Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] , однак 22 жовтня 2018 року при виготовленні технічного паспорту на квартиру було встановлено, що за даними архівного обліку КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» станом на 28 грудня 2012 року право власності на зазначену квартиру не зареєстровано. Позивач зазначає, що він є членом - співвласником ОСББ № 14 , проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , при цьому пайові внески позивачем здійснювалися належним чином та суда була повністю погашена у 1991 році. Однак, всупереч зазначених обставин, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації прав власності на майно останнім було відмовлено з підстав невстановлення факту набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, як зазначає позивач, оскільки ним виплачено у повному обсязі пайовий внесок та правомірно набуто право власності на кооперативну квартиру, однак зареєструвати своє право власності на майно в позасудовому порядку не має можливості, [PERSON] і вимушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак його представник [PERSON] надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі сторони позивача. Представник відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №14 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак його представник [PERSON] надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за відсутності представника відповідача та зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, приймаючи до уваги думку представника позивача [PERSON] - адвоката Супрун Л.В., думку представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №14 - [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно змісту довідки за вих.№98, виданої 28 листопада 2018 року головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №14 [PERSON] , у 1968 році був створений житловий кооператив «Сонячний» для будування кооперативного будинку по [ADDRESS] , який існував до серпня 1997 року, та 05 серпня 1997 року було зареєстровано Статут об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 14 на підставі розпорядження Виконкому Кременчуцької міської ради на підставі протоколу №1 від 16 липня 1997 року. Згідно довідки, виданої 28 листопада 2018 року головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №14 [PERSON] за вих.№97, [PERSON] є членом - співвласником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №14 , проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . 27 лютого 2005 року між головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 14 [PERSON] та [PERSON] було укладено типовий договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя. Як вбачається із довідки голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №14 [PERSON] за вих. № 91, позивач [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 1975 року. Згідно із вказаною вище довідкою, перший внесок за квартиру був сплачений [PERSON] 28 листопада 1969 року в розмірі 1 086, 00 руб., та суда була погашена власником у 1991 році (80, 85 руб). Як вбачається з матеріалів справи, з метою державної реєстрації права власності позивача на квартиру [ADDRESS] 30 листопада 2018 року представник позивача - [PERSON] звернулась до реєстраційної служби виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, однак рішенням №44440655 від 06 грудня 2018 року державним реєстратором Поркіною Л.О. було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру у зв`язку із невстановленням факту членства [PERSON] у відповідному кооперативі та внесення пайових внесків в повному обсязі. Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласнті» №61/4686 від 22 жовтня 2018 року, станом на 28 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із частинами 1, 3 статті 15 Закону України «Про власність» № 697-XII від 07 лютого 1991 року, який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, член житлового-житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно; громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до частини 3 статті 384 Цивільного кодексу України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що сплативши 1991 року останній пайовий внесок [PERSON] , будучі членом - співвласником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 14 , яке є правонаступником житлового [ADDRESS] », правомірно набув право власності на квартиру [ADDRESS] , що ніким не оспорено, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved