Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотто Євро Плюс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у період з 06 листопада 2018 року по 28 березня 2019 року він знаходився у трудових відносинах з TOB « MOTTO ЄВРО ПЛЮС» на посаді оператора заправних станцій Під час його знаходження у трудових відносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за борень 2019 року у розмірі 9 466 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 01 коп. Підтвердження факту існування заборгованості є розрахунковий листок, виданий відповідачем. 28 березня 2019 року [PERSON] був звільнений на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу № 35-к-тр від 28.03.2019 року. Згідно розрахункового листка відповідача та виписці по надходженню по картці/рахунку AT КБ «ПриватБанк», яка належить позивачу, середньомісячна зарплата за два календарні місяці роботи складає 3 443, 53 грн. за лютий 2019 року та 3 556, 49 грн. за березень 2019 року. Разом за два місяці середньомісячна зарплата позивача складає 7000 грн. Відповідно середньоденна заробітна плата складає 145 грн. 83 коп. ( 7000 грн. : 48 робочих днів за два останні місяці). З урахуванням указаних норм права, позивач вважає, що він має всі підстави та право на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів в разі їх порушення, невизнання або оспорювання цих прав, свобод чи інтересів. Вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку - є законною та обґрунтованою і такою, що жодним чином не порушує чиї-небудь права та спрямована на захист мого права та законних інтересів. На думку позивача умисна відмова відповідача виплатити заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, є порушенням його права і є підставою для звернення за захистом цього порушеного права із застосуванням відповідного способу захисту. [PERSON] були прийняті заходи щодо досудового врегулювання спору, але на його прохання виплатити заборгованість, відповідач не надав жодної інформації. З огляду на порушення прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю « MOTTO ЄВРО ПЛЮС», заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та заборгованості за невикористані 9 днів відпустки. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2019 року відкрито спрощене провадження у даній цивільній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами. Як встановлено судом, позивач [PERSON] , у період з 06 листопада 2018 року по 28 березня 2019 року знаходився у трудових відносинах з TOB « MOTTO ЄВРО ПЛЮС» на посаді оператора заправних станцій. 28 березня 2019 року [PERSON] був звільнений на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу № 35-к-тр від 28.03.2019 року. Судом встановлено, що при звільненні [PERSON] повний розрахунок з ним проведено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В даному випадку днем звільнення [PERSON] є 28.03.2019 року. Однак, судом встановлено, що на день звільнення ТОВ «Мотто Євро Плюс» нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] за березень 2019 року - у сумі 9 466,01 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунковим листком, виданим відповідачем. Відповідачем не надано суду будь - яких доказів на підтвердження виплати заборгованості із заробітної плати за цей період позивачеві. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати, що виникла на день звільнення 28 березня 2019 року у сумі 9 466,01 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно п. 8 якої, нарахування виплат, що обчислюються iз середньої заробітної плати за останні два мiсяцi роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При цьому середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Верховним Судом України було висловлено правову позицію у справі № 6-259цс17 (постанова від 13.03.2017 року) відповідно до якої, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2807цс16 (постанова від 01.03.2017 року) згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством. Згідно даних, які позивач зазначає у позовній заяві, та виписці по надходженню по картці/рахунку AT КБ «ПриватБанк», яка належить позивачу, середньомісячна зарплата за два календарні місяці роботи, які передували звільненню, складає 3 443, 53 грн. за лютий 2019 року та 3 556, 49 грн. за березень 2019 року. Разом за два місяці середньомісячна зарплата позивача складає 7000,02 грн. Відповідно до розрахунку позивача його середньоденна заробітна плата складає 145 грн. 83 коп., що не перевищує суму середньоденної зарплати обчисленої за формулою, яка передбачена Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Таким чином середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.03.2019 року по 30.10.2019 року (дату винесення рішення у даній справі) складає: 145 грн. 83 коп. х 147 робочих днів = 21 437,01 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Зазначений розрахунок відповідачем не оспорений, перевірений судом, відтак є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. Таким чином, суд погоджується з розрахунками позивача, які відповідачем не спростовані, суду не надані докази, що ці відомості є недостовірними, а отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації за невикористані дні відпустки в сумі - 1 312 грн. 47 коп. підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved