Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Золотоніської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], якій на праві приватної власності належало будинковолодіння по [ADDRESS], що перейменована на [ADDRESS] Земельна ділянка по [ADDRESS] також оформлена на померлу [PERSON]. Позивач з 1997 періодично, а з 2001 року на постійній основі проживав разом із [PERSON] в будинку [ADDRESS]. Постійно допомагав їй по господарству, частково утримував її та будинковолодіння, проводив поточні ремонтні роботи за власний кошт. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], який на той час і тепер постійно проживає в м. Омськ, Російської Федерації. [PERSON] 08.08.2002р. подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але фактично не оформив на себе будинковолодіння та не має наміру отримувати свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою суду від 24.2.2013р. замінено первісного відповідача Золотоніську міську раду на [PERSON] Після смерті [PERSON] в будинку залишився проживати [PERSON] зі своєю дружиною - [PERSON] та їхніми дітьми. З 2006 року [PERSON] вже повністю піклувався про будинок самостійно, всі договори про проведення будь-яких налаштувальних, ремонтних чи будівельних робіт він оформлював на своє ім'я, або на ім'я дружини. Факт утримання будинку та постійного проживання позивача, [PERSON], підтверджується актом, складеним сусідами, які постійно проживали поруч та можуть стверджувати вказане позивачем. Так як [PERSON] вже більше 10 років вільно, добросовісно та безперервно користується, утримує та володіє будиковолодінням [ADDRESS] він звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали повністю та просять суд, визнати за [PERSON] [INFO] право власності за набувальною давністю на будинковолодіння [ADDRESS], яке належало [PERSON], яка померла [INFO] Відповідач [PERSON], який був допитаний Русько-Полянським районним судом Омської області РФ в порядку судового доручення позовні вимоги визнав та ствердив факт постійного безперервного володіння житловим будинком після смерті [PERSON] [PERSON] та просить суд задовольнити вимоги позивача. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до даних технічного паспорта, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], яка померла [INFO], що стверджується актовим записом про смерть за № 296 від 31.07.2002р. [PERSON] проживає та зареєстрований в [ADDRESS] з 1997 року, що підтверджується даними Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS]. З пояснень позивача [PERSON], даних ним в судовому засіданні, вбачається, що він фактично проживає у вказаному будинковолодінні з 1997 року та був там зареєстрований із 1997р., а постійно безперервно володіє житловим будинком із 2003р. Факт утримання нерухомого майна позивачем та його сім'єю підтверджується актом, складеним сусідами від 30.09.2013 року та засвідченим головою квартального комітету № 9 м. Золотоноша та оформленими на ім'я [PERSON] та його дружини наступними документами, а саме: рішенням Виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 17.08.2006 року № 793 про дозвіл на газифікацію житлового будинку [ADDRESS]; квитанцією про оплату санітарно-епідеміологічної оцінки проектів будівництва, розширення, реконструкції або модернізації об'єктів на суму 27,05 грн.; паспортом на газове обладнання, встановлене за адресою: [ADDRESS] від 23.11.2006 року; договором на планове технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання від 23.11.2006 року № 361, та таким же договором від 31.07.2012 року; договором про надання послуг з газопостачання № 10607 від 08.12.2006 року; квитанцією про оплату за пуск газу в сумі 133,89 грн. від 22.11.2006 року; актом на відключення газопостачання від 31.05.2012 року; робочим проектом на додаткову установку конвектора та колонки газових в будинку [ADDRESS] від 2012 року; договором про надання послуг з постачання холодної води фізичним особам № 5458 від 06.09.2007 року; характеристикою будинку садибного типу - об'єкта надання послуг та тарифи від 06.09.2007 року; додатком до договору № 5458 від 06.09.07 року; договором про користування електричною енергією для населення № 30-34 від 05.02.2009 року та актами заміни приладів обліку та збереження пломб від 27.12.2006, 31.06.2007 року; договором на виконання робіт по ремонту електрики від 28.12.2006 року; договором про надання населенню послуг з газопостачання № 10607; договором про надання послуг по вивезенню твердих побутових відходів від січня 2012 року; договором про надання телекомунікаційних послуг № 94453 від 22.01.2013 року; актом здачі-приймання послуги про надання до Глобальної мережі Інтернет від 22.01.2013 року № 37/11. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Окрім спірного будинку в [PERSON] та його сім'ї іншого житла немає. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Набувальна давність є юридичним фактом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вже більше 10 років вільно, добросовісно та безперервно користується, утримує та володіє будиковолодінням [ADDRESS] Відповідно до п. 1 ст. 344 ЦК України 2003 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено Кодексом. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли саме з 1 січня 2001 року. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі ч.ч.1 ст.344 ЦК України.

Outcome: approved