Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу в сумі 16 212 грн., Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2014 року позивач з відповідачкою уклав договір позики, за умовами якого позивач передав позичальнику кошти в сумі 600 доларів США, що підтверджується її розпискою. Відповідно до угоди відповідачка зобов'язалась повернути грошові кошти у повному обсязі протягом шести місяців. Однак в зазначений строк борг не повернула, ухиляється від виконання зобов'язання. 12.05.2017 року позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 10 808 грн., що еквівалентно 400 дол.США. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] позичила у нього 600 дол.США на 6 місяців, після закінчення цього строку повернула лише 200 доларів. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між сторонами 19.05.2014 року укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] у позику 600 доларів на строк до 19.11.2014 року. Отримання грошових коштів відповідачкою підтверджується розпискою [PERSON] У встановлений строк відповідачка свого зобов'язання не виконала, грошові кошти у повному обсязі не повернула, що підтверджується наявністю розписки у позивача. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, сума зобов'язання за договором позики підлягає визначенню у гривнях в еквіваленті до долара США станом на час ухвалення рішення. Станом на 22.05.2017 року за курсом Національного банку України розмір заборгованості за договором позики становить 10 547,88 грн. (400 дол.США х 26,3697). За таких обставин суд дійшов висновку, що заборгованість за договором позики в сумі 10547,88 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі в сумі 624,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial