Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Київської міської ради та просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 21 березня 1995 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни на підставі чого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності в рівних частинах - по 1/3 частині на квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира є однокімнатною квартирою. В подальшому, [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину даної квартири, яку він-[PERSON] прийняв у встановленому законом порядку, [INFO] [PERSON] також померла, оскільки після смерті останньої не було жодних родичів, то з заявами про прийняття спадщини ніхто не звернувся. [PERSON] будучи власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] з часу смерті [PERSON] позивач відкрито, безперервно користується та володіє нерухомим майном, весь час утримує майно в належному стані, проводить необхідні поточні ремонти, сплачує всі необхідні комунальні платежі. Враховуючи наведене та посилаючись на ст..344 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи на те, що позивач після смерті [PERSON] проводить сплату всіх поточних платежів необхідних для утримання та обслуговування квартири, відкрито та безперервно володіє та користується даною 1/3 частиною квартири. Представник відповідача Київської міської Ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду пояснення щодо заявлених позовних вимог з проханням розглядати справу без його участі, рішення постановити відповідно до норм чинного законодавства. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], народився [INFO], в с.Тулинці Ржищевського району Київської області ( а.с. 7). Відповідно до договору міни від 21 березня 1995 р. укладеному між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що на підставі вказаного договору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності в рівних частинах - по 1/3 частині на квартиру [ADDRESS]. ( а.с. 7). Відповідно до відомостей Київського міського бюро технічної інвентаризації від 23 березня 1995 р. засвідчено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] вбачається, що 16 жовтня 1993 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2015 р. виданого приватним нотаріусом КМНО Сидоренко А.В. [PERSON] видане дане свідоцтво на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] ( а.с. 12). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що [INFO] померла [PERSON] ( а.с. 13). Згідно звіту про оцінку майна - квартири [ADDRESS] встановлено, що ринкова вартість даної однокімнатної квартири становить 493350 грн. ( а.с. 16-17). Відповідно до наданих суду квитанцій про оплату витрат на утримання будинку та прибудинкової території та сплати за комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] вбачається, що позивачем з 1996 р. постійно проводилась оплата вказаних витрат за дану квартиру в цілому. Відповідно до листа Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 16 квітня 2015 р. вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] яка померла [INFO] не заводилась ( а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 2 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України) Частиною 8 розділу ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» визначено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, норма ст. 344 ЦК України може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2004 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів частиною квартири [ADDRESS] яка належала [PERSON] яка померла [INFO] в розмірі 1/3 частини і надалі відкрито та безперервно володіє даною частиною протягом останніх 19 років, а тому відповідно до ст. 344 ЦК України суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Оскільки при наявності всіх встановлених судом та необхідних підстав для застосування набувальної давності, а також відсутності: державної реєстрації у встановленому законом порядку об'єктів нерухомого майна; рішення про прийняття чи передачу до комунальної власності громади; будь-яких правовстановлюючих документів, що б підтверджували чи спростовували право власності інших суб'єктів на об'єкт нерухомого майна, та враховуючи викладене, з метою захисту майнових прав третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, який добросовісно заволодів майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном понад десять років без державної реєстрації права власності на нього, що є фактично законно набуте ним право на дану частину квартири, суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на зазначену частину квартири.

Outcome: approved