Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.84, 91, 180, 182, 183, СК України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, а також стягувати з відповідача на свою користь на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня предявлення позову до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до 18.10.2018 року, допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивача та їх дітей, які проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Перевіривши законність визнання позову відповідачем та дослідивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії I-ТП № 208983, серії І-ТП № 248309. Сторони перебувають у шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 110206. Проте, проживають окремо, діти проживають разом з матірю, що стверджується довідкою КП «Джерело» Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 10.03.2016 року № 55, та перебувають на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 18.10.2018 року включно, що стверджується копією наказу головного лікаря Коростенської центральної міської лікарні від 29.01.2016 року № 14. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від виконання вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі визначеному в позовній заяві, тобто в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобовязаний утримувати дружину, з якою проживає їхня спільна дитина, до досягнення дитиною трьох років. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 18.10.2018 року, а відповідач зобовязаний надавати позивачу таке утримання. Однак, відповідач свого обовязку по утриманню позивача добровільно не виконує. Доказів протилежного, в тому числі того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки сам потребує такої матеріальної допомоги, відповідачем суду не надано. Згідно з ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно з ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. Доходячи висновку про стягнення аліментів на утримання позивача саме в такому розмірі, суд, разом із вищенаведеними мотивами, врахував також те, що відповідно до положень ст.128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові; при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку; відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. У відповідності до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved