Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні з дитиною. [PERSON] просив суд ухвалити рішення яким зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] ; встановити можливість перебування сина, [PERSON] у батька, [PERSON] ; надати можливість [PERSON] забирати дитину, [PERSON] , із навчальних закладів особисто; встановити необмежене спілкування [PERSON] з сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 29 серпня 2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Святошинським районним у м. Києві Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис 968, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 29 серпня 2017 року, видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований громадянином України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України, виданої Посольством України в Республіка Польща № 6137/КВ/19-11/Н від 05 січня 2018 року, Скороченим витягом з актового запису про народження, Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 15.02.2018 року. В січні 2019 року, відповідач разом з малолітнім сином [PERSON] з Польщі, де фактично проживало подружжя та малолітній син [PERSON], поїхала в Україну до батьків. З невідомих причин відповідач повернулась до Польщі одна, залишивши малолітнього [PERSON] у свої батьків, обґрунтовуючи це ти, що дитина захворіла, і було необхідним залишити дитину з батьками. [PERSON] сама покинула територію Польщі, повернувшись в Україну, що для позивача було незрозумілим. Після повернення [PERSON] на територію України, вирішити питання щодо прийняття участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною сторони змоги не мають, як вказує позивач відповідач перешкоджає спілкуванню позивача з дитиною. Позивач звертався до Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про визначення способів участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Крім того позивач не одноразово звертався до органів поліції з заявами, що відповідач переховує дитину та перешкоджає спілкуванню дитини з батьком. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень наданих в судовому засіданні, вказувала суду на те, що позивач в змозі створити всі умови для навчання, розвитку та вихавання дитини. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, пояснив, що любить свого сина, хоче брати участь у його вихованні, створить всі умови для його розвитку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував, пояснив що мати не перешкоджає батькові бачитись з сином. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 серпня 2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Святошинським районним у м. Києві Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис 968, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 29 серпня 2017 року, видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [INFO] у сторін народився син [PERSON] який зареєстрований громадянином України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України, виданої Посольством України в Республіка Польща № 6137/КВ/19-11/Н від 05 січня 2018 року та Скороченим витягом з актового запису про народження. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 15.02.2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, між батьками виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною з цього приводу як батько звертався до служби в справах дітей. Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. києві державної адміністрації 21.10.2019 року за № 40-2857 складено висновок, яким з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини рекомендовано визначити способи участі громадянина [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: 1та 3 субота з 10год 00 хв. до 13 год.00 хв. в присутності матері; 2 та 3 субота з 16 год. 00 хв. до 19 год 00 хв в присутності матері. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов`язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні представник позивача наполягала на тому, що з боку відповідача, матері дитини, чиняться перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, оскільки на даний час дитина проживає разом з матір`ю, відповідач має бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити час з дитиною без присутності матері, вважає, що його спілкування з дитиною на одинці, без присутності матері, буде більш сприяти його порозумінню з дитиною. На підтвердження заявлених позовних вимог в частині чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною позивач посилається на порушення своїх прав, як батька, з боку матері дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його особисте звернення до служби у справах дітей за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дітьми, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, психічний та фізичний стан малолітньої дитини, вважає за можливе визначити позивачу, як спосіб участі батька у вихованні неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , наступним чином: До досягнення дитиною 7 років: першої, третьої суботи кожного місяця: з 10-00 год до 13-00 год в присутності матері; другої, четвертої суботи кожного місяця: з 16-00 год до 19 -00 год в присутності матері. Віком дитини з 7 років до 14 років: перша субота місяця: з 10-00 год до 18-00 год в присутності матері; остання неділя місяця : з 10-00 год до 18-00 год в присутності матері. Віком дитини з 14 років до 18 років: перша субота місяця: з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері остання неділя місяця : з 10-00 год до 18-00 год без присутності матері з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи при цьому режиму дня дитини. Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною. Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статі 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Позивач просить судові витрати залишити за ним,що не суперечить ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial