Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що з 08.11.2011 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на теперішній час їх сімейні стосунки фактично припиненні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, домовитись про добровільну сплату аліментів не вдається, а тому вона вирішила звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] в призначене судове засідання з`явилась, надала пояснення по суті справи, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та телефонограмою, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши позивача та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 листопада 2011 року в Калинівській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.5). В шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] , зазначене підтверджується копіями свідоцтв про народження, які міститься в матеріалах справи (а.с.6,7). З копії довідки, яка видана виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області за №227 від 18.03.2019, слідує, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , 2015 року народження (а.с.8). Правовідносини сторін, що виникли, полягають в обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов`язку на стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів встановлено ст. 182 СК України. Відповідно до частин 1-3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи зазначене, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з 27.03.2019 до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Як випливає з п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору в сумі 768 грн. 40 к. з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial