Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12.08.2015 року [PERSON] звертався до відповідача із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги в адміністративній справі №802/2899/15-а та надав необхідні документи. Офіційно відповіді у встановлений п.4 ст.19 Закону України Про безоплатну правову допомогу термін не отримав. 04.11.2015 року додатково подав довідку про доходи з ДФС за І-ІІ квартал 2015 року. 11.11.2015 року [PERSON] звернувся до відповідача про надання безоплатної вторинної правової допомоги у справі про скасування постанови слідчого прокуратури. За наслідками розгляду вказаних звернень, 13.11.2015 року директором Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] було видано наказ №157/04 (відповідно до заяви від 12.08.2015 року) та наказ №161/04 (відповідно до заяви від 11.11.2015 року) про надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] та визначено адвоката [PERSON] Проте, станом на 10.12.2015 року адвокат [PERSON] із позивачем жодного разу не зустрівся, документи по одній із справ (заява від 11.11.2015 року до ВМ ЦНБВПД) позивач залишив за вказівкою адвоката в офісі. За цей час в судовій справі №802/2899/15-а відбулися судові засідання. Позивач звертався до відповідача з проханням надати правову допомогу. В телефонному режимі повідомив адвоката про наступне судове засідання, просив зустрітися, однак адвокат так і не зустрівся з позивачем. На жодне судове засідання адвокат [PERSON] не зявився. Врешті-решт суд залишив без розгляду позовну заяву позивача в адміністративній справі №802/2899/15-а. 10.12.2015 року позивач звертався зі скаргою до відповідача, в якій зазначив про відсутність правової допомоги та просив призначити іншого адвоката, а щодо бездіяльності призначеного адвоката [PERSON] прийняти окреме рішення в межах повноважень. 24.12.2015 року позивач отримав лист відповідача від 21.12.2015 року №189/03-20, в якому зазначалося, що підстав для заміни адвоката немає. Наведене свідчить про те, що відповідач відмовляючи в задоволенні його скарги діяла всупереч інтересам субєкта, що має право на безоплатну вторинну правову допомогу, та всупереч Положення Про центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги та Закону України Про безоплатну правову допомогу. Окрім того, [PERSON] вказує, що йому такими діями директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON]завдана моральна шкода, що є безмежною, оскільки позивач переживає стрес від неможливості реалізувати своє право на вторинну безоплатну правову допомогу, додатково змушений хвилюватися та подавати позовну заяву на захист свого права, в той час як його позиція в адміністративній справі №802/2899/15-а не була належно представлена адвокатом через недбальство відповідача. У цей час позивач захворів (з 17.12.2015 року по 30.12.2015 року), адже хвилювання підірвали його імунітет. Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому позивач просив: визнати бездіяльність директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] щодо ненадання відповіді на звернення від 12.08.2015 року протиправною; визнати дії директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] щодо відмови у заміні адвоката за скаргою від 10.12.2015 року протиправними; зобовязати директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] повторно розглянути скаргу від 10.12.2015 року та замінити адвоката; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнала, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, просила суд відмовити в його задоволенні, з підстав зазначених в запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 12.08.2015 року [PERSON] звертався до директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із зверненням, в якому просив надати безоплатну вторинну правову допомогу, що передбачає повний юридичний супровід та представлення інтересів у судах тощо, у справі щодо оскарження бездіяльності членів управління курортів та охорони здоровя Вінницької ОДА, справа №802/2899/15-с (а.с.115). Відповідно до копії талону про прийняття звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги до реєстраційного номеру звернення від 11.08.2015 р. №125, виданого Вінницьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON], місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги було прийнято та зареєстровано звернення [PERSON], до якого позивачем додано копії таких документів: копія паспорта, копія коду, довідка про склад сімї, довідка з центру зайнятості, копія заяви про отримання довідки про доходи, які були прийняті центром 11.08.2015 року, та довідка про доходи за 2014 рік, яка була прийнята центром 12.08.2015 року. Для підтвердження права на отримання безоплатної вторинної правової допомоги зазначено, що [PERSON] слід додатково подати до місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги довідку про доходи з податкової за останні 6 місяців. При цьому, позивачу були розясненні його права та обовязки як субєкта права на безоплатну вторинну правову допомогу, передбачені Законом України Про безоплатну правову допомогу, а також вручено копію вказаного талону (а.с.117). В той же час, довідку про доходи [PERSON] подав 04.11.2015 року, що підтверджується копією талону (а.с.117). 11.11.2015 року [PERSON] звертався до директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із зверненням, в якому просив надати безоплатну вторинну правову допомогу, що передбачає складання процесуальних документів та представництво також у іншій справі за постановою суду про задоволення скарги [PERSON] на постанову слідчого прокуратури Ленінського району м. Вінниці (а.с.116). Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 Закону України Про безоплатну правову допомогу субєктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в України є центри надання безоплатної вторинної правової допомоги. За змістом ч.ч.1, 5 ст.16 Закону України Про безоплатну правову допомогу Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України Про безоплатну правову допомогу у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги. Згідно п.п.2, 9 ч.14 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 року №967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 10.03.2015 року №329/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2012 року №1091/21403, директор місцевого центру видає в межах компетенції накази організаційно-розпорядчого характеру, контролює їх виконання, здійснює інші повноваження відповідно до законодавства. Судом встановлено, що за наслідками розгляду звернень позивача наказом директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] від 13.11.2015 року №157/04 та наказом №161/04 від 13.11.2015 року відповідно до п.1 ч.1 ст.17, ч.3 ст.19 Закону України Про безоплатну правову допомогу та на підставі звернення [PERSON] від 12.08.2015 року та звернення [PERSON] від 11.11.2015 року призначено адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] (а.с.118-119). На виконання наказів від 13.11.2015 року №157/04 та №161/04 дорученнями Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 23.11.2015 року №174 та №175 призначено [PERSON] адвоката [PERSON] для здійснення представництва його інтересів (а.с.121-122). Відповідно до копії контракту №88/15 з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі від 03.07.2017 року, укладеного між Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги та адвокатом [PERSON], адвокат [PERSON] надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі на строк дії контракту з 17.06.2015 року по 31.12.2015 року (а.с.131-132). Таким чином, судом встановлено, що при розгляді звернень [PERSON] та прийняті рішення про надання позивачу безоплатної вторинної правової допомоги відповідачем були дотриманні вимоги Закону України Про безоплатну правову допомогу та Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 року №967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 10.03.2015 року №329/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2012 року №1091/21403. Посилання позивача на те, що відповідачем не було надано відповіді на звернення від 12.08.2015 року у встановлений ч.4 ст.19 Закону України Про безоплатну правову допомогу термін, суд вважає безпідставними, оскільки підстави для відмови в наданні безоплатної вторинної правової допомоги зазначені в ст.20 вищезазначеного Закону. Однак, місцевим центром дані обставини встановлені не були. Крім цього, згідно п.4 Методичних рекомендацій щодо організації надання безоплатної вторинної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджених Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги 26 червня 2015 року N 160 відмова у прийнятті звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги через відсутність повного комплекту документів, що підтверджують належність особи до однієї з вразливих категорій осіб, визначених пунктами 1, 2, 8 - 12 частини першої статті 14 Закону забороняється. Після сканування документів клієнту або законному представнику клієнта видається талон про прийняття звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги. У талоні, зокрема, зазначається перелік отриманих документів та дата отримання кожного з таких документів, а також перелік документів, які необхідно подати додатково. На зворотній стороні зазначеного талона вказується інформація про права та обов'язки особи, з якою працівник місцевого центру ознайомлює клієнта або законного представника клієнта під розпис. Підписаний клієнтом або законним представником клієнта талон сканується, після чого повертається клієнту. Під час видання талону клієнту або законному представнику клієнта роз'яснюється, що рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або відмову у її наданні приймається місцевим центром протягом 10 днів з дня отримання звернення та всіх необхідних документів, про що його буде поінформовано додатково. Разом з тим, оскільки позивач [PERSON] звернувся до директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із зверненням від 12.08.2015 року, надавши неповний пакет документів, так як не надав довідки про доходи за останні 6 місяців, йому було розяснено про необхідність надати таку довідку. Крім цього, [PERSON] повідомлено, що протягом 10 днів з дня отримання місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги всіх необхідних документів, що підтверджують право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, центром буде прийнято рішення про надання або відмову у наданні такої допомоги, про що буде йому повідомлено. Однак, як вбачається із пояснень сторін та матеріалів справи, довідку про доходи за останні 6 місяців [PERSON] подав до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги 04.11.2015 року, що підтверджується копією талону про прийняття звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги до реєстраційного номеру звернення від 11.08.2015 р. №125 і не заперечується відповідачем. При цьому, наказ директором Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] №157/04 про надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] було видано 13.11.2015 року, та в той же день відповідно до супровідного листа Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 13.11.2015 року №125/02-09 направлено [PERSON] (а.с.120), тобто в термін передбачений ч.1 ст.19 Закону України Про безоплатну правову допомогу та відповідно до Методичних рекомендацій щодо організації надання безоплатної вторинної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджених наказом Координаційного центру з надання правової допомоги 26 червня 2015 року N 160, а відтак відповідачем при розгляді звернення позивача від 12.08.2015 року було дотримано вимоги законодавства. Судом також встановлено, що 10.12.2015 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою щодо бездіяльності адвоката [PERSON], в якій просив замінити адвоката [PERSON] призначеного відповідно до наказів директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] від 13.11.2015 року №157/04 та №161/04, оскільки адвокат не приймав участі в судових засіданнях та не зустрічається з ним, не надав правової допомоги по іншій справі, та просив щодо бездіяльності адвоката прийняти окреме рішення в межах повноважень (а.с.123). На скаргу позивача від 10.12.2015 року директором Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] була надана відповідь від 21.12.2015 року №189/03-20, відповідно до якої [PERSON] повідомлено, що згідно ч.1 ст.24 Закону України Про безоплатну правову допомогу підстав для заміни адвоката немає, оскільки відповідно до наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 30.03.2015 року №36 Про затвердження Положення про Вінницький місцевий центр з надання БВПД місцевий центр не містить повноважень щодо розгляду скарг на якість, повноту та вчасність надання адвокатами безоплатної правової допомоги. Також розяснено, що відповідно до ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат здійснює адвокатську діяльність, яка є незалежною професійною діяльністю адвоката (а.с.124). Крім цього, судом встановлено і не заперечується позивачем, що [PERSON] звертався зі скаргою на дії відповідача до Регіонального центру з надання БВПД у Вінницькій області, розгляд якої було проведено за участю позивача, і за результатами розгляду скарги порушень в діях директора місцевого центру не знайдено, а скаргу визнано необґрунтованою. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що директор Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] при прийняті рішень про надання безоплатної вторинної правової допомоги за зверненнями [PERSON] від 12.08.2015 року та 11.11.2015 року, а також при наданні відповіді [PERSON] на його скаргу від 10.12.2015 року діяла в межах повноважень та відповідно до Закону України Про безоплатну правову допомогу, а тому вимоги позовної заяви в частині визнання дій відповідача протиправними та зобовязання вчинити дії є необґрунтованими, а відтак в їх задоволенні слід відмовити. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно розяснень, що містяться у п.2, абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) розяснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Натомість, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що йому була спричинена відповідачем моральна шкода. Також, не зрозуміло з чого виходив позивач, визначаючи розмір останньої, оцінюючи душевні страждання та чи останні були в дійсності насправді. Отже, оскільки під час розгляду справи позивачем не було доведено обставин та фактів порушення його законних прав відповідачем, а позовні вимоги позивача в частині відшкодування йому моральної шкоди в сумі 5 000 грн. є похідними від позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними та зобовязання вчинити дії, в задоволенні яких судом відмовлено, то й у задоволенні позову позивача в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 5\~000 грн. по відшкодуванню моральної шкоди необхідно відмовити через їх безпідставність. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував протиправність дій відповідача, а також не наведено причинного звязку між діями відповідача та погіршення його стану здоровя. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. При зверненні до суду з даним позовом, позивач звернувся до суду також з заявою про звільнення від сплати судових витрат у звязку зі скрутним матеріальним становищем, у звязку з чим ухвалою суду від 09.03.2016 року було задоволено частково заяву [PERSON] та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відтак з позивача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до розяснень, що містяться у п.п.31, 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах №10 від 17.10.2014 року якщо строк, на який судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі частина перша статті 82 ЦПК України), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору при ухваленні судового рішення. Суд вправі застосувати щодо одного й того самого заявника і за однією й тією ж його заявою як відстрочення, так і розстрочення сплати судового збору, або зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати. Зазначені дії можуть мати місце у різній послідовності або в сукупності. Отже, враховуючи дані, що містяться в матеріалах справи, про майновий стан позивача, суд вважає за можливе, відповідно до положень ч.3 ст.82 ЦПК України, зменшити розмір належного до сплати позивачем судового збору, стягнувши з позивача 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved