Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі ПФУ), держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, в обгрунтування якого вказав, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.06.2018, яке набуло законної сили 06.07.2018, визнано протиправними дії Красноармійського ПФУ щодо призупинення та невиплати йому пенсії з 01.08.2017. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 Красноармійське ПФУ реорганізовано шляхом злиття та утворено Покровського об'єднананого управління ПФУ Донецької області. В результаті протиправних дій щодо невиплати йому пенсії органом державної влади порушено гарантовані Конституцією України та законами України право на соціальний захист, право на достатній життєвий рівень, право на державне пенсійне забезпечення. Він вважає, що у зв'язку з порушенням його прав йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що виражається у відчутті тривоги, розпачу, стресу, пов'язаного з тим, що він був позбавлений єдиного джерела для існування - пенсії на протязі тривалого часу з 01.08.2017 по серпень 2018 року (у серпні 2018 року виплачена заборгованість по пенсії). Тобто рік він був позбавлений права на соціальний захист та будь-яких засобів для існування. Внаслідок чого були порушені його звичайні життєві зв'язки, оскільки він був вимушений звертатися за консультаціями до юристів, а потім до судових органів та до виконавчої служби за захистом своїх прав, тобто докладати додаткових зусиль для відновлення його прав. Він відчув пригнічення та глибоке розчарування в існуючій системі соціального та пенсійного захисту, оскільки він має постійну потребу у коштах, які необхідні йому для харчування, придбання одягу та лікування. Рішення суду від 06.06.2018 виконано в частині виплати заборгованості по пенсії, проте, до теперішнього часу не виплачена компенсація втрати частини доходів. Крім того, з вересня 2018 року до теперішнього часу пенсію йому знову не виплачують, тобто протиправна поведінка ПФУ щодо нього продовжується, обмеження у виплаті належних йому коштів тримає і далі. Порушення його прав органом державної влади, яке так і не припинено, а також подальше невиконання рішення суду у передбачені законом строки спричинило йому душевні страждання, розпач і неспокій, які продовжуються до теперішнього часу. Оцінюючи моральну шкоду, позивач виходить з мінімальної заробітної плати, опираючись на аналогію закону, а саме: Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». З огляду на порушені діями органу державної влади гарантовані Коституцієї та законами України його права, позивач просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету на його користь 16692,00 грн ((4173 грн х 4) на відшкодування заподіяної органом державної влади моральної шкоди шляхом списання коштів Державного бюджету з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Ухвалою судді від 05.02.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його участі, інших заяв по суті справи суду не надав. Представник відповідача Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи без його участі, надав до суду відзив на позовну заяву, яким позов не визнав та зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку Покровського ПФУ та отримує пенсію за віком як внутрішньо переміщена особа. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.06.2018 управлінням було проведення нарахування пенсії [PERSON] з 01.08.2017. У серпні 2018 року позивачу було виплачено пенсію за рішенням суду в сумі 69146,98 грн. Також на виконання вказаного судового рішення управлінням було проведено нарахування компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати з 01.08.2017, сума якої на вересень 2018 склала 1243,34 грн, але виплачено її не було у зв'язку з тим, що за результатами синхронізації баз управління (АСОПД) та бази УСЗН (база переміщених осіб з тимчасово окупованої України або району проведення АТО) відсутня можливість поновити виплату пенсії (не підтверджено місце проживання). Вказуючи на відсутність законних підстав для задоволення позовної вимоги, просить відмовити [PERSON] у відшкодуванні моральної шкоди у повному обсязі. Представник відповідача держави Україна в особі Державної казначейської служби України до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяв по суті справи суду не подав. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з травня 2017 року знаходиться на обліку Покровського ПФУ та отримує пенсію за віком за списком № 1. Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.06.2018 визнано протиправними дії Красноармійського об'єднаного управління ПФУ Донецької області щодо призупинення та невиплати [PERSON] пенсії з 01 серпня 2017 року; зобов'язано Красноармійське ПФУ поновити [PERSON] виплату пенсії з 01.08.2017, а також виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати з 01.08.2017 (а.с.12-15). Вказаним судовим рішенням встановлено, що листом відповідача від 11.04.2018 позивачу відмовлено на його звернення у виплати пенсії з огляду на те, що особа, яка прописалася на території, підконтрольній українській владі після початку антитерористичної операції, вважається внутрішньо переміщеною особою, а тому позивачу запропоновано для відновлення випалти пенсії особисто звернутися до управління за місцем реєстрації та надати документи, зокрема, довідку внутрішньо переміщеної особи (а.с.12). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі даного рішення суду, яке набрало законної сили 06.07.2018, Донецьким окружним адміністративним судом 27.07.2018 виданий виконавчий лист та державним виконавцем 20.08.2018 відкрито виконавче провадження щодо його виконання (а.с.18, 19). Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 821 Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області реорганізовано шляхом злиття та утворено Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області. У заяві від 19.07.2018 [PERSON] звернувся до Покровського ПФУ з проханням повідомити йому підстави невиконання вказаного рішення суду (а.с.16). У відповідь на звернення позивача (дата звернення не зазначена) Покровське ПФУ у листі від 03.08.2018 повідомило, що виплата пенсій особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, здійснюється через поточні рахунки, відкриті в установі ПАТ «Державний ощадний банк України», для отримання довідки про доходи, запропоновано звернутися особисто до іншого управління за адресою: м.Покровськ, вул.Центральна, 154, каб.1 (а.с.17). Судом із заяв сторін по суті справи встановлено, що Покровським ПФУ здійснено виплату позивачу пенсії за період з 01.08.2017 по 01.08.2018 в сумі 69146,98 грн. Факт виплати заборгованості по пенсії за вказаний період позивачем не заперечується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування - пенсійне страхування. За приписами ч.1 ст.107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення та (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суди мають суворо додержувати передбаченого ст.56 Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, здійснюється за правилами ст.1173 ЦК України з урахуванням вимог ст.23 ЦК України та роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Так, ст.1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й розміру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його житті та інше. Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області є органом державної влади (а.с.9). Судом встановлено, що протиправність дій відповідача Покровського ПФУ щодо невиплати позивачу пенсії з 01.08.2017 доведена вищезазначеним судовим рішенням, яке набрало чинності 06.07.2018, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній та юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державною у порядку, визначеному законом. Таким чином, спричинена протиправною бездіяльністю органом державної влади моральна шкода має бути відшкодована шляхом безспірного списання коштів державного бюджету Державною казначейською службою України. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, а саме те, що протягом року він не отримував пенсію, що викликало в нього душевні страждання, заважало йому вести сталий для нього спосіб життя та вимагало від нього додаткових зусиль для його організації. При цьому суд не приймає доводи позивача в обгрутнування своїх вимог щодо душевних страждань, які були викликані подальшим невиконанням вищевказаного рішення суду у передбачені законом строки, оскільки предметом спору є завдання моральної шкоди протиправними діями органу державної влади щодо припинення виплати пенсії з 01.08.2017. Доводи позивача щодо розрахунку розміру моральної шкоди у співвідношенні до мінімальної заробітної плати, який передбачено ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду» також є неприйнятними, оскільки правила ч.3 ст.13 вказаного Закону, якими передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, ніяким чином не відносяться до предмету даного спору. Тому, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача 3000 грн. На підставі ст.ст.46, 56 Конституції України, ст.ст.23, 1173 ЦК України, ст.25 БК України,

Outcome: partial