Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з 27.11.2004р. вона перебувала з відповідачем у шлюбі. 23 червня 2012 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕД №121120, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] [PERSON] народження. Після припинення шлюбних відносин, дитина проживає з нею, та з чоловіком вона фактично не спілкується, аліментів на утримання дитини він не надає. Дитина зареєстрована як переселенець з окупованої території разом з нею, про що мається інформація в довідці № 919046580 від 08.09.2015р.. Так як дитина постійно проживає з нею, вона знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Їй організовано навчальний процес, відвідування спортивних секцій, кружків, інших додаткових занять, організовано дитяче дозвілля та інше. Батько майже не приймає участі у житті доньки, бо давно має іншу родину. Останнім часом вона вела з ним розмови про надання дозволу на перетинання їхньою донькою державного кордону та лінії розмежування, та він повідомив, що не проти це зробити. Оскільки батько проживає у м. Луганську, у нього відсутня можливість надати належним чином (нотаріально) оформлений дозвіл на переміщення дитини через державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованою територією. Ця можливість відсутня через те, що у м. Луганську не працюють нотаріальні реєстри та вчинення будь-яких нотаріальних діє унеможливлено. Також не працює на тимчасово окупованій територій і відділення поштового звязку. Ці документи їй необхідні для того, щоб мати можливість відвідувати свій будинок, який знаходиться в м. Луганську, виїздити до родичів у Російську Федерацію, повезти дитину на відпочинок до Туреччини або Єгипту, а також перетинання лінії розмежування при поверненні до м. Сєвєродонецьк. Зараз вона уклала новий шлюб із [PERSON], який добре відноситься до її доньки, та у них є можливість возити дитину на відпочинок. Відповідач не заперечує проти надання відповідного дозволу, але через обставини викладені вище, не має такої можливості. Згідно чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995р., в разі виїзду неповнолітніх дітей за межі України з одним із батьків, інший, в разі його відсутності у пункті пропуску, повинен надати свою згоду на такий виїзд, що оформлюється у вигляді нотаріально посвідченої заяви. Просить суд надати їй дозвіл на виїзд за кордон та перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], без згоди її батька, [PERSON], до досягнення вісімнадцятирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявились, надавши суду заяви, в яких просять суд позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому, справу розглянути без їх участі (а.с.19,21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.20). Представник третьої особи, служби у справах дітей Сватівської РДА, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, вважає, що позов підлягає задоволенню (а.с.22). Суд, заслухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду. Як вказала позивач, а відповідач зазначив у своїй заяві суду, останній мешкає у м. Луганську, зв'язок з ним відсутній, через що немає можливості надати нотаріально оформлений дозвіл позивачці на виїзд дітей за кордон. Згідно ст.. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини. Ч.2 ст. 150 СК України передбачає обовязок батьків піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Відповідно до ст.. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає\~\~право дитини залишати будь-яку країну,\~\~включаючи власну,\~\~і повертатися в свою країну. Відповідно до ст.. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом ; поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~\~за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на отримання проїзних документів дитини, на виїзд дитини за кордон та перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територію України до повноліття дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved