Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу [PERSON] , вказуючи, що 02 червня 1990 року зареєстрував шлюб із відповідачем. Шлюб зареєстровано Уріжською сільською радою народних депутатів Дрогобицького р-ну, Львівської області, запис №7. Спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я між ними розпалася. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у них різні погляди на сімейне подружнє життя. Сторони в підготовче засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій просять справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, аналізуючи зібрані у справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в підготовчому засіданні встановлено, що сторони жити разом не бажають, шлюбних стосунків не підтримують, відносини між ними носять формальний характер, то ж суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому позовні вимоги слід задовольнити. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Водночас, зважаючи на визнання відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved