Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі ДП «Мирноградвугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 18.01.2018 по 18.02.2021 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи у ВП «Шахта «Центральна», та 18.02.2021 був звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України. У порушення трудового законодавства відповідач не розрахувався з ним у день звільнення. Вказуючи на те, що у день звільнення він працював і до тепер заборгованість по заробітній платі йому не виплачена, позивач з посиланням на ст.117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.02.2021 по день ухвалення рішення, виходячи із його середньоденного заробітку 410 грн 96 коп., та сплачений ним судовий збір у розмірі 908 грн. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою судді від 26.05.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , у період з 18.01.2018 по 18.02.2021 знаходився у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля», працюючи на різних посадах з повним робочим днем в шахті у ВП «Шахта «Центральна», 18.02.2021 його було звільнено відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію з виплатою одноразової допомоги, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.8-10). Відповідно до довідок ДП «Мирноградвугілля» від 18.05.2021, 12.07.2021 заборгованість по заробітній платі [PERSON] та іншим належним йому виплатам на день звільнення склала 48330 грн 60 коп., яка дотепер у повному обсязі позивачу не сплачена (а.с.12). Середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці перед звільненням складає 410 грн 96 коп.(а.с.12). [PERSON] у день звільнення 18.02.2021 працював у першу зміну, що підтверджується відповідачем у листі від 21.07.2021. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не було проведено у повному обсязі, воно має відповідати перед позивачем згідно зі ст.117 КЗпП України. Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем, який у день звільнення працював, не проведено і на час ухвалення рішення суду. За період з 19.02.2021 по 21.07.2021 з урахуванням листа Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік № 3501-06/219 від 12.08.2020 кількість робочих днів становить 103. Отже середній заробіток позивача за час затримки розрахунку буде дорівнювати: 42328 грн 88 коп. (103 робочих днів х 410 грн 96 коп.). Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (48330 грн 60 коп.), період затримки виплати цієї заборгованості, яка дотепер у повному обсязі не погашена, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи стягнення з відповідача розрахованого вище розміру відповідальності у сумі 42328 грн 88 коп. Сплачений позивачем судовий збір у сумі 908 грн 00 коп. в силу ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved