Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до суду з позовом до відповідачів та третіх осіб про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. До початку розгляду справи позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, і з урахуванням даних змін позивач просить суд визнати за нею право спільної часткової власності на 3 / 4 частини земельної ділянки (рілля) із загальної площі 0,15 га, яка розташована по вул. Лермонтова, 19 в смт. Талалаївка в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 24 квітня 2014 року, і яка належала йому на підставі Державного акту направо власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 739050 від 13.11.2009 року. В обґрунтування позову зазначає, що за життя її чоловік [PERSON] отримав у власність земельну ділянку площею 0,15 га (кадастровий номер 7425355100:06:001:0140), яка розташована по вул. Лермонтова, 19 в смт. Талалаївка, і цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії ЯЖ № 739050 від 13.11.2009 року. Дана земельна ділянка придбана за час перебування у шлюбі і є спільним сумісним майном подружжя, і тому позивачу вже належить 1/2 частина даної земельної ділянки у відповідності до ч.1 ст. 60 СК України. 24 квітня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема і на 1/2 частину спадкової земельної ділянки по вул. Лермонтова, 19 в смт. Талалаївка. Крім позивача спадкоємцями є ще діти спадкодавця [PERSON], який відмовляється від своєї частки у спадщині та [PERSON] позивач не може належним чином оформити свої спадкові права, так як у неї відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] являється спадкоємицею за законом після смерті чоловіка і їй належить 1/4 частина спадкової земельної ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на 3/4 частини земельної ділянки із загальної площі 0,15 га (кадастровий номер 7425355100:06:001:0140), яка розташована по вул. Лермонтова, 19 в смт. Талалаївка, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 24 квітня 2014 року, належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 739050 від 13.11.2009 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без ї участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Талалаївської селищної ради, та третьої особи - відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена належим чином, надала до суду заяву про неможливість явки в судове засідання, так як перебуває на лікарняному орієнтовно до 1 травня 2016 року. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 24 квітня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 225674 від 25.04.2014 року (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про одруження від 29.12.1963 року позивач [PERSON] перебувала в шлюбі із [PERSON] з 29 грудня 1963 року (а.с.8). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 739050 від 13.11.2009 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована в смт. Талалаївка по вул. Лермонтова, 19. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10). Згідно копії спадкової справи, наданої суду у відповідь на запит Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа. Спадкоємцями є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33-39). Спадкоємець [PERSON] відмовляється від своєї частки у спадщині після смерті батька (а.с.45). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 19 грудня 2015 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 739050 від 13.11.2009 року на імя [PERSON] вважати недійсними (а.с. 13-14). Згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі від 22.01.2016 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯЖ № 739050 від 13.11.2009 року, що належала [PERSON] станом на 24.04.2014 року становила 93 495 грн (а.с.27). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого було втрачено з невідомих причин. Суд не бере до уваги посилання позивача [PERSON] про те, що дана земельна ділянка, яка набута під час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, тому їй належить 1/2 частка даної земельної ділянки, як дружині. Саме поняття спільної сумісної власності у відповідності до ч.1 с. 368 ЦК України передбачає спільну власність двох або більше осіб без визначення. Тому позивачу [PERSON], як дружині спадкодавця [PERSON], не може належати 1/2 частина земельної ділянки, поскільки це суперечить самому визначенню спільної сумісної власності, так як у даному випадку частка у спільному майні подружжя не виділяється. Крім того, у правовстановлюючому документі Державному акті направо власності на земельну ділянку не зазначено будь- кого із співвласників земельної ділянки, що належала [PERSON], та не зазначена частка. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Тому суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає ч.1 ст. 1267 ЦК України щодо рівності часток спадкоємців у спадщині. Тобто кожному із спадкоємців [PERSON], [PERSON] і [PERSON] належить по 1/3 частині земельної ділянки, що належала спадкодавцю згідно Державного акту серії ЯЖ № 739050. Поскільки спадкоємець [PERSON] скористався своїм правом на відмову від частки у спадщині на користь матері, тому за позивачем [PERSON] необхідно визнати право на 2/3 частини земельної ділянки, поскільки 1/3 частина спадкової земельної ділянки належить відповідачу [PERSON] Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець за життя набула право власності на земельну ділянку і дане майнове права залишається неуспадкованим спадкоємцями за законом, з врахуванням рівності часток кожного з них у спадщині та відмови спадкоємця [PERSON] від своєї частки у спадщині, то до позивача [PERSON] переходить право власності на 2/3 частини спадкової земельної ділянки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошової оцінки земельної ділянки на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі 93 459 грн. Саме з цієї суми позивач повинна сплатити суму судового збору, з врахуванням часткового задоволення згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток від задоволеної ціни позову - 623 грн., а нею сплачено 487 грн. 20 коп., тому підлягає стягненню з позивача недоплачена сума судового збору 135 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial