Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду 12.05.2015 року з позовом до [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Селидівської міської ради Донецької області, треті особи Відділ освіти Селидівської міської ради, Селидівська міська рада, про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 24.04.2015року приблизно о 09:50 годині, проїжджаючи на власному автомобілі марки «Чері QQ» біля футбольного майданчику, що розташований на території школи №24 с. Гострий, де проходив урок фізкультури, почула удар по автомобілю та, зупинившись, виявила, що один з дітлахів за вказівкою вчителя фізкультури вдарив по мячу та мяч потрапив у праве крило її автомобіля, внаслідок чого її автомобіль було пошкоджено. Вона була вимушена звернутись до директора школи з тим, щоб встановити, хто саме пошкодив її автомобіль. Виявилось, що вказану шкоду спричинив учень 8-го класу [PERSON], [INFO] Викликана до школи мама учня, повідомила, що шкоду повинна відшкодовувати школа, оскільки її дитина знаходилась під наглядом цього навчального закладу. Після того, як це зясувалось, директор школи запропонувала їй звертатись до суду з вимогою про відшкодування шкоди. Того ж дня вона викликала слідчо-оперативну групу Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області та написала відповідну заяву, яку було розглянуто та висновком від 04.05.2015 р. їй було повідомлено про закінчення розгляду заяви ЄО-1819 від 24.04.2015 р., та так як сума збитку не перевищує в сто і більше разів неоподаткованого мінімумів доходів громадян, не є достатньою для подальшого проведення кримінального провадження, передбаченого ст.194 КК України. 28.04.2015 року вона звернулась до ФОП [PERSON] з метою відремонтувати пошкоджений автомобіль, обрахувавши вартість робіт ФОП [PERSON] залишив її автомобіль для ремонту, видавши їй рахунок з вартістю виконаних робіт, що становило 2400,00 грн. 04.05.2015 року її автомобіль було відремонтовано. За таких обставин позивач, посилаючись на ст.ст. 22, 1166, 1178, 1192 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2400,00 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач підтримала вимоги позову, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Зауважив, що позивачем не доведено, що до удару по автомобілю мячем пошкоджень на автомобілі не було, крім того, вчитель [PERSON] під час проведення уроку фізкультури сумлінно виконував свої посадові обовязки. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Відділу освіти Селидівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки вони є необґрунтованими та пояснила, що на проведенні експертизи щодо визначення розміру шкоди вона не наполягає. Представник третьої особи Селидівської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що він знає позивача як колишню ученицю, знаходиться з нею у нормальних стосунках, конфліктів з нею раніше не виникало. Він працює вчителем фізкультури в [PERSON] загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 24 Селидівської міської ради Донецької області та 24.04.2015 року проводив урок фізкультури у 8-му класі. Учні грали у футбол. Того дня був сильний вітер, він спостерігав за учнями, стоячи за футбольними воротами. Коли позивачка проїжджала на своєму автомобілі повз спортивний майданчик, де учні грали у футбол, один з учнів вдарив по воротам, але мяч вдарився об дерево та відскочив у бік автомобіля позивача. Зазначив, що від того удару, що відбувся, автомобіль не міг зазнати ушкоджень. Уточнив, що учні грали в 30-40 м від дороги, паркан вздовж спортивного майданчику до дороги знаходиться на відстані приблизно 8-10 метрів. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідка, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивачу на праві власності належить автомобіль [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 004343 (а.с. 6). Відповідно до висновку за результатами розгляду повідомлення [PERSON] (ЄО-1819 від 24.04.2015), затвердженого 04.05.2015 р. начальником Селидівського МВ (з обслуговування м. Селидове та м. Новогродівка) ГУМВС України в Донецькій області, встановлено, що 24.04.2015 року по вул.Р.Люксембург, с.Гостре біля ЗОШ №24 невідомі пошкодили автомобіль [PERSON] марки Chery QQ, д/н [NUMBER]. З пояснень [PERSON] було зясовано, що приблизно о 09 годині 50 хвилин вона проїжджала на власному автомобілі біля школи №24 с.Гострий і на футбольній площадці проходив урок фізкультури. В цей момент, коли [PERSON] проїжджала на даному автомобілі біля футбольного майданчика, один з дітлахів вдарив мяч і мяч потрапив у праве крило автомобіля. (а.с.8) Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, підставою для цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є встановлення судом наступних обставин: наявність вини у діях (бездіяльності) відповідної особи; наявність реальної шкоди, що може бути обчислена у грошовому еквіваленті; протиправної поведінки особи, причино-наслідкового звязку між шкодою та протиправною поведінкою. Згідно з ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.2 ст.1178 ЦК України, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Посилання позивача на заподіяння пошкоджень її автомобілю мячем, по якому вдарив учень 8-го класу ЗОШ №24 під час уроку фізкультури, який проводив вчитель [PERSON], не береться судом до уваги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У той же час, позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності вини в діях працівника відповідача [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Селидівської міської ради Донецької області, його протиправної поведінки, а також причинно-наслідкового звязку між пошкодженням автомобілю та потраплянням на нього мяча. Надані позивачем до суду рахунок від 28.04.2015 р. на суму 2400,00 грн., акт виконаних робіт від 04.05.2015 р. та товарний чек від 04.05.2015 р. на суму 2400,00 грн. суд не може прийняти в якості належного доказу на підтвердження того, що пошкодження правого крила автомобіля відбулось внаслідок влучання мяча, яке відбулось 24.04.2015 року по вул.Р.Люксембург, с.Гостре біля ЗОШ №24 під час проведення у 8-му класі ЗОШ №24 заняття фізкультури. Крім того, судом встановлено, що жодного належного документу (акту огляду, висновку спеціаліста/експерта тощо), який би доводив факт заподіяння шкоди автомобілю в результаті влучання по ньому мяча, складено не було. Таким чином, у суду немає правових підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Селидівської міської ради Донецької області про відшкодування матеріальної шкоди. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed