Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що влітку 2004 року він на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в простій письмовій формі, придбав у громадянина [PERSON] належний останньому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. При цьому, відповідно до досягнутих домовленостей, він сплатив, а [PERSON] прийняв від нього обумовлену грошову суму, а саме - 3000 (три тисячі) доларів США, про що в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , власноруч написав відповідну розписку. У цьому ж 2004 році він разом з членами своєї сім`ї вселився у вказаний житловий будинок та станом на 01.04.2017 року безперервно, відкрито та вважає, що на цілком законних підставах користується ним та присадибною земельною ділянкою, утримує будинок в належному санітарно-технічному стані, проводить поточний та капітальний ремонт, сплачує передбачені законодавством податки, зокрема, податок на землю, користується електричною енергією та оплачує рахунки Ширяївського РЕМ, як споживач електричної енергії. На сьогоднішній день він має намір належним чином оформити право власності на вказаний житловий будинок за собою, що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Вважає, що порушене ним питання може бути вирішено судом в порядку, передбаченому ст. 344 ЦК України. Тому просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] у тому числі: літера «А-1ж» на плані - житловий будинок, літера «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - погріб, «Д» - сарай, «Е» - навіс, «Ж» - сарай, «З» - сарай, «М» - вбиральня, № 1-3 - огорожа, дійсною інвентаризаційною вартістю 182922 грн. В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просила його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просив слухати справу у їх відсутність та зазначив, що проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити зважаючи на наступне. В матеріалах справи наявна розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] отримав 3000 (три тисячі) доларів за проданий будинок по [ADDRESS] при свідках [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно рішення ІІ сесії VІІ скликання Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області від 19.11.2015 року №14- VІІ, в [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту, виданого Ширяївським ДКП «Бюро технічної інвентарізації» від 27.02.2017 року та довідки-характеристики Ширяївського ДКП «Бюро технічної інвентарізації» №8 від 28.02.2017 по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ«А-1Ж», загальною площею 127,8 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літера «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - погріб, «Д» - сарай, «Е» - навіс, «Ж» - сарай, «З» - сарай, «М» - вбиральня, № 1-3 - огорожа, користувач - Гинга Г.М. (а.с.12-16, 17). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області №199/02-19 від 23.03.2017 року, згідно записів книг по господарському обліку [PERSON] , [INFO] проживає в будинку по [ADDRESS] з 2004 року (а.с.7). Також в матеріалах справи наявна довідка, видана Жовтневою сільською радою Ширяївського району Одеської області №96/02-19 від 10.02.2017 року, про те, що [PERSON] з 2006 року користується земельною ділянкою площею - 0,15га., за адресою: [ADDRESS] Згідно виписок ГДКСУ в Ширяївському районі, сплачує до бюджету сільської ради земельнй податок за користування даною земельною ділянкою з 2006 року по 2016 рік (а.с.8). Крім того, позивач не має заборгованості по електроенергії за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою «ЕК Одесаобленерго» №393/03-84 від 13.02.2017 року (а.с.10). В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, відповідно до якої [PERSON] помер [INFO] . За змістом ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння - особа при заволодіння чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно з ч.3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Йдеться про безтитульне володіння, яке не має правової підстави. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 ЦК. Отже, встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що влітку 2004 року він на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в простій письмовій формі, придбав у громадянина [PERSON] належний останньому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] ([ADDRESS]. При цьому, відповідно до досягнутих домовленостей, він сплатив, а [PERSON] прийняв від нього обумовлену грошову суму, а саме - 3000 (три тисячі) доларів США, про що в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , власноруч написав відповідну розписку. Що підтверджується і розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с.6). Таким чином спірне нерухоме майно знаходиться у володінні позивача на відповідній правовій підставі, а саме: на підставі договору купівлі-продажу цього майна, який ним належно не оформлений. Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави, передбачені ст.344 ЦК України, для визнання права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю.

Outcome: dismissed