Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ГУ НП у Львівській області у якому просить звільнити майно з під арешту котре належить йому, а саме: мобільний телефон марки «Hyawei» біло-золотистого кольору з IMEI: [NUMBER] , IMEI-2: [NUMBER] , який знаходиться в чохлі коричневого кольору, на яке було накладено арешт Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду від 24.10.2019 року. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що старшим слідчим Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Жовківською С. І. проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019140060003220 від 18.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. 24.10.2019 року ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова накладено арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 12019140060003220 від 18.10.2019 року, а саме: на мобільний телефон марки «Hyawei» біло-золотистого кольору з IMEI: [NUMBER] , IMEI-2: [NUMBER] , який знаходиться в чохлі коричневого кольору. 12.12.2019 року постановою старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Жовківською С. І. кримінальне провадження № 12019140060003220 було закрито у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України на підставі ч. 1 ст. 309 КПК України, відтак просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.01.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Головного управління національної поліції у Львівській області про звільнення майна з під арешту. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог\~ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.2019 року постановлено накласти арешт на мобільний телефон марки «HUAWEI», біло-золотистого кольору з ІМЕІ-1: [NUMBER] , ІМЕІ-2: [NUMBER] , який знаходиться в чохлі коричневого кольору та квитанція № 18186-19605-55647 про сплату грошових коштів. Окрім цього, ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 27.04.2020\~року у задоволенні клопотання [PERSON] про скасування арешту майна відмовлено. Із змісту ухвали вбачається, що постановою старшого слідчого кримінальне провадження № 12019140060003220 закрито, у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна поза межами вказаного провадження. Також судом встановлено, що [PERSON] , 16.07.2018 року уклав Кредитний договір № 2019621306, згідно умов якого, придбав у ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» мобільний телефон HUAWEI» біло-золотистого кольору, що також підтверджується фіскальним чеком від 16.07.2018 року. Згідно вимог ст. ст. 317, 321\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» надав судам низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна. Право власності - це закріплена за власником можливість, у межах що допускають законом, володіти, користуватися й розпоряджатися майном за своїм розсудом й у своєму інтересі (ст. 41 Конституції України). Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист права власності - це реакція на правопорушення вчинена самим власником або уповноваженим на це державним органом, що привела до реституції, тобто, відновлення попереднього юридичного і фактичного стану речі. Як зазначено у ч. 1 ст.\~15\~ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Такими є передумови захисту і права власності. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенцією про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно зі ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно розбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ст. 386 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. Право на самозахист свого права проголошено у ст. 55 Конституції України. Як зазначено у ч. 2 ст.\~19\~ЦК України, способи самозахисту мають відповідати змісту порушеного права, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Враховуючи факт закриття кримінального провадження № 12019140060003220, суд вважає недоцільним існування арешту майна, який був накладений у межах вказаного провадження, наявність зазначеного арешту порушує права позивача як власника, у зв`язку з чим він потребує захисту свого права шляхом зняття арешту з мобільного телефону «HUAWEI» біло-золотистого кольору з ІМЕІ-1: [NUMBER] , ІМЕІ-2: [NUMBER] , що накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] доведені та обґрунтовані належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved