Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, зазначивши, що він є співвласником будинку [ADDRESS] в розмірі ? частки, іншими співвласниками майна є [PERSON] - ? частина; [PERSON] - ? частина. Так в червня 2019 року він мав намір провести відчуження частки майна, але при зверненні до ЦНАП, йому було повідомлено, що на його частку майна накладене обтяження. В подальшому було з`ясовано, що арешт був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження номер 47733853 виданий 14.09.2015 р. Заводським ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції за реєстраційним номером обтяження 11163224. Листом йому було повідомлено, що з 04.05.2015 по 14.09.2015 р. на примусовому виконанні в Заводського ВДВС м. Кам?янське ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 47733853 з примусового виконання виконавчого листа № 208/6101/13 від 20.05.2015 р. про стягнення з нього на користь [PERSON] 3300 грн. Станом на 30.07.2019 р. виконавче провадження № 47733853 з примусового виконання виконавчого листа № 208/6101/13 від 20.05.2015 р. не надходило, та розпорядженням начальника Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 02.01.2019 р. виконавче провадження № 47733853 з примусового виконання виконавчого листа № 208/6101/13 від 20.05.2015 р. знищено. Тому просить суд звільнити майно - ? частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належить на праві власності йому з під арешту, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер 47733853 винесену 14.09.2015 року Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з реєстраційним номером запису про обтяження 11163224. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є співвласником будинку [ADDRESS] в розмірі ? частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.11.2012 року (а.с.8). Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта постановою Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошення заборони його відчуження за номером 47733853 виданий 14.09.2015 р. (а.с.12). Судом встановлено, що з 04.05.2015 по 14.09.2015 р. на примусовому виконанні в Заводського ВДВС м. Кам?янське ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 47733853 з примусового виконання виконавчого листа № 208/6101/13 від 20.05.2015 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3300 грн. Станом на 30.07.2019 р. виконавче провадження № 47733853 з примусового виконання виконавчого листа № 208/6101/13 від 20.05.2015 р. не надходило, та надати біль детальну інформацію з цього приводу немає можливості, так як розпорядженням начальника Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 02.01.2019 р. виконавче провадження № 47733853 з примусового виконання виконавчого листа № 208/6101/13 від 20.05.2015 р. знищено, що підтверджується листом Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 30.07.2019 р. № 22739 (а.с.13). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене та те, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти арешт з ? частину житлового будинку [ADDRESS] , чим перешкоджає позивачу вільно користуватись та володіти своїм майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved