Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилається на те, що уклав шлюб із відповідачкою 03.10.1984 р., в шлюбі народився син [PERSON], [INFO] , та син [PERSON], [INFO]. На даний час діти мають свої сім'ї, та проживають окремо. Подружнє життя між сторонами не склалося, у звязку із протилежністю характерів і різними поглядами на життя. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка, повідомлена судовою повісткою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася про причини неявки суд не повідомла, письмових заперечень на позов не надіслала в звязку з чим, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи без фіксування ходу судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, позивач і відповідач уклали шлюб, який зареєстрований 03.10.1984 року в Малопомічнянській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 20 (а.с.6). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони мають різні погляди на життя\~ і протилежність характерів, що негативно впливає як на позивача, так і на відповідачку, а також на повнолітніх дітей, у звязку із чим збереження подружнього життя між сторонами є неможливим. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористалась позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, у звязку з чим позивач заявив про неможливість збереження подружніх стосунків, відповідачка з цього приводу заперечень не має, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, примушування до осіб до шлюбу є неприпустимим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved