Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюче підприємство «Митниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за не використану відпустку, середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати, інфляційних. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача на посаді майстра аварійної служби, з 01.06.2012 року по 15.12. 2014 року. Звільнений з роботи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з переводом на іншу роботу в КП СУБ «Митниця». Однак, на день його звільнення до даного часу йому не виплачена відповідачем нарахована, у сумі 15662 грн. заробітна плата разом із компенсацією за невикористану відпустку. Відмову виплатити кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи, відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. Позивач дії відповідача вважає є незаконними, так як згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КзПП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому ним працівникові усіх сум, які повинні бути йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КзГШ України, роботодавець повинен виплатити цьому працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги в порядку, встановленому чинним законодавством. Вважає, що сума індексації становить 971 грн. за період з дня звільнення по 31 січня 2015 року. Крім цього вважає, що відповідачем повинно на підставі ст.117 КЗпП України, бути виплачено середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільнення. В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким стягнути з відповідач на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 15\~662 грн., середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати та інфляційні в сумі 971 грн. та в подальшому враховувати місячний індекс інфляції до повного розрахунку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Обслуговуюче підприємство «Митниця» по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що з позивачем не проведені розрахунки в день звільнення, так як у відповідача відсутні кошти на розрахунковому рахунку. В подальшому в судове засідання не з»явилася. Директор товариства надіслала суду листа, в якому просить подальший розгляд справи проводити у відсутності представника. . Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов в частині стягнення заробітної плати та інших обовязкових платежів, коштів за затримку розрахунку при звільненні підлягає до часткового задоволення з наступних підстав . В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді майстра аварійної служби та був звільнений 15.12.2014 року на підставі п.5 ст.36 КЗпП України. В день звільнення йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі та суми, що належали до виплати при звільненні. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. На підставі ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Якщо ж працівник звільнився, не використавши право на відпустку, працівникові виплачується середній заробіток за час невикористаної відпустки або за невикористану відпустку. Зазначену компенсацію відповідач на день звільнення позивачу також не виплатив. Порушуючи зазначені вимоги, відповідач взагалі не виплатив позивачу зарплату за період з серпня 2014 року по 15 грудня 2014 року в сумі 10\~051 грн. 44 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 4\~770 грн. 98 коп. (звіт про виплату заробітної плати № 152 від 06 травня 2015 року). Згідно ст. 117 КЗпП України у разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Судом обчислено середньомісячний заробіток позивач виходячи з наступного . Поскільки позивач в грудні 2014 року працював половину місяця, а його заробітна плата у вересні 2014 року становила 3\~476 грн. 29 коп., у жовтні 2014 року 2\~932 грн. 79 коп., у листопаді 2014 року 2\~734 грн.42 коп., то його середньомісячна заробітна плата складає 3\~045 грн. 50 коп. середньоденний заробіток складає 126 грн. 90 коп. (3\~045 грн. 50 коп. : 24 календарні дні = 126 грн. 90 коп). Тому на корись позивача слід стягнути середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 15.12.2014 року по 31.05.2015 року в сумі 16\~877 грн. 20 коп. (3 045 грн.50 коп. х 5 місяців + 1649 грн.70 коп. за 13 робочих днів грудня 2014 року = 16\~877 грн. 20 коп.). Суд погоджується в розрахунками позивача про стягнення на його користь інфляційних в сумі 971 грн. Однак вважає, що його вимоги про стягнення на його користь інфляційних до дня повного розрахунку по заборгованості до задоволення не підлягають, так як суд не може поновити права сторони в подальшому. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць . Тому рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню. Поскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати слід стягнути з відповідача. Позов задоволено на суму 32\~670 грн. 62 коп. , то судовий збір на користь держави слід стягнути в розмірі 1% ціни позову 326 грн.71 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial