Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобо»язання та відшкодування моральної шкоди. [PERSON] мотивує тим, що 22 червня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно п.1.1 якого вона передала відповідачу позику - грошові кошти в сумі 4800 доларів США. Відповідно до п.4.1, 8.1 договору строк позики розпочинається з моменту укладення і закінчується 22 лютого 2014 року. Відповідно до п.5.3 договору позика повинна бути повернута в строк до 22 лютого 2014 року, про що має свідчити нотаріально завірена заява позикодавця про повний розрахунок за цим договором. Без цієї заяви заборгованість вважається такою, що не повернута. Проте отриманих в борг грошових коштів відповідач не повернув. На письмову вимогу про повернення боргу не відреагував. Тому вважає, що відповідач зобов»язаний сплатити їй суму боргу в розмірі 4800 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.04.2015 року складає 112843,20 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 27481,19 грн., що разом становить 140324,39 грн. Також зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач зазнала душевного болю та фізичних страждань, так як терміново були потрібні грошові кошти для лікування та відпочинку родини, також було принижено її честь та гідність, порушено нормальний спосіб життя, позивач була змушена докладати зусиль для захисту своїх прав та інтересів, звертатись до правоохоронних органів та за правовою допомогою, тому просить стягнути з відповідача на її користь 10\~000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності (а.с.73), згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить проводити розгляд справи в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з таких підстав. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір встановив певні права та зобовязання сторін. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно п.1.1 якого позивач передала відповідачу позику - грошові кошти в сумі 4800 доларів США. Відповідно до п.4.1, 8.1 договору строк позики розпочинається з моменту укладення і закінчується 22 лютого 2014 року. Відповідно до п.5.3 договору позика повинна бути повернута в строк до 22 лютого 2014 року, про що має свідчити нотаріально завірена заява позикодавця про повний розрахунок за цим договором. Без цієї заяви заборгованість вважається такою, що не повернута (а.с.18-19). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вставлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем [PERSON] порушено умови договору позики, останній отримані в позику грошові кошти позивачу не повернув, на письмову вимогу про повернення боргу не відреагував (а.с.21-23), відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики, яка становить 112843,20 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 27481,19 грн., що разом становить 140324,39 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступних висновків: Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином оцінивши докази по справі суд приходить до висновку про те, що позивачем не представлено суду доказів наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, тому позов не підлягає до задоволення і в цій частині.

Outcome: approved