Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 26.10.2013 року Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 48. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Посилається на те, що вона з відповідачем протягом спільного проживання не розуміють одне одного, не можуть знайти спільної думки між собою, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, взаємоповаги та любові. Подружніх стосунків не підтримують протягом останніх двох місяців, шлюб фактично припинив існування і втратив будь-який сенс. Вона вживала заходів для збереження шлюбу, але це не дало результату. В заяві про збільшення позовних вимог позивач вказала, що в жовтні між ними сталася сварка в результаті якої вона забрала їх спільну дитину [PERSON] та переїхала проживати до своїх батьків в с.Ржавинці Заставнівського району. На даний момент відповідач добровільно в необхідному розмірі допомогу на утримання сина не надає. Також він не допомагає їй фінансово, оскільки вона не працює та доглядає за їх спільною дитиною. Останній перебуває на обліку у лікаря невролога з діагнозом мозкова дисфункція, затримка мовленнєвого розвитку. Остаточний висновок: ПДА змішаного типу легкого ст. ММД, ЗМР Дитячий аутизм. Вилікувати дане захворювання повністю неможливо, оскільки воно відноситься до роду генетичних недуг. Вона ніде не працює, займається веденням домашнього господарства, доглядом, лікуванням та вихованням сина. Періодично відвідує реабілітаційний центр в м.Чернівці. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не має. Відповідач офіційно працевлаштований оператором на АЗС №6 в м.Заставна, інших дітей він не має, стан здоровя нормальний. Саме тому, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додала, що протягом спільного проживання між ними часто відбувались сварки, інколи відповідач застосовував до неї фізичне насильство, навіть коли вона перебувала в стані вагітності. Після народження дитини неприязні стосунки між ними продовжились. Внаслідок останньої сварки в жовтні 2017 року батьки забрали її разом з сином до себе додому і вона проживає на даний час з ними. Примирення між ними неможливе, шлюб втратив будь-який сенс. Спору про поділ спільного майна та місце проживання дитини не має. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала обґрунтувавши доводами викладеними в ній. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнав в повному обсязі. Надав довідку щодо офіційного працевлаштування та розміру заробітної плати. Також надав відомості про не перебування на диспансерному обліку в лікарні. Пояснив, що спору між ним та позивачем щодо місця проживання дитини немає. Разом з тим, заперечив щодо розірвання шлюбу, оскільки на його думку шлюб можливо зберегти. Також заперечив, щодо стягнення з нього витрат на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки він проживає разом з батьками, які є пенсійного віку. Вказав, що інших дітей у нього не має. Заперечив ту обставину, що він застосовував фізичне насильство до дружини. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від сумісного життя у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться в даний час на її утриманні. Сторони не підтримують подружніх стосунків протягом останніх двох місяців, не ведуть спільного господарства, не повязані спільним побутом, у них різні бюджети. Причиною розладу є сварки, що виникають на ґрунті різних характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Викладені позивачем обставини справи не дають підстав для наданням сторонам по справі строку для примирення. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача [PERSON], її син [PERSON] проживає разом з нею в с.Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області спільно з її батьками. Відповідач регулярно не надає матеріальну допомогу для утримання сина, проживає окремо в будинку своїх батьків. Згідно довідки з місця роботи відповідача [PERSON] від 20.10.2017 року, він працює на ТзОВ «Техно-Нафта-Плюс» на посаді оператора заправних станцій та отримує заробітну плату, розмір якої за період з липня по вересень 2017 року складає 8835,31 грн. Він фізично здоровий, що підтверджується довідкою Заставнівської ЦРЛ від 27.10.2017 року про не перебування на обліку. Інших дітей немає, стягнень по виконавчих документах на користь третіх осіб з нього не проводиться. Дана обставина визнана самим відповідачем в судовому засіданні. Як вбачається з довідки про стан здоровя дитина [PERSON] перебуває на обліку у лікаря невролога з діагнозом мозкова дисфункція, затримка мовленнєвого розвитку. Остаточний висновок: ПДА змішаного типу легкого ст. ММД, ЗМР Дитячий аутизм. Позивач на даний час не працює. Інших джерел доходів у неї не має. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не має. Всі вищевикладені обставини в судовому засіданні також були підтвердженні поясненнями свідка [PERSON], яка є матірю позивача. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст.183 ч.1 та ст.192 ч.1 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У відповідності до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином суд, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення сином трьох років. Питання щодо судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.88 ч.2 ЦПК України, стягнувши судовий збір з відповідача на користь держави. У відповідності до вимог ст.367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved