Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON]\~ звернувя до суду із позовом про стягнення боргу за розпискою\~ із [PERSON] та [PERSON].\~ В своїй заяві позивач вказує, що 06 липня 2014 року між ним та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики,\~\~ відповідно\~\~ до\~\~ якого позивач надав останнім позику в сумі 100000 грн., яку останні зобовязалися повернути до 28 лютого 2015 року, про що написали розписку.\~\~ Однак у визначений термін відповідачі борг не повернули, а тому [PERSON]\~ прохає суд стягнути із відповідачів суму боргу та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність . Позов підтримав. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON]\~ будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, розглянувши\~ та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 липня 2014 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, укладено договір позики. Розмір позики становить 100000 грн. Відповідно розписки,\~ позивач\~\~ [PERSON]\~\~ надав\~\~ [PERSON]\~\~ та [PERSON]\~ позику в\~\~ сумі 100000 грн., яку останні зобовязалися повернути до 28 лютого 2015 року(а.с. 31). Відповідно\~\~ до ч.1\~\~ ст.1046 ЦК\~ України,\~\~ за\~\~ договором\~\~ позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність іншій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язуться повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої\~ ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей\~ або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на утвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів,\~ викладена правова позиція, із якої вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, оскільки відповідачі [PERSON] і [PERSON], 06 липня 2014 року отримали від [PERSON] позику в сумі 100000 грн., однак до цього часу отримані кошти не повернули, то позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідачів, а тому із [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі по 500 грн.\~ з кожного.

Outcome: approved