Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] з 2014 року проживав однією сім?єю, а 28 січня 2016 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, про що зроблено актовий запис № 07. Зазначає, що після реєстрації шлюбу з відповідачем він визнав себе батьком її дитини [PERSON], [INFO], про що були внесені відповідні зміни до відомостей актового запису. Враховуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого їх шлюб розірвано, а також факт того, що він не являється біологічним батьком дитини, просить суд виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини [PERSON] В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що йому було відомо про те, що він не являється біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Проте, між ним та відповідачем склалися теплі відносини, вони покохали один одного, тому з 2014 року стали проживати однією сім?єю, а в 2016 році одружилися. За його ініціативою та з його згоди була подана заява до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області про визнання свого батьківства відносно дитини [PERSON] З 03 жовтня 2017 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, вони проживають окремо, а тому вважає, що поскільки він не являється біологічним батьком дитини відповідача, то його позов підлягає до задоволення. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила відсутність кровного зв?язку між позивачем та [PERSON], [INFO]. Підтвердила, що після реєстрації їхнього шлюбу, позивач виявив бажання записати себе батьком її дитини. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 28 січня 2016 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між сторонами, який рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03 жовтня 2017 року розірвано. (а.с.-19) Із копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 28 січня 2016 року встановлено, що на підставі заяви матері і батька дитини про визнання батьківства від 28 січня 2016 року внесено зміни до актового запису № 11 від 15 жовтня 2008 року про народження [PERSON], [INFO]. (а.с.9-10) Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області вбачається, що батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Відповідно до ч.1 ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122,124,126,127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред?явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно ч.2 ст. 136 Сімейного Кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини. Згідно з ч.5 ст. 136 Сімейного Кодексу України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз?яснюється, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122,124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір?ю дитини (статті 126,127 СК) Із п.11 вищевказаної Постанови вбачається, що особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. В ч.5 ст. 136 Сімейного Кодексу України закріплено правило, згідно з яким, якщо особа визнала своє батьківство, завідомо знаючи, що вона не є батьком дитини, то оспорювати такий запис вона не може, оскільки ніякого порушення її прав не було подаючи заяву про визнання свого батьківства, вона сама бажала, щоб такий запис був здійснений органами ДРАЦС. Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про «оформлення» свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу ДРАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що згідно з ч.5 ст. 136 Сімейного Кодексу України позивач [PERSON] не має права на спорювання батьківства, в зв?язку з тим, що на момент реєстрації себе батьком дитини він достовірно знав, що не являється ним, що сам підтверджує у своєму позові та в судовому засіданні. Таким чином, суд не має підстав для задоволення позовних вимог, навіть з урахуванням визнання позову відповідачем.

Outcome: dismissed