Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, у якому просила визнати квартиру [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановити що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності подружжя на квартиру [ADDRESS], складають по 1/2 частки на кожного, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], як майно набуте під час перебування у шлюбі. Позовна заява мотивована тим, що 25.03.1977 року, Заводським відділом ЗАГС м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 18.12.1993 року, перебуваючи у шлюбі, [PERSON] та [PERSON] придбали за сумісні кошти подружжя у власність квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу №1-8955, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кожевниковою Л.А. 11.07.2000 року [PERSON] та [PERSON] формально розірвали шлюб, проте продовжували проживати разом. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина за законом на належну йому частку квартири [ADDRESS], після чого до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори звернулися спільні діти [PERSON] та [PERSON] для прийняття спадщини. Позивач зверталась до нотаріальної контори з заявою про виділ її частки в спільній квартирі [ADDRESS], проте 09.10.2014 року отримала від нотаріальної контори пояснення, що їй необхідно звернутися до суду та виділити свою частку в квартирі [ADDRESS], яка набута за час перебування в шлюбі з [PERSON], у зв'язку з чим позивач звертається до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, проте надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від Третьої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без здійснення фіксації судового процесу. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 25.03.1977 року, Заводським відділом ЗАГС м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 18.12.1993 року, перебуваючи у шлюбі, [PERSON] та [PERSON] придбали за сумісні кошти подружжя у власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу №1-8955, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кожевниковою Л.А. 11.07.2000 року шлюб між позивачем та [PERSON] припинений, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 11.07.2000 року, актовий запис №268. Проте згідно довідки отриманої з місця проживання вбачається, що [PERSON], [PERSON], та їхні діти [PERSON], [PERSON] проживали разом до дня смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Оскільки вищевказана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності, а також ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду не визначались частки у праві спільної сумісної власності у даній квартирі, тому в силу ч.2 ст.370 ЦК України, розмір часток кожного співвласника квартири є рівними і становить по 1/2 частки. Виходячи із рівності часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] тому, що інше не встановлено домовленістю між позивачем та [PERSON] за його життя або законом, квартира [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності, та виходячи з рівності часток співвласників кожному належить по 1/2 частки вищевказаної квартири.

Outcome: approved