Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки по вул. Гнатюка, 39 Б у м. Коломия на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.10.2004 року. Вказує, що 12.07.2004 р. між [PERSON] (дарувателька) та ним позивачем [PERSON] (обдаровуваний) укладено договір дарування земельної ділянки за №Д-850. При цьому, [PERSON] володіла цією земельною ділянкою на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 10.02.1994 р. , згідно якого площа земельної ділянки становить 0,06 га. Враховуючи зміни законодавства щодо технічної документації та посвідчення прав на землю, після укладення договору дарування,ним, позивачем [PERSON] було виготовлено технічну документацію щодо складання державного акту нового зразка. Згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 27.10.2004 р., площа земельної ділянки, що перебуває у його власності складає 0,06 га. При цьому, розміри земельної ділянки на обох державних актах збігаються. Проте у березні 2017 р. суміжний землекористувач, відповідач [PERSON], звернувся до відповідача [PERSON] по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради щодо вирішення земельного спору та погодження межі земельної ділянки з [PERSON]. Земельна комісія вирішила рекомендувати погодити межу земельної ділянки за кадастровим планом, наданим відповідачем [PERSON]. З таким рішенням земельної комісії не погоджується мотивуючи наступним. [PERSON] перед проведенням будівництва по вул. Гнатюка (Свердлова) 39Б, у встановленому законом порядку отримала будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. Згідно із Схемою виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, що є невідємною частиною будівельного паспорту, вбачається, що частина земельної ділянки була відведена для ведення присадибного господарства. Пізніше площі земельної ділянки були змінені, проте правовий статус вказаних площ був не визначений та фактично користування цією земельною ділянкою безперешкодно ним, позивачем здійснювалось. Проте, у 2016 р. відповідач [PERSON], який є його суміжним землекористувачем, вирішив приватизувати землі, якими він, позивач, користувався. При цьому, земельна ділянка, що була надана [PERSON] для ведення підсобного господарства, [PERSON] також без жодних правових підстав була віднесена до земель, що підлягають приватизації останнім. Усвідомлюючи, що така технічна документація не буде погоджена з ним позивачем, відповідач [PERSON] не звернувся до нього, позивача [PERSON] , а одразу подав заяву до відповідача земельної комісії [PERSON] міської ради щодо вирішення земельного спору. Вказує, що земельна комісія на перше засідання його не запросила, а провела засідання тільки за участі відповідача [PERSON]. На другому засіданні, на яке його, позивача, було запрошено, він подав правовстановлюючі документи, докази неправомірності передання у власність спірних територій відповідачу [PERSON]. Проте земельна комісія не врахувала подані ним докази та протиправно і незаконно винесла рішення щодо рекомендації погодити межі земельної ділянки відповідача [PERSON] на межі з позивачем [PERSON] без згоди суміжного землевласника, за кадастровим планом наданим відповідачемЖигалкіним. Вважає, що відповідачами порушуються та не визнаються його, позивача, законні права як землевласника , зокрема : самовільне захоплення земельної ділянки, що була надана [PERSON] для ведення підсобного господарства (присадибна ділянка) відповідачу [PERSON] без правових підстав; прийняття комісією по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради незаконного та необгрунтованого рішення щодо рекомендації погодити межу земельної ділянки відповідача [PERSON] за поданим останнім кадастровим планом та порушення відповідачами принципів рівності та справедливості у землекористуванні Щодо самовільного захоплення земельної ділянки, зазначив, що [PERSON] отримала будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по вул. Гнатюка, 39Б у м. Коломия і згідно із схемою виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель, що є невідємною частиною будівельного паспорту, [PERSON] була надана земельна ділянка для ведення підсобного господарства (присадибна ділянка), загальна площа всієї земельної ділянки складає 600 м2. Проте, при наданні земельної ділянки у власність [PERSON] ця земля з невідомих причин не була передана у власність, а залишилась у вільному та відкритому землекористуванні останньої. [PERSON] подарувала йому, позивачу, приватизовану нею земельну ділянку. Проте, він, позивач, також є і спадкоємцем [PERSON] за заповітом, а тому земля, якою користувалась [PERSON] перейшла у порядку спадкування в його користування. Однак, відповідач [PERSON], не маючи жодних правовстановлюючих документів на землю, протиправно та самовільно зайняв цю землю, висаджуючи дерева та встановлюючи межу щоразу ближче до його будинку. Для здійснення приватизації земельної ділянки відповідач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] міської ради для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, проте на подані ним, позивачем [PERSON], інформаційні запити, копія такого рішення надана не була. Зазначає, що проект землеустрою виготовлений на підставі оскаржуваного рішення, стосується в тому числі і приватизації самовільно зайнятої відповідачем [PERSON] земельної ділянки. Таким чином, площа земельної ділянки, яка і так є більшою, ніж у нього, позивача, збільшилась, чого відповідачем [PERSON] міською радою враховано не було. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без врахування реальних обставин справи, без врахування факту наявності у відповідача [PERSON] більшої площі подвіря та наявності городу. Щодо рішення земельної комісії про затвердження меж земельної ділянки відповідача [PERSON] вказує, що проектна документація із землеустрою виготовлялась без відома позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] усвідомлюючи, що ним протиправно здійснюється порушення прав суміжного землевласника, не звернувся у встановленому порядку до нього, позивача, [PERSON], а одразу передав спір на розгляд земельної комісії. Стверджує, що при вирішенні цього спору земельною комісією допущено порушення вимог законодавства: а саме не було забезпечено присутність сторони спору його , позивача або його уповноваженого представника під час розгляду спору земельною комісією. З відповіді [PERSON] міської ради від 23.03.2017 р. №155/11-11 вбачається, що земельна комісія збиралась двічі: 21.02.2017 р. та 07.03.2017 р. При цьому, на першому засіданні був присутній відпровідач [PERSON], а він, позивач [PERSON], на засідання не викликався. Проте він, позивач, був присутній на другому засіданні комісії 07.03.2017 р., проте був відсутній відповідач [PERSON]. Тобто, він, позивач, внаслідок грубого порушення земельною комісією вимог законодавства був позбавлений права на належний захист його прав, адже не мав можливості почути пояснення відповідача [PERSON], вивчити та проаналізувати його докази у спорі, поставити запитання та надати власні пояснення у присутності останнього, а також не зміг отримати чіткі відповіді на ряд запитань, відповідно до вимог Земельного Кодексу України . Також, земельною комісією не були взяті до уваги його докази, а саме: будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, з якого вбачається наявність присадибної ділянки по вул. Гнатюка, 39Б у м. Коломия; пояснення, з яких чітко вбачалось, що відповідач [PERSON] позбавляє його, позивача [PERSON], на вільне користування його власністю, адже унеможливлюється заїзд до земельної ділянки [PERSON]; факт наявності у нього, позивача [PERSON], земельної ділянки площею лише 0,06 га, при тому, що на цій земельній ділянці розташований житловий будинок площею близько 600 м2, в якому проживають три сімї. Крім того, відповідач земельна комісія не врахувала, що крім земельної ділянки площею 0,091 га, яка приватизується відповідачем [PERSON], в останнього наявна ділянка для ведення сільського господарства (город біля будинку), в той час як він позивач також бажає отримати у власність спірну земельну ділянку. Ствердив, що він, позивач, не звертався до відповідача [PERSON] міської ради із заявами про передачу йому у приватну власність чи користування спірної земельної ділянки. Вказує, що дії, які вчиняються з відома та за сприяння відповідачів [PERSON] міської ради, комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування, спрямовані на безпідставне позбавлення його, позивача [PERSON], прав на користування земельною ділянкою, що була надана [PERSON], спадкоємцем якої він є, а також на узаконення протиправних дій щодо самовільного захоплення землі відповідачем [PERSON]. Уточнивши позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем [PERSON] міською радою було прийнято рішення №1468-20/2017, яким погоджено відповідачу [PERSON] межу земельної ділянки площею 0,1 га від А до Б на вул. Гнатюка, 41 у м. Коломия із суміжним землекористувачем позивачем [PERSON] відповідно до представленого відповідачем [PERSON] кадастрового плану земельної ділянки. Вказує, що, не заслухавши його пояснення та не взявши вищевказані докази до уваги, міський голова м. Коломия поставив на голосування це питання. При цьому, ні депутатами, ні міським головою не було враховано подану ним заяву про неможливість вирішення цього питання на сесії через передання земельного спору до суду . Без надання відповіді та без врахування поданої заяви, [PERSON] міська рада вирішила земельний спір на користь відповідача [PERSON]. Крім того, згідно з поданим кадастровим планом відповідача [PERSON], на підставі якого було затверджено межі із суміжним землекористувачем позивачем [PERSON], площа земельної ділянки відповідача [PERSON] складає 0,0911 га. Однак, під час затвердження меж земельної ділянки, площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача [PERSON] встановлена в розмірі 0,1 га. Вважає, що затвердження меж додатково вказує на упереджене ставлення міської влади м. Коломия до нього , оскільки міською радою не було враховано вищезгадані обставини. Просить суд визнати незаконними та скасувати рішення двадцятої сесії\~ [PERSON] міської ради від 20.04.2017 р. № 1468-20/2017 про затвердження протоколів засіданні комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування, рішення комісії по розгляду земельних спорів\~ з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради щодо рекомендації погодження межі земельних ділянок, затвердженого п.3 протоколу засідання комісії\~ по розгляду земельних спорів\~ з приводу суміжного землекористування\~ від 07 березня 2017 року та зобов язати провести обміри на місці по вул. Гнатюка, 39Б та Гнатюка,41 м. Коломия. Представник [PERSON] по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та суду пояснив, що [PERSON] по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради діяла в межах законодавства . Зазначив, що чинний ЗК України не визначає всі можливі види земельних спорів, проте, він перераховує категорії ( види ) земельних спорів, які підлягають вирішенню тим, чи іншим компетентним органом. Відповідно до ст. 26, ч.1 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 158 ЗК України органами, які вирішують земельні спори, зокрема, є орган місцевого самоврядування, в даному випадку [PERSON] міська рада. Згідно ч.3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо, зокрема, меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. Рішенням [PERSON] міської ради від 26.01.2011 року № 15-2/2011 створена комісія по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування та затверджено Положення по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування., яке діє на даний час . Згідно п 2.1., 2.2. Положення комісія відповідно до ЗК України та в межах своєї компетенції розглядає земельні спори на території м.Коломиї щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Основним завданням комісії є врегулювання земельного спору між суміжними землекористувачами. Протягом 2011 2016 року склад комісії мінявся на підставі рішень [PERSON] міської ради.Станом на 21 лютого 2017 року та 07.03.2017 року членами вищезазначеної комісії були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 159 ЗК України та п. 3.3. Положення земельні спори розглядаються , зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін. Це означає, що заява зацікавленої особи є підставою для порушення провадження щодо вирішення земельного спору. Законодавчо не встановлено, як і не встановлено Положенням, що орган, який розглядає земельний спір на стадії порушення провадження щодо вирішення земельного спору зобовязаний перевіряти, чи є наявність чи відсутнсть земельного спору та встановлювати причини виникнення такого спору. Існуюча практика розгляду земельних спорів вказує тільки на перевірки органом, що розглядає земельний спір, чи відноситься вирішення спору до його компетенції. 13.12.2016 року відповідач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] міської ради із заявою про погодження межі земельної ділянки по вул. Гнатюка в м.Коломия, яку він має намір приватизувати, із сусіднім землекористувачем позивачем [PERSON]. До заяви були додані всі необхідні документи . Засідання комісії було призначено на 21. 02 2017 року та про час і місце проведення засідання комісії зацікавлені особи були повідомлені. 21.02.2017 року на засідання комісії зявився тільки відповідач [PERSON], позивач [PERSON] на засідання комісії не прийшов по невідомій причині, тому, на підставі ч.2. ст.159 ЗК України та п.3.5 Положення розгляд спору був перенесений на 07.03 2017 року, сторони спору були викликані повторно. 07.03.2017 року на засідання комісії прийшов позивач [PERSON] , а відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки комісію не повідомив, що відповідно до ч.3 ст. 159 ЗК України та п. 3.5.Положення відсутність однієї із сторін спору без поважної причини при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. На засіданні комісії була вислухана думка позивача [PERSON] щодо предмету спору та його небажання погодити межу так як таке погодження буде порушувати позивача права як власника суміжної ділянки, оскільки, на його думку, відповідач [PERSON] самовільно захопив його присадибну ділянку, і на даний час бажає приватизувати земельну ділянку площею в більшому розмірі, ніж має у власності позивач [PERSON]. Пояснення позивача [PERSON] і докази в обґрунтування таких пояснень комісія повважала необґрунтованими, тому, 07.03.2017 року комісія прийняла висновок про погодження відповідачу [PERSON] меж земельної ділянки по вул. Гнатюка в м.Коломия із суміжним землекористувачем позивачем [PERSON]. Крім того пояснив, що відповідно до п. 3.6 Положення про комісію засідання комісії вважається правомочним, якщо в ньому беруть участь не менше половини її складу. Відповідно до п. 3.7. Положення висновок комісією за результатами розгляду земельного спору приймається простою більшістю голосів від складу комісії. 07.03.2017 року в засіданні комісії приймали участь пять членів комісії з семи, тобто більше половини складу комісії. За прийняття висновку проголосували чотири члени комісії з пяти присутніх.Отже висновок комісії прийнятий в межах компетенції комісії, в засіданні приймала необхідна кількість членів комісії, за прийняття висновку проголосувала необхідна кількість членів комісії. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечили щодо задоволення позовних вимог та зазначили, що відповідач [PERSON] має намір приватизувати земельну ділянку, сусідом якої є позивач [PERSON] . Однак, через непорозуміння із сусіднім землекористувачем він 13.12.2016 року звернувся до [PERSON] міської ради із заявою про погодження межі земельної ділянки по вул. Гнатюка в м.Коломия. До своєї заяви надав всі необхідні документи . Засідання комісії було призначено на 21. 02 2017 року та про час і місце проведення засідання комісії його, відповідача [PERSON] було повідомлено. 21.02.2017 року на засідання комісії він зявився та надав відповідні пояснення. Однак позивач [PERSON] на засідання не прийшов у зв язку з чим засідання комісії було перенесено на 07.03 2017 року, на якому він був відсутній. Як йому стало відомо за результатами розгляду спору комісія рекомендувала погодити йому відповідачу [PERSON] межу земельної ділянки по вул.. Гнатюка 41 із суміжним землекористувачем позивачем [PERSON] від А до Б згідно поданого кадастрового плану. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] доповнила, що відповідно до п. 3.7 Положення висновок комісії дійсний один рік протягом якого на підставі висновку може бути прийнято відповідне рішення міською радою. Таке рішення [PERSON] міською радою було прийняте 20.04. 2017 року № 1468-20/ 2017, яким затверджено протокол засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 07.03.2017 року та погоджено відповідачу [PERSON] межу земельної ділянки площею 0,1000 га від А до Б по вулиці Гнатюка, 41 із суміжним землекористувачем [PERSON] відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки. Згідно генерального плану (схеми) земельної ділянки за будинком № 41 по вул..Гнатюка, в місті Коломия рішенням [PERSON] міськвиконкому № 281/37 від 13.08.1954 року закріплено в користування земельну ділянку площею 1018, 8 м.кв., якою до даного часу користується відповідач [PERSON] та яку має намір приватизувати. В 1990 році [PERSON] ( матірю позивача ) розпочато будівництво житлового будинку № 39-б по вул.Гнатюка в м. Коломия на проїжджій частині вул.Гнатюка. Рішенням [PERSON] міськвиконкому від 20.11.1991 року № 418 [PERSON] зобовязано припинити будівництво вказаного будинку в місячний термін та привести будівництво за власний рахунок у відповідність до техдокументації . Рішенням [PERSON] міськвиконкому від 25.12.1991 року № 449 [PERSON] РБУ-2 зобовязано в місячний термін з дня прийняття рішення знести розпочатий будівництвом [PERSON] будинок № 39-Б по вул.Гнатюка. В послідуючому розпочатий будівництвом будинок не був знесений та добудований. На підставі рішення [PERSON] міської ради № 357 від 15. 12.1993 року [PERSON] дозволено приватизувати земельну ділянку по вул.Гнатюка. 39-б площею 0.0600 га для обслуговування будівель та господарських споруд, а не для присадибної ділянки, як стверджує позивач. На підставі вищезазначеного рішення 10.02.1994 року [PERSON]був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-002-113 для обслуговування будівель та господарських споруд. На підставі договорів дарування від 12.07.2004 року Д-848 та Д-851, посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] позивач [PERSON] став власником житлового будинку та земельної ділянки по вул. Гнатюка, 39-б в м.Коломия. Вказаною земельною ділянкою позивач [PERSON] користується і на даний час. Доказів самовільного захоплення відповідачем [PERSON] земельної ділянки позивача [PERSON] останнім не представлено, тому вважає позовні вимоги про визнання та скасування рішення комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради щодо рекомендації погодження межі земельних ділянок позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] від 07.03.2017 року та визнання незаконним та скасування рішення дванадцятої сесії [PERSON] міської ради від 20.04.2017 року № 1468-20/2017 про затвердження протоколів засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» проведення землевпорядних та землеоцінних робіт відноситься до ліцензованої діяльності, яка може здійснюватися тільки субєктами господарювання при наявності спеціальної ліцензії. Відповідач комісія [PERSON] міської ради по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування до таких субєктів не відноситься, тому, позовні вимоги про зобовязання комісії [PERSON] міської ради по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування провести обміри земельних ділянок по вул. Гнатюка , 39-Б та 41 на місці для погодження меж суміжних ділянок відповідача [PERSON] та позивача [PERSON] також не підлягають задоволенню. Просять у задоволенні позову відмовити. Представник міської ради [PERSON] заперечила щодо задоволення позовних вимог вважає позов безпідставним та пояснила, що рішення [PERSON] міської ради є законним прийнятим у межах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема ст.. 26 Закону, із врахуванням рішення узгоджувальної земельної комісії, а також, що позивач не звертався до [PERSON] міської ради із заявами про передачу йому у приватну власність чи користування спірної земельної ділянки, чого і сам не заперечує. Крім того оскаржуванні позивачем рішення стосуються земельної ділянки, яка відноситься до комунальної власності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, доходить до наступного. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписом ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За загальними положеннями\~ЦПК України\~обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Статтею 14 Конституції України\~встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Стаття 41 Конституції\~гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2ст.152\~ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до положень ч.1ст. 158\~ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Положеннями ч.3 та ч.5\~ст. 158 ЗК України\~визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно до \~ст. 159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, згідно зі\~ст. 158 ЗК України\~суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Земельний спір це вид правовідносин, повязаних із розвязанням розбіжностей, які випливають з порушення права власності та права користування земельною ділянкою, також відводом або вилученням землі, що виникають між власниками землі та землекористувачами, іншими особами, органами місцевого самоврядування, та держаними органами, що здійснюють управління земельними ресурсами. Чинний Земельний кодекс України не визначає всі можливі види земельних спорів, проте, він перераховує категорії ( види ) земельних спорів, які підлягають вирішенню тим, чи іншим компетентним органом. Відповідно до ст. 26, ч.1 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 158 ЗК України органами, які вирішують земельні спори, зокрема, є орган місцевого самоврядування, в даному випадку [PERSON] міська рада. Встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради від 26.01.2011 року № 15-2/2011 створена комісія по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування та затверджено Положення по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування, яке діє на даний час ( а.с.102-104 ). Згідно п 2.1., 2.2. Положення комісія відповідно до Земельного Кодексу України та в межах своєї компетенції розглядає земельні спори на території м.Коломиї щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Основним завданням комісії є врегулювання земельного спору між суміжними землекористувачами. Протягом 2011 2016 року склад комісії мінявся на підставі рішень [PERSON] міської ради ( а.с.94-98 ). Станом на 21 лютого 2017 року та 07 березня 2017 року членами вищезазначеної комісії були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 159 Земельного Кодексу України та п. 3.3. Положення земельні спори розглядаються , зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін. Це означає, що заява зацікавленої особи є підставою для порушення провадження щодо вирішення земельного спору. Законодавчо не встановлено, як і не встановлено це Положенням, що орган, який розглядає земельний спір на стадії порушення провадження щодо вирішення земельного спору зобовязаний перевіряти навність чи відсутність саме земельного спору та встановлювати причини виникнення такого спору. Судом встановлено, що матері позивача [PERSON] - [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка для обслуговування будівель та господарських споруд , що розташована в м. Коломия по вул.. Гнатюка № 39 Б, площею 0,06 га. на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 10.02.1994 р. (а.с.10) . 12.07.2004 р. між [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки за №Д-850,посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Д-851 ВВЕ 403671 від12.07.2004 року належить земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва по вул. Гнатюка, 39 Б у м. Коломия, площею 0,60 га , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 026873 від 27.10.2004 р.(а.с.14) У грудні 2016 р. суміжний землекористувач позивача [PERSON] відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] міської ради із заявою про погодження межі земельної ділянки по вул.. Гнатюка,41 в м. Коломия, яку він має намір приватизувати, із сусідом позивачем [PERSON] (а.с.91). 21 лютого 2017 року на засідання [PERSON] по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради по питанню погодження межі по вул.. Гнатюка вирішено запросити обидві сторони на комісію, що зафіксовано в протоколі засідання комісії від 21.02.2017 року . Як встановлено, на засідання комісії 21.02.2017р. зявився тільки відповідач [PERSON], позивач [PERSON] на засідання комісії не з явився (а.с.86). Відповідно до ч.2 ст. 159 ЗК України та п. 3.4 Положення земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути повідомлені про час і місце розгляду спору. На підставі ч.2. ст.159 ЗК України та п.3.5 Положення розгляд питання щодо погодження межі по вул.. Гнатюка між позивачем та відповідачем бкло перенесено на 07.03 .2017 року, сторони спору були викликані повторно. На засіданні комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування , яке відбулося 07.03.2017 року були присутні члени комісії: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON]. Відповідач [PERSON] не зявився на засіданн , про причини неявки комісію не повідомив. Відповідно до ч.3 ст. 159 ЗК України та п. 3.5.Положення відсутність однієї із сторін спору без поважної причини при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. За результатами розгляду спору комісія рекомендувала погодити відповідачу [PERSON] межу земельної ділянки по вул.. Гнатюка 41 із суміжним землекористувачем [PERSON] від А до Б згідно поданого кадастрового плану.(а.с.19-20) Як встановлено, в судовому засіданні , на засіданні комісії була вислухана думка позивача [PERSON] щодо предмета спору та його небажання погодити межу. На думку позивача [PERSON] погодження межі буде порушувати його права як власника суміжної ділянки, оскільки, вважає, що відповідач [PERSON] самовільно захопив його присадибну ділянку, і на даний час бажає приватизувати земельну ділянку площею в більшому розмірі, ніж має у власності сам позивач [PERSON]. Пояснення позивача [PERSON] і докази в обґрунтування своїх пояснень комісія повважала необґрунтованими. Щодо законності прийняття висновку комісії згідно регламенту, то відповідно до п. 3.6 Положення про комісію засідання комісії вважається правомочним, якщо в ньому беруть участь не менше половини її складу. Відповідно до п. 3.7. Положення висновок комісією за результатами розгляду земельного спору приймається простою більшістю голосів від складу комісії. 07 березня 2017 року в засіданні комісії приймали участь пять членів комісії з семи, тобто більше половини складу комісії. За прийняття висновку проголосували чотири члена комісії з пяти присутніх. Отже висновок комісії прийнятий в межах компетенції комісії, в засіданні приймала необхідна кількість членів комісії, за прийняття висновку проголосувала необхідна кількість членів комісії. Відповідно до п. 3.7 Положення висновок комісії дійсний один рік протягом якого на підставі висновку може бути прийнято відповідне рішення міською радою. Рішенням №1468-20/2017 від 20квітня 2017 року «Про затвердження протоколів засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування» міська рада вирішила затвердити протокол засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 07.03.2017 року та погодити відповідачу [PERSON] межу земельної ділянки площею 0,1000 га від А до Б на вулиці Гнатюка, 41 із суміжним землекористувачем позивачем [PERSON], відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки .(а.с.93) Дане рішення [PERSON] міської ради прийнято у відповідності до повноважень ради, наданих їй ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст 158, 159 ЗК України. Твердження позивача, що відповідачами комісією [PERSON] міської ради по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування та [PERSON] міською радою при вирішенні питання про погодження відповідачу [PERSON] межі земельної ділянки по вул..Гнатюка, 41 в м.Коломия із позивачем [PERSON], були порушені його права як власника земельної ділянки по вул..Гнатюка, 39 Б, оскільки, на його думку, земельна ділянка, що була надана його матері [PERSON] для ведення підсобного господарства без жодних правових підстав була віднесена до земель, що підлягають приватизації відповідачем [PERSON], який її самовільно захопив, не знайшло свого підтвердження дослідженим у судовому засіданні доказам. Згідно генерального плану (схемі) земельної ділянки за будинком № 41 по вул..Гнатюка, в місті Коломия рішенням [PERSON] міськвиконкому № 281/37 від 13.08.1954 року закріплено в користування земельну ділянку площею 1018, 8 м.кв. ( а.с. 85 ), якою до даного часу користується відповідач [PERSON], і яку має намір приватизувати. В 1990 році матір ю позивача [PERSON] розпочато будівництво житлового будинку № 39-б по вул.Гнатюка в м. Коломия на проїжджій частині вул.Гнатюка. Рішенням [PERSON] міськвиконкому від 20.11.1991 року № 418 [PERSON] зобовязано припинити будівництво вказаного будинку в місячний термін та привести будівництво за власний рахунок у відповідність до техдокументації ( а.с. 84 ). Рішенням [PERSON] міськвиконкому від 25.12.1991 року № 449 [PERSON] РБУ-2 зобовязано в місячний термін з дня прийняття рішення знести розпочатий будівництвом [PERSON] будинок № 39-Б по вул.Гнатюка.(а.с.83) В послідуючому розпочатий будівництвом будинок не був знесений та добудований і зданий в експлуатацію. На підставі рішення [PERSON] міської ради № 357 від 15.12.1993 року [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки по вул.Гнатюка. 39-б площею 0.0600 га для обслуговування будівель та господарських споруд, а не для присадибної ділянки, як стверджує позивач. На підставі вищезазначеного рішення 10.02.1994 року [PERSON] виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-002-113 ( а.с.10 ). На підставі договорів дарування від 12.07.2004 року Д-848 та Д-851, посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] позивач [PERSON] став власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться по вул. Гнатюка, 39-б в м.Коломия (а.с.14-15). Доказів щодо самовільного захоплення відповідачем [PERSON] земельної ділянки позивача [PERSON] у судовому засіданні із врахуванням досліджених доказів по справі, не здобуто. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання та скасування рішення комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування [PERSON] міської ради щодо рекомендації погодження межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] від 07.03.2017 року та визнання незаконним та скасування рішення дванадцятої сесії [PERSON] міської ради від 20.04.2017 року № 1468-20/2017 про затвердження протоколів засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування не підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» проведення землевпорядних та землеоцінних робіт відноситься до ліцензованої діяльності, яка може здійснюватися тільки субєктами господарювання при наявності спеціальної ліцензії. Відповідач комісія [PERSON] міської ради по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування до таких субєктів не відноситься, тому, позовні вимоги [PERSON] про зобовязання відповідача комісії [PERSON] міської ради по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування провести обміри земельних ділянок по вул. Гнатюка , 39-Б та 41 на місці для погодження меж суміжних ділянок відповідача [PERSON] та позивача [PERSON], не підлягають задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст.158,159 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та

Outcome: dismissed