Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до відповідача [PERSON] районної державної адміністрації, 3-тя особа: Головне Управління держгеокадастру у Харківській області про встановлення юридичного факту володіння та користування земельною ділянкою, визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 січня 2008 року помер батько позивача [PERSON]. 07.08.2009 року померла мати позивача [PERSON]. За життя мати склала заповіт, яким заповідала позивачу після своєї смерті все майно, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право. Після смерті матері, позивач в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 12 листопада 2017 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій у звязку з відсутністю Державного акту на земельну ділянку в розмірі 5,4330 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області. Зазначена земельна ділянка за життя належала батьку позивача. Після смерті батька, фактично прийняла спадщину мати позивача, шляхом володіння та користування нею та на яку не оформила право власності у встановлений законом строк. Встановлення факту володіння та користування на праві власності [PERSON] зазначеною вище земельною ділянкою для позивача має юридичне значення, оскільки він має намір реалізувати своє право на отримання спадщини після померлої, у звязку з чим позивач звернувся до суду з наступним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача та представник 3-ї особи, надали до суду письмові заяви згідно яких просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Предстаник позивача просить суд задовольнити вимоги позову, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Представник 3-ї особи відповідно до письмових пояснень, не заперечував проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заяви про перенесення слухання справи, чи можливих заперечень проти заявленого позивачем позову, до суду не надав. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність не зявившогося відповідача на підставі наданих письмових доказів по справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши думку представника позивача, представника 3-ї особи, дослідивши письмові докази по справі судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Так 14 січня 2008 року помер батько позивача [PERSON]. За життя [PERSON] на праві власності мав земельну ділянку у розмірі 5,4330 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХР № 079573, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010667400338 від 20 січня 2006 року під кадастровим номером [NUMBER]: 10:000:0015. 07.08.2009 року померла мати позивача [PERSON] Після смерті батька, мати позивача фактично прийняла спадщину, шляхом володіння та користування нею, на яку не оформила право власності у встановлений законом строк. За життя мати склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області від 03.06.2008 року, за яким заповідала позивачу після своєї смерті все майно, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 листопада 2016 року, державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області, позивачу було відмовлено у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,4330га., розташовану на території Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області після смерті 07.09.2009 року матері [PERSON], та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом (а.с.6-17). Виходячи з вище наведеного вбачається, що [PERSON] за життя володіла та користувалася земельною ділянкою площею 5,4330га., розташовану на території Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст..256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. У відповідно до ст..ст. 1216, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст..1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органи, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Задоволення позову для позивача має юридичне значення оскільки останній має намір реалізувати своє право на отримання спадщини після померлої матері. Оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню оскільки його вимоги не суперечать закону, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved