Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому вказав, що позивач за договором позики передав відповідачу, який являється його односельчанином, грошові заощадження в сумі 20000 грн. на його власні потреби, зокрема для купівлі шести сотих городу біля будинку. На підтвердження при фактичному одержанні вказаної суми, відповідачем було власноруч написано розписку від 20.01.2010 року на суму 20000 грн. в якій відповідач зобовязався сплачувати позивачу 10% щомісячно до повернення всієї суми. Строк повернення сторонами було визначено з 20.01.2010 року до 20.04.2010 року, однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення отриманої ним зазначеної суми позики по даний час не виконав. Таким чином позивач вважає, що відповідач [PERSON] зобовязаний сплатити йому суму позики згідно розписки в розмірі 20000 грн., відсотки простроченого боргового зобовязання з урахуванням 3% річних від простроченої суми за період з 20.01.2010 року по 05.05.2015 року, що складає - 3000 грн., з урахуванням індексу інфляції за даний період часу, що складає 53,8% , а саме - 10760 грн., що в загальному станом на 05.05.2015 року складає 33760 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача - [PERSON] на його користь суму боргу за борговою розпискою, що в загальному становить 33760 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову, просили їх задовольнити та надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про день, місце та час розгляду справи належним чином, в звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності та постановити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] за договором позики, а саме за борговою розпискою передав [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 грн. на його власні потреби. На підтвердження, при фактичному одержанні вказаної суми, відповідачем було написано розписку від 20.01.2010 року (а.с. 18). Так у вказаній розписці відповідач зобовязався сплачувати позивачу 10% щомісячно до повернення всієї суми. Строк повернення сторонами було визначено з 20.01.2010 року до 20.04.2010 року, однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення отриманої ним зазначеної суми позики по даний час не виконав. Факт отримання відповідачем у позивача вказаної суми коштів також підтверджується висновком по матеріалам проведеної перевірки працівниками Новоселицького РВ УМВС України в Чернівецькій області від 03.07.2014 року (а.с. 39) та письмовими поясненнями відповідача від 07.07.2014 року (а.с. 43). Згідно з положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобовязання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам та суму винагороди за користування позикою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] суму боргу позивачу не повернув він зобовязаний сплатити позивачу суму позики згідно розписки в розмірі - 20000 грн., відсотки простроченого боргового зобовязання з урахуванням 3% річних від простроченої суми за період з 20.01.2010 року по 05.05.2015 року, що складає - 3000 грн., з урахуванням індексу інфляції за даний період часу, що складає 53,8 %, а саме - 10760 грн., що в загальному станом на 05.05.2015 року складає 33760 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги позову підлягають до задоволенню повному обсязі. Крім того, враховуючи задоволення вимог позову, а також того, що позивач звільнений від сплати судового збору, його сума підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 207, 526, 610, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved