Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні дитини, в якому зазначив, що колишня дружина перешкоджає йому спілкуватись із дочкою. Під час судового розгляду позовні вимоги були збільшені та уточнені, загалом позивач просив: визначити час перебування [PERSON] з сином [PERSON], [INFO] по три дні: п'ятниця, субота та неділя двічі на місяць; 1 місяць та 15 днів під час літніх канікул; один тиждень під час зимових канікул. Під час судового розгляду до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог було залучено органи опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області та Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав повністю, посилаючись на те, що колишня дружина забороняє спілкуватись із дитиною без її присутності, забороняє забирати по місцю його проживання в м.Києві. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на необхідність забезпечення інтересів дитини, відсутність з її боку будь-яких перешкод у спілкуванні дитини із колишнім чоловіком, відсутність у позивача реальних намірів приймати участь у вихованні дитини, висловлення дитиною її особистих бажань щодо порядку спілкування із батьком та бабою в силу достатнього віку. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив повністю, посилаючись на аналогічні обставини, а також необхідність врахування інтересів дитини, ухилення батька дитини від сплати аліментів, переслідування позивачем інших корисливих цілей шляхом пред'явленням цього позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] позов підтримав в частині, що відповідає рішенню цього органу, посилаючись на необхідність забезпечення участі батька у вихованні дитини. Представник третьої особи органу опіки та піклування Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився повторно, подав заяву про слухання справи за його відсутності. Свідок [PERSON] показала, що є родичкою відповідача, яка не перешкоджає позивачеві спілкуватись із дитиною, не обмежує його в часі, але позивач добровільно відмовлявся від спілкування із дитиною. Свідок [PERSON] показала, що є гувернанткою дитини, відповідач забезпечує дитину всім необхідним, створено гарні житлово-побутові умови, відповідач не приїжджає до дитини, тому дитина на нього ображається, в її присутності позивач одного разу дзвонив дитині, вона не була очевидцем особистих спілкувань батька з дитиною. Свідок [PERSON], будучи матір'ю позивача, в судовому засіданні показала, що 27.05.2016 року приїздила із сином до відповідача, але та не віддала дитину, хоч вони мали намір поїхати із нею в м.Київ по місцю свого проживання. Свідки [PERSON], [PERSON] показали, що є друзями позивача, 21.05.2016 року разом із позивачем приїхали до відповідача, приймали участь у складенні акту про відмову позивача надати дитину відповідачеві. Вислухавши сторони, представників позивача та третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає всі позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21.04.2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.04.2013 року, що підтверджується рішенням суду. 05 січня 2009 року народився син сторін [PERSON], що підтверджується судовим рішенням та визнається сторонами. Дитина сторін проживає із матір'ю - відповідачем за адресою: [ADDRESS] в належних умовах проживання та виховання, що підтверджується актом обстеження умов проживання та визнається сторонами. Акт обстеження умов проживання позивача не складався, позивач має зареєстроване місце проживання в м.Києві, але проживає в іншому помешканні в м.Києві без оформлення правових підстав, що вбачається із пояснень сторін, свідків, листа Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації. Позивач має постійне місце роботи та джерело доходу, що підтверджується довідкою, характеристикою. Батько дитини - позивач [PERSON].з жовтня 2012 року по листопада 2015 року надавав матеріальну допомогу на утримання дитини у позасудовому порядку, згідно рішення суду з 20 січня 2016 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина, однак ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується судовим рішенням, а також вбачається із пояснень сторін. Дитина сторін в м.Українка Обухівського району Київської області відвідує зайняття з баскетболу тричі на тиждень, зокрема щосуботи з 10-00 годин, що підтверджується довідкою ГО «СК «Зміна». 21.05.2016 року та 27.05.2016 року позивачем за участю двох очевидців складено акти про відмову відповідача надати дитину для спілкування із позивачем по місцю його проживання, що підтверджується актами, показами свідків. Розпорядженнями Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 270 від 04.07.2016 року визначено спосіби участі у вихованні дитини шляхом реалізації права спілкування батька - [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], згідно з наступним графіком побачень: -кожні перші та треті вихідні місяця з 19-00 години п'ятниці до 17-00 години наступної за нею неділі, за умови якщо дитина не буде хворою та за попередньою домовленістю сторін, -щороку протягом липня місяця та двічі на рік половину часу осінніх та зимових канікул згідно із встановленим школою графіком. При наданні правової оцінки спору суд приймає до уваги наступне. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Як вбачається з матеріалів справи, батько дитини не позбавлявся батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, отже має право приймати участь у вихованні дитини, спілкуватись з нею. Згідно ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.3 цієї ж статті той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Враховуючи викладене вимоги позову щодо встановлення в межах судового спору порядку участі у вихованні дитини ґрунтуються на законі. Згідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з врахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час судового розгляду не доведено створення належних умов проживання для дитини по місцю проживання позивача, тому його доводи щодо забезпечення спілкування із дитиною в м.Києві суд вважає необґрунтованими, крім того, позовних вимог про це він не пред'являв, тому місце спілкування дитини із батьком в межах цього спору суд не встановлює, погоджується із рішенням орану опіки та піклування щодо визначення цієї обставини за домовленістю батька і матері дитини. Так само за домовленістю сторін визначатиметься спосіб спілкування - у присутності матері чи без її присутності. Однак підлягають вирішенню судом позовні вимоги щодо встановлення часу спілкування дитини із батьком. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. З урахуванням віку дитини, стану її здоров'я, статі, поведінки батьків та баби, а також інших обставин справи, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема напружених відносин між сторонами, проживання матері з дитиною в м.Українка, а батька дитини в іншому наслідному пункті в м.Києві, необхідністю уникнення пов'язаних з цим фізичних перенавантажень на дитину в зв'язку з переїздами, необхідністю забезпечення належних умов для проживання, виховання та навчання дитини, повідомленою суду сторонами та свідками думки дитини щодо предмету спору, суд вважає можливим в інтересах дитини встановити способи участі сторін у вихованні дітей, які в цілому відповідають рішенню органу опіки та піклування, оскільки такі способи найбільше враховують інтереси дитини та збалансовують інтереси батьків та дитини. Однак суд вважає доцільним відійти від запропонованого органом опіки та піклування часу спілкування дитини з батьком для більш повного забезпечення дотримання інтересів дитини, а саме час спілкування у вихідні розпочинати із 09-00 години суботи, щоб уникнути фізичного перенавантаження дитини, яка щосуботи о 10-00 години повинна приймати участь у зайняттях спортивної секції в м.Українка, тому можлива поїздка і ночівля в м.Києві не є доцільною. Крім того, органом опіки та піклування надано можливість спілкування позивача із дитиною під час канікул протягом більш тривалого періоду, ніж просив сам позивач у своїх позовних вимогах, тому суд невправі виходити за межі пред'явлених позовних вимог з огляду за забезпечення принципу диспозитивності цивільного судочинства. З врахуванням викладеного вище, суд вважає доцільним врахувати всі встановлені під час судового розгляду обставини, інтереси обох батьків та малолітньої дитини, тому встановлює спосіб участі у вихованні шляхом реалізації права спілкування батька - [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], згідно з наступним графіком побачень: -кожні перші та треті вихідні з 09-00 години суботи до 17-00 години наступної за нею неділі, за умови якщо дитина не буде хворою та за попередньою домовленістю із матір'ю дитини [PERSON], -щороку протягом липня місяця та один тиждень під час зимових канікул згідно із встановленим школою графіком, але не більше половини часу канікул, за умови якщо дитина не буде хворою та за попередньою домовленістю із матір'ю дитини [PERSON]. Заперечення відповідача щодо посилань позивача на чинення нею перешкод щодо спілкування дитини із батьком хоч із узгоджуються із зібраними по справі доказами, але не мають правового значення, оскільки позовних вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні із дитиною суду не пред'являлось, а в силу ч.2 ст.157 СК України суд зобов'язаний вирішити по суті позовні вимоги батька дитини щодо забезпечення права на спілкування із дитиною незалежно від наявності чи відсутності інших позовних вимог. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, розглянувши справу в межах визначеного позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні лише частково, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах лише частково, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судові витрати згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути із відповідача повністю, оскільки судовий збір сплачено у мінімально передбаченому законом розмірі, тому пропорційність задоволених позовних вимог не враховується.

Outcome: partial