Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою №3 в будинку №17 по вул. Карпинця І. у м. Львові шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. В обґрунтування вказаного позову позивач покликається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] І. у м. Львові, а відповідачі є членами сімї попереднього власника квартири. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають, спільне господарство з позивачем не ведуть, жодних договорів (угод) про користування чи про порядок користування жилим приміщенням з позивачем не складали. Зареєстрованим місцем проживання відповідачів є вищезазначена квартира. Позивач зазначає, що перебування на реєстраційному обліку відповідачів як членів сімї колишнього власника квартири створює значну кількість незручностей для нього щодо мирного володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном. Зокрема, до позивача регулярно звертаються представники кредиторів відповідачів з претензіями щодо майна, оскільки останні систематично не виконують свої грошові зобов'язання згідно укладених кредитних договорів. Відповідач [PERSON] 04 травня 2017 року подав на адресу суду заяву про визнання позову, в якій повністю визнав позовні вимоги і не заперечив проти ухвалення судом рішення про задоволення судових вимог за його відсутності, повідомив суд про те, що наслідки визнання позовних вимог йому відомі. Відповідач [PERSON], як і його представник, в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином судом повідомлені про час і місце слухання справи, в тому числі через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Франківського районного суду м. Львова. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі наступного. Судом встановлено, що 14 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON]І та зареєстрований в реєстрі за №207. Згідно з п.1. цього договору, дарувальник ([PERSON]) передає Обдаровуваному ([PERSON]) безоплатно у власність, а Обдаровуваний приймає у власність як дарунок квартиру [ADDRESS]. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] І. у м. Львові, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 80372097, сформованого 15 лютого 2017 року. Згідно свідоцтва про народження серія І-СГ №154898, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому 11.10.1997 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія І-СГ №105418, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому 19.12.1998 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 24 квітня 2017 року №297, виданою ЛКП «Вулецьке», в квартирі за адресою: м. Львів, вул. Карпинця І.[ADDRESS], власником якої є [PERSON], окрім власника прописані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом України у справі №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року аналіз зазначеної норми (ст. 391 ЦК України) дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] є членами сімї попереднього власника квартири, не є членами сімї позивача, не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з [PERSON] і не ведуть з ним спільне господарство, припинення права користування вищевказаним житловим приміщенням відповідачами є наслідком припинення права власності колишнього власника квартири [ADDRESS] І. у м. Львові, тому вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою є підставними та такими, що підлягають задоволенню. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. При задоволенні позову суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 1280 грн.

Outcome: approved