічна експертиза документів від 07 листопада 2012 року, внаслідок чого не виявилось можливим встановити первинний зміст змінених записів. Свідок [PERSON] суду доповіла, що позивач у справі доводиться є рідною донькою. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, а тому вона як законний власник має право на проживання в ньому. Фактично в даний час в будинку мешкає відповідач [PERSON] та здійснює перешкоди позивачу в користуванні та проживанні в будинку. В даний час позивач [PERSON] власного житла не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповіла, що вона була секретарем міської ради. На початку дев'яностих років минулого століття, точну дату вона не пам'ятає, було прийняте рішення виконкому міської ради про надання земельної ділянки та дозволу будівництва житлового будинку на ім'я [PERSON] На той час виконавчий комітет не мав права визнавати право власності і приймати в експлуатацію будинок. Тільки починаючи з 1997 року, коли було прийнято Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ці повноваження були у виконавчого комітету. Надати в судовому засіданні оцінку правовстановлюючих документів не має можливості. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповів, що у період з 1985 року по 1995 рік він працював заступником міського голови Мар'їнської міської ради. По справі земельного наділу пояснив, що виділялась земельна ділянка на ім'я [PERSON], надалі документи через міську раду не проходили. Більше нічого добавити по цій справі не може. Суд, вислухавши сторін у справі та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення та позбавлення права користування житлом підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] В даний час в спірному будинку мешкає дружина брата позивача [PERSON], тобто відповідач у справі, яка перешкоджає позивачу у справі на проживання в її будинку, що зумовило спірні відносини між сторонами. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача [PERSON], як власника, проживання з нею в одному будинку, при цьому заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, тому [PERSON] підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність їх задоволення. На підставі 16 ЦК України, ст. 116 ЖК Української РСР,

Outcome: approved