Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 13.01.2015р. в розмірі 600\~000 грн., укладеним між ним та відповідачем, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 16.07.2015р., посвідченим приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4168 квартиру [ADDRESS] вартістю 574\~120 грн., яка складається із двох житлових кімнат і кухні, житловою площею 34.3 кв.м., загальною площею 63.5 кв.м. та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 23.01.2015р., реєстровий № 131 шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.01.2015р. між ним та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики на суму 600\~000 грн., які останній зобовязався повернути не пізніше 01.08.2015р. В якості забезпечення виконання грошового зобовязання, між ними 16.07.2015р. укладено договір іпотеки, предметом якої була квартира [ADDRESS]. У звязку з невиконанням відповідачем грошового зобовязання, 01.08.2015р. йому було вручено письмову вимогу про необхідність повернення коштів не пізніш як по спливу тридцяти денного строку і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на даний час кошти за договором позики не повернуті, і для задоволення власних вимог змушений звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду заяву, в якій справу просить слухати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.01.2015р. між позивачем та відповідачем укладено безпроцентний договір позики на суму 600\~000 грн., які останній зобовязався повернути до 01.08.2015р. (а.с.5). В якості забезпечення виконання грошового зобовязання, між сторонами 16.07.2015р. укладено договір іпотеки (а.с.6-9), предметом якого є квартира [ADDRESS]. Згідно п. 1.3 договору іпотеки, за згодою сторін вартість предмету іпотеки становить 574\~120 грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивачем належно виконано зобовязання та видано відповідачу грошові кошти, обумовлені договором. Доказів протилежного суду не представлено. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання з повернення позики, 01.08.2015р. ним отримано письмову вимогу про необхідність повернення коштів у тридцяти денний строк і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.10), проте і вона залишилась проігнорованою. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» регламентовано, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічне право іпотекодержателя закріплено в п. 3.1.3 договору, згідно з яким, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за договором позики та/або цим договором. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки врегульовано Розділом 6 договору іпотеки. Відповідно до п. 6.2 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду, визнання права власності, а також у інший спосіб не заборонений законодавством України та цим договором іпотеки, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в п. 6.6 цього договору. За змістом ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В п. 6.6 договору міститься застереження, відповідно до якого, за цим договором іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязань на підставі цього договору. Верховний Суд України, під час розгляду цивільної справи № 6-124цс13 в своїй постанові від 13.12.2013р. сформулював обовязкову для всіх судів правову позицію, де зазначив, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. З огляду на той факт, що позивач вправі задовольнити власну вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб набуття права власності на предмет іпотеки, що передбачено договором та не заборонено законом, враховуючи те, що станом на дату ухвалення рішення заборгованість за договором позики не погашена, суд знаходить позов обґрунтованим та ухвалює рішення про його задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3\~654 грн., сплата якого при подачі позову підтверджується відповідною квитанцією (а.с.17). На підставі наведеного та

Outcome: approved