Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку і до досягнення нею 23-ти річного віку, за умови продовження навчання. На обґрунтування позову вказала, що відповідач є батьком їх спільної доньки, яка є студенткою першого курсу факультету міжнародно-правових відносин Національного університету «Одеської юридичної академії» денної форми навчання. Донька перебуває на утриманні позивача, оскільки навчається і не має можливості працювати. Позивач не може повністю забезпечити повноцінне життя та навчання доньки, а тому звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання . Позивач до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, вказавши в заяві про скасування заочного рішення на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та на даний час сплачує на її утримання аліменти за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2015 року/а.с.80-83/. Третя особа до суду не з`явилась, повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суд не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області, 21.12.2001 року /а.с.6/. Згідно довідки Національного університету «Одеської юридичної академії» [PERSON] , є студенткою 1 курсу факультету міжнародно-правових відносин Національного університету «Одеської юридичної академії» денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року(а.с.4). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови № 3 від 15 травня 2006 року з відповідними змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що відповідно до статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що донька потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись на те, що її коштів недостатньо. Таким чином, встановивши, що на утриманні у відповідача є неповнолітня дитина, на яку він сплачує аліменти в розмірі 400грн., факт того, що [PERSON] продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надав суду доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів мають бути задоволені частково, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до закінчення повнолітньою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення з 16.01.2020 року. Разом з тим, посилання на те, що має бути не менше 50 % від прожиткового мінімуму, при заявленому предмету позову є безпідставним та не ґрунтується на нормі ст.200 СК України. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial