Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПАТ «ШУ «Покровське») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності на виробництві. У своєму позові позивач вказав, що він протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості. З відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 21.06.2005 року по 12.02.2014 року, працював на посаді гірничого робочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. Його було звільнено на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я. В умовах впливу шкідливих факторів він працював 09 років. У результаті тривалої роботи в умовах шкідливих факторів на вугільних підприємствах він захворів на професійне захворювання, та у зв'язку із загостренням він звернувся до лікарні. Йому було встановлено професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково - крижова радикулопатія з вираженим м'язово - тонічним, помірним правобічним корінцевим, больовим синдромами, статико - динамічними порушеннями, стадія загострення. Захворювання професійне. Виявлено вперше. З причини даного захворювання він проходив лікування з 26.11.2013 року по 18.12.2014 року. Після проходження медичного обстеження та лікування відповідач по цьому випадку склав акт за формою П-4 від 16 січня 2015 року. 25.02.2015 року згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) йому було встановлено 50 % втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, третю групу інвалідності, визначено зокрема потребу у додатковому лікуванні та протипоказання к роботі в підземних умовах. Позивач вважає, що дійсно у зв`язку із шкідливими умовами праці він отримав професійні захворювання на підприємстві і тому відповідач йому повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинену моральну шкоду він пояснює тим, що у зв'язку з професійними захворюваннями він постійно змушений лікуватись, почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом має вплив на його життя та стосунки із близькими, у нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров`я. На теперішній час він відчуває себе неповноцінною для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан робить його тягарем для оточуючих його людей. Свою моральну шкоду він оцінює в 50 000 гривень та просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, але за участю його представника. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду заперечення та заяву з проханням розглянути справу без його участі. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, на розсуд суду. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про викладені у позові обставини та не має необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не з'явилися до судового засідання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах з 21.06.2005 року по 12.02.2014 року, працював на посаді гірничого робочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. Його було звільнено на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 08-13). Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується тим фактом, що комісією по ПАТ «ШУ «Покровське» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що було складено Акт по формі П-4, який затверджений 16 січня 2015 року року Головним державним санітарнем лікарем міста Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району В.О. Лазарєвим (а.с. 14-16). 25.02.2015 року згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, третю групу інвалідності, визначено зокрема потребу у додатковому лікуванні та протипоказання к роботі в підземних умовах (а.с. 23-24). Згідно медичного висновку виписки із амбулаторної карти та епікризів (а.с. 17-22, 25), позивач проходить періодичні лікування свого отриманого професійного захворювання. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загально обов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » від 23.03.2007 р. № 717-V (п.1.абз.3 п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Отже, суд не приймає доводи представника відповідача щодо відсутності законодавчого акту, який регулює механізм компенсації моральної шкоди. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні встановлено, що позивач отримав два професійних захворювання з незворотними наслідками, втратив 50% професійної працездатності, встановлено третю групу інвалідності, що суттєво вплинуло на його життя, життя його сім'ї. Окрім того, позивач зазнав та продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю та страждань, у зв'язку із чим змушений довго-тривало лікуватись, що також впливає на якість його життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу, ступеню фізичних та душевних страждань позивача, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості, розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України. Страждання позивача викликають певні зміни у його житті, він був вимушений звільнитися з підприємства, де бажав продовжувати працювати та отримувати гідну зарплатню. Періодичні дуже сильні болі в грудній клітці та в ділянці серця, в попереку та в кінцівках, не дають йому можливості почувати себе повноцінною людиною, заважають спілкуванню з родиною. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він постійно пригнічений через те, що можливості лікування і відновлення здоров`я практично немає, відносини його погіршилися, він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по дому. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, а також важкості отриманих професійних захворювань, вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 16 000 гривень. Моральна шкода у розмірі 50 000 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача судом вважається перебільшеною. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі ст.ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України та

Outcome: partial