Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Бучацької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії Бучацької міської ради № 1890 від 19 листопада 2014 року та доручити уповноваженому представнику Бучацької міської ради підписати акт щодо встановлення меж земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки замість суміжного землекористувача [PERSON] Уточнивши позовні вимоги позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення сесії Бучацької міської ради № 1890 від 19.11.2014р., визначити як основний і прийняти за такий, згідно якого встановлено межу земельної ділянки варіант № 6 та згідно останнього внести зміни в рішення міської ради про надання дозволу на розроблення документів із землеустрою та зобовязати уповноваженого представника Бучацької міської ради погодити межу згідно розподілу № 6, замість суміжних користувачів та підписати акт щодо встановлення меж земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки, мотивуючи тим, що після отримання позитивного рішення сесії міської ради, він виготовив проект землеустрою у ФОП [PERSON] та представив його на затвердження сесії з метою отримання земельної ділянки у приватну власність. Однак, сесія міської ради 19.11.2014р. рішенням № 1890 відмовила йому в погодженні графічних матеріалів головою міської ради замість суміжника гр.[PERSON] та іншої проектної документації, яка виготовлена на земельні ділянки до вирішення питання за згодою сторін або в судовому порядку. Вважає рішення протиправними і таким, що порушує його право на отримання земельних діляняок у приватну власність, після того, як було дано згоду на розробку проекту землеустрою. Просить позовні вимоги задоволити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечив з підстав викладених у письмовому заперечинні.\~ Третя особа [PERSON] пояснив, що рішення міської ради є таким, що порушує права позивача. \~Третя особа [PERSON] позов заперечила. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, третіх осіб, свідка, вивчивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бучацької міської ради № 554 від 23.12.2011 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність орієнтовною площею 0,0281 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд та площею 0,042 для ведення ОСГ за адресою вул.. Шкільна,16 за рахунок земель житлової та громадської забудови та сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту. Зобовязано гр. [PERSON] при виготовлені проекту землеустрою передбачити розподіл земельної ділянки та погодити його із співвласниками жилого будинку в порядку передбаченим законодавством. 14 травня 2014 року ФОП [PERSON] виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0287 га, кадастовий номер 6121210100:02:003 та площею 0,042 для ведення ОСГ, кадастровий номер 6121210100:02:003, що за адресою в м.Бучач по вул. Шкільна,16 . Відповідно до ч.6, 7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно з вимогами ч. 9 ст. 118 ЗК України, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Розроблений проект землеустрою був поданий позивачем до Бучацької міської ради для погодження міським головою замість суміжника гр. [PERSON], яка без будь-яких пояснень відмовилась від підпису актів, щодо встановлення меж. Рішенням 6 скликання 37 сесії Бучацької міської ради № 1890 від 19 листопада 2014 року затверджено акт комісії по земельних питаннях від 18.09.2014 року (про повторний розгляд заяви гр. [PERSON], щодо погодження кадастрових планів земельної ділянки, що знаходиться в м. Бучач вул. Шкільна,16 та відмовлено в погодженні графічних матеріалів головою міської ради замість суміжника гр. [PERSON]І та іншої проектної документації яка виготовлена на земельні ділянки гр. [PERSON] до вирішення спору за згодою сторін, або в судовому порядку. Пункт 11 статті 118 ЗК України передбачає, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Оскільки законом передбачено особливий порядок розгляду питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою органом місцевого самоврядування, наслідком якого є відповідне рішення, яке може бути оскаржене до суду, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду та не вирішення питання про затвердження (або не затвердження) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивачу є незаконною. Статтею 152 Земельного Кодексу України передбачені способи захисту прав громадян, одним з яких є захист шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади. \~\~\~\~ Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК). При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. \~\~\~\~ Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм земельного законодавства без наведення відповідних підстав для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянкок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, а тому підлягає визнанню недійсним.\~\~ \~\~\~\~ Оскільки суд прийшов до висновку про визнання оспорюваного рішення міської ради недійсним, то з метою відновлення прав позивача на розгляд проекту землеустрою та з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 7 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд вважає за необхідне зобов'язати Бучацьку міську раду Тернопільської області на найближчій сесії міської ради розглянути питання щодо наданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. \~\~\~\~ За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині позовних вимог [PERSON], а саме, про зобовязаня уповноваженого представника Бучацької міської ради погодити межу згідно розподілу № 6, замість суміжних користувачів та підписати акт щодо встановлення меж земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки вирішення зазначених питань знаходиться поза компетенцією суду. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведенного, та\~\~

Outcome: dismissed