Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому із урахуванням збільшення позовних вимог просив: Визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканність ділової репутації [PERSON] (адреса мешкання 65091, [ADDRESS]), інформацію поширену [PERSON] (адреса мешкання 85612, [ADDRESS]) у наступних його висловлювань : Висловлювання [PERSON] у скарзі до Голови КДКА Одеської області від 16.07.2015 р. ст. № 6 «Я в свою чергу, щоб допомогти вам у проведенні перевірки направляю дану скаргу (копію) також до деяких Народних депутатів України, щоб вони також знали як деякі українські адвокати дурять простих Українців»; Висловлювання [PERSON] у доповненнях до скарги на дії (бездіяльність), порушення адвокатської етики адвоката - [PERSON] від 16.07.2015 р. до Голові КДКА від 20.07.2015 р. ст. № 1 «Хотів також звернути увагу Шановних членів комісії, що даний адвокат бездарно та безграмотно робить договори з клієнтами з незрозумілим змістом»; Висловлювання [PERSON] у доповненнях до скарги на дії (бездіяльність), порушення адвокатської етики адвоката - [PERSON] від 16.07.2015 р. та 20.07.2015 р., до Голови до КДКА від 31.07.2015 р. «Від цих дат пройшло більш тижня, але відповіді від даного адвоката - шахрая не має»; Висловлювання [PERSON] у доповненнях до скарги на дії (бездіяльність), порушення адвокатської етики адвоката - [PERSON] від 16.07.2015 р. та 20.07.2015 р., до Голови до КДКА від 31.07.2015 р. «Прошу долучити ці факти до попередніх скарг та вплинути на даного адвоката - шахрая щодо повернення 3000 грн. сплачених йому невідомо за що»; Висловлювання [PERSON] у скарзі до Голови КДКА на бездіяльність, порушення адвокатської етики адвокатом - [PERSON] з 29.01.2016 р. від 06.10.2016 р. «Ще вкотре доказує бездіяльність даного адвоката щодо моєї справи, обман членів КДК Одеської обл. у 2015 р.» (сторінка 3 скарги до КДКА від 06.10.2016 р.)»; Висловлювання [PERSON] у скарзі до Голови КДКА на бездіяльність, порушення адвокатської етики адвокатом - [PERSON] з 29.01.2016 р. від 06.10.2016 р. «Як явний доказ повної бездіяльності даного псевдо - адвоката по договору № 52/2013 від 06.12.2013 р.» (сторінка 4 скарги до КДКА від 06.10.2016 р.); Висловлювання [PERSON] у скарзі до Голови КДКА на бездіяльність, порушення адвокатської етики адвокатом - [PERSON] з 29.01.2016 р. від 06.10.2016 р. «Пояснення [PERSON] у 2015 р. комісії і те, як він дурить клієнта з 29.01.2016 р. просто виглядають як намагання цинічно обдурити і клієнта і голову КДК адвокатури Одеської обл. хибними, неосвіченими та надуманими історіями, щоб привласнити собі мої кошти та продовжувати дурити інших громадян поки у нього є свідоцтво адвоката» (сторінка 4 скарги до КДКА від 06.10.2016 р.); Висловлювання [PERSON] у доповненнях до позовної заяви від 12.04.2016 р. про оскарження рішення ВКДК адвокатури та відшкодування матеріальної та моральної шкоди по договору надання юридичних послуг від 18 квітня 2016 р. «Рішення виносилося суто за брехливими історіями адвоката»; Висловлювання [PERSON] у доповненнях до позовної заяви від 20.07.2016 р. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди по договору надання юридичних послуг від 20 липня 2016 р. «хочу наголосити на тому, що адвокат вводить в оману суд та мене»; Висловлювання [PERSON] у доповненнях до позовної заяви від 20.07.2016 р. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди по договору надання юридичних послуг від 20 липня 2016 р. «Зрозуміло, що адвокат вводить в оману суду і мене з наступних фактів»; Висловлювання [PERSON] у додаткових поясненнях (в порядку ст. 27 ЦПК України) на заперечення Відповідача на позовну заяву про оскарження рішення ВКДК адвокатури України та відшкодування моральної шкоди від 07 листопада 2016 р. «у різні інстанції зазначає різні вигадані історії на свій розсуд, щоб залишити собі мої кошти за невиконання умов договору, якими заволодів шахрайським шляхом»; Висловлювання [PERSON] у додаткових поясненнях (в порядку ст. 27 ЦПК України) на заперечення Відповідача на позовну заяву про оскарження рішення ВКДК адвокатури України та відшкодування моральної шкоди від 07 листопада 2016 р. «вводить в оману Шановний Суд та мене»; Висловлювання [PERSON] у додаткових поясненнях (в порядку ст. 27 ЦПК України) на заперечення Відповідача на позовну заяву про оскарження рішення ВКДК адвокатури України та відшкодування моральної шкоди від 07 листопада 2016 р. «адвокат теж вводить і мене і суд в оману»; Висловлювання [PERSON] у заяві - скарзі до Голови Ради адвокатів Одеської області від 31.03.2017 р. «послуг від даного адвоката - афериста я не отримав»; Висловлювання [PERSON] у своєму зверненні до КДКА Одеської області 17.07.2017 р. «[PERSON], може бути, й … син, однак це наш … син!»; Висловлювання [PERSON] у своєму зверненні до КДКА Одеської області 17.07.2017 р. «захищатись від безсоромного адвоката [PERSON]»; Висловлювання [PERSON] у своєму зверненні до КДКА Одеської області 17.07.2017 р. «[PERSON] не побачив як перетворився з фахівця в галузі права в банального злодюжку». Стягнути з [PERSON] (адреса мешкання 85612, [ADDRESS]) на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 500000 (п'ятсот тисяч) гривень (а.с. 1-8, 131-134). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON], 06.12.2013 року, було укладено договір про надання правової допомоги за № 52/2013. Відповідно до п.1.1 договору, предметом договору є надання юридичної допомоги адвокатом [PERSON], а саме складання скарг, заяв до органів, організацій та установ, у тому числі до усіх судових установ з питань відшкодування «сплаченої заробітної плати. Відповідачем за правову допомогу, відповідно до договору 52/2013 від 06.12.2013р. позивачу було сплачено гонорар в розмірі 3000 грн. Позивач зазначив, що ним було виконано умови договору за № 52/2013 у грудні 2013 року, зазначена обставина підтверджується рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 09.12.2016 року. Проте відповідач у 2015 році звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області зі скаргою на дії адвоката, та висловлювання у скаргах від 16.07.2015 року, від 20.07.2015 року, від 31.07.2015 року, від 20.07.2015 року, від 31.07.2015 року, у 2016 - 2017 році не знайшли свого підтвердження. Крім того позивач посилається на обставини того, що в доповненнях до позовної заяви від 18.04.2016 року відповідач продовжував принижувати його висловлюваннями, які зазначені в позові, в тому числі в запереченнях на позов щодо захисту честі та гідності та зверненні до КДКА Одеської області від 17.07.2017 року (а.с. 1-8, 131-134). В судове засідання позивач не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав до суду заяву за ЕП № 2599/17 від 04.12.2017 року в якій позов просив розглядати без його участі (а.с. 144) позовні вимоги викладені в позові просив задовольнити повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що звернувся за правовою допомогою до адвоката [PERSON] для відкриття кримінального провадження у відношенні директора ТОВ «Адар». За умовами договору відповідачем позивачу було сплачено 3000 гривень за правову допомогу на стадії досудового слідства та оскільки робота виконана не була, відповідач звернувся до органів адвокатського самоврядування та Мар'їнського районного суду Донецької області, за рішенням якого від 09.12.2016 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову до позивача, тобто [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди по договору про надання юридичних послуг. Відповідач зазначив, що інформація, яка викладена в скаргах до КДКА Одеської області та до суду є засобом захисту у відповідності до законодавства України, ст. 40 Конституції України, з урахуванням викладеного відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Суд вислухавши пояснення, вивчивши письмові докази додані до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі скарги [PERSON] викладеної на ім'я голови КДКА Одеської області на дії (бездіяльність) адвоката [PERSON] від 16.07.2015 року скарга містить висловлювання: «Я в свою чергу, щоб допомогти вам у проведенні перевірки направляю дану скаргу (копію) також до деяких Народних депутатів України, щоб вони також знали як деякі українські адвокати дурять простих Українців» (а.с. 10-13). Доповнення до скарги [PERSON] від 20.07.2015 року містить висловлювання: «Хотів також звернути увагу Шановних членів комісії,що даний адвокат бездарно та безграмотно робить договори з клієнтами з незрозумілим змістом» (а.с. 14). Висловлювання [PERSON] в доповненнях від 20.07.2015 року викладені наступним: «Від цих дат пройшло більш тижня, але відповіді від даного адвоката - шахрая не має» (а.с. 15-16). Висловлювання [PERSON] у доповненнях до скарги на дії (бездіяльність), порушення адвокатської етики адвоката [PERSON] містять висловлювання: «Прошу долучити ці факти до попередніх скарг та вплинути на даного адвоката - шахрая щодо повернення 3000 грн. сплачених йому невідомо за що» (а.с. 14 зв.). З рішення КДКА Одеської області від 22.09.2015 року вбачається, що у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката [PERSON] відмовлено за відсутністю в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку та зазначене рішення залишено без змін рішенням Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури (а.с. 18-24). У скарзі [PERSON] на ім'я голови КДКА Одеської області міститься висловлювання: «Ще вкотре доказує бездіяльність даного адвоката щодо моєї справи, обман членів КДК Одеської обл. у 2015 р.» (а.с. 24-26). З рішення КДКА Одеської області від 17.01.2016 року вбачається, що у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката [PERSON] відмовлено за відсутністю в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку та зазначене рішення залишено без змін рішенням Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури (а.с. 18-24). З доповнень до позовної заяви до Мар'їнського районного суду Донецької області вбачаються висловлювання: «Рішення виносилося суто за брехливими історіями адвоката», хочу наголосити на тому, що адвокат вводить в оману суд та мене», «Зрозуміло, що адвокат вводить в оману суду і мене з наступних фактів», «у різні інстанції зазначає різні вигадані історії на свій розсуд, щоб залишити собі мої кошти за невиконання умов договору, якими заволодів шахрайським шляхом», «вводить в оману Шановний Суд та мене», «адвокат теж вводить і мене і суд в оману» (а.с. 35-47). У зверненні до голови КДКА Одеської області від 17.07.2017 року містяться висловлювання: «[PERSON], може бути, й … син, однак це наш … син!» (а.с. 133-134). З рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 09.12.2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.03.2017 року вбачається, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 48-57). З рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 30.06.2011 року вбачається, що задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Адар» та стягнено невиплачену заробітну плату (а.с. 90-91). Як вбачається з договору про надання юридичних послуг від 06.12.2013 року, сторонами договору є адвокат [PERSON] та [PERSON], з повідомлення Кіровського районного суду міста Донецька вбачається, що має місце оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження (а.с. 92, 105). Як вбачається з пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом 2-ї групи довічно (а.с. 58, 65). Судом також досліджено й переписку відповідача із позивачем з приводу розгляду цивільної справи в Мар'їнському районному суду Донецької області, та вбачається, що сторони обізнані датами судового розгляду позову [PERSON] до [PERSON] та обмінюються з цього приводу висловлюваннями (а.с. 140, 140 зв., 145-146). В межах предмету доказування суд застосовує законодавство на час виникнення правовідносин. Так, статтею 32 Конституції України гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім?ї. Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. На підставі положень ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Із роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за № 1 вбачається, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічні висновки викладені й у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року № 8 рп/2003 (справа про поширення відомостей). Поряд із цим суд зазначає, що у відповідності до положень ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, за змістом ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Порядок звернень регламентовано положеннями ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», так громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Ураховуючи наведене, суд на підставі досліджених доказів у їх сукупності вважає, що відповідач при подачі заяв та скарг на дії позивача до суду та до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, як органу, уповноваженого за Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вирішувати питання дисциплінарної відповідальності адвокатів, реалізував надане йому Конституцією України та законами України право на звернення з метою захисту своїх прав, які він вважав порушеними діями позивача, а тому висловлювання у зверненнях відповідача (а.с. 1-8, 131-134) не є поширенням недостовірної інформації. Також суд зазначає, що досліджені судом докази не містять даних про доведення змісту висловлювань та до відома третіх осіб чи особи (поширення). Щодо доводів позивача в частині висловлювань відповідача в запереченнях на позов та додатках до позову (а.с. 35-47, 82-89, 94-100) суд зазначає, що подаючи заперечення на позов, відповідач діє не з метою поширення недостовірної інформації, а реалізовував свої процесуальні права, передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України, відтак зазначені доводи позивача не є ґрунтовними з огляду на зазначене вище. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позов в частині захисту честі, гідності та ділової репутації не може задоволений з огляду на його необґрунтованість. Вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про захист честі та гідності, оскільки судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позову в частині захисту честі, гідності та ділової репутації, позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed