Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, за уточненими позовними вимогами просив стягнути з відповідача суму депозитного вкладу у розмірі 528775,89 гривень, матеріальну шкоду у розмірі 50000,0 гривень, посилаючись на такі обставини. Між позивачем та ПАТ «Імексбанк» укладені договори банківських вкладів, загальна сума за якими за твердженнями позивача склала 528775,89 гривень. Позивачем направлено повідомлення до відповідача про дострокове припинення депозитного договору та вимогу про повернення суми вкладу та процентів за депозитним договором. Втім, банком зазначені кошти у повному обсязі не повернуті та на вкладному рахунку за твердженням позивача на рахунках [PERSON] залишається 528775,89 гривень, які належать позивачу на праві власності. У звязку із зазначеним позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами. Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, представник якого не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів, пояснень сторін, їх представників. Між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» 05 травня 2014 року укладено договір № [NUMBER] про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, а також інші договори банківського вкладу, загальна сума заборгованості за якими, згідно твердження позивача складає 528775,89 гривень. Позивачем направлено повідомлення до відповідача про дострокове припинення депозитного договору та вимогу про повернення суми вкладу та процентів за депозитним договором. На сьогоднішній день на вкладних рахунках позивача залишається 528775,89 гривень, на підтвердження чого, однак позивачем не надано жодних доказів. Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Таким чином, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. За правилом п. 6 ч.1 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунка вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті (ч. 6 ст. 36 Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. На підставі постанови Правління НБУ від 26 січня 2015 року № 50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення № 16 про запровадження з 27 січня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ІМЕКСБАНК». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці, з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 84 дію тимчасової адміністрації у ПАТ «ІМЕКСБАНК» продовжено до 26 травня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 травня 2015 року № 105 на підставі постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку [PERSON] строком на 1 рік - з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно. Таким чином, у зв'язку із прийняттям 26 січня 2015 року рішення про введення в ПАТ «ІМЕКСБАНК» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, про стягнення суми банківського вкладу не можуть бути задоволені в силу вищевказаних норм закону. Судом враховано, що ПАТ «ІМЕКСБАНК» віднесено до неплатоспроможних, що фактично унеможливлює здійснення банком операцій за рахунками власних клієнтів. Крім того, після запровадження Фондом тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами ліквідації банку. При цьому судом враховано, що позивач визнав факт того, що йому було сплачено 200000,0 гривень Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Істотне значення для вирішення справи має також та обставина, що позивачем взагалі не доведено розміру наявної заборгованості, що додатково унеможливлює стягнення відповідних сум. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, у звязку із чим вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed