Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Кіровоградська область, м.Знамянка, вул.Тельмана, 40, в порядку спадкування за законом після смерті 03 грудня 1994 року батька [PERSON]. Свої вимоги обґрунтував тим, що 03.12.1994 року помер його батько [PERSON]. За життя він на підставі договору від 13.03.1960 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності побудував житловий будинок №40 по вул.Тельмана в м.Знамянка Кіровоградської області. Після смерті батька позивач прийняв спадщину фактичними діями. Побудувавши зазначений будинок у 1965 році, [PERSON] не ввів його в експлуатацію і правовстановлюючі документи відсутні. Вартість житлового будинку складає 25614,00 грн. 06.05.2015 року за результатами технічної інвентарізації виготовлено технічний паспорт на будинок. Крім позивача спадкоємцем першої черги після смерті батька є сестра позивача [PERSON], яка не претендує на успадковане майно, однак позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, тому змушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу за своєї відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить розглядати справу за своєї відсутності. Представник відповідача Знамянської міської ради Кіровоградської області до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява, в якій він просить справу розглядати за своєї відсутності, при цьому позовні вимоги визнає. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 03 грудня 1994 року, відповідно до копії свідоцтва про смерть та після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, розташованого по вул.Тельмана, 40 в м.Знамянка Кіровоградської області (а.с.7). Відповідно до довідки-характеристики від 07.05.2015 року, виданої Знамянським міжміським КП БТІ, спадкодавець [PERSON] побудував вказане домоволодіння в 1965 році, але не прийняв його в експлуатацію та дійсна вартість домоволодіння, розташованого по вул.Тельмана, 40 в м.Знамянка Кіровоградської області складає 25614,00 грн. (а.с.16). Наявність забудови за вказаною адресою також підтверджується технічним паспортом, виготовленим 06.05.2015 року за результатами технічної інвентарізації (а.с.17-21). Крім того, інформаційна довідки від 06.05.2015 року № 255, видана Знамянським міжміським КП БТІ підтверджує побудову померлим [PERSON] вищезазначеного домоволодіння у 1965 році та неприйняття ним його в експлуатацію, а також не отримання правовстановлюючого документа ( а.с. 14). Для будівництва вказаного будинку [PERSON] було виділено земельну ділянку в безстрокове користування на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 13.03.1960 року № 975 (а.с.11-12). Після смерті [PERSON], 29.03.1995 року, із заявою до Знамянської міською державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва звернулася [PERSON] на підставі чого було заведено спадкову справу та зареєстровано за №71/1994, проте свідоцтва про право на спадщину видано не було. В свою чергу, 05.06.2015 року позивач [PERSON] також звернувся із заявою до Знамянської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини проте постановою від 05.06.2015 року № 553/02-31 державним нотаріусом [PERSON] йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів. У даній спадковій справі відомості про інших спадкоємців відсутні. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою таких прав, а не є підставою для його виникнення (Постанова № 6-54цс12) від 13.06.2012 року). Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Порядок і умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року при набутті права власності на такі об'єкти ([PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації ([PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розміру штрафів»). Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого може бути проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до п.4,5\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~(2003 року) дія норм цього\~кодексу\~не поширюється на спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності кодексом і не мають продовжуваного характеру. Правила книги\~шостої ЦК України\~застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Тобто до вказаних правовідносин необхідно застосовувати норми\~ЦК України 1963 року. Згідно зі\~ст.524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 548 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно дост.549 вказаного кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з до\~ст. 550 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, якщо спадкоємець в установлений\~ст. 549 цього Кодексу\~строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Враховуючи викладене, та те, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого дозволу на його будівництво (будинок не є самовільним будівництвом), те що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, а також те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, а також те, що відповідачі не заперечували проти задоволення позову, права та інтереси інших осіб не порушуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved