Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON] «про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю». Свої позовні вимоги мотивує наступним. Позивач [PERSON] з 1989 року мешкав в [ADDRESS], разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON]. На земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], розташовано житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, користувачем якого був [PERSON], якому ця ділянка виділена йому в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності відповідно до рішення № 8 Виконкома Кіровського району ради депутатів міста Сталіно від 19.03.1957 року. 27.08.1957 року між [PERSON] та Виконкомом Кіровського району ради депутатів міста Сталіно був укладений договір про надання в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку, 07.09.1957 року посвідчений нотаріусом Кіровської нотаріальної контори. На підставі вказаного договору з 1957 року батько позивача побудував будинок, про що свідчить проведення технічної інвентаризації в 1965 році, коли домоволодіння по [ADDRESS] за ним про інвентаризоване. Домова книга на вказане домоволодіння заведена у 1962 році, і з цього часу в ньому проживали батьки позивача та позивач до 1970 року, а потім з 1989 року по теперішній час. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. [PERSON], якому була виділена земельна ділянка під забудову, мав право користування житловим будинком, бо він проживав в ньому будучі зареєстрованим, право користування припинилося після його смерті [INFO], та зняття з реєстрації, а права власності на цей будинок він не мав. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Отже 15.05.2006 року, позивач один залишається по теперішній час проживати у будинку, і користується ним. Відповідно до довідки виданої КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», право власності на домоволодіння по [ADDRESS] ні за ким не зареєстроване. Позивач вказує, що його сім'я більше п'ятдесяти років проживала та доглядала за житловим будинком, він сплачує рахунки по комунальним послугам, а також, щорічно сплачує податок на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок. Приймаючи до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого батька, так як на момент смерті проживав разом з ним, він вважає за можливим та необхідним приєднати строк володіння будинку його батьком [PERSON], до його смерті, та матір'ю [PERSON] до строку володіння будинком ним. 25.09.2013 року була проведена технічна інвентаризація домоволодіння [ADDRESS], в результаті якої на теперішній час домоволодіння складається з А-1 Житловий будинок, а - прибудова, а2 - тамбур, В - літня кухня, в - прибудова до літньої кухні, Б - погреб, Г - сарай, Ж - душ, 3 - навіс, И - сарай, К - сарай, Д - убиральня, х - трубопровід, № 1,3-5- огорожа. За таких обставин, позивач просить суд визнати за ним право приватної власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], який складається з: А-1 Житловий будинок, а - прибудова, а2 - тамбур, В - літня кухня, в - прибудова до літньої кухні, Б - потреб, Г - сарай, Ж - душ, З - навіс, И - сарай, К - сарай, Д - убиральня, х - трубопровід, № 1, 3-5 - огорожа. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. За таких обставин, приймаючи до уваги згоду позивача, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.1959 року, виданого Кіровським бюро ЗАГС м. Сталіно, актовий запис № 69, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Виконкому Кіровської районної Ради депутатів трудящих м. Сталіно від 19 березня 1957 року батьку позивача [PERSON] була виділена земельна ділянка під індивідуальне будівництво будинку за адресою: [ADDRESS] 27.08.1957 року між батьком позивача [PERSON] та Виконкомом Кіровської районної Ради депутатів міста Сталіно, був укладений договір про надання в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку, 07.09.1957 року посвідчений нотаріусом Кіровської нотаріальної контори. На підставі вказаного договору батько позивача [PERSON] побудував будинок, що підтверджується технічним паспортом КП «БТІ м. Донецька». Згідно з довідкою КП «БТІ м. Донецька» від 04.06.08р. № 1010.2, домоволодіння [ADDRESS] про інвентаризоване на ім?я [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуальної забудови жилого будинку від 28.08.1957 року за реєстром № 10996. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2003 року, видане відділом РАГС Кіровського РУЮ м. Донецька, актовий запис № 689. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.05.2006 року, видане відділом РАЦС Кіровського РУЮ м. Донецька, актовий запис № 975. Згідно з даними домової книги, позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 08.12.1989 року. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Згідно ч. 2. ст. 345 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ч.4 ст. 345 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, набувається за рішенням суду. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень до діючого ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Суд вважає, що позивач [PERSON] відкрито і безперервно володіє нерухомим майном, а саме домоволодінням [ADDRESS] більше ніж десять років. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Крім того суд вважає що позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на будівлі у домоволодінні, а саме: тамбур літ. А2 та сарай літ. К не підлягають задоволенню, оскільки вказані будівлі побудовані особисто позивачем у 2009 році, тобто п?ять років тому, без відповідних дозвільних документів, тому вони є самовільно побудованими і право власності на них не може бути набуте рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial