Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач-[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3 особа- служба у справах дітей Жовтневого району Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] без згоди батька, за кордон, а саме до Російської Федерації у періоди з 25 грудня 2015 р. до 15 січня 2016 р., з 15 березня до 15 квітня 2016 р., з 01 червня до 31 серпня 2016 р., тобто в період дитячих канікул.Позивачка також просить зобов'язати Жовтневий відділ РАЦС Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини, де у відомості про батьківство змінити дані про громадянство батька дитини [PERSON] з громадянина України на громадянина Російської Федерації. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2007 р. по травень 2008 р., мають дочку, яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. [PERSON] зазначає, в Росії проживає її дідусь [PERSON], інші родичі, в Криму залишився батько дитини [PERSON], який проживає у м. Феодосії, а також його мати та батько. Ніякого зв'язку з відповідачем [PERSON] немає, отримати дозвільні документи не надається можливим, тому як нотаріально посвідчені в Криму заяви і довіреності не діють на території України, що унеможливлює виїзд дитини на відпочинок. В судове засідання позивачка надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, проcить позовні вимоги задовольнити. Відповідач та представник 3 особи-служби у справах дітей Жовтневого району Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися завчасно, належним чином. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають дочку [PERSON], [INFO]. За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.ст. 7 та 155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до Правил переміщення державного кордону України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №-57 , якщо дитина не досягла шістнадцятирічного віку, то право на виїзд за межі України вона має лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними та які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367 «Про затвердження Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» встановлено, що в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюється через контрольні пункти громадян України, що не досягли 16-річного віку- з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Єдиним способом вирішення проблеми виїзду дитини за кордон без згоди другого з батьків є звернення до суду. При зверненні з позовом до суду [PERSON] зазначає, що поїздка дитини за кордон здійснюється в інтересах доньки, з метою відпочинку, побачення з рідними , ознайомлення з історією та культурою іншої країни, звідки родом всі родичі. Відповідач є громадянином іншої держави, що ускладнює отримання у нього дозволу на кожну поїздку . Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в цієї частині обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо зобов'язання Жовтневого відділу РАЦС ХМУЮ внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], у графу національність батька, де зазначити, що [PERSON] є громадянином Російською Федерації, а не громадянином України, у позові слід відмовити, оскільки на час реєстрації народження дитини [PERSON] був громадянином України, доказів на підтвердження зміни громадянства позивачем не надано і такі позовні вимоги до Жовтневого відділу РАЦС Харківського міського управлінняі юстиції не заявлялися, в якості відповідача цей орган позивачем не залучено. На підставі викладеного і

Outcome: partial