Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.09.2009 року у справі №2-3596/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено, вирішено стягувати з позивача на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2009 року, до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач не працює, окрім того, суттєво погіршився стан його здоров'я, так як згідно заключення ЛКК Турбівської міської лікарні від 06.03.2014 року він потребує лікування. Однак, у зв'язку із стягненням з позивача аліментів в частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, у зв'язку з чим останній не має можливості пройти необхідне лікування. Вищевикладені обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому позивач просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього згідно заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.09.2009 року у справі №2-3596/2008 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], з розміру 1/4 частини від усіх його видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до розміру твердої грошової суми в розмірі 400 грн., щомісячно. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та просила у задоволенні останнього відмовити у зв'язку з безпідставністю. Так, суду пояснила, що відповідно до заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.09.2009 року у справі №2-3596/2008 позивач сплачує на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 500 грн., щомісячно. Вважає, що аліменти в розмірі 400 грн., щомісячно, будуть недостатніми для забезпечення належного утримання неповнолітньої дитини. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що відповідно до заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.09.2009 року у справі №2-3596/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено, вирішено стягувати з позивача на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2009 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 13.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №433 від 13.04.2010 року. Після реєстрації розірвання шлюбу відповідачці присвоєно прізвище Кондратюк (а.с.27). Положеннями ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В обґрунтування вимог позивача його представник в судовому засіданні посилався на ті обставини, що на даний час позивач не працює, окрім того, суттєво погіршився стан його здоров'я, а тому він потребує лікування. Однак, у зв'язку із стягненням з позивача аліментів в частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, у зв'язку з чим останній не має можливості пройти необхідне лікування. Однак, зі сторони позивача не надано суду переконливих доказів того, що з моменту ухвалення рішення суду від 21.09.2009 року і до дня подачі позову до суду у нього відбулися зміни матеріального чи сімейного стану, погіршився стан здоров'я тошо. Надане позивачем заключення ЛКК Турбівської міської лікарні Липовецького ЦРЛ Вінницької області від 06.03.2014 року (а.с.6), як доказ на підтвердження своїх вимог про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки не вказує на таке погіршення стану здоров'я, яке унеможливлює надання утримання неповнолітній дочці в розмірі більшому, ніж 400 грн., оскільки відповідно до вищезазначеного заключення позивачу встановлено діагноз: Післятравматичний артроз з вкороченням шийки таранних кісток обох ступнів ІІ ст. Остеопороз обох ступнів. Правобічний гонартроз, однак за станом здоров'я позивач потребує лікування лише протягом двох місяців. Окрім того, копія трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] (а.с.7-8), з якої вбачається, що останній офіційно не працює, також не заслуговує на увагу, оскільки позивач є молодою, в цілому фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців окрім спільної дитини сторін позивач не має. А тому, на підставі вищевикладеного, а також з урахуванням вікової категорії неповнолітньої дитини [PERSON], звичайних потреб дитини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed