Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 28.01.2012 року між ним та відповідачкою по справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2012 року шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені, і з того часу вони проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин є несумісність характерів та у зв»язку з наявністю постійних сварок та суперечок. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачкою. В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу розглядати у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений відповідач не зявився в судове засідання, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб , зареєстрований 28.01.2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] у виконкомі Лисівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 1 ( а.с. 3). Від шлюбу сторони мають непованолітню дитину сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 6). Судом також встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2012 року, сторони втратили почуття поваги один до одного по причині несумісності характерів. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved