Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що з 27 вересня 2008 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Зараз в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. За час перебування у шлюбі вони придбали квартиру, загальною розташовану за адресою: [ADDRESS]. Просила визнати за нею право власності на квартиру № 12, розташовану в будинку № 9 по вул. Ніжинській в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області; припинити за [PERSON] право власності на вказану квартиру; стягнути з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить 1/4 частину вартості зазначеної квартири, а саме 37900 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю із зазначених у ньому підстав, відповідач позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають з 27 вересня 2008 року у зареєстрованому шлюбі. Зараз в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства на початку 2016 року за спільні кошти позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року набуто спірне майно - придбали квартиру [ADDRESS], вартість якої становила 52696 грн. Даний договір посвідчено державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 1-625. Квартира належить позивачеві із відповідачем на праві спільної часткової приватної власності та частки кожного з них рівні, тобто становлять 1/2 частини квартири. Квартира складається з 2-х кімнат (12,5 кв. м та 5,3 кв. м). Загальна площа квартири складає 42,8 кв. м, житлова - 27.8 кв. м. Вказані обставини визнаються сторонами, підтверджуються наявними у справі доказами, тому суд вважає їх встановленими. З огляду на викладене, суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] у спільному майні є рівними, підстав відступити від засади рівності часток подружжя суд не вбачає. Так, позивач [PERSON] в обґрунтування відступлення від рівності часток посилається на інтереси неповнолітніх дітей. Суд не вважає дані обставини підставою для відступлення від рівності часток. Позивач [PERSON] не обґрунтовує які саме інтереси неповнолітніх дітей є підставою відступити від рівності часток. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З огляду на викладене суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed