Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням при цьому зазначає, що 31 травня 2013 року о 19 годині 00 хвилин в с.Кодня Житомирського району біля будинку №47, він отримав легкі тілесні ушкодження від вистрілу відповідача [PERSON] в ділянку шиї та голови. За вчиненні вищезазначені діяння [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності. Враховуючи вищенаведене позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому в наслідок злочину моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яку він оцінює в розмірі 25000 грн. В ході судового розгляду справи відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 45000 гривень з [PERSON] за пошкоджене особисте майно та отруєння питної води у виді криниці, яка розташована на подвірї його домоволодіння. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому, в зустрічному позові просив відмовити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та вважають його безпідставним, свій позов просили задовольнити в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені обставини, які пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої неправомірними діями фізичної особи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються вимогами ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2013 року [PERSON], знаходячись за місцем свого проживання в [INFO] о 19 годині, спричинив легкі тілесні ушкодження своєму сину [PERSON], який у вказаний день та час приїхав до вищевказаного будинку, щоб забрати свої речі, шляхом пострілу з вогнепальної зброї. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 01 липня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263, ч.2 ст.125, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання із випробуванням і іспитовим строком на 2 роки (а.с.4-6). Отже вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою ( ч.4 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд враховує, що відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої позивачу [PERSON] в наслідок злочину вчиненого [PERSON], суд враховує також висновки судово-медичних експертиз проведених в рамках кримінального провадження, а саме висновок № 1575 від 10.07.2013 року судово-медичного обстеження [PERSON], згідно якого у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани та садна на лівій кісті, які утворилися від впливу тупого твердого предмету, яким могла бути куля, випущена з пристрою для відстрілу куль, висновок № 1543 від 11.06.2013 року медичного огляду [PERSON], згідно якого у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна та рани на лівій вушній раковині, поверхневої рани на шиї, які могли утворитися від одномоментної дії тупого твердого предмету та які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя, висновок № 1536 від 10.07.2013 року судово-медичного огляду [PERSON], згідно якого у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна та рани на лівій вушній раковині, поверхневої рани на шиї, які могли утворитися від одного травмуючого впливу твердого предмету, яким могла бути куля, випущена з пристрою для відстрілу куль, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя (а.с.4-6). За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 7 000 грн. з відповідача достатні для відновлення немайнових втрат позивача, що відповідає положенню п.п.8.9. постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обовязків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку про безпідставність зустрічних позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього і в її заподіянні. Позивач просить стягнути із [PERSON] відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 45000 гривень за пошкодження останнім його особистого майна та отруєння питної води в криниці біля домоволодіння в с.Кодня по вул.Рад, 47, Житомирського району, Житомирської області. Проте суду не надані будь-які належні та допустимі докази на підтвердження протиправних дій, [PERSON], його вини в заподіянні шкоди та наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача. Відповідно до положень ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із положеннями ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений гл.3, зокрема ст.16 ЦК України, а інші способи визначається спеціальними законами, які регулюють конкретні цивільні правовідносини. В даному випадку постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved