Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 18.09.2015 року в с. Сухий, Великоберезнянського району, померла його мати [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: с. Сухий, 39 (колишній № 40), Великоберезнянського району Закарпатської області. Він являється спадкоємцем вказаного майна за заповітом, посвідченим 01 лютого 2013 року секретарем Тихівської сільської ради за реєстраційним № 06. Крім того, у звязку з постійним проживанням разом із спадкодавицею на день її смерті він фактично вступив в управління та володіння спадковим будинком. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, виданої КП Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації, вартість вказаного житлового будинку становить 58 531 грн. Разом з тим, відсутність реєстрації права власності на цей будинок перешкоджає йому оформити спадкування такого у нотаріуса, так як згідно діючого законодавства право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації цього права. Саме тому 22.03.2016 року він отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки видача такого свідоцтва проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. За таких обставин, просить визнати за ним право власності на згадуваний житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі. Тихівський сільський голова також у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 18.09.2015 року в с. Сухий, Великоберезнянського району, померла мати позивача [PERSON] [PERSON], якій належав житловий будинок за адресою: с. Сухий, 39 (колишній № 40), Великоберезнянського району Закарпатської області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом вказаного майна і на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавицею у цьому будинку. Ці факти підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-ФМ № 188833, виданого виконкомом Тихівської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області 21.09.2015 року; копією свідоцтва про народження позивача серії І-ФМ № 349265, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану - 2 - Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області 25.02.2016 року; довідкою виконкому Тихівської сільської ради № 59 від 15.03.2016 року, з якої вбачається перенумерація будинку № 40 на № 39 в с. Сухий, Великоберезнянського району, в якому зареєстрований, крім інших, позивач; копією заповіту від 01.02.2013 року, за змістом якого [PERSON] на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: все належне їй майно і все те, що буде належати їй на день смерті за законом і на що вона матиме право заповідає в цілому своєму сину [PERSON], [INFO]; а також визнанням позову сільською радою. Обставин, які вказували б, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Так, позивач звернувся до нотаріуса з наміром оформити свідоцтво про право на спадщину. Однак, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу [PERSON] № 01-16 від 22.03.2016 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за [PERSON], оскільки за життя спадкодавиці свідоцтво про право власності на цю нерухомість не було виготовлене та не було зареєстроване у встановленому законом порядку. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З огляду на зазначені обставини справи, враховуючи відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту спадкового права позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. - 3 - На підставі викладеного,

Outcome: approved