Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Трускавецької міської ради Львівської області, відділу культури Трускавецької міської ради Львівської області про виключення з рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року - у частині № 3 пункт із формулюванням « - звільнену квартиру [ADDRESS] , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 10 від 11.10.90 ». Свої вимоги мотивує тим, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з народження та по даний час. В 1986 році він одружився та з ним в квартирі почала проживати його дружина [PERSON] /дівоче прізвище [PERSON] /. Згодом у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] , які з народження та по даний час проживають та зареєстровані в даній квартирі. Згідно рішення виконавчого комітету Трускавецької міської Ради народних депутатів Львівської області № 248 ч. 3, від 18.10.1990 року, займану позивачем та його сім`єю квартиру [ADDRESS] було розширено за рахунок звільненої квартири [ADDRESS] , яка розміщена поруч. Тобто з часу винесення даного рішення позивач з сім`єю користувався, тобто проживав постійно в квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також сплачував за комунальні послуги. Інші особи на житловій площі квартири [ADDRESS] ніколи не проживали та не реєструвалися. Однак при ухваленні рішення № 248 від 18.10.1990 року сталася описка щодо листа № 1-10 від 11.10.1990 року Трускавецького відділу культури, щодо закріплення квартири [ADDRESS] , де позивач проживав та був зареєстрований разом із членами його сім`ї, як сімейного гуртожитку відділу культури. У згаданому рішенні зазначено, що « - звільнену квартиру [ADDRESS] житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1-10 від 11.10.1990 року ». Однак, як вбачається з листа відділу культури Трускавецької міської Ради народних депутатів Львівської області, то у згаданому листі йшлося про закріплення за відділом культури житлових приміщень як гуртожитку в будинку [ADDRESS] , який розміщений поруч будинку [ADDRESS] в якому позивач проживав та проживає. Отже, в рішенні № 248 від 18.10.1990 року зроблено помилку щодо нумерації будинку, та замість будинку [ADDRESS] про закріплення в ньому житлових приміщень відділу культури, помилково зазначено будинок [ADDRESS] . Тобто, відділом культури Трускавецької міської Ради народних депутатів Львівської області листа № 1-10 від 11.10.1990 року стосовно закріплення житлових приміщень як гуртожитку відділу культури в будинку [ADDRESS] до виконавчого комітету Трускавецької міської Ради народних депутатів Львівської області ніколи не скеровувалося, через те, що такий лист стосувався будинку [ADDRESS] . Тому позивач просить виключити з рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року - у частині № 3 пункт із формулюванням «-звільнену квартиру [ADDRESS] , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 10 від 11.10.90 ». Представник Трускавецької міської ради подав відзив на позовну заяву, в якому позову не визнав та просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та просить застосувати позовну давність. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що Трускавецьким міським судом Львівської області розглядалась адміністративна справа за позовом [PERSON] до Трускавецької міської ради про визнання п.3 рішення Трускавецької міської ради №248 від 18 жовтня 1990 року «Про розгляд житлових питань» незаконним та скасування його. 06.11.2015 року постановою Трускавецького міського суду позивачу відмовлено в задоволенні позову. Після перегляду Львівським апеляційним адміністративним судом, дане рішення набрало законної сили 14.03.2016 року. Крім того, рішенням Трускавецького міського суду від 24.07.2017 року, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до Трускавецької міської ради про визнання абзацу 2 пункту 3 рішення № 248 від 18 жовтня 1990 року Трускавецької міської ради «Про розгляд житлових питань» незаконним та його скасування (треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Рішення набрало законної сили 28.11.2018 року. Даним рішенням встановлено, що рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів від 17 травня 1979 року № 168 «Про переоформлення договору найму жилої площі» [PERSON] надано в користування квартиру [ADDRESS] . Відповідно до листа, адресованому голові виконкому Трускавецької міської ради народних депутатів Матоличу Б.М. управління торгівлі виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів від 01 жовтня 1990 року № 1244 адміністрація та профспілковий комітет управління торгівлі Трускавецького міськвиконкому просять розширити житлову площу продавцю магазину № [NUMBER] [PERSON] . Згідно з п. 3 рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів розширено житлове приміщення квартири [ADDRESS] (квартиронаймач [PERSON] ), яка складається з двох кімнат житловою площею 23,3 м.кв. і кухнею з частковими комунальними вигодами за рахунок звільненої квартири [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат житловою площею 35,0 м.кв. з кухнею і частковими комунальними вигодами та рахувати квартиру [ADDRESS] з трьох кімнат житловою площею 35,0 м.кв. з кухнею і частковими комунальними вигодами на склад сім`ї 4 чоловіки; звільнену квартиру [ADDRESS] житловою площею 23,3 м.кв. закріплено як сімейний гуртожиток відділу культури. Підпунктом 3.1 пункту 3 згаданого рішення зобов`язано житлово-експлуатаційну контору № 2 (начальник [PERSON] ) внести зміни в нумерацію квартири та особових рахунках громадян /арк. справи 5, Т. 1/. Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 275 від 15 листопада 1990 року частково змінено п. 3 рішення міськвиконкому № 248 від 18 жовтня 1880 року відносно використання квартири [ADDRESS] як сімейного гуртожитку відділу культури, та рахувати її як дві квартири сімейного гуртожитку відділу культури. Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини). За родиною [PERSON] закріплено квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, а не квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , тому що розширення проведено шляхом обміну, а тому воно є актом індивідуальної дії, яке вичерпало свою юридичну силу після реалізації, а саме приватизації квартир в будинку по [ADDRESS] . До такого висновку прийшов також Львівський апеляційний адміністративний суд у своїй ухвалі від 14 березня 2016 року при розгляді апеляційної скарги [PERSON] на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2015 року у справі за позовом [PERSON] до Трускавецької міської ради про визнання п. 3 рішення Трускавецької міської ради незаконним та його скасування (справа № 457/1261/14-а). Предметом розгляду справи № 457/1261/14-а був п. 3 того самого рішення, що і даної справи. Зазначена ухвала набрала законної сили у встановленому законом порядку 14.03.2016 року. Крім того, позивач [PERSON] звернувся з позовом до Трускавецької міської ради Львівської області та відділу культури Трускавецької міської ради Львівської області, однак просить виключити у частині № 3 пункт із формулюванням « - звільнену квартиру [ADDRESS] , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 10 від 11.10.90» з рішення, яке прийняв виконавчий комітет Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року. Отже позов подано до неналежних відповідачів. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статтей 256, 267 ЦК України, суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 10.07.2019 року у справі № 311/771/16-ц. На підставі вищевикладеного, оцінивни та проаналізувавши належним чином докази на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed