Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в обґрунтування якого вказав, що він працював у відповідача у якості водія 3-го класу з 01.04.2011р. по 04.07.2014р. Відповідно до наказу № 78-к від 04.07.2014р. він був звільнений з роботи за прогули згідно ст.40 п.4 КЗпП України. Вважає, що його звільнення є незаконним та безпідставним виходячи з наступного. З наказом про звільнення з роботи, а також з наказом про прийняття на роботу, його ознайомлено не було та їх копії йому не видавалися, а наказ про звільнення був наданий тільки по його заяві 16.07.2014р. Він кожного робочого дня знаходився на робочому місці та жодного прогулу за час роботи у відповідача ним зроблено не було. Своє звільнення за нібито якійсь прогули він пов'язує з тим, що 02.06.2014р. ним та його колегами була подана колективна заява до прокуратури через невиплату на підприємстві заробітної плати та невиконання законодавства про працю, за якою було відкрито кримінальне провадження № 42014050230000017. Після подачі вищезазначеної заяви директор наголосив, що буде звільняти працівників, які значаться у тій заяві за прогули чи якісь інші порушення. Таким чином, з викладеного вбачається, що відповідач звільнив його без законної на те підстави. Крім цього, відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, з врахуванням уточненої позовної заяви, за період з 05.07.2014р. по день розгляду справи у суді. У зв'язку з вищевикладеним, просить визнати незаконним та скасувати наказ № 78-к від 04.07.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» про його звільнення за прогули без поважних причин згідно ст.40 п.4 КЗпП України; поновити його на попередньому місці роботи у якості водія автотранспортного засобу 3-го класу автоколони № 3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.07.2014р. по день розгляду судом справи. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та пояснив, що у позові є описка, а саме позивач працював водієм 3-го класу, а не 1-го. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 01.04.2011р. по 04.07.2014р. та був звільнений з посади водія автотранспортного засобу 3-го класу автоколони № 3 за прогули без поважних причин згідно ст.40 п.4 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку 54 к.д. за період роботи з 01.04.2012р. по 04.07.2014р. (а.с.3-5, 27). Згідно довідок відповідача від 16.07.2014р., заборгованість по виплаті заробітної плати за 2013-2014р.р. складає 6934,87 грн., середньомісячна заробітна плата складає 1367,97 грн., середньоденна заробітна плата складає 77,07 грн. (а.с.6-7). До прокуратури м.Димитров 02.06.2014р. надійшла колективна заява, зокрема й позивача, про внесення відомостей до ЄРДР за фактор порушення керівником відповідача Кзпп України в частині умисної та безпідставної невиплати заробітної плати, чим скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.175 КК України (а.с.9). Згідно повідомлення прокуратури м.Димитров від 18.06.2014р., позивача повідомлено, що за його заявою щодо протиправних дій посадових осіб відповідача, внесені відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 42014050230000017 з метою проведення досудового розслідування за фактами, викладеними у його скарзі (а.с.8). Вислухавши пояснення позивача та його представника, які наполягали на задоволенні позовних вимог, представника відповідача, який визнав позовні вимоги та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як вбачається з позовної заяви, на задоволенні якої наполягав позивач, він кожного робочого дня знаходився на робочому місці та жодного прогулу ним за час роботи у відповідача зроблено не було. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав. У зв'язку з цим суд вважає, що наказ № 78-к від 04.07.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» про звільнення [PERSON] - водія автотранспортного засобу 3-го класу автоколони № 3 за прогули без поважних причин згідно ст.40 п.4 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нечжеоплачуваної роботи, але не більш як за 1 рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше 1 року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає середній заробіток за період з 05 липня 2014р. по 12 січня 2015р. з розрахунку: 133 дня х 77,07 грн. = 10250,31 грн., де 133 дня - кількість робочих днів з 05.07.2014р. по 12.01.2015р.; 77,07 грн. - середньоденний заробіток позивача. За змістом ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки позивач отримав наказ про звільнення 16.07.2014р., про що зазначено у позовній заяві, а звернувся до суду 05.08.2014р., суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн., як за задоволення вимог майнового та немайнового характеру. На підставі ст.ст.40, 233, 235 КЗпП України,

Outcome: approved