Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна. Мотивує вимоги позову тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У 2015 році йому стало відомо про те, що на все його майно, зокрема на ? частку вказаної вище квартири накладено арешт. На сьогодні інша ? частина квартири успадкована ним після смерті матері, таким чином він являється власником усієї квартири. Арешт накладено на підставі постанови відділу ДВС Деснянського РУЮ в м. Києві. В січні 2017 року він звернувся до керівництва відділу ДВС з заявою про зняття арешту, що був накладений постановою державного виконавця. Згідно відповіді заступника ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві від 30.01.2017 року виконавче провадження в рамках якого накладався арешт було закінчено на підставі постанови державного виконавця, виконавчі документи боржником у яких він виступає у відділі не перебувають, також йому було рекомендовано звернутися до суду. В зв»язку з тим, що всі матеріали виконавчого провадження знищено за строком зберігання, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Просив суд про зняття арешту з усього майна, що йому належить, а саме з ? частки квартири [ADDRESS], який накладено на підставі постанови, серія та номер АЕ 677163 від 19.09.2006 року та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №3849269 від 06.10.2006 року; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 06.10.2004 року за №3849269 про арешт всього майна, що йому належить, а саме арешт ? частини вказаної вище квартири. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд про їх задоволення. Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник П»ятнадцятої державної нотаріальної контори м. Києва в судове засідання не з»явився, просила проводити судове засідання без її участі та прийняти рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Позивачу в справі [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. У 2015 році позивачу стало відомо про те, що на все його майно, зокрема на ? частку вказаної вище квартири накладено арешт. На сьогодні інша ? частина квартири успадкована ним після смерті матері, таким чином він являється власником усієї квартири. Арешт на все майно позивача накладено на підставі постанови відділу ДВС Деснянського РУЮ в м. Києві. В січні 2017 року позивач звернувся до керівництва відділу ДВС з заявою про зняття арешту, що був накладений постановою державного виконавця. Згідно відповіді заступника ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві від 30.01.2017 року виконавче провадження в рамках якого накладався арешт було закінчено на підставі постанови державного виконавця, виконавчі документи боржником у яких він виступає у відділі не перебувають, також йому було рекомендовано звернутися до суду. В зв»язку з тим, що всі матеріали виконавчого провадження знищено за строком зберігання, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред»являються за місцезнаходженням цього майна. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, в частині зняття арешту з усього майна, що належить позивачеві, зокрема з ? частини квартири [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial