Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що одруження з відповідачем було невдалим, сторони виявилися різними людьми, з несумісними характерами та поглядами на житті, зокрема і на сімейне. Відповідач влаштувалася на роботу в м. Тернопіль, додому приїздить рідко, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі позивач не бажає. Ухвалою судді від 04 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача, адвокат Сверлик О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, і просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавала. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 21 травня 2021 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), сторони 22 жовтня 2015 року зареєстрували шлюб у Язловецькій сільській раді Бучацького району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 05. У шлюбі в сторін дітей немає. До виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved