Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду із позовом до Яреськівської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок по вул. Коротуна, 14 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були: [PERSON], яка померла 11.09.2004 року, [PERSON], який помер 17 березня 2005 року, позивач - [PERSON], відповідачі: [PERSON], [PERSON]. Після смерті матері позивача [PERSON], її частку в будинку успадкували в рівних частинах позивач та його батько [PERSON], а отже частка кожного з них збільшилась до 3/10 частин спірного будинку. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого батька [PERSON] та враховуючи те, що всі інші співвласники будинку відмовляються від своїх часток у ньому на користь позивача претендує на будинок в цілому. Посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та просив в порядку визначення часток співвласників будинку, спадкування за законом, а також з врахуванням відмови відповідачі від належних їм часток визнати остаточно за ним право власності на спірний будинок в цілому. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Всі без виключення відповідачі в судове засідання також не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та визнання позову в повному обсязі (а.с.26, 47). Відповідачі [PERSON], [PERSON] також письмово зазначили про відмову від належних їм часток у спірному будинку на користь позивача (а.с.47). Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що визнання позову всіма відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 40409) від 25.03.2016 спірний житловий будинок розташований по вул. Коротуна, 14 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1955 року побудови загальною площею 65,2 кв.м., жилою площею 33,8 кв.м. (літ. А-1 ), літної кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, Д), гаражів (літ. Г, Е) (а.с. 11-15). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових права та інших майнових реєстрів № 97183099 від 13.09.2017 року відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутні (а.с. 40). Відповідно до довідки Яреськівської сільської ради 01.09.2017 № 3064 домоволодіння, яке розташовано в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок № 29, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату були: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.27). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1955 по 1990 рік, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, законодавства, що діяло до введення в дію цього Кодексу, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № 29 Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Коротуна, 14 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1955 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність членам колишнього колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право на 1/5 його частину. 11 вересня 2004 року померла [PERSON], 11.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 282268, виданим 14.09.2004 Яреськівською сільською радою, актовий запис № 52 (а.с.38). Відповідно до довідки Яреськівської сільської ради від 13.09.2017 № 3200 разом з померлою [PERSON] проживали чоловік [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 14.09.2017 № 49097061 спадкові справи щодо майна померлої [PERSON] не заводились (а.с.50). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином спадкоємець [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину померлої та його частка у спірному будинку збільшилась з 1/5 до 2/5 частин. 17 березня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 005248 виданим повторно 17.03.2005 Яреськівською сільською радою, актовий запис № 27 (а.с.9). При вивченні спадкової справи № 72/2016 щодо майна померлого [PERSON] встановлено, що єдиним спадкоємцем всього його майна за заповітом є син [PERSON]. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину або претендують на неї відсутні (а.с.8, 10, 42-43). Таким чином після прийняття спадщини померлого батька позивачу належить 3/5 частин спірного житлового будинку (1/5+2/5). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою [PERSON] від 11.08.2017 № 343/02-14 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку по вул. Кортуна, 14 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно на імя спадкодавця (а.с.17). Таким чином успадкувавши після смерті батька належні йому 2/5 частини житлового будинку, право власності на яку він не зареєстрував за своє життя, спадкоємець [PERSON] позбавлений можливості оформити вказане майно на себе через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на імя померлого, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Визнавши позовні вимоги в повному обсязі та подавши до суду письмові заяви про відмову від права власності на частки у спірному будинку на користь позивача [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично відмовились від свого права власності на належні їх частки у спірному житловому будинку у по вул. Коротуна, 14 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, а враховуючи те, що право власності на вказаний будинок до теперішнього часу зареєстроване не було така відмова не підлягає внесенню до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 97183099 від 13.09.2017 року земельна ділянка на якій розміщено спірний житловий будинок площею 0,25га належить позивачу [PERSON] (а.с.40). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно претендує на спірний житловий будинок в цілому. В той же час розрахунки позивача щодо розміру часток у житловому будинку, що перейшли до нього та його батька [PERSON] після смерті матері позивача є невірними, оскільки позивач спадщину після смерті матері не приймав. За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають лише частковому задоволенню, проте це не впливає на кінцевий висновок суду про визнання за позивачем права власності на спірний будинок в цілому.

Outcome: partial