Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому прохає визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про [PERSON] , як батька дитини, та внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши батька [PERSON] . На обґрунтування позову зазначив, що він з 13.02.2017 року по теперішній час мав стосунки з відповідачкою [PERSON] та по теперішній час проживають однією сім`єю. Від даних стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України 01.10.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач зазначив, що реєстрацію сина відповідач здійснила без його бажання та участі та зазначила за своїм прізвищем, а по-батькові вказала « [PERSON] ». Позивач зазначив, що після народження дитини вони з відповідачкою постійно проживають разом та виховують сина. Він забезпечує матеріальне становище дитини, однак документально не значиться її батьком, що порушує його права передбачені Сімейним кодексом , у зв`язку з чим, змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі в загальному порядку. Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шевченківський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, на Київський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали із зазначених в ній підстав, прохали її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, визнала, що [PERSON] є батьком їхньої дитини [PERSON] . Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Київського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, при винесенні рішення покладались на розсуд суду (а.с.40) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторонами визнається, що з 2017 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області виданого 01 жовтня 2019 року вбачається, що його батьком зазначено [PERSON] (а.с.60). З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00024110202 від 01.10.2019 року вбачається, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.7). Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.1, ч.2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 3 статті 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді скарги про встановлення батьківства суди повинні приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини, в даному випадку її права не порушуються. Враховуючи, що позивач наполягає на тому, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , а відповідач, яка є матір`ю дитини, факт батьківства позивача підтверджує, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] батьком [PERSON] . За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved