Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що йому стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON] (ІПН [NUMBER]) № 66562799 від 25.08.2016 року, ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 22.10.2012 року у справі №2-182/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, у якості заходу забезпечення позову та постанови державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 34922030 від 29.10.2012 року, накладено арешт на житловий будинок №8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області, який належить на праві власності [PERSON]. Однак, 23.12.2010 року між ним, [PERSON] в якості Покупця, з однієї сторони, та [PERSON] в якості Продавця, з іншої сторони, укладений договір купівлі продажу житлового будинку, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 4070. Згідно з пунктом 1.1 цього договору, Продавець передає у власність Покупця (продає) житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с.Ботієве, вул.Карла Маркса будинок 8 (вісім), далі за текстом житловий будинок, а Покупець приймає у власність (купує) цей житловий будинок та зобовязується сплатити за нього грошову суму, визначену даним Договором. У пункті 2.1. договору купівлі продажу від 23.12.2010 року сторони узгодили, що продаж житлового будинку вчиняється за суму 64\~000 ( шістдесят чотири тисячі) гривень, які Покупець сплачує продавцю, а Продавець приймає готівкою в процесі оформлення цього договору після узгодження його тексту. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за проданий житловий будинок. Вище викладенні обставини свідчать про те, що з 23.12.2010 року він є законним власником житлового будинку №8 по вул.Карла Маркса у с.Ботієве Приазовського району Запорізької області, а тому відповідно з 23.12.2010 року [PERSON] втратив усі права його власника. Крім цього, він вже звертався до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], Приазовського відділення Приморської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області, [PERSON], ПАТ «Астра Банк», третя особа: ВДВС Приазовського районного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності та зняття арешту з майна. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2016 року у справі №325/2072/15-ц позов задоволено частково, знято арешт з житлового будинку №8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області, в решті позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 02.11.2016 року. Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили суд встановив обставини того, що він є власником житлового будинку №8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області. Таким чином, арешт вищезазначеного будинку перешкоджає йому реалізовувати право власності на нерухоме майно. Оскільки житловий будинок №8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області на час винесення ухвали про забезпечення позову від 22.10.2012 року у справі №2-182/2012 та прийняття державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ [PERSON] постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №34922030 від 29.10.2012 року, належав на праві власності [PERSON], який не є боржником за вищевказаним виконавчим провадженням,то перебування зазначеного майна під арештом є протиправним та таким, що грубо порушує його права. Просить суд зняти арешт із житлового будинку №8 по вул. Карла Маркса в с. Ботієве, Приазовського району Запорізької області, який належить [PERSON], що встановлено рішенням суду від 13.09.2016 року та зареєстрований за [PERSON], на який був накладений арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№34922030 від 29.10.2012 року ВДВС Приазовського РУЮ. В судове засідання\~ позивач [PERSON] не прибув, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність,не заперечує проти винесення рішення заочно (а.с.98). \~ \~ \~ \~ Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день і час слухання справи (а.с.95 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином сповіщений про день і час слухання справи ( а.с.90). Представник третьої особи Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день і час слухання справи (а.с.94 ). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів і за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини: \~ \~ \~ \~ згідно договору купівлі-продажу, укладеного 23.12.2010 року між ним та [PERSON], посвідченим та зареєстрованим нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ( а.с.7), видно, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок № 8,що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с.Ботієве, вулиця Карла Маркса разом з господарчими\~ спорудами; з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON] (ІПН [NUMBER]) № 66562799 від 25.08.2016 року, ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 22.10.2012 року у справі №2-182/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, у якості заходу забезпечення позову та постанови державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 34922030 від 29.10.2012 року, накладено арешт на житловий будинок №8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області, який належить на праві власності [PERSON](а.с.9-11). Станом на 09.03.2017 року арешт не знятий, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 82045889 від 09.03.2017 року (а.с.12). рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 13.09.2016 року\~ (а.с.13-15) позов [PERSON] до [PERSON], Приазовського відділення Приморської обєднаної Державної інспекції Головного Управління Міндоходів у Запорізькій області, Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Астра Банк», третя особа: відділ державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності та зняття арешту з майна задоволено частково. Судовим рішенням знято арешти з житлового будинку №8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області, в решті позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 02.11.2016 року. Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили суд встановив обставини того, що він є власником житлового будинку №8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області. Таким чином, арешт вищезазначеного будинку перешкоджає йому реалізовувати право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до\~ст. 41 Конституції України, ч. 1 - 3, 6\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. У відповідності до п.п. 2, 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. пунктом 9 вищезазначеної Постанови розяснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч.3 ст. 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч.4 ст.154 ЦПК). Інша особа, яка вважає що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ст.60 Закону про виконавче провадження). Так, із змісту позовної заяви чітко вбачається, що вимоги позивача про зняття арешту з нерухомого майна стосуються лише постанови, яка приймалась державним виконавцем про накладання арешту про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 34922030 від 29.10.2012 року ВДВС Приазовського РУЮ саме на підставі ухвали Приазовського районного суду Запорізької області від 22.10.2012 року у справі 2-182/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу у якості забезпечення позову,накладено арешт на житловий будинок № 8 по вул.Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області. Що стосується правових підстав заявленого [PERSON] позову у даній справі та обраного ним способу захисту своїх майнових прав, то суд зазначає наступне. Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Крім того, у вказаній постанові зазначено, хто і за яких передумов має право на звернення з позовом до суду про зняття арешту з майна в позовному провадженні, а хто має право лише на оскарження дій державного виконавця чи іншої особи (слідчого) при накладенні арешту на майно. У відповідності до положень\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII\~арешт на майно боржника може бути знятий у тому числі і за рішенням суду. При цьому, вказаною правовою нормою не обмежується коло підстав (обставин), за яких власник нерухомого майна може звернутись до суду з позовом про зняття арешту. При цьому зняття арешту з нерухомого майна за позовом його власника не ставиться в залежність від необхідності скасування в адміністративному (судовому або позасудовому) порядку постанови державного виконавця про обтяження майна боржника. У відповідності до ч.2\~ст.16 ЦК України, а також виходячи із положень\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~власник арештованого майна вільний на власний розсуд обирати спосіб захисту свого майнового права, у тому числі і шляхом зняття арешту з майна. Згідно ч.ч. 1,2,3\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд зазначає, що позивач надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Отже, оскільки житловий будинок № 8 по вул. Карла Маркса в с.Ботієве Приазовського району Запорізької області на час винесення ухвали про забезпечення позову від 22.10.2012 року у справі №2-182/2012, належав на праві власності [PERSON], який не є боржником за вказаним вище виконавчим документом, то перебування зазначеного майна під арештом є таким, що порушує його права, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved