Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], вказавши третьою особою Службу у справах дітей Благовіщенської районної державної адміністраціїпро усунення перешкод в обмеженні здійснення права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS]. На час подання позову у житловому будинку значиться зареєстрованим місце проживання відповідачів з дитиною. При цьому відповідачі у житловому будинку не проживали і не проживають, так як проживали у літній кухні біля будинку. У 2015 році відповідачі виїхали, забравши речі і поселились у с.Шамраєве Благовіщенського району. Реєстрація відповідачів у будинку позивача залишилась і перешкоджає йому в повній мірі розпорядитись будинком, обмежує право на оформлення субсидії. Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач суду повідомив, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є його онуком. У 2010 році він дозволив йому поселитись в літній кухні своєї садиби, а згодом і його дружині та дитині. У 2012 році дозволив відповідачам зареєструвати своє проживання у вказаній садибі. Користування відповідачами літньою кухнею його садиби здійснювалось на підставі його усного дозволу, без укладення будь-яких письмових договорів. У 2015 році він попросив відповідачів виїхати з вказаного житлового приміщення, що вони добровільно і зробили. На теперішній час за його адресою зареєстроване місце проживання відповідачів, що заважає йому повноцінно користуватись своєю садибою, зокрема оформити субсидію. Представник позивача на запитання суду додатково повідомила, що відповідачі проживали в літній кухні садиби позивача на правах наймачів. Договір найму письмово не укладався, не реєструвався, був усний, безстроковий. Відповідачі виселились добровільно, передали позивачу ключі від літньої кухні. Відповідачі в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог за їх необґрунтованістю, вказавши, що [PERSON] поселився в літній кухні садиби за адресою [ADDRESS] у 2011 році. Через рік зареєстрував там своє місце проживання. Тут же згодом прописав і свою дружину - [PERSON] та дитину - [PERSON] [PERSON], а згодом його дружина та дитина поселились в літній кухні садиби позивача як члени сім'ї позивача, безстроково, безоплатно. [PERSON] проводив ремонтні роботи будинку та надвірних будівель і споруд. Сім'я відповідачів тримала у вказаній садибі город. Позивач - [PERSON] у вказаній садибі не проживав - проживав окремо, однак тримав там город, давав гроші на ремонт садиби. Договору між [PERSON] та відповідачами на виконання ремонтних робіт не було. [PERSON] повернувся жити до будинку своєї садиби у серпні 2015 року і повідомив відповідачам, що хоче пожити сам. У зв'язку із цим вони переїхали жити до матері [PERSON] в с.Йосипівка. При цьому відносини між [PERSON]та [PERSON], [PERSON] були добрими. Однак вважають, що дії [PERSON] спрямовані на позбавлення їх права проживання у своїй садибі та цей позов пов'язані з тим, що його до цього схилили інші родичі, які планують після смерті [PERSON] успадкувати садибу, а відповідач та його сім'я, будучи зареєстрованими там, їм заважають. Допитані в судовому засіданні свідки показали: Свідок [PERSON] повідомила, що була сусідкою відповідачів, коли вони проживали [ADDRESS]. Вона переїхала в будинок [NUMBER] по цій же вулиці через півроку після переїзду туди відповідачів. Підтверджує той факт, що [PERSON], коли проживав за вказаною адресою робив ремонтні роботи в літній кухні садиби. Жили у літній кухні садиби, сподівались, що будуть там жити постійно. [PERSON] не проживав у вказаному будинку, а проживав окремо з якоюсь бабкою. При цьому часто приходив до відповідачів. З [PERSON] відповідачі були у добрих відносинах. За кілька місяців до того, як [PERSON], [PERSON] з дитиною виїхали, [PERSON] повернувся жити до будинку. Про причини переїзду відповідачів вони їй повідомили, що переїжджають, тому що так хоче [PERSON], роблять це, щоб не турбувати дідуся. Свідок [PERSON] повідомив, що був сусідом відповідачів, коли вони проживали по [ADDRESS]. Знає, що вони там не проживають більше, ніж 2 роки, тому що їх дід їх вигнав. Знає, що відносини між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] були добрі. Підтверджує, що [PERSON] робив ремонтні роботи та доглядав за будинком. [PERSON] в будинку на той час, коли там проживали [PERSON] та [PERSON], не проживав. Про причини виселення відповідачів з вказаної садиби знає зі слів [PERSON], який казав, що дідусь його виганяє з будинку. З досліджених судом письмових доказів встановлено: З свідоцтва № 1063 на право особистої власності на житловий будинок, виданого 16.09.1986 року виконкомом Ульяновської міської Ради народних депутатів встановлено, що в цілому житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.5). З домової книги для прописки громадян, які проживають в [ADDRESS] зареєстроване місце проживання: [PERSON], [INFO], на ПМП, з 20.04.2012 року, [PERSON], [INFO], на ПМП, з 25.05.2012 року, [PERSON], [INFO], на ПМП з 21.12.2013 року (а.с.6-8). З довідки Ульяновської міської ради від 25.03.2016 року встановлено, що будинок [PERSON], що в [ADDRESS] після перенумерації будівель та споруд має адресу [ADDRESS] (а.с.9). З повідомлення про призначення субсидії до особової справи № 3546 від 15.06.2018 року встановлено, що позивачеві відмовлено у призначенні субсидії згідно рішення комісії (прот. № 7 від 22.05.2018 року). За результатами дослідження судом вказаних вище доказів судом встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: Суд вважає встановленою наявність таких фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги: В період часу з 2010 року по 2015 року у літній кухні садиби, що в [ADDRESS], яка належить [PERSON], проживав відповідач [PERSON] з дружиною [PERSON] та дитиною [PERSON] після її народження і за цією ж адресою зареєстрували своє місце проживання, відповідно 20.04.2012 р., 25.05.2012 р. та 21.12.2013 р. При цьому договір найму житлового приміщення між [PERSON] та відповідачами письмово не укладався та не реєструвався. Власник садиби - [PERSON] на час проживання там відповідачів фактично проживав за іншою адресою, що визнається сторонами. За час проживання відповідач [PERSON] доглядав за садибою і проводив ремонтні роботи приміщень. У 2015 році позивач повернувся проживати до своєї садиби і попросив відповідачів виїхати, що вони добровільно зробили. Вирішуючи питання про те, у якості кого відповідачі проживали у літній кухні садиби, що в [ADDRESS], яка належить [PERSON], суд керується такими правовими нормами: Відповідно до частини 2 статті 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З огляду на те, що відповідачі не відносяться до переліку родичів, наведених у частині 2 статті 64 ЖК Української РСР (дружина наймача, їх діти і батьки), а також те, що на час позивання відповідачів у садибі позивача, той проживав окремо - відповідачі не є членами сім'ї позивача у розумінні частини 2 статті 64 ЖК Української РСР. Відповідно до статті 158 ЖК Української РСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до змісту частини 3 статті 640 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла станом на 01.01.2010 року, 20.04.2012 р., 25.05.2012 р.- тобто на час поселення, реєстрації поселення відповідачів у літній кухні садиби позивача) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. З огляду на те, що договір найму житлового приміщення між позивачем та відповідачами письмово не укладався і не реєструвався, відповідно до наведеної редакції частини 3 статті 640 Цивільного кодексу України він є не укладеним. Виходячи з цього відповідачі, не будучи членами сім'ї власника житла - позивача та не будучи наймачами цього житла, не мають права користування ним. З огляду на це позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням житлового будинку не може бути задоволена, оскільки вони такого права не мають. Тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed