Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Південного району Камянської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.03.2013 року, належать 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 17, розташованого по 6-му провулку Богуна в м. Камянське. Домоволодіння № 17 по 6-му провулку Богуна в м. Камянське складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 121,0 кв.м., житловою площею 87,9 кв.м., гаражу Б-1, літніх кухонь В-1, Г-1, сараїв Д-1, К-1, вбиралень Є-1, З-1, гаражу Ж-1, душу І-1, колодязю № 1, огорожі № 2, 7-10, зливних ям № 3, 4, водопроводу № 5, тротуару І. Житловий будинок А-1 складається з двох ізольованих квартир: № 1 загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 38-1 кв.м.; № 2 загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м. 48/100 частин домоволодіння він успадкував за заповітом після смерті діда [PERSON], померлого 19.02.2012 року. [PERSON] як співвласник домоволодіння до своєї смерті проживав і був зареєстрований в квартирі № 1 вищевказаного житлового будинку. За своє життя [PERSON] зареєстрував у своїй частині будинку свого онука та його племінника [PERSON] Відповідач [PERSON] проживав в квартирі № 1 житлового будинку № 17 по 6-му провулку Богуна в м. Камянське разом з дідом [PERSON] до смерті останнього, а після його смерті мешкав там один. 26 вересня 2015 року він прийшов в успадкований ним будинок та виявив, що [PERSON] вивіз з будинку побутову техніку, свої особисті речі, предмети побуту та залишив квартиру № 1. З вересня 2015 року відповідач у квартирі не проживає та не навідується до неї, не сплачує комунальні послуги, не має у квартирі особистих речей. Наявність реєстрації відповідача перешкоджає йому, як власнику, користуватись і розпоряджатись житлом. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився. Надав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в офіційному виданні газети «Вісті Придніпровя» № 67 (1866) від 31.08.2017 року було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання із зазначенням місця, дати та часу розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що 01 березня 2013 року згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] отримав у приватну власність 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 17 по провулку 6-му Богуна в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області та отримав витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 881032. Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки № 1351/3 про склад сімї, виданої головою квартального комітету № 3 01.06.2017 року, в зазначеному житловому приміщенні зареєстрований [PERSON] Згідно з актом, складеним головою квартального комітету № 3 [PERSON] та сусідами від 01.06.2017 року, [PERSON] з 26 вересня 2015 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved