Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури та суду. В обґрунтування позову зазначив, що у березні 2012 року Генічеським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області за згодою та під керівництвом і наглядом органів прокуратури України порушено кримінальну справу № 52121304 відносно [PERSON] та [PERSON] за фактами незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, що кваліфікувалось за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України. Після передачі справи до суду, вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у справі № 0413/8048/2012 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п'яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у відношенні [PERSON] та [PERSON] скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів. Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п'яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року у відношенні [PERSON] та [PERSON] скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів. Міру запобіжного заходу тримання під вартою [PERSON] та [PERSON] залишено без змін. Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року у справі № 212/11194/13-к, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 307 КК України та [PERSON] за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України направлено прокурору Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування. Слідчим відділом Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за матеріалами кримінальної справи № 52121304 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014040730002992 за ч. 2 ст. 307 КК України. В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що [PERSON] вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України, перебуваючи за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим, 30 жовтня 2014 року з матеріалів кримінального провадження № 12014040730002992 відносно [PERSON] виділено в окреме провадження за № 12014040730003388 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України. Постановою прокурора прокуратури Жовтневого району міста Кривого Рогу від 06 листопада 2014 року визначено місцем проведення досудового розслідування СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області, оскільки, відповідно до висунутого звинувачення [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України (в ред. 1960 р.) в місті Геніческ, а саме у невстановлений час, при невстановлених обставинах збув наркотичний засіб [PERSON] За результатами досудового розслідування постановою старшого слідчого СВ Геніческого ВП УМВС України в Херсонській області від 06 липня 2017 року кримінальне провадження № 12014040730003388 в частині правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України закрито у зв'язку із відсутністю в діянні складу злочину. Одночасно [PERSON] висунуто нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Ухвалою Геніческого районного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у справі № 653/2209/17 за клопотанням прокурора Храброва А.В. звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито. Таким чином, позивач у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» зазначає, що має право в даному випадку і на відшкодування моральної шкоди, оскільки кримінальну справу відносно нього було закрито. При цьому позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн. 31 травня 2018 року відповідно до розпорядження № 371 у зв'язку з закінченням повноважень судді Москаленко К.О. в межах п'ятирічного строку, вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Писанця В.А. Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, сторонам роз'яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи, а ухвалою суду від 21 грудня 2018 року визнано підготовку справи до судового розгляду завершеною та призначено справу до розгляду по суті. У своїх запереченнях та письмових поясненнях відповідач та третя особа надали суду аналогічні доводи проти позову, де послались на недоведеність розміру заявленого позивачем шкоди, відсутністю розрахунків, які б підтвердили правомірність стягнення визначеної ним суми. Вислухавши пояснення представника позивача, який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а також заслухавши думку представника третьої особи, яка проти задоволення позову заперечувала, а відповідач свого представника в судове засідання не направив, будучи повідомленим про судовий розгляд належним чином, причини неявки не повідомлено, а тому за приписами ч. 3 ст. 131 ЦПК України, вважається, що він не з'явився без поважних причин, а відтак оголосивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 березня 2012 року Генічеським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області за згодою та під керівництвом і наглядом органів прокуратури України порушено кримінальну справу № 52121304 відносно [PERSON] та [PERSON] за фактами незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, що кваліфікувалось за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України. Після передачі справи до суду, вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у справі № 0413/8048/2012 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п'яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у відношенні [PERSON] та [PERSON] скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів. Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п'яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року у відношенні [PERSON] та [PERSON] скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів. Міру запобіжного заходу тримання під вартою [PERSON] та [PERSON] залишено без змін. Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року у справі № 212/11194/13-к, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 307 КК України та [PERSON] за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України направлено прокурору Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування. Слідчим відділом Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за матеріалами кримінальної справи № 52121304 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014040730002992 за ч. 2 ст. 307 КК України. В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що [PERSON] вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України, перебуваючи за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим, 30 жовтня 2014 року з матеріалів кримінального провадження № 12014040730002992 відносно [PERSON] виділено в окреме провадження за № 12014040730003388 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України. Постановою прокурора прокуратури Жовтневого району міста Кривого Рогу від 06 листопада 2014 року визначено місцем проведення досудового розслідування СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області, оскільки, відповідно до висунутого звинувачення [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України (в ред. 1960 р.) в місті Геніческ, а саме у невстановлений час, при невстановлених обставинах збув наркотичний засіб [PERSON] За результатами досудового розслідування постановою старшого слідчого СВ Геніческого ВП УМВС України в Херсонській області від 06 липня 2017 року кримінальне провадження № 12014040730003388 в частині правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України закрито у зв'язку із відсутністю в діянні складу злочину. Одночасно [PERSON] висунуто нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Ухвалою Геніческого районного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у справі № 653/2209/17 за клопотанням прокурора Храброва А.В. звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується в разі, якщо вона завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Частиною 7 ст. 1176 ЦК України визначено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи без діяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адмініс гративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оператитюрозшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно зі ст. 3 Закону України від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному .фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. У випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній і на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 13 Закону, розмір моральної шкоди не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. В ході судового розгляду встановлено, що кримінальну справу відносно позивача було закрито та він перебував під слідством та судом з 19 березня 2012 року (порушено кримінальну справу стосовно них) по 12 грудня 2017 року (закриття судом кримінальної справи), що в загальному становить 5 років і 9 місяців та складає 69 повних місяців, то виходячи з приписів ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд приходить до висновку про доведеність факту спричинення органами досудового розслідування та прокуратури позивачу моральної шкоди та часткове задоволення позову шляхом стягнення на користь останнього моральної шкоди в узагальненому вигляді по 287 937,00 грн. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 2 ст. 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Відповідно до ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава реалізує правосуб'єктність через систему своїх органів. Від імені держави у відносинах, що регулюються цивільним законодавством, беруть участь органи управління державним майном, фінансові та інші спеціально уповноважені державою органи. Казначейська служба є юридичною особою, яка діє від імені держави. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями (органів дізнання) органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,(попереднього слідства) органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в тому числі і моральної шкоди), провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч. 1 ст. 4 Закону). Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, а тому Державна казначейська служба України є тим органом, який здійснює списання коштів у разі стягнення цих коштів з держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial