Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про повернення строкового банківського депозитного вкладу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.07.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №20319/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, строком на 370 днів, згідно з яким позивач вніс на рахунок банку кошти у сумі 15\~000 дол. США на строк з 03.07.2013 року по 08.07.2014 року з відсоткою ставкою 9,60% річних. По закінченню дії договору у 2014 році та відсутністю у відповідача коштів, договір було автоматично пролонговано до 14.07.2015 року. 19.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про повернення суми вкладу по закінченню дії договору 14.07.2015 року. Однак, всупереч укладеному договору, посадові особи банку не виконали зобовязання по договору з приводу повернення коштів позивача. Позивач вважає відмову відповідача видати йому вклад по закінченню дії договору безпідставною та незаконною, що порушує положення самого договору, вимоги закону та гарантоване право позивача на приватну власність, що і змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за депозитним договором №20319/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, строком на 370 днів від 03.07.2013 року у розмірі 15\~000 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 08.09.2015 року еквівалентно 331\~755,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Представник відповідача до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до\~ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 03.07.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №20319/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, строком на 370 днів, згідно з яким позивач вніс на рахунок банку кошти у сумі 15\~000 дол. США на строк з 03.07.2013 року по 08.07.2014 року з відсоткою ставкою 9,60% річних (а.с.3-4). Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Факт укладення договору та факт прийняття відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 15\~000 дол. США як строкового вкладу депозиту підтверджується квитанцією №16 від 03.07.2015 року (а.с.5). Відповідно до п.4.1 договору після закінчення строку, визначеного п.1.1 даного договору, або настання інших обставин, визначених законодавством України чи даним договором. Кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. В разі ж, коли клієнт не надав банку зазначену письмову згоду на не вимагає повернення вкладу після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього договору, строк розміщення вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього договору, на строк 370 днів. За час користування коштами вкладу протягом строку, на який продовжено розміщення вкладу, банк нараховує та виплачує клієнту проценти за ставкою, що встановлена банком для банківських строкових вкладів (депозитів) «Пенсійний» на 370 днів та діє станом на перший день початку строку, на який продовжено розміщення вкладу. А тому, як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні по закінченню дії договору у 2014 році та відсутністю у відповідача коштів, договір банківського вкладу було автоматично пролонговано до 14.07.2015 року. Згідно ч.3\~ст.1060 ЦК України\~за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Положення\~статті 629 ЦК України\~встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А тому, 19.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про повернення суми вкладу по закінченню дії договору 14.07.2015 року. Однак, всупереч укладеному договору, посадові особи банку не виконали зобовязання по договору з приводу повернення коштів позивача. Станом на день розгляду справи відповідачем так і не повернуто позивачу заборгованість за депозитним договором №20319/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, строком на 370 днів від 03.07.2013 року у розмірі 15\~000 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 08.09.2015 року еквівалентно 331\~755,00 грн. За змістом\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України та умов укладеного договору банківського вкладу відповідач безпідставно не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів вкладнику за його вкладом після спливу строку дії договору, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем складає 15\~000 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 08.09.2015 року еквівалентно 331\~755,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3\~ст.88 ЦПК України). А тому, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 3\~317,55 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved