Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З біологічним батьком старшого сина - [PERSON], позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] знав, що він не є рідним батьком дитини, однак виявив бажання бути йому за батька. В результаті чого за спільною заявою матері та батька поданою до органу реєстрації, на підставі частини першої ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю, який діяв на той момент, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис № 52 зроблений 09 серпня 1999 року в книзі записів актів громадянського стану. Малолітній син [PERSON] є рідним сином відповідача. Відповідно до спільної заяви матері та батька, поданої до виконавчого комітету Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, в Книзі реєстрації народжень 09 грудня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 127. Беручи до уваги, що батько дітей, починаючи з 2009 року, проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. З 15 жовтня 2010 року, за рішенням Ірпінського міського суду Київської області № 367/7700/13-ц від 22 листопада 2013 року, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до виконавчого листа № 367/7700/13-ц виданого 03 грудня 2013 року Ірпінським міським судом Київської області, виданої відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ у Київській області, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 31 липня 2014 року складає 8 444,31 грн. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на її повному утриманні. Відповідач ніяким чином не піклується про синів, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 09 лютого 2015 року № 35/1 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківськи прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] та [PERSON]. Тому позивач просила позбавити [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою участю є орган опіки і піклування. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року народився [PERSON], та [INFO] року народився [PERSON] батьками яких є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.10.2013 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, відповідно до виконавчого листа № 367/7700/13-ц загальна сума боргу [PERSON] по сплаті аліментів на дітей станом на 13.07.2015 становить - 27 830,67 грн. Відповідно до висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно дітей: [PERSON], [INFO] р.н., [PERSON], [INFO] р.н. було встановлено, що з 2009 року [PERSON] залишив сім'ю та почав проживати окремо і жодного разу з того часу не поцікавився як, і за які кошти, живуть його діти. Батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні, не сприяє фізичному та духовному розвитку дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не відвідує за місцем проживання, не телефонує. Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради рекомендувала надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно дітей: [PERSON], [INFO] р.н., [PERSON], [INFO] р.н. Відповідно до даного висновку Орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно дітей: [PERSON], [INFO] р.н., [PERSON], [INFO] р.н. Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 09.02.2015 р. № 35/1 вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно дітей: [PERSON], [INFO] р.н., [PERSON], [INFO] р.н. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку що відповідач по справі [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав відносно неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки він ухиляється від виховання дітей, та свідомо нехтує щодо своїх обов'язків по вихованню дітей, що підтверджується відповідними висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Органу опіки та піклування та іншими доказами по справі. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.84, 141, 164, 167, Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved