Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , після уточнення якого остаточно просить суд виділити в натурі позивачу з відступом 5\\10 частин житлового будинку і надвірних будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , виділити в натурі позивачу наступні приміщення: частина житлового будинку літ. «А-1» (приміщення: кухня 2-І площею 10.1 кв.м.. житлова кімната 2-2 площею 14,4 кв.м.. кухня 2-5 площею 12,1 кв.м., коридор II площею 11,2 кв.м.. загальна 47.8 кв.м., житлова 14,4 кв.м.), житловий будинок літ. «Ш-2» загальною 82,6 кв.м.. житлової 23,3 кв.м.. житловий будинок літ. «В-1» загальною площею 66,4 кв.м.. житловою 30.4 кв.м.. в тому числі житлова мансарда літ. «Вм», тамбур літ. «в1». «в2», прибудова літ. «аб». «в», тамбур літ. «в2», навіс літ. «Я», сарай літ. «Ц», «Ф», навіс літ. «ПI», колодязь №13, огорожа № 3-5:9 на підставі. Виділити в натурі відповідачу і 5/10 частини будинку: [ADDRESS] наступні приміщення: частина житлового будинку ліг. «А-1» (приміщення тамбур І площею 1.8 кв.м.. передпокій 1-1 площею 10.5 кв.м., житлова 1-2 площею 14.1 кв.м., кухня 1-3 площею 7.1 кв.м.. загальна 33,5 кв.м., житлова 14,1 кв.м.) житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 32.5 кв.м.. житловою 16,3 кв.м., прибудови ліг. «а», «а1», «аб», «б», «в», ганок літ. «61». тамбур літ. «а2». льох літ. «З», «К», вбиральні літ. «С». «Ч». сараї лі т. «О», «Щ», літній душ літ. «Э», огорожа № 7.11.12, колодязь №6. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Під час розгляду справи позивачем подана заява в якій він зазначає, що помилково у позові просив виділити відповідачу прибудови літ. «а6», «В», вбиральню літ. «Ч», зазначені приміщення просить виділити в натурі саме йому. В обґрунтування поданого позову позивач зазначає, що він є власником 5/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , іншим власником 5/10 частини є відповдіач [PERSON] . Фактично у нього із відповідачем окремі житлові будинку та господарські будівлі, тому враховуючи положення ст.358 ЦК України просить виділи йому його частку в натурі, відповідно до проведеної судової будівельно- технічної експертизи. Відповідач - [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала. Ухвалами суду відкрито провадження у справі, витребувана копія інвентаризаційної справи, призначена експертиза, прийняті до розгляду змінені вимоги від 22.05.2020р., справа призначена до судового розгляду. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання експерта, вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності наступним особам: 5/10 частини позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.1986р.; 5/10 частини відповідачу на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 06.01.1995р. справа №2-725/9 та свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.03.1988р. Восьмою Харківської державною нотаріальною конторою р.№1-1706. Рішенням Виконкому районної ради народних депутатів від 20.01.1989р. №14-2 затверджений акт прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. «В-1» житловою площею 19,7 кв.м., оформити самочинно збудовані сіни літ «а5». Також згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 31.03.2009р. справа №2-2243/09/03 визнано право власності на самочинно збудовані споруди - житловий будинок літ. «Ш-2», житлову мансарду літ. «Вм», сіні літ. «а6», сарай літ. «Ф», сарай літ. «Ц», які переобладнані з житлових в службові. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2010 р. по справі № 2-1780/10/03 визначений порядок користування земельною ділянкою площею 917 кв. м.. яка знаходиться за наведеною адресою між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 N 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року N 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції). За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Судом за клопотанням позивача була призначена та проведена будівельно-технічна експертиза №20513 від 05.11.2019р. Згідно зазначеної експертизи експертом визначено один варіант виділу в натурі часток співвласників. [PERSON] квартира [ADDRESS] наступні приміщення: . житловий будинок літ. «А-1» (приміщення 2-1, 2-2,), площею 24,5 кв.м (10,1+14,4), 2018,5 грн. (24,5*6613,0); житловий будинок «В-1» (приміщення 4-1,4-2,4-3,4-5,4-6), площею 41,1 кв.м 6+12,2+5,0), вартістю 129859 грн. (41,1*3159,6) ; Надвірних будівель та споруд: прибудова літ. «а1» - 11084 грн.; прибудова літ. «а5» - 20584 грн.; прибудова літ. «в» - 86234 грн.; тамбур літ. «в1» - 10962 грн.; тамбур літ. «в2» - 12789 грн.; погреб літ. «К» - 3561 грн.; вбиральня літ. «Ч» - 13657 грн.; навіс літ. «Я» - 7283 грн.; огорожа «№3» - 6549 грн.; огорожа «№4» - 1134 грн.; огорожа «№5» - 840 грн.; ворота «№9» - 14173 грн.; вигрібна яма «Т» - 890 грн.; Всього на 5/10 частини домоволодіння співвласнику квартири [ADDRESS] виділяється та споруд вартістю 481617,5грн., що менше покладеного на його ідеальну частку будинку на 67588,5 грн. Частка співвласника квартири [ADDRESS] складає 44/100частки, замість його ідеальної частки 5/10. [PERSON] квартира №2: житловий будинок літ. «А-1» (приміщення 1-1,1-2), площею 24,6 кв.м (10,5+14,1), 2679,8 грн. (24,6*6613,0); житловий будинок «Б-1» (приміщення 3-4,3-5), площею 16,3 кв.м (6,7+9,6), 5350 грн. (16,3*9530,67). Надвірних будівель та споруд: прибудова літ. «а» - 32886 грн.; тамбур літ. «а2» - 9500 грн.; прибудова літ. «б» - 59926 грн.; ганок літ. «61» - 894 грн.; погреб літ. «З» - 9259 грн.; погреб літ. «Н» - 5698 грн.; вбиральня літ. «Л» - 7412 грн.; вбиральня літ. «С» - 13657 грн.; сарай літ. «О» -3128 грн.; сарай літ. «Щ» - 69006; сарай літ. «Ю» - 39060 грн.; літній душ літ. «Є» - 3924 грн.; колодязь «№6» - 1916 грн.; хвіртка «№7» - 670 грн.; огорожа «№11» - 21461 грн.; ворота «№12» - 20365 грн.. Всього на 5/10 частини домоволодіння співвласнику квартири [ADDRESS] виділяється будівель та споруд вартістю 616791,8 грн. (162679,8 +155350+298762), що більше покладеного на його ідеальну частку будинку на 67585,8 грн. (616791,8 - 549206) Частка співвласника квартири [ADDRESS] складає 56/100 (616791,8 /1098412), замість його ідеальної частки - 50/100 домоволодіння. Також при виділу в натурі часток співвласником експертом окремо враховувались збудовані [PERSON] споруди за рішенням суду . Будучи допитаним під час судового розгляду експерт [PERSON] підтвердив зазначені висновки експертизи. При цьому зазначив, що ним не встановлювалась грошова компенсація в разі виділу в натурі житлового будинку з надвірними будівлями за його запропонованим варіантом при відходу від ідеальних часток співвласників. Самочинно збудовані споруди ним визначались з даних технічного паспорту за 2018р. Суд зазначає, що виділ позивачу в натурі його частку за запропонованим в експертизі варіантом не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на усі будівлі та споруди , які містяться на території домоволодіння по [ADDRESS] . Так, за договором купівлі-продажу від 23.04.1986р. позивач придбав житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , який складається з будинку літ. «А-1» жилою площею 28,5 кв.м, буд літ. «Б-1» жилою площею 20,7 кв.м., надвірних будівель - літня кухні літ. «В» , сараї літ. «Г, Д, Ж, И, М, О, Р, У», вбиральні літ. «Е,С», льохи літ. «З К, Н», літня кухня літ. «П», зливна яма літ. «Т», альтанка літ. «Х», огорожі і колодязь №1-7. В подальшому рішенням Виконкому районної ради народних депутатів від 20.01.1989р. №14-2 затверджений акт прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. «В-1» житловою площею 19,7 кв.м., який переобладнаний з літньої кухні та оформити самочинно збудовані сіни літ «а5» прибудовані до житлового будинку літ. «А-1». Разом з тим, на теперішній час згідно технічної інвентаризації проведеної КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за технічним паспортом від 30.08.2018р.: житлова площа будинку літ. «Б-1» складає 16,3 кв. м. замість придбаної за договором 20,7 кв.м.; житлова площа будинку «В-1» складає 30,4 кв.м замість затвердженої за рішенням виконкому 19,7 кв.м.; наявна прибудова літ. «в» збудована у 1987р.; тамбура літ. «а2, в1, в2» , збудовані у 1986, 1995р. на які відсутні правовстановлюючі документи наявні надвірні споруди - вбиральня літ. «Ч», сараї літ. «Щ», літ. «Ю», літній душ літ. «Э», навіси літ. «П», «Я», огороді №9, 11, 12, колодязі № 6,13 на які відсутні правовстановлюючі документи. За відсутності документів на підставі яких сторони набули право власності на зазначені споруди та будівлі, вони є самочинними. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на збудовані та реконструйовані споруди. Внаслідок самочинного будівництва (реконструкції, перебудови) спірний будинок втратив тотожність з тим, які сторони отримали у власність згідно договору купівлі-продажу, рішення виконкому та судових рішень, внаслідок він не може бути об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між сторонами. Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі №6-130цс13, від 30.09.2015 у справі №6-286цс15, та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 квітня 2018 року у справі №645/3899/14-ц. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed