Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку ( пай ) у розмірі 3,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективної власності ВАТ ім. Калініна та належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0539006, виданого на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 10 вересня 1998 року №278/98 та зареєстрованого 06.10.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №103. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки. Спадкоємцям на спадкове майно є його син [PERSON] . При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що він не надав правовстановлюючий документ на вищевказане спадкове майно, а саме Сертифікат на право на земельну частку (пай), або дублікат цього сертифікату. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Юр`ївської сільської ради Тарутинського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надала суду заяву, в якій зазначила, що з позовом згодна та просить розглянути справу за її відсутністю. Представник відповідача Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що з позовом не згоден, оскільки Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області не є відповідачем по зазначеній справі, так як спадщина відкрилась на території Юр`ївської сільської ради Тарутинського району Одеської області, де і знаходиться земельна ділянка. Просив розглянути справу за його відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справі вбачається, що на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 10 вересня 1998 року №278/98 [PERSON] отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0539006, згідно якого отримав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективної власності ВАТ ім. Калініна розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з зазначеного вище права на земельну частку (пай). Постановою державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 18.12.2019 року (а.с.22) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно, у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право померлого на зазначене майно. З Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються, вбачається, що [PERSON] 6.10.1998 року отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0539006 (а.с.14-16). Згідно довідки Головного управління держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.8-684/2-20 від 16.01.2020 року вбачається, що за сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0539006, виданого на ім`я [PERSON] (ВАТ ім. Калініна Тарутинського району Одеської області), у Відділі відсутній (а.с.10). Відповідно до довідки Юр`ївської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 19.12.2019 року №672 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - невістка, [PERSON] , [INFO] - онук (а.с.8). Відповідно до довідки Юр`ївської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 19.12.2019 р. №674, [PERSON] , померлий 12.03.2005 року, не отримував державний акт на право приватної власності на землю на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ ім. Калініна, розміром 3,93 умовних кадастрових гектарів, яке належало йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0539006, виданий Тарутинською РДА 10.09.1998 року (а.с.17). Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з п.4 ст.25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому питання щодо оформлення права власності на нерухоме майно можливо вирішити лише за спадкоємцями померлої особи в судовому порядку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Враховуючи вищевказані обставини, які були перевірені під час судового розгляду та підтверджені відповідними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним право на зазначене спадкове майно за законом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог до відповідача Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. Отже Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області не є належним відповідачем у даному спорі, у звязку з чим вимоги позивача до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області є необгрунтованими. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат на професійну правничу допомогу та сплаченого нею судового збору, суд прийшов до наступного. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З розрахункової квитанції серії ББАН №570920 (а.с.24), вбачається, що за надання професійної правничої допомоги позивача [PERSON] сплатив 1250 гривень. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, що підтверджується оригіналом квитанції № ПН103 від 29 січня 2020 року (а.с.1). Таким чином з відповідача Юр`ївської сільської ради Тарутинського району Одеської області на користь позивача необхідно стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1250 гривень та сплачений ним судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial