Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 01 серпня 1985 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», де протягом 34 років 05 місяців 00 днів виконував роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці. У серпні 2019 року фізичний стан [PERSON] значно погіршився, в зв`язку з чим він був змушений періодично проходити курс лікування в ЦМЛ «Вугледарська міська лікарня», але позитивних результатів воно не надало і тому у період з 11 листопада 2020 року по 27 листопада 2020 року був змушений пройти курс лікування в Державній установі «Інститут Медицини праці ім. Ю.Л. Кундієва Академії Медичних Наук України», де [PERSON] було вперше встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт, ІІ стадія, фаза затухаючого загострення; прикореневий пневмофіброз ЛН І-ІІ ст.; хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІІ стадії (помірна). Відповідно до висновку МСЕК від 06 лютого 2020 року [PERSON] вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання за сукупністю на 65 %, з яких: 30% - хронічна попереково-крижова радикулопатія; 15% - приглухуватість; 20% - хронічний бронхіт, а також безстроково встановлено третю групу інвалідності. Згідно повідомлення про хронічне професійне захворювання від 28 листопада 2019 року фактора виробничого середовища та трудового процесу, що спричинили хронічне професійне захворювання позивача є виробничий пил, фізичне навантаження, шум. Згідно інформаційної довідки Головного управління держпраці у Донецькій області про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання факторами виробничого середовища трудового процесу, які впливали на [PERSON] в період його роботи в якості гірника очисного забою, були: пил переважно фібро генної дії, виробничий шум, несприятливий мікроклімат, важкість праці. Таким чином, відповідач не забезпечив належним чином досконалість технологічного процесу, не забезпечив механічними пристроями робітників при виконанні ними тяжких фізичних робіт в підземній виробці, неефективність роботи вентиляторів, у зв`язку з чим позивач отримав професійне захворювання. Внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання. Переживання викликані наслідками професійного захворювання [PERSON] , останній більше ніж на половину втратив професійну працездатність, втратив можливість повністю реалізовувати свої можливості, постійно змушений примати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання. Стан здоров`я позивача став незадовільним, він часто лікується стаціонарно та амбулаторно, а у зв`язку з захворюванням [PERSON] змушений пристосовуватись до атмосферних перепадів, що скорочує діапазон його життєвих можливостей. Вказані обставини обумовлюють необхідність [PERSON] пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, то останній просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди 32500,00 гривень. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 02 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 23 березня 2021 року (а.с. 20). Від відповідача на адресу суду 17 лютого 2021 року, в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 02 лютого 2021 року, надійшов відзив на позов, а тому, суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» до розгляду в межах даної цивільної справи. Згідно відзиву на позов відповідач просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. Позивачем не доведено у чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода з боку відповідача та чи є причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та моральними стражданнями, які переніс позивач. Окрім того, [PERSON] не надав жодних доказів, які б свідчили про перенесення ним моральних страждань та обґрунтування вимоги на виплату моральної компенсації у розмірі 32500,00 гривень. Просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а справу розглянути за відсутності представника ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» (а.с. 26-27). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01 серпня 1985 року по 10 травня 2019 року працював на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С. Сургая», та був звільнений 10 травня 2019 року у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за стом здоров`я, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 21 червня 1979 року (а.с. 11-13). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 грудня 2019 року, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області, професійні захворювання [PERSON] , а саме: хронічний бронхіт, ІІ стадія, фаза затухаючого загострення; прикореневий пневмофіброз ЛН І-ІІ ст.; хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІІ стадії (помірна), виникли внаслідок недосконалості технологічного процесу, систематичне виконання робіт з перевищеними допустимими значеннями показників важкості та напруженості праці, несприятливий мікроклімат, пил (а.с. 7-10). Як вбачається з Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання на [PERSON] за час роботи у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» впливали такі фактори виробничого середовища та трудового процесу: пил переважно фіброгенної дії; виробничий шум; несприятливий мікроклімат; важкість праці (а.с. 17). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №088032 від 06 лютого 2020 року та довідки до акту медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №416781 від 06 лютого 2020 року позивачу з 30 січня 2020 року та безстроково було встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, а саме: 30% за хронічною попереково-крижовою радикулопатією; 20% за хронічним бронхітом; 15% - приглухуватість, визначено третю групу інвалідності (а.с. 5). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання від №42/973 від 26 листопада 2019 року, повідомлення про хронічне професійне захворювання №2914/2 від 27 листопада 2019 року, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2928 від 27 листопада 2019 року, [PERSON] встановлено хронічні професійні захворювання за діагнозами: хронічний бронхіт, ІІ стадія, фаза затухаючого загострення; прикореневий пневмофіброз ЛН І-ІІ ст.; хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІІ стадії (помірна) (а.с. 6, 14, 15). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1377 позивач у період з 02 вересня 2019 року по 19 вересня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія в стадії загострення з вираженим больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромами, порушенями статико-динамічної функції хребта, рецидивуючий перебіг; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст.. (а.с. 16). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С. Сургая». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов та способу життя. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 32500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі, а останній у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 гривень. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved