Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь: борг у сумі 3000,00 грн. за договором позики із врахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 103,50грн. та 3% річних від вищезазначеної суми - 13,00грн., а всього 3 116,50грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 23.03.2016 року позивач надала відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 3000,00грн. строком до 10.04.2016 року. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконала, грошові кошти вчасно не повернула. 13.04.2016 року позивачу було повернуто 500,00грн. Відповідач визнає, що має повернути гроші, отримані за договором позики, однак не повертає ї, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] частково підтримала заявлені позовні вимоги, оскільки відповідачем повернуто 1000,00грн. боргу, та додатково пояснила, що відповідач взяла у позику грошові кошти у розмір 3000,00грн. в строк до 10.04.2016 року, однак 13.04.2016 року та 17.05.2016 року позивачу було повернуто лише по 500,00грн. Просить стягнути з відповідача 2000,00грн. неповернутої позики, а також 3% річних та інфляційні втрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнала частково в розмір 2000,00грн. неповернутої суми позики та додатково пояснила, що повернула частину боргу в розмірі 1000,00грн. Решту коштів на даний час повернути не в змозі, оскільки є пенсіонером, не може працевлаштуватися, крім того хворіє. Тому повертатиме суму неповернутої позики по 500,00грн. на місяць. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2016 р. між сторонами укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого [PERSON] надала відповідачу грошову суму у розмірі 3 000,00грн., а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалась їх повернути до 10.04.2016 року (а.с.15). За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, що визначено положеннями ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, актів цивільного законодавства. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Сторонами в судовому засіданні визнано факт отримання відповідачем позики в розмірі 3000,00грн. та повернення відповідачем позивачу частини суми позики: 13.04.2016 року - 500,00грн. та 17.05.2016 р. - 500,00грн. Суд не враховує посилання відповідача на неможливість вчасного повернення боргу в зв'язку із скрутним матеріальним становищем, оскільки частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, відповідачем не було надано належних доказів її скрутного матеріального становища. Таким чином, на дату ухвалення рішення сума боргу становить 2 000,00грн., тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як убачається з позовної заяви та розрахунків позивача (а.с.4), період нарахування інфляційних втрат та вимога про їх стягнення, визначена позивачем за квітня 2016 року. Індекс інфляції, офіційно встановлений Державним комітетом статистики України, у зазначений період часу становив 103,5%. Отже інфляційна складова боргу за квітень 2016р., виходячи з суми заборгованості 2500,00грн. (13 квітня повернуто 500,00грн.) становить - 87,50грн. (103,5/100*2500,00грн - 2500,00). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 87,50грн. Також суд вважає правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, оскільки така можливість передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Як вбачається з позовної заяви та розрахунків позивача (а.с.4), період нарахування 3% річних та вимога про їх стягнення, визначена позивачем з 10.04.2016 р. по 31.05.2016 р. включно. За цей період з урахуванням зменшення розміру простроченої суми заборгованості, помноженої на 3% та кількості повних днів прострочення та поділених на кількість днів в році та на 100, розмір 3% річних складає - 9,93грн. (3000,00*3*2/365/100 + 2500,00*3*34/365/100 + 2000,00*3*15/365/100) Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики в розмірі 2 000,00грн., інфляційні втрати в розмірі 87,50 грн. а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 9,93 грн., а всього 2097,43 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог та в межах мінімальної визначеної законом суми - 551,20грн. На підставі наведеного, ст. ст. 526, 530, 625 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial