Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якій просив: - шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 14 серпня 1982 року, розірвати. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 14 серпня 1982 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб між ними виявився невдалим, подружні стосунки не склалися. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з 2017 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На примирення не згоден. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 27 жовтня 2020 року. Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, на примирення не згоден. Судовий збір не просив стягувати з відповідача. Відповідач, будучи повідомленою належним чином, двічі в судове засідання не з`явилася. Так, в судове засідання, призначене на 27.10.2020 року, [PERSON] не з`явилась, особисто подала заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з її хворобою. В судове засідання, призначене на 25.11.2020 року, [PERSON] не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи, посилаючись на рішення зборів суддів від 26.10.2020 року і своє бажання прийняти участь у розгляді справи. При цьому відзиву, заперечень на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи викладене, суд не вбачає обгрунтованих підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 1982 року сторони зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Калайдинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, зроблено відповідний актовий запис за № 21, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач відмовляється розривати шлюб через органи ДРАЦС. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач однією сімєю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя. Таким чином, заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати позивач взяв на себе те не просив стягувати з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved