Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області за позовом до Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, в якому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в якому він проживає та яким відкрито, безперервно володіє та користується більше 10 років. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що з 1991 року добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до запису в по господарській книзі, вказаний будинок належав [PERSON], яка померла у 1994 р. Позивач вже майже 25 років підтримує будинок у придатному для проживання стані, сплачує всі обов'язкові платежі, здійснює ремонт, завдяки чому житловий будинок знаходиться у доброму стані, взв'язку з чим, позивач вважає за можливе визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку набувальної давності. Позивач, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Від представника відповідача через канцелярію суду надійшла заява з проханням ухвалити рішення згідно чинного законодавства України без участі його представника. Враховуючи те, що представник відповідача про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно запису в по господарській книзі Леб'язької сільської Ради народних депутатів №350, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON], яка померла у 1994 році, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. (а.с.21). Відповідно до довідки КП «Чугуївське МБТІ» від 25.10.2016 р. № 2322, право власності на даний житловий будинок не зареєстровано. Факт проживання позивача з 1991 р. у спірному будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом складеним комісією у складі: в.о. старости Леб'язької сільської ради [PERSON], діловода [PERSON], та сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області №517 від 18.10.2016 р. [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS], з моменту прибуття у 1991 р. на територію села, займається благоустроєм будинку та прилеглої території, сплачує всі комунальні платежі. (а.с.10). Як вбачається з інформаційних довідок наданих Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області №№ 46223039, 46223066 від 20.12.2016 р. (а.с.25-27), після смерті [PERSON] спадкоємці померлої до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщини не видавались. Спадкові договори або заповіти посвідчені не були. З моменту фактичного заволодіння будинком і по теперішній час до позивача не пред'являвся правомочною особою позов про повернення вищезазначеного майна, а також Позивач не вчиняв дій, які б свідчили про визнання ним обов'язку щодо повернення будинку. Позивач протягом всього часу володіє будинком, відкрито для всіх третіх осіб. Таким чином, Позивач вже більше 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Отже, враховуючи те, що позивач відкрито, безперервно володіє житловим будинком, суд вважає за можливе, визнати за ним право власності на вказане майно,в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved