Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 2536584; зареєстровано: 27.10.2005 08:54:40 за № 2536584 реєстратором: Перша запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3-в; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 09.11.1962, Трест Запоріжбуд; обєкт обтяження: невизначене майно, все майно, м. Запоріжжя, Запоріжжя-Ліве, кв. 270, м. 23, в тому числі житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Памірська, буд. 120; власник [PERSON], Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний запис № 14134-101 від 09.11.1962 року; заявник: Перша Запорізька державна нотаріальна контора. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 14.10.1978 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на «Пронік». 26.08.1994 року вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на «Кацашвілі». 10.06.2010 року помер її батько [PERSON], 02.09.2012 року померла її мати [PERSON], після смерті яких відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 120 по вул. Памірській в м. Запоріжжя, який був побудований ними в період шлюбу на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28.12.1960 року. Право особистої власності на вказаний будинок було зареєстровано за її батьком [PERSON] 26.04.1979 року, про що Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації внесений відповідний запис в реєстровій книзі № 171 за реєстровим № 29392. Як зазначає позивач вона є спадкоємцем першої черги за законом після померлих батьків. За твердження позивача, на час смерті її батьків (час відкриття спадщини) вона проживала та була зареєстрована з ними за однією адресою, а саме в житловому будинку № 120 по вул. Памірській в м. Запоріжжі, а тому в силу статті 1268 Цивільного кодексу України вважається такою що прийняла спадщину. [PERSON]звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про оформлення спадщини, однак при її оформленні їй стало відомо, що на підставі повідомлення б/н від 09.11.1962 року тресту «Запоріжбуд», 27.10.2005 року за № 2536584 реєстратором Першої Запорізької нотаріальної контри до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесене та зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна), яке належить на праві власності [PERSON]. Обєктом обтяження є невизначене майно, все майно, м. Запоріжжя, Запоріжжя-Ліве, кв. 270, м. 23, (будівельна адреса житлового будинку по вул. Памірська, 120 в м. Запоріжжя); архівний запис № 14134-101 від 09.11.1962 року. Причини накладення арешту на вказаний будинок, який належав її батьку позивачу не відомі. На час смерті її батько проживав та був зареєстрований у вказаному будинку, будь-яких невиконаних майнових зобовязань він не мав. З 1962 року претензій майнового характеру тестом «Запоріжбуд» йому не проявлялось. З метою зясування наявності невиконаних її батьком [PERSON] зобовязань позивач звернулась до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя. Листом № 21861 від 09.08.2017 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя на її заяву повідомлено, що згідно електронної бази ЄДРВП на виконанні у відділі ДВС виконавчі документи за якими її батько є боржником відсутні. Будь-яких майнових зобовязань щодо відшкодування матеріальних збитків, погашення заборгованостей, тощо, з метою забезпечення виконання яких мав би бути накладений арешт на належне її батькові майно він не мав. Відсутні виконавчі документи, судові рішення щодо зобовязань її батька перед тестом «Запоріжбуд» , який існував у 1962 році та позивачу невідомо чи існує вказана установа на сьогоднішній день та хто є її правонаступником, а також відсутня інформація які саме майнові зобовязання перед трестом «Запоріжбукд» мав її батько. На підставі викладеного позивач звернулась з вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься заява її представника за змістом якої остання просить суд розглядати справу без її участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без їх участі до суду не надходило, а тому на підставі статей 224 226 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідачів за письмовою згодою представника позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі статтею 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась 17.10.1960 року (а.с.20), її батьками відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-СИ № 397131 виданого повторно 11.08.1975 року (а.с.7) є [PERSON] та [PERSON]. В подальшому у звязку з укладенням шлюбів позивач спочатку змінила своє прізвище на «Пронік», потім на «Кацашвілі», що підтверджується копією запису акта про укладення шлюбу № 2782 (а.с.133), копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЖС № 258827 (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи батько позивача помер 10.06.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 10.06.2010 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, серія І-ЖС № 176744 (а.с.10), мати померла 02.09.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 03.09.2012 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, серія І-ЖС № 242671 (а.с.11). Судом встановлено, що батьку позивача [PERSON] належав житловий будинок № 120 по вул. Памірській в м. Запоріжжя, що підтверджується копією Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності (а.с.13-14) та копією технічного паспорту на будинок (а.с.15-17). Як вбачається з копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів № 228022828 від 27.07.2017 року (а.с.12) міститься запис про накладення заборони на вищевказаний житловий будинок, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 2536584; зареєстровано: 27.10.2005 08:54:40 за № 2536584 реєстратором: Перша запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3-в; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 09.11.1962, Трест Запоріжбуд; обєкт обтяження: невизначене майно, все майно, м. Запоріжжя, Запоріжжя-Ліве, кв. 270, м. 23, в тому числі житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Памірська, буд. 120; власник [PERSON], Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний запис № 14134-101 від 09.11.1962 року; заявник: Перша Запорізька державна нотаріальна контора. На даний час позивач бажає оформити свої спадкові права після померлих батьків, проте позбавлена можливості оформити спадщину через вказаний вище арешт нерухомого майна. Відповідно до копії листа № 21861 від 09.08.2017 року (а.с.23), наданого Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя на запит представника позивача, повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на виконані у відділі не перебувають та не перебували. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на даний час існують обставини, що стали підставою для накладення заборони відчуження вищезазначеного майна позивача. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( частина 2 статті 15 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідити оригінали документів на підставі яких було накладено заборону на майно, що є предметом даного спору, неможливо. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе вирішити питання про відновлення порушених прав позивача шляхом зняття заборони з майна, оскільки на час звернення з цим позовом до суду відсутні обставини, що слугували підставою для обтяження майна. За приписами статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі викладеного, враховуючи неможливість зняття заборони відчуження житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Виноградна, буд. 64 в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такої заборони та задоволення даного позову. Відповідно до статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За приписами\~статті 88 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до статті 1 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. З огляду на вищевикладене, суд, встановивши відсутність вини відповідачів у порушенні прав позивача у розумінні статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору.

Outcome: approved