Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про стягнення боргу з відповідача - [PERSON] в розмірі 3 543 420 грн. 71 коп., посилаючись на наступні обставини. 12.04.2012р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці 360 000 доларів США у позику в строк до 12.04.2014р. Факт отримання відповідачем вказаної грошової суми підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою у присутності свідка. В обумовлений сторонами строк - 12.04.2014р. позика повернута не була. З урахування курсу гривні по відношенню до долару США станом на 12.04.2014р. позика в розмірі 360 000 дол. США становить еквівалент 2 872 800 грн. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних з простроченої суми, а також проценти за користування позикою, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Розмір боргу з урахування індексу інфляції складає, згідно розрахунку позивача, 3 323 829, 60 грн., а 3% річних становить 219 591, 11 грн. Всього позивач просить стягнути на його користь 3 543 420, 71 грн. Підтримавши з вищезазначених підстав позовні вимоги, представник позивача просив задовольнити позов, вирішити питання про стягнення з відповідача також судових витрат у справі і надав письмову заяву, згідно з якою не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з′явився, про день та час судових засідань у справі повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, причини своєї неявки суду не повідомила, письмових заперечень по суті заявлених вимог не направила. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і, враховуючи згоду позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (переда\-ти майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 Цивільного кодексу України визначено те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 12.04.2012р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці 360 000 доларів США у позику в строк до 12.04.2014р. Факт укладення договору і отримання відповідачем вказаної грошової суми у позику підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою у присутності свідка. У зазначений в розписці строк відповідач зобов'язання не виконавла, грошові кошти позивачу не повернула. Стаття 1049 Цивільного кодексу України передбачає прямий обов'язок позичальника повернути позику. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. З урахування курсу гривні по відношенню до долару США станом на 12.04.2014р. позика в розмірі 360 000 дол. США становить еквівалент 2 872 800 грн. Оскільки у справі відсутні докази повернення відповідачем в обумовлений строк позивачу грошових коштів, отриманих у позику, тобто, встановлений факт невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань, позовні вимоги про стягнення грошових коштів за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Статтею 625 Цивільного кодексу України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних з простроченої суми, а також проценти за користування позикою, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Згідно наданого позивачем розрахунку втрат від інфляції та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, який приймається судом до уваги, розмір боргу з урахування індексу інфляції складає, згідно розрахунку позивача, 3 323 829, 60 грн., а 3% річних становить 219 591, 11 грн. Отже, загальний розмір заборгованості складає 3 543 420, 71 грн. і вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України, судові витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved