Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління МВС України в Харківській області ( далі ГУ МВСУ в Харківській області), Жовтневого районного відділу Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, прокуратури Харківської області, прокуратури Жовтневого району м.Харкова , у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з Державної казначейської служби України моральну шкоду в сумі 10000 грн., завдану йому незаконними діями та бездіяльністю досудового слідства Жовтневого РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області та прокуратури Жовтневого району м.Харкова. Свої вимоги [PERSON] обгрунтовував тим, що 24.02.2014 р. слідчим СВ Жовтневого РВ йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України , за нібито спричинення ним легких тілесних ушкоджень гр. [PERSON] 19.11.2013 р., в ході сварки на подвірі буд. 46 по пров.Новоконопляному в м. Харкові.З цього часу, як вказав [PERSON], стосовно нього з боку слідчого, почали вчинятися протиправні дії, слідчий зявлявся на ринок, де він торгував власною продукцією та безпідставно звинувачував, тиснув на нього в присутності свідків, говорив яку суму треба сплатити потерпілому, щоб він забрав свою заяву, не проводив ретельної перевірки , не звертав уваги на доводи та клопотання [PERSON], що змушувало його звертатися зі скаргами до прокуратури та суду. 21.03.2014 р. Жовтневий районний суд м.Харкова, зобовязав СВ Жовтневого РВ провести слідчий експеримент за участю підозрюваного та потерпілого, у розмові із слідчим було повідомлено про проведення такої слідчої дії 11.04.2014 р., за участю експерта, [PERSON] зобовязали бути дома, але він прочекав цілий день, проте до нього ніхто не приїхав і тільки через кілька днів , після дзвінка слідчому, дізнався, що кримінальне провадження відносно нього закрито ще 10.04.2014 р, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Як на підставу наявності моральної шкоди позивач зазначає , що через безпідставне кримінальне звинувачення він жив у постійному стані стресу, погіршилось його здоровя, він звертався за медичною допомогою до лікаря-невропатолога та окуліста. Позивач вказує, що має дружину інваліда, двох дітей, сумісно з дружиною вони ведуть підсобне домашнє господарство, щоб прогодувати сімю дещо з продукції реалізовують на ринку, але через неправомірне звинувачення, він вимушений був витрачати значний час на явку до слідчого, написання скарг, судові засідання, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків, відносин в сімї, спричинення моральних страждань та переживань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник\~\~відповідача- Прокуратури Харківської області, прокуратури Жовтневого району м.Харкова в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення, посилаючись на безпідставність вимог і пояснив, що на підставі здобутих під час досудового розслідування доказів, [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні злочину, в подальшому, а саме 10.04.2014 р., потерпілий звернувся до прокуратури Жовтневого району м.Харкова із заявою про відмову від обвинувачення та просив закрити кримінальне провадження.За таких обставин, процесуальним керівником винесена постанова від 10.04.2014 р. про закриття кримінального провадження, що не суперечить вимогам п.1 ч.1 ст. 477 КПК України та п. 7 ч.3 ст. 284 КПК України. Закриття кримінального провадження з вказаних підстав не є реабілітуючи ми.Крім того, представник відповідача вважає, що [PERSON] не надано жодного обгрунтування щодо самого факту спричинення йому моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача -Державної Казначейської служби України\~\~ в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, при причини неявки суд не сповістив, заперечень не надав. Представники Харківського міського управління та ГУ МВС України в Харківській області проти задоволення позовних вимог заперечували в судовому засіданні та надали також письмові заперечення, посилаючись на те, що кримінального провадження у відношенні позивача закрито через відмову потерпілого від обвинувачення, тому не вказує на незаконність предявлення підозри та дій відповідача, тому у [PERSON] не виникає право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,у тому числі кримінального провадження, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.12.2013 р. СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження № 12012220500002917, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України. Згідно з повідомленням про підозру від 24.02.2014 р., [PERSON] підозрюється в тому, що 19.11.2013 р., приблизно о 12 год., знаходячись у дворі буд. 46 по пров.Новоконопляному у м. Харкові, в ході сварки, яка виникла на грунті особистих неприязних стосунків з малознайомим [PERSON], діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень, взяв цеглу та почав кидати в [PERSON] з метою залякування, вимагаючи від нього злісти з забору, на якому останній лагодив електродріт, після чого наніс удар цеглею в ліву скронево-тімяну область. Від отриманого удару [PERSON] втратив рівновагу та впав на землю, в результаті чого йому спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми мяких тканин шиї й шийного відділу хребта, у вигляді підвивиху 1-го шийного хребця. За вимогами ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. 28.02.2014 р., [PERSON] звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчого експерименту за його участю та участю потерпілого. Постановою від 05.03.2014 р. слідчий СВ Жовтневого РВ [PERSON] відмовила у задоволенні клопотання, обгрунтувавши таке рішення намаганням [PERSON] ухилитися від кримінальної відповідальності. Конкретних мотивів відмови у задоволенні клопотання, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, у постанові не наведено. Відповідно до ч.2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості з обєктивних причин- надсилається їй. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про направлення постанови слідчого Сироватці О.В. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.03.2014 р., для забезпечення права підозрюваного на обєктивне розслідування справи, зобовязано СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області провести слідчий експеримент за участю підозрюваного [PERSON] та потерпілого [PERSON] Інші заявлені [PERSON] клопотання щодо допиту свідків, вилучення запису камер відеоспостереження з місця події, медичної документації залишені слідчим без задоволення і ухвалою слідчих суддів Жовтневого районного суду м.Харкова, до яких [PERSON] звертався зі скаргами на рішення слідчого, -без задоволення. 27.03.2014 р. позивачеві надано доступ до матеріалів досудового розслідування, про що складено постанову. Після постановлення ухвали суду, якою СВ Жовтневого РВ був зобовязання провести слідчий експеримент, ніяких слідчих дій не проводилось. Наполягання на проведенні слідчого експерименту [PERSON], а також його представник в судовому засіданні мотивували тим, що при відтворенні обставин події стало б очевидно про незаконність пред'явлених звинувачень і неможливості за таких обставин нанести тілесні ушкодження, які встановлені у [PERSON], а тому після рішення суду про обов'язкове проведення такої слідчої дії, 10 квітня 2014 р. [PERSON] подана на імя старшого прокурора заява про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч.1 ст. 28 КПК України. З матеріалів справи вбачається, що постановою ст. прокурора прокуратури Жовтневого району м.Харкова [PERSON] від 10.04.2014 р. кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.07.2014 р. у задоволенні скарги [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження відмовлено. Положеннями ст. 3 Закону України «Про міліцію» визначено, що діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням. Незважаючи на те, що слідчий, виходячи з матеріалів кримінального провадження, знав про винесення прокуратурою Жовтневого району м.Харкова постанови про закриття кримінального провадження, він повідомляє позивача про проведення 11.04.2014 р.слідчого експерименту, що змушує [PERSON] очікувати цілий день та про скасування такої слідчої дії навіть не повідомила підозрюваного. За вимогами\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ч. ч. 1, 2, 7\~ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених\~ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~визначено, щопідлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. За правилами п. 2 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Так,\~ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених\~ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого\~указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, органами Державного казначейства здійснюються функції: операції з коштами Державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контролю за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, взятті бюджетних зобов'язань та проведенні дотримання учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства, бухгалтерського обліку та складання звітності при виконанні Державного бюджету. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Згідно розясень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Факт обвинувачення позивача у вчиненні злочину, який , як зазначає [PERSON] він не скоював, перебування під слідством, неможливість довести свої доводи через закриття кримінального провадження потягли душевні та моральні страждання і переживання. За наявними у справі і наведеними вище процесуальними документами [PERSON] перебував під слідством з 24.02.2014 р. по 10.04.2015 р., тобто 1,5 місяця. Виходячи із приписів закону щодо її розміру - не менше одного мінімального розміру заробітної плати ( 1218 грн.) за кожен місяць перебування під слідством, суд вважає за можливе стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1827 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial