Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] шевський Б.Ф. позовні вимоги, в тому числі і уточнені, підтримали та, обґрунтовуючи їх, представник позивача пояснив, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 5 червня 2014 року близько 18 год. в с.Кровінка Теребовлянського району Тернопільської області за участю автомобіля [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] із пасажирами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та автомобіля марки «RENAULT TRAFIC», д.н.з. ВО 6941 DF, під керуванням водія [PERSON], з вини [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження. Зокрема, [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв»язку із чим перебував на стаціонарному лікуванні у комунальній установі Теребовлянської районної ради «Теребовлянська центральна районна лікарня», комунальній установі Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня». Перебуваючи на лікуванні, позивач поніс витрати на придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення на загальну суму 12335.17 грн., а також витрати, пов»язані із діагностикою у КУ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» на загальну суму 2600 грн. Також позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно шкоду, пов»язану із стійкою втратою працездатності, у розмірі 43848 грн., оскільки він став інвалідом І групи, Крім того, [PERSON] заподіяно моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., яка виразилась у моральних стражданнях, фізичному болі, порушенні звичного ритму життя, оскільки понад 250 днів він провів на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, йому проведено декілька оперативних хірургічних втручань, за ним увесь час здійснювався догляд членами його сім»ї, в даний час самостійно ходити не може, а пересувається за допомогою ходунків. Моральна шкода, яка заподіяна позивачу полягає ще у наявності почуття безвихідності та тривоги. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON] цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, за участю якого сталась дорожньо-транспортна пригода, була застрахована страховиком приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» - відповідачем у справі, позивач просить задоволити його позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши із відповідачів в його користь майнову та моральну шкоду, розмір якої вказано у позові та в заяві про уточнення позовних вимог від 10 липня 2017 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про часткове визнання позову, оскільки він є інвалідом І групи, не може самостійно пересуватись та працювати, в нього на утриманні є малолітня дитина. Просить позов задоволити частково з підстав, викладених у письмовій заяві, долученій до справи. Крім того, просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» у судове засідання не з»явився, подав до суду письмові заперечення проти позову, які долучені до справи і з яких вбачається, що підстав для відшкодування [PERSON] шкоди, пов»язаної з лікуванням та стійкою втратою працездатності, а також відшкодування моральної шкоди немає. Просить у задоволенні позову відмовити, розглянувши справу за його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив 5 червня 2014 року близько 18 год. водій [PERSON] всупереч вимогам пунктів 2.9 а, 31.4, 31.4.1 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керував технічно-несправним автомобілем [NUMBER], експлуатація якого забороняється, та рухався центральною частиною вулицею с.Кровінка в напрямку с.Лошнів Теребовлянського району. Під час руху [PERSON], порушуючи вимоги ч.1 п.п.1.5, 1.10, 12.1 ПДР України, не врахував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров»ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Проїжджаючи по ділянці проїзної частини, яка має заокруглення праворуч, [PERSON] всупереч вимогам пунктів 2.3 «б», «д», 10.1, 11.3 ПДР, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, і не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухався керованим автомобілем зустрічною смугою руху, по якій в цей час рухався автомобіль марки «RENAULT TRAFIC», д.н.з. ВО 6941 DF, під керуванням водія [PERSON] Створивши своїми діями небезпеку для руху та позбавивши себе і інших учасників дорожнього руху технічної можливості уникнення ДТП, [PERSON], рухаючись смугою зустрічного руху, біля перехрестя вулиць [PERSON] в с.Кровінка Теребовлянського району, допустив зіткнення автомобіля марки «ВАЗ-21061» із автомобілем марки «RENAULT TRAFIC». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21061» [PERSON] помер, а інші пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали середнього ступеня тілесні ушкодження. 28 листопада 2014 року у кримінальному провадженні відносно [PERSON] за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12014210000000106 від 5 червня 2014 року, старшим слідчим відділу розслідування ДТП СУ Управління МВС України в Тернопільській області складено обвинувальний акт, затверджений прокурором, який направлено для розгляду до Теребовлянського районного суду Тернопільської області. Під час досудового розслідування позивача [PERSON] визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 12014210000000106, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 червня 2014 року. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2015 року зупинено судове провадження у вказаному кримінальному провадженні до видужання [PERSON] На час розгляду цієї справи судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] не відновлено. Відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1542434 від 19 червня 2013 року, виданого приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду третім особам, яка настає під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу-автомобіля марки «ВАЗ-21061», д.н.з. [NUMBER]. Вказаним полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50000 грн. Судом з»ясовано, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON], який на момент настання цієї пригоди був пасажиром в автомобілі [NUMBER], заподіяно тілесні ушкодження: рану правої половини лобної ділянки голови та струс головного мозку як один із видів черепно-мозкової травми, синець на переднє-зовнішній поверхні ділянки лівого плечового суглобу, забій (м»яких тканин) грудної клітки та переломи ребер зліва 4-6 та передній пахвовій і 7-8 по прихребетній анатомічних лініях, а справа 4-6 по середній пахвовій і 7 по передній пахвовій анатомічних лініях, закритий вивих лівого стегна з переломом головки стегнової кістки, перелом кульшової кісти в ділянці верхнього та частково переднього країв її западини, крововиливом у порожнину кульшового суглобу, просяканням кров»ю лівого малого сідничного м»язу і синцем на зовнішній поверхні верхньої третини стегна, що поширювався на ліву сідницю, садна лівого коліна, садна та рани в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу, які призвели до тривалого (більш як 21 день) розладу здоров»я та за цією ознакою належать до середнього ступеня тяжкості. Наведене підтверджується висновком судово-медичного експерта від 15 жовтня 2014 року № 1220 (тяжкість тілесних ушкоджень у позивача встановлено експертом на час складення висновку). У зв»язку із заподіянням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в таких медичних закладах: у комунальній установі Теребовлянської районної ради «Теребовлянська центральна районна лікарня» з 5 червня 2014 року по 11 червня 2014 року, з 4 липня 2014 року по 4 серпня 2014 року, з 15 серпня 2014 року по 19 серпня 2014 року, з 3 вересня 2014 року по 5 січня 2015 року, з 22 червня 2015 року по 8 липня 2015 року, з 4 серпня 2015 року по 17 серпня 2015 року, з 17 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року, з 17 травня 2016 року по 24 травня 2016 року, з 10 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року, у комунальній установі Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» з 11 червня 2014 року по 4 липня 2014 року, з 19 серпня 2014 року по 3 вересня 2014 року. Загальна тривалість перебування позивача на стаціонарному лікуванні у вказаних медичних закладах складає 270 днів. Наведені обставини підтверджуються виписками із медичних карток стаціонарного хворого. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] вказав, що під час лікування у комунальних установах Теребовлянської районної ради «Теребовлянська центральна районна лікарня», «Тернопільська університетська лікарня» у вказані періоди позивач [PERSON] за власні кошти придбав лікарські засоби та вироби медичного призначення на загальну суму 12335.17 грн. Наведене підтверджується письмовими інформаціями КУ Теребовлянської районної ради «Теребовлянська центральна районна лікарня» від 26 січня 2017 року № 45, КУ Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» від 6 лютого 2017 року № 01-3/256, в яких зазначено, що хворим [PERSON] за власні шкошти в аптечній мережі були придбані відповідні медикаменти та вироби медичного призначення, а також письмовою інформацією Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об»єднання від 20 червня 2017 року № 195, в якій вказано про відпускні ціни придбаних [PERSON] медикаментів та виробів медичного призначення. Крім того, у зв»язку із лікуванням [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він поніс витрати, пов»язані з діагностикою (комп»ютерною томографією органів грудної порожнини, попереково-крижового відділу хребта, тазу, кульшових суглобів) у КУ Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» на загальну суму 2600 грн., що підтверджується інформацією вказаного медичного закладу від 19 червня 2017 року № 01-3/1314 та платіжними документами (товарний чек від 11 червня 2014 року на суму 1100 грн., товарний чек від 23 червня 2014 рік на суму 550 грн., товарний чек від 19 серпня 2014 року на суму 450 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру № [NUMBER] від 1 вересня 2014 року на суму 500 грн.). Таким чином, [PERSON] підтверджено обґрунтовані витрати, пов»язані із його діагностикою та лікуванням у КУ Теребовлянської районної ради «Теребовлянська центральна районна лікарня», КУ Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» на загальну суму 14935,17 грн. Згідно з ст.22,23 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого є шкода, пов»язана з лікуванням потерпілого, із стійкою втратою працездатності потерпілим, моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв»язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до п.24.1 ст.24 вказаного Закону у зв»язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов»язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров»я, медичним піклуванням, лікуванням в домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені у цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров»я. Враховуючи зазначену норму та документально підтверджені відповідними закладами охорони здоров»я витрати на лікування потерпілого [PERSON], суд вважає, що з відповідача ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» в користь позивача слід стягнути 14935.17 грн. шкоди, пов»язаної з лікуванням. Суд вважає, що підстав для стягнення з ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» в користь позивача мінімального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов»язану з лікуванням потерпілого у розмірі, встановленої п.24.2 ст.24 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто 4872 грн. немає, оскільки мінімальний розмір такого страхового відшкодування має місце у тому випадку, коли страховику не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті. В той же час у судовому засіданні позивачем надані документи, що підтверджують розмір витрат на його лікування у більшому розмірі, ніж встановлено у пункті 24.2 ст.24 зазначеного Закону. Судом також з»ясовано, що 23 вересня 2014 року [PERSON] встановлено першу групу інвалідності із датою чергового переогляду 23 вересня 2015 року, 29 вересня 2015 року йому продовжено першу групу інвалідності із датою чергового переогляду 29 вересня 2016 року, а 20 вересня 2016 року йому встановлено другу групу інвалідності із датою чергового переогляду 20 вересня 2017 року. Зі змісту ч.2 ст.1195 ЦК України випливає, що у разі каліцтва фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з мінімального розміру заробітної плати. Згідно з п.26.2 ст.26 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов»язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення І інвалідності 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Так, страховий випадок мав місце 5 червня 2014 року, мінімальна заробітна плата станом на 1 червня 2014 року складала 1218 грн. Таким чином, суд вважає, що з відповідача ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» в користь [PERSON] слід стягнути 43848 грн. шкоди, пов»язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим ( 36 х 1218 грн. = 43848 грн.). Крім того, суд вважає, що внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі та моральних переживаннях у зв»язку з каліцтвом. Так, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв»язку із чим 270 днів перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, де йому було проведено декілька оперативних хірургічних втручань, понад два роки не може самостійно пересуватись, потребує стороннього догляду. Також моральна шкода полягає у втраті позивачем сну, порушенні звичного ритму життя, оскільки тривалий час він був позбавлений нормальної життєдіяльності, трудової діяльності, вільного спілкування із своїми рідними та близькими особами та ін. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої [PERSON] джерелом підвищеної небезпеки, суд враховує тяжкість його фізичних та душевних страждань, зокрема те, що стан його здоров»я погіршився, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також необхідності тривалого часу та значних зусиль для відновлення його попереднього стану. При цьому, суд бере до уваги важкий майновий стан відповідача [PERSON], який є інвалідом І групи загального захворювання, одержує пенсію по інвалідності, потребує стороннього догляду, має на утриманні малолітню дитину, його дружина не працює. За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши в його користь із відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» 2939.16 грн., як це передбачено ст.26-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю 14935.17 + 43848 х 5 / 100=2939.16), та із відповідача [PERSON] 60 000 грн. Відповідно до ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що на момент ДТП автомобілем [NUMBER], на правовій підставі керував [PERSON], відповідальність якого була застрахована згідно із полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1542434 від 19 червня 2013 року, виданого приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПРОВІДНА». Відповідно до ст.23, ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я та ін. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, підтверджені доказами, суд приходить до переконання, що права позивача [PERSON] порушені, а тому підлягають захисту шляхом часткового задоволення його позовних вимог.

Outcome: partial