overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. У позові зазначає, що 18.07.2013 року позичив [PERSON] 2500 доларів США, а відповідач зобовязався повернути протягом 20 днів 2750 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою відповідача. Проте відповідач не виконує взяті на себе боргові зобовязання, скривається від нього, тому він просить стягнути з [PERSON] суму боргу за борговою розпискою - 2750 доларів США, сплачений судовий збір - 243,60 грн. та витрати на правову допомогу 500 грн. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву в якій зменшив позовні вимоги, а саме просить стягнути з [PERSON] лише частину боргу - 1 4978, 5 грн., оскільки 7 000 грн. [PERSON] йому повернув, також просить стягнути з нього сплачений судовий збір - 243,60 грн. та витрати на правову допомогу 500 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, однак належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних відомостей за матеріалами справи. Проаналізувавши обставини та матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову, мотивуючи це наступним. Відповідно до положень Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 18.07.2013 року [PERSON] позичив [PERSON] 2500 доларів США, а відповідач зобовязався повернути протягом 20 днів 2750 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою відповідача. Проте позивач зменшив позовні вимоги, оскільки відповідач віддав частину боргу. Відповідно до витягу розпорядження ПАТ Креді [PERSON] станом на 18.07.2013 року 100 доларів США становить 799,30 грн., тобто 2750 доларів США становить 2 1978,5 грн. Відтак, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем не виконуються умови позики, що є підставою для задоволення заявленого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з неї грошових коштів. Позов обґрунтовано тим, що між сторонами по справі було укладено договір позики від 11.09.2013 року, згідно якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 58 000 (пятдесят вісім тисяч) грн., та зобовязалась їх повернути до 24.09.2013 року. На підтвердження укладеного договору відповідачем була надана розписка. Як стверджує позивач, грошові кошти відповідачем не були повернуті у встановлений строк. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції, проценти в розмірі облікової ставки Національного Банку України та три проценти річних за прострочення договору. Відповідач [PERSON], надала пояснення про те, що від позивача грошових коштів не отримувала та розписку не підписувала. Позивач до суду зявився, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Позов не уточнювався, вимоги позивачем не змінювалися, підстави або предмет позову позивачем теж не змінювалися. Представник позивача адвокат [PERSON], в судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Позов ним не уточнювався, позовні вимоги не змінювалися, підстави або предмет позову теж не змінювалися. Відповідач та його представник в судове засідання зявилися, позов не визнають та просять суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 6075,00 гривень та моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач пояснює тим, що 26.03.2013 року, приїхавши на Укараїну взяв в оренду автомобіль «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] на фірмі прокату автомобілів «Авіс» в аєропорті м.Бориспіль. При підписанні документів на оренду автомобіля позивачем в касу фірми «Авіс» вносився завдаток в сумі 750 доларів США еквівалентно 6075 гривень, на випадок ДТП. 26.03.2013 року близько 11 години 30 хвилин [PERSON] їхав на автомобілі «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] по дорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» на 131 км та сталося ДТП внаслідок порушення правил дорожнього руху України водієм [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 2107» д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП орендований автомобіль «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження бокової правої частини. Внаслідок ДТП завдаток в сумі 750 доларів США еквівалентно 6075 гривень фірма «Авіс» позивачу не повернула. Добровільно [PERSON] сплатити кошти відмовився, а тому позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явився, однак надав заяву від 26.03.2014 року в якій просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом в якому посилається на те, що він є власником житлового будинку з належними до нього побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS], що належить йому на підставі договору купівлі-продажу. На момент укладення договору в будинку фактично ніхто не проживав, але були зареєстровані відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], які, за словами продавця, повинні були виписатися добровільно із вищезазначеного будинку. Вказує, що відповідачі ніколи не були і не є членами його родини, він їх ніколи не бачив і на час подання позовної заяви вони не проживають у зазначеному житловому будинку більше десяти років. Виходячи з викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день та годину розгляду справи шляхом публікації повідомлення про виклик до суду у газеті «Урядовий кур'єр». Згідно положенням ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу серії ВАВ № 544906 від 16.11.2002 року позивач набув право власності на житловий будинок з належними до нього побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. (а.с.6). Згідно копії довідки ПП «Садгора - Сервіс» № 2031 від 19.12.2013 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.5). Як вбачається із копії акту квартального комітету органу самоорганізації населення Садгірського району м. Чернівці № 65 від 19.12.2013 року відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], зареєстровані, але фактично не проживають у [ADDRESS] з 2002 року. (а.с.4) Згідно ст.72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Виходячи з викладеного, судом встановлено, що відповідачі по справі не є родичами [PERSON], між ними не було домовленості щодо користування будинком та відсутні обставини передбачені п.1-7 ст. 71 ЖК. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], треті особи без самостійних вимог - Мукачівський міський відділ актів цивільного стану та відділ органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому про виключення відомостей з актового запису №85 від 26.01.2012 року в книзі реєстрації народжень. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, проголосити вступну та резолютивну частину рішення, з мотивувальною частиною рішення сторони можуть ознайомитися 11 липня 2014 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно. У відповідності до ч.6 ст.259 ЦПК України, враховуючи складності даної справи, суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом десяти днів, не пізніше 05.07.2019 року, включно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що він є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 16.07.1993 року. Разом з ним за вказаною адресою зареєстрований, але понад один рік не проживає його внук [PERSON]. У вказаному будинку не проживає з власної волі, будь-які його речі в будинку відсутні. Всі обов'язки, що виникають у зв'язку із користуванням житлом виконуються позивачем самостійно. Через вказані обставини він несе додаткові витрати по утриманню житла. Факт відсутності відповідача за вказаною адресою стверджується актами обстеження від 13.08.2013 року, від 17.09.2013 року, від 24.10.2013 року. На підставі наведеного позивач просить суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно проживає у с. Сидинівка, Бродівського району, Львівської області разом із матір?ю. Часом приїжджає в будинок, де він зареєстрований, одна там не проживає з березня 2013 року. Жодних перешкод у користуванні житлом в [ADDRESS], йому не чинили. Дослідивши покази представника позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 16.07.1993 житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності Судом встановлено, що відповідач [PERSON] понад один рік за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується актами, що складені комісією Заболотцівської сільської ради від 13.08.2013р.,17.09.2013р.,24.10.2013р.. Окрмі того, така обставина визнається самим відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] понад один рік не проживає в житловому будинку в [ADDRESS] поважних причин його відсутності не має, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, ФОП [PERSON], ПП «Мегабайт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 15 липня 2014 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу розглянувши кримінальне провадження № 12012040750000204, №12013040230000103\~\~по обвинуваченню: [PERSON] та [PERSON], визнав вище зазначених осіб винними у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених\~\~ст.ст.\~121\~ч.2,\~296\~ч.4\~КК України\~та призначив їм покарання\~\~у вигляді - 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. 05 листопада 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області розглянула кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника [PERSON], який діє в інтересах обвинуваченого [PERSON],захисника [PERSON], прокурора у кримінальному провадженні № 12012040750000204, №12013040230000103 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року відносно [PERSON] та [PERSON],

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові посилається на те, що він є власником будинку за адресою м.Чернівці, пров. Воз»єднання, 17, на підставі договору дарування частини будинку від 14 серпня 1998 року та договору дарування частини будинку від 15 березня 2006 року. В будинку на даний час прописані [PERSON] його брат, [PERSON] його син. Вказує також, що його брат [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає вже більше тридцяти років. Місце його проживання йому невідоме. Отже, [PERSON] не проживає у вказаному будинку більше 30 років. Просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №17 по пров. Воз»єднання в м. Чернівці. У судове засідання позивач не зявився, але подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, однак своєчасно та належним чином був повідомлений про день та годину розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті «Буковина». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договорів дарування частин житлового будинку від 14.08.1998 року, від 15.03.2006 року [PERSON] є власником житлового будинку за адресою м. Чернівці, пров. Воз»єднання 17. (а.с.46-10) Згідно копії довідки ПП «Садгора Сервіс» № 2495 від 07.05.2015 року у житловому будинку №17 по пров. Воз»єднання в м. Чернівці зареєстровані [PERSON], [PERSON]. (а.с.12). Як вбачається із довідки органу самоорганізації населення Садгірського району м. Чернівці, квартального комітету №24, відповідач [PERSON] не проживає у вказаному житловому будинку з протягом 30 років. (а.с. 13) Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи або остаточного рішення суду. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], не проживає у вказаному житловому будинку протягом 30 років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 07.09.2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Сторожинецького РУЮ у Чернівецької області, актовий запис за №133. Більше девяти місяців проживають окремо та не підтримують шлюбні відносини. Причиною розпаду сімї є постійні сварки, та те, що вони не змогли знайти можливості нормально підтримувати сімейні відносини. На даний час шлюб набув формального характеру, що суперечить його інтересам, у звязку із чим позивач не бажає зберегти сімю. Спільних дітей вони не мають, і оскільки відповідач не хоче йти до відділу РАЦСу, то немає можливості розлучитися у позасудовому порядку. Вважає, що сімя розпалася остаточно, а примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] не зявився, проте в матеріалах справи є нотаріальна посвідчена заява, відповідно якої свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати, а справу розглянути у його відсутності. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була у належному порядку повідомлена про час та місце розгляду справи, при цьому у судовому засіданні від 16.04.2015 року вона заперечила проти розірвання шлюбу і просила суд надати їм час на примирення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, із свідоцтва про шлюб серії І-МИ №092706 вбачається, що 07.09.2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Сторожинецького РУЮ у Чернівецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №133 (а.с 4). В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали постійні сварки та відсутність спільних поглядів на сімейне життя. На даний час подружні відносини фактично припинені, шлюб набув суто формального характеру. На протязі, останніх девяти місяців сторони проживають окремо. Ухвалою Глибоцького районного суду від 15.05.2015 року було частково задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк для примирення терміном на два місяці, а справа була призначена на 15.06.2015 року. При цьому, наданий судом строк на примирення не дав позитивного результату. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дiйшов висновку, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, сiмя розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 10.09.2004 року у виконкомі Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис за №16. Під час шлюбу у них народилися троє дітей: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. На даний час подружні відносини фактично припинені, так як більше двох місяців не проживають разом. Цьому передували систематичні сварки та скандали, які виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин, що призвело до втрати почуття любові та довіри між ними. Майнового спору немає. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11.03.2016 року було задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк для примирення терміном на 1 місяць, а справу було призначено до розгляду на 11.04.2016 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та дав пояснення аналогічні викладені в позовній заяві, наполягав на розірванні шлюбу та вказав, що термін на примирення не дав позитивного результату. Вiдповiдач [PERSON] в судовому засіданні вказала на те, що після терміну на примирення вони не примирились, а тому вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 10.09.2004 року у виконкомі Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №16. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини на даний час між сторонами фактично припинені, сторони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо, причиною розірвання шлюбу стали сварки, які і призвели до фактичного розпаду сім'ї. При цьому, наданий судом місячний строк на примирення не дав позитивного результату. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, сім'я розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved