Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 30 липня 1994 року у Палаці урочистих подій «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 571. У обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб в 1994 році. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, причиною є відсутність взаєморозуміння між ними. Їх сімя фактично розпалась, більше двох років вони проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного бюджету та господарства не мають. Спору про поділ майна не має. В звязку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, просила провести розгляд справи за її відсутністю та за відсутністю позивача. У випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у зворотному поштовому повідомленні, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі \~ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про \~розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя \~подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 30 липня 1994 року у Палаці урочистих подій «Жовтневий» м. Харкова, \~про що зроблено актовий запис № 571, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 251574 (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають обопільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача залишити без змін.

Outcome: approved