Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про зобов»язання створити комісію та провести розслідування нещасного випадку, який стався з ним 10 травня 2013 року під час перевезення товару відповідача, посилаючись на те, що він з 06 травня 2011 року працював водієм у ФОП [PERSON] 10 травня 2013 року, під час виконання трудових обов»язків, в нього зламався автомобіль і він вимушений був ремонтувати його особисто, так як товар необхідно було своєчасно доставити в магазин. Під час ремонту йому всередину організму через органи дихання та травлення потрапила невідома хімічна речовина, внаслідок чого він перебував на стаціонарному, а потім на амбулаторному лікуванні. Нещасний випадок стався на дорозі, в робочий час, через усунення несправностей автомобіля в польових умовах при відсутності технічної допомоги за відсутності належних умов праці та техніки безпеки. Звернувшись добровільно до роботодавця про надання матеріальної допомоги, йому почали погрожувати та змусили написати заяву про звільнення, коли він перебував в лікарні у тяжкому стані. По факту нещасного випадку з боку роботодавця не було проведено розслідування та йому не було вручено акт по формі Н-5 та Н-1, тому він звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (а.с.20). Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України (18-19, 32-35), надіслав до суду заяву про відкладення судового засідання у зв»язку з хворобою, однак підтверджуючих документів про поважність причини неявки не надав (а.с.36). Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював водієм у ФОП [PERSON] за трудовим договором № 01830 від 06 травня 2011 року, зареєстрованим в Полтавському міському центрі зайнятості, з 06 травня 2011 року по 21 червня 2013 року, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 04 січня 1999 року (а.с.7). 10 травня 2013 року, під час виконання трудових обов»язків по перевезенню товару з м.Полтави до м.Чутово Полтавської області, у позивача зламався автомобіль і він вимушений був ремонтувати його особисто, так як товар необхідно було своєчасно доставити в магазин. Під час ремонту автомобіля [PERSON] всередину організму через органи дихання та травлення потрапила невідома хімічна речовина, внаслідок чого він з 15 травня 2013 року по 28 травня 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою № 1952 Четвертої міської клінічної лікарні м.Полтави, копією медичної картки хворого № 1952, викликами швидкої допомоги № 32919 та № 33333 у травні 2005 року, довідкою 4-ої міської клінічної лікарні № 95 від 17 вересня 2013 року (а.с.4-6, 13-14). Нещасний випадок стався на дорозі, в робочий час, через усунення несправностей автомобіля в польових умовах при відсутності технічної допомоги за відсутності належних умов праці та техніки безпеки. 22 травня 2013 року [PERSON] звернувся до Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Полтавській області із заявою про проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, оскільки роботодавець відмовився скласти акт про нещасний випадок на виробництві (а.с.11). Відповідач ТУ державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Полтавській області листом від 15 серпня 2013 року за вих.№ 3970/06-15 повідомив позивача, що процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, визначає Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, згідно п.3.34 якого для організації розслідування нещасного випадку, що стався з ним 10 травня 2013 року, під час виконання трудових обов»язків у ФОП [PERSON], останньому направлено Припис форми Н-9 (а.с.9). ФОП [PERSON] зазначений припис не виконав, комісії з метою розслідування нещасного випадку не створив. Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується КМУ за погодженням з всеукраїнським об»єднанням профспілок. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначає Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232. Згідно п.36 Порядку № 1232 спеціальному розслідуванню підлягають : нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов»язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Відповідно до п.23 Порядку № 1232 нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). У разі реорганізації підприємства, на якому стався нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства, встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держгірпромнагляду за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи. З вищевикладеного вбачається, що територіальне управління проводить спеціальне розслідування нещасних випадків та організовує розслідування за встановленим рішенням суду фактом нещасного випадку у випадку повної ліквідації підприємства. Розслідування інших нещасних випадків покладається на роботодавців. Відповідно до п.34 Порядку № 1232 посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов»язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов»язаний з виробництвом, складення акту за формою Н-5 або Н-1. Згідно п.35 Порядку № 1232 роботодавець зобов»язаний у п»ятиденний строк після одержання припису за формою Н-9 видати наказ про вжиття зазначених у приписі заходів. Зі змісту Порядку № 1232 вбачається, що організація проведення розслідування нещасного випадку покладена на роботодавця, для чого роботодавець наказом утворює комісію. Пунктом 14 Порядку № 1232 визначені обов»язки комісії. Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що ФОП [PERSON] своїм наказом зобов»язаний створити комісію із розслідування нещасного випадку, що стався із [PERSON] 10 травня 2013 року, яка в свою чергу уповноважена на складення актів за формами Н-5 та Н-1, та затвердити складені комісією акти. З цих підстав, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved