Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк», в якому просив стягнути з ПАТ «Імексбанк» на свою користь грошові кошти в розмірі 211 529 грн. 10 коп. за договором №1010019130 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 19 січня 2015 року. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 січня 2015 року він уклав з відповідачем зазначений Договір, предметом якого було прийняття [PERSON] від Клієнта грошової суми в національній валюті в розмірі 139 000 грн. 00 коп. та виплата [PERSON] такої суми та нарахованих на вклад процентів в розмірі 17% відсотків річних на умовах та в порядку, встановлених Договором на 93 дні. В подальшому суму вкладу було збільшено до 194 000 грн. Дата повернення коштів визначена 22 квітня 2015 року. Станом на 30 липня 2015 року вклад не повернуто. Позивач вважає дії відповідача щодо неповернення вкладу незаконними та безпідставними, та з посиланням на ст.ст.526, 1060, 1066, 1074 ЦК України, просить стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 194 000 грн., а також 17% відсотків річних за період з 19.01.2015 року по 01.08.2015 року в розмірі 17 529 грн. 10 коп., а всього 211 529 грн. 10 коп. Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Крім того, просив не брати до уваги подані відповідачем письмові заперечення на позов, враховуючи при цьому, що позивач уклав з [PERSON] Договір, за умовами якого вніс на вкладний рахунок в [PERSON] грошові кошти до введення в [PERSON] тимчасової адміністрації, окрім того, положення цивільного кодексу України, якими регулюються правовідносини сторін, - мають вищу юридичну силу, ніж постанови Національного [PERSON] України. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі. В поданих на адресу суду письмових запереченнях на позов відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, при цьому, заперечення відповідача зводяться до того, що у звязку з прийняттям 26 січня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі рішення правління НБУ №50 від 26 січня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» рішення про введення в АТ «Імексбанк» тимчасової адміністрації та прийняття рішення про ліквідацію банку, вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Імексбанк» суми банківського вкладу не можуть бути задоволені в силу відповідних норм (ст.ст.26, 27, 36, 46) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які є спеціальними, а зазначений Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України в даних правовідносинах сторін. Крім того, зазначив, що вимоги позивача про включення в акцептований реєстр вкладників підлягають розгляду Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в рамках встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку, а у випадку незгоди з діями/рішеннями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач може оскаржити його рішення/дії в порядку, встановленому КАС України, і саме таке розяснення визначено в п.25 постанови пленуму ВАСУ «Про окремі питання юрисдикції адміністративних справ» №8 від 20 травня 2013 року. Окрім того, зазначив, що на виконання приписів п.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наказом уповноваженої особи №34-в від 05.02.2015 року була створена комісія та призначено проведення перевірки укладених [PERSON] протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки, при цьому, метою проведення перевірки було встановлення фактів штучного створення правових підстав для отримання вкладниками/клієнтами [PERSON] виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також виявлення правочинів, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, наведені в п.3 ст.38 Закону. За наслідками проведеної перевірки було виявлено ряд правочинів, обставини яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами [PERSON] сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду, зокрема, касові операції без фактичного внесення/отримання фізичними особами готівкових коштів. Представник відповідача зазначив, що однією з таких операцій були правочини, здійснені [PERSON], а саме 19 січня 2015 року з рахунку зазначеної особи у відділенні №304 АТ «Імексбанк» у м.Кіровограді нібито було «знято» 139 000 грн., які ж одразу зарахувалися на рахунок [PERSON], в той же час, наявний на 19 січня 2015 року залишок коштів у касі відділення банку №304 в м.Кіровограді не дозволяв здійснити операцію щодо видачі вищевказаних готівкових коштів, на підставі чого комісія банку прийшла до висновку щодо штучності та фіктивності створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду, та наслідком чого було звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів для проведення відповідної перевірки та до моменту встановлення всіх обставин, зокрема, підтвердження факту «звичайності» проведених операцій, запроваджено тимчасові обмеження банківських операцій щодо виплати коштів зазначеним вкладникам. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи письмові заперечення відповідача по справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 січня 2015 року між ПАТ «Імексбанк» (Банк) та [PERSON] (Вкладник) було укладено Договір №1010019130 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (вклад «Постійний клієнт 3 міс.17%»), за умовами якого Вкладник вніс в Банк вклад в розмірі 139 000 грн. 00 коп. (квитанція №35943 від 19 січня 2015 року) з процентною ставкою за вкладом в розмірі 17% річних строком на 93 дні з можливістю поповнення рахунку протягом всього строку договору. Датою повернення вкладу визначено 22 квітня 2015 року. 23 січня 2015 року позивач поповнив суму вкладу на 55 000 грн. Зазначений Договір банківського вкладу укладений сторонами шляхом приєднання Вкладника, що має намір отримувати банківські послуги; вкладник не може запропонувати свої умови за цим Договором відповідно до ст.634 ЦК України. З моменту укладення договору Банк та Вкладник набувають прав та обовязків, що визначені Договором та несуть відповідальність за їх невиконання та/або неналежне виконання згідно Договору та чинного законодавства України. Після закінчення строку Договору, відповідач грошові коши за вкладом позивачу не повернув, відповідно до виписки з рахунку вкладника [PERSON] за період з 19 січня 2015 року по 22 квітня 2015 року залишок на рахунку становить 194 000 грн. За загальними умовами виконання зобовязань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено зазначеною главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. За змістом зазначеної норми закону (ст.526 ЦК України) та ст.1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобовязання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися вкладом на свій розсуд. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом також встановлено, що 26 січня 2015 року Правлінням НБУ була прийнята постанова №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних». На підставі зазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким в ПАТ «Імексбанк» з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Імексбанк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23 квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду було продовжено до 26 травня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №105 від 27 травня 2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Імексбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану врегулювання, з 27 травня 2015 року. Позивач, звертаючись до суду з позовом, як на правову підставу позову, послався на ст.1074 ЦК України, за якою відповідач не мав права відмовити йому як фізичній особі у видачі вкладу, оскільки зазначена стаття не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження таким вкладом, і, тим більше, Закон, яким би встановлювалися обмеження, на момент подання позову відсутній. В свою чергу, судом відзначається, що положеннями ст.1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Тобто, з аналізу зазначеної правової норми слідує, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Таким спеціальним Законом, який регулює дані правовідносини, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким, серед іншого, врегульована процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до п.16 ч.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п.6 ч.2 Закону). Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, відповідно до п.п.1,2 ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку; звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч.2 ст.46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Зокрема, припиняються всі повноваження органі управління банку та органів контролю, строк виконання всіх грошових зобовязань банку та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) вважається таким, що настав, припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку. З огляду на зазначені положення Закону, судом відзначається, що з моменту запровадження в ПАТ «Імексбанк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів [PERSON] здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.2 ст.26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно з ч.ч.2, 3, 5 ст.27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи з сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладниками у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Частиною 2 ст.28 Закону встановлено, що Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Імексбанк» з 27 січня 2015 року введена тимчасова адміністрація на строк до 26 травня 2015 року, а з 27 травня 2015 року розпочата процедура ліквідації, крім того, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку припиняється нарахування процентів за вкладами, вимоги позивача [PERSON] про стягнення з ПАТ «Імексбанк» на його користь суми банківського вкладу в розмірі 194 000 грн. з нарахованими на вклад процентами за період з 19 січня 2015 року по 01.08.2015 року в розмірі 17 529 грн. 10 коп., а всього 211 529 грн. 10 коп. за договором №1010019130 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 19 січня 2015 року не можуть бути задоволені в силу вищезазначених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є підставою для відмови в задоволенні позову, що, в свою чергу, не позбавляє позивача відповідного права звернутися з відповідними вимогами про включення його в акцептований реєстр вкладників до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в рамках встановленого зазначеним Законом порядку, та у випадку незгоди з рішеннями, діями Уповноваженої особи Фонду, оскаржувати зазначені дії/рішення у встановленому Законом порядку. В порядку ст.88 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 1048, 1054, 1074 ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: dismissed