Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Генеральної прокуратури України і просить відшкодувати йому грошима моральну шкоду, заподіяну відповідачем наведеними позивачем неправомірними діями та бездіяльністю відповідача. Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що 30 серпня 2014 року позивач звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме пограбування чи крадіжку у березні 2014 року ліфтового обладнання ліфта в будинку 4 блок3 пров. Л.Мокієвської м. Дніпропетровська. Вказана заява була направлена до прокуратури Дніпропетровської області, якою заява була направлена до АНД району м. Дніпропетровська, а нею надана відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР з викладених у заяві обставин. Таким чином відповідав порушив вимоги ст. 214 КПК України та не внесли до ЄРДР відомості згідно поданої позивачем заяви. Такі неправомірні дії та бездіяльність відповідача порушили звичний уклад його життя, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитись від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за таких поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у позивача душевні страждання та заподіює моральної шкоди. При цьому позивачем протягом всього часу судового розгляду не було визначено розмір компенсації. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву і просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач Генеральна прокуратура України в особі представника Кіцнак П. подала свої письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги просив залишити без задоволення, вказуючи наступне. Заява [PERSON] про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про викрадення ліфтового обладнання в будинку 4 блок 3 пров. Л. Мокієвської міста Дніпропетровська надійшла до Генеральної прокуратури України 03.09.2014. Порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення встановлено «Інструкцією про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженою наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 №125 (далі - Інструкція). Відповідно до п.3.7 Інструкції, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що не підслідні органам прокуратури, але надійшли на розгляд прокуратур обласного рівня чи Генеральної прокуратури України керівники структурних підрозділів апаратів організовують роботу щодо скерування їх відповідно до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня за територіальною юрисдикцією. Згідно ч.І ст.216 КПК України досудове розслідування злочинів проти власності (ст.185- крадіжка; ст.186- грабіж та ін.) здійснюється слідчими органів внутрішніх справ. На підставі вищенаведеного звернення [PERSON] Генеральною прокуратурою України 08.09.2014 направлено для розгляду за територіальною юрисдикцією до прокуратури Дніпропетровської області, про що проінформовано заявника. Статтями 303, 306 КПК України встановлено, що скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Зважаючи на те, що заявник раніше звертався до відповідних органів із заявами, у яких зазначав відомості про ті ж події, які вказані у його заяві до Генеральної прокуратури України, йому роз'яснено судовий порядок оскарження рішень цих органів згідно з вимогами ст. 303, 306 КПК України. Крім того, з'ясовано, що до звернення позивача до Генеральної прокуратури України, СВ Амур- Нижньодніпровського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 20.08.2014 за його заявою з наведених вище фактів (викрадення майна з будинку 4 блок З пров. Л. Мокієвської міста Дніпропетровська) розпочато кримінальне провадження № 12014040630001868 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 1176, ч.І ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.95 № 4 до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зважаючи на те, що заяву [PERSON] Генеральною прокуратурою України розглянуто відповідно до вимог законодавства, її дії (бездіяльність) у встановленому законом судовому порядку неправомірними не визнано, відсутній причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача та виною останнього в її заподіянні, позовні вимоги є безпідставними. Суд вивчивши письмові матеріали, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 1173 ЦК України Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 1174 ЦК України Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ст. 1176 ЦК України Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно ст. 61 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем під час судового розгляду не було доведено наявності підстав для відшкодування моральної шкоди завданої йому незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, оскільки відповідного судового рішення надано не було. Крім того не враховано, що шкода завдана незаконними діями прокуратури, виникає у випадках, передбачених законом. За таких обставин вимоги позивача є безпідставними оскільки доводи викладені ним у позовній заяві не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed