Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства. В позові посилається на те, що 11 серпня 2018 року між Відповідачами по справі було розірвано шлюб, про що видано свідоцтво Серії [NUMBER] . Вказаний вище шлюб завжди носив фіктивний характер, оскільки чоловіком та дружиною ми: [PERSON] та [PERSON] вважали себе постійно, спільно проживали та мали інтимні стосунки. Від їх стосунків у них народилася неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Шлюб між ними юридично не укладався, хоча постійно проживають разом однією сім`єю. У свідоцтві про народження дитини у відповідному відділі РАГС згідно ст. 124 СК України був вчинений запис про батьківство Відповідача [PERSON] , і вирішити питання про визначення його в якості батька не було можливості через відсутність його заяви. Донька проживає разом з ним та матір`ю і знаходиться на його утриманні. Зазначені вище обставини можуть бути підтверджені показаннями свідків, матері дитини та її рідних, проведенням експертних досліджень, тощо. Позивач стверджує, що він є батьком дитини [PERSON] . На підставі норм Сімейного кодексу України просить визнати його [PERSON] , [INFO] , громадянина України - батьком дитини [PERSON] , [INFO] та виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька - [PERSON] . Внести до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] відомості про батька, зазначивши [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 серпня 2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] спрямував на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність позивача, у зв]язку з тим, що відповідач [PERSON] повністю визнала позов та підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До початку засідання спрямувала на адресу суду заяву з проханням проводити засідання у її відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалив здійснювати підготовче судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, враховуючи заяву відповідача [PERSON] в якій вона позов визнала повністю, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження батьками дитини зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.10). 11 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.11). Позивач [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України, ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Зокрема, згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За змістом ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, при цьому позов про визнання батьківства може бути пред`явлено особою, яка вважає себе батьком дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Як вбачається із аналізу ДНК на батьківство від 14.08.2019 року, результат дослідження №23351, учасники дослідження: передбачуваний батько [PERSON] та дитина [PERSON] - ймовірність батьківства становить 99,99% (а.с.41). З урахуванням наведеного, суд вважає, що визнання факту батьківства відносно дитини є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сімя визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про протилежне. Крім того, суд зауважує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, має виховуватись під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь біологічного батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд вважає об`єктивними та достовірними. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. На думку суду, відповідач [PERSON] не представив суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували його заперечення проти позовних вимог. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - є підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Висновки суду ґрунтуються на всіх наявних у справі письмових матеріалах в сукупності, досліджених в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] - батьком дитини [PERSON] , [INFO] та виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька - [PERSON] . Внести до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] відомості про батька, зазначивши батьком: [PERSON] , [INFO] , громадянин України. На підставі викладеного,

Outcome: approved