Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Василів в особі Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, загальною площею 58,40 м.кв. та житловою площею 49,80 м.кв., що розташований по [ADDRESS] . Згідно заповіту від 05.11.2010, посвідченого секретарем виконкому Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, [PERSON] вказаний житловий будинок заповів [PERSON] Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом є непрацездатна вдова померлого [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини, про що подала до нотаріуса відповідну заяву. Вказує на те, що позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла вчасно, звернувшись із відповідною завою до нотаріуса, за якою було заведено спадкову справу №38/2013. Маючи намір оформити свої спадкові права, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. У зв`язку із чим просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в поданій до суду заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача територіальної громади с. Василів в особі Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд приймає визнання позову відповідача, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч.4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2012 (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання: [ADDRESS] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Наведене вбачається із довідки виконавчого комітету Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1745 від 05.06.2019, а також запису у погосподарській книзі, який свідчить про тривалий факт володіння зазначеним житловим будинком померлим (а.с.19-20). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно заповіту від 05.11.2010, посвідченого секретарем виконкому Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №123, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, померлий [PERSON] зробив розпорядження своїм майном, згідно якого все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 12.01.2011 [PERSON] , [INFO] змінив прізвищ е з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що спадкоємцем, яка б мала право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом, є непрацездатна вдова померлого [PERSON] . Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Скориставшись своїм правом, передбаченим ст.1273 ЦК України, [PERSON] у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, звернулася до державного нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1268, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у передбачений законом 6-місячний строк звернувся до державного нотаріуса Бурдейної Г.П. із заявою про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу №38/2013. Вказане підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №33207477 від 06.02.2013 (а.с.12). Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №436/02-31 від 06.06.2019. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських та міських радах визначався згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РС, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок з господарськими спрудами та будівлями, розташований по [ADDRESS] , який спадкодавець [PERSON] побудував на власні кошти, сільська рада зареєструвала його у погосподарській книзі, вказане підтверджується довідками виконавчого комітету Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1745 та №1747 від 05.06.2019, то [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Згідно зведеного акту та довідки-характеристики Заставнівського РБТІ №173 від 22.05.2019 року згаданий житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, побудований у 1960-1982 р.р., їх вартість становить 176743 (сто сімдесят шість тисяч сімсот сорок три) гривні. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved