Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідно до якої просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 22 серпня 1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано відділом РАЦСу виконкому Ленінського району народних депутатів м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 766 та який було розірвано 20 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що зроблено запис за № 616. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини батьком дитини записаний відповідач [PERSON] . На даний час [PERSON] виповнилось 21 рік та він продовжує навчання на денній формі у Дніпровському національному університеті ім. О. Гончара на фізико-технічному факультеті. Крім того, [PERSON] є інвалідом 1 групи загального захворювання, у зв`язку із чим він потребує постійного прийому медичних препаратів, медичної реабілітації, санаторно-курортного лікування, постійного стороннього догляду, та таким чином, грошових коштів на його обстеження та лікування. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] не має можливості самостійно утримувати сина, у зв`язку з чим вимушена була звернутись до суду. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2019 року, справу передано на розгляд судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Вважає, що відповідач має змогу надавити матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що у період з 22 серпня 1992 року по 20 листопада 2002 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано 22 серпня 1992 року відділом РАЦСу виконкому Ленінського району народних депутатів м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 766, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 20 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що зроблено запис за № 616, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Від цього шлюбу позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини батьком дитини записаний відповідач [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 023581 від 30 жовтня 2018 року, [PERSON] з 17 жовтня 2018 року встановлена перша група інвалідності (а.с.17). Відповідно до довідки № 88-175-47 від 24 червня 2019 року, виданої Фізико-технічним факультетом Дніпровського національного університету ім..О.Гончара, [PERSON] є студентом 3 курсу денного відділення Фізико-технічного факультету Дніпровського національного університету ім.О.Гончара та навчається за рахунок коштів фізичної особи (а.с.13). Відповідно до довідки № 88-175-2931 від 22 жовтня 2019 року, виданої Фізико-технічним факультетом Дніпровського національного університету ім.О.Гончара, що була надана позивачем в судовому засіданні, в даний час [PERSON] є студентом 2 курсу та знаходиться в академічній відпустці за наказами № 1548с від 09 жовтня 2018 року, 1199с від 12 вересня 2019 року по 31 серпня 2020 року за станом здоров`я. Таким чином, суд критично ставиться до відомостей, що викладені в довідці № 88-175-47 від 24 червня 2019 року, виданої Фізико-технічним факультетом Дніпровського національного університету ім.О.Гончара, оскільки із наданої до матеріалів позовної заяви копії довідки вбачаються виправлення здійсненні шляхом підтирання та корегування коректором, та вказана довідка суперечить інформації, що міститься у довідці № 88-175-2931 від 22 жовтня 2019 року, що на думку суду є недопустимим та в свою чергу не може бути належним та допустимим доказом. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. В той же час, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на момент звернення позивача [PERSON] до суду із позовною заявою, перебував в академічній відпустці та буде перебувати у ній до 31 серпня 2020 року. Частиною 2 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. Тож можливо дійти висновку, що академічна відпустка це перерва у навчанні, право на яку студент отримує у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). І в даному випадку, потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною з навчанням. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що переривання навчання не позбавляє особу статусу студента навчального закладу, однак у цей період такий студент не виконує освітньої (наукової) програми, а відтак і не продовжує навчання, що в розумінні ст.199 СК України позбавляє його права на отримання матеріальної допомоги. За своєю правовою природою аліменти, що стягуються за рішенням суду відповідно до положень ст.ст.181, 183, 184, 199, 200 СК України, мають регулярний щомісячний характер. Таку ж вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно заявила позивач. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає встановленим факт навчання третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, яка не досягла 23 річного віку, у вищому навчальному закладі, разом з тим, на момент звернення позивача до суду із позовною заявою, [PERSON] у зв`язку із отриманою травмою вже перебував в академічній відпустці, що підтверджено відповідною довідкою з навчального закладу та таким чином враховуючи що аліменти у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, та свідчить про те, що обставини, з якими позивач пов`язує свої вимоги, на даний час зупинили свою чинність, на даний час відсутні правові підстави для їх задоволення. Тому, враховуючи, що повнолітній син сторін на даний час перебуває в академічній відпустці, підстави для стягнення аліментів на його утримання на період навчання. При цьому суд зауважує, що таке судове рішення не позбавляє позивача права після припинення академічної відпустки сина звернутись до суду з аналогічним позовом. Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем надано довідку МСЕК про встановлення її сину інвалідності та долучено копії квитанцій на придбання ліків, які суд не може прийняти до уваги, оскільки предметом розгляду справи є аліменти на період навчання. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується приписами ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. В той же час, позивач при зверненні до суду від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із чим судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed