Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що позивач з 21.05.2010 року по 03.05.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Працював машиністом гірничовиймальних машин, що підтверджується копією трудової книжки. Він був звільнений наказом № 683 КУ від 07.05.2015 року за ст. 38 КЗпП України у зв'язку із виходом на пенсію за власним бажанням. В день звільнення позивача, відповідач не провів із позивачем розрахунку, як це передбачено ст. 116 КЗПП України. Відповідач стягував незаконно аліменти у період з грудня 2013 року по травень 2015 року без достатньої правової підстави. При звільненні позивача, відповідач не повернув ці кошти позивачу. 04 квітня 2016 року представник позивача ознайомлювався із виконавчим провадженням № 41340064 за виконавчим листом від 02.04.2013 №2-1710/1998. Були зняті копії з документів виконавчого провадження, так як державний виконавець не доводив до відома а ні постанови про відкриття виконавчого провадження, а ні жодного іншого документу. Під час ознайомлення із виконавчим провадженням з'ясувалось наступне: виконавче провадження містить три постанови. Виконавче провадження було відкрито постановою про відкриття провадження від 24.12.2013 року. Цю постанову було скасовано 24.12.2013 року, що підтверджується відомостями про виконавче провадження, які знаходяться у відкритом доступі у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, та інформацією з цього реєстру. Цього ж дня 24.12.2013 року було винесено загальну постанову без затвердження. Цю постанову було направлено головному бухгалтеру відповідача. Але при цьому, постанову було скасовано 24.12.2013 року. 08.02.2016 року було закінчено виконавче провадження. При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження була скасована у день її винесення. Але відповідач проводив стягнення за незаконною постановою про стягнення, яку теж було скасовано у день її винесення. Відповідач не звернув уваги на те, що постанова, яку виконував відповідач є незаконною. І всього з позивача було стягнуто заробітної плати за період з грудня 2013 по травень 2015 року 50924,19 грн. що підтверджується довідкою відповідача від 05.02.2016 року. Тому позивач просить суд, стягнути з відповідача на свою користь неправомірно утриману заробітну плату за період з грудня 2013 року по травень 2015 року 50924,19 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності за участі його представника. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог позовної заяви у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що у січні 2014 року на підприємство надійшла постанова державного виконавця ВП № 41340064 про звернення стягнення на доходи боржника з робітника [PERSON] на утримання доньки Юлії, аліментів у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття. Іншої постанови, тобто про закриття даного виконавчого провадження, про що йдеться у позові [PERSON] до відповідача, на підприємство не надходило. Оскільки підприємство діяло в межах статті 69 ЗУ «Про виконавче провадження», просили суд відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] позов підтримала частково, пояснила, що нею 24 грудня 2013 року, після надходження від стягувача [PERSON] відповідної заяви, були винесені дві постанови: про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON]. Постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника була направлена на підприємство відповідача, у якому працював Боржник. Після цього, у цей же день помилково було винесено постанови про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Пізніше, після з*ясування помилки, нею були винесені нові постанови про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату боржника, але ці постанови на виконання не направлялись, оскільки вони за змістом були ідентичні раніше винесеним постановам, щоб не збивати з толку підприємство відкликаннями, вона ці постанови на підприємство ПАТ «ШУ «Покровське» не направляла. Вважає, що стягнення проводились законно, оскільки [PERSON] мав платити аліменти за рішенням суду на утримання своєї дочки. Вислухавши учасників провадження, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні обставини. 23 грудня 2013 року [PERSON] до відділу ДВС Красноармійського міського управління юстиції подано заяву про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-1710/1998 від 2 квітня 2013 року про стягнення на її користь аліментів з [PERSON] на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача. Надано також заяву із зазначенням банківських реквізитів для перерахування коштів (а.с. 40, 41-оборотна сторона). Позивач [PERSON] дійсно, у період з 21 травня 2001 року до 3 травня 2015 року, працював у якості машиніста гірничовиймальних машин у [PERSON] акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», після чого був звільнений за статтею 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв*язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією його трудової книжки, поясненнями сторін у справі (а.с. 3-4). 24 грудня 2013 року державним виконавцем Колесник О.В. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на доходи боржника (ВП № 41340064) за виконавчим листом № 1-1710/1998, виданим 2 квітня 2013 року Димитровським міським судом Донецької області прпо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], у зв*язку з тим, що боржник працює в ШУ «Покровське». У постанові про звернення стягнення на доходи боржника державним виконавцем зроблено розпорядження роботодавцю про здійснення стягнень з усіх видів заробітку (доходу), що належить боржнику, після відрахування податків, в розмірі 50% до погашення заборгованості, а потім згідно виконавчого листа (1/4 частина). Заборгованість нараховувати з 23 грудня 2013 року (а.с. 40-оборотна сторона, 41). У період з грудня 2013 року до травня 2015 року із заробітної плати [PERSON] щомісячно здійснювались відрахування для сплати аліментів і за станом на вересень 2015 року переплата по аліментам становить 6767,81 гривень (а.с. 42-43). Через звільнення позивача [PERSON] виконавчий лист підприємством ПАТ «ШУ «Покровське» повернутий до ВДВС (а.с. 45). Постановою від 8 лютого 2016 року виконавче провадження закінчено та виконавчий лист направлений до ВДВС Димитровського міського управління юстиції (а.с. 45-оборотна сторона). Із інформації про виконавче провадження № 41340064, наданої позивачем з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, станом на 4 квітня 2016 року, вбачається, що постанови про відкриття виконавчого провадження та загальна постанова без затвердження (представником третьої особи в судовому засіданні підтверджено, що мова йде про постанову про звернення стягнення на доходи боржника), після передачі на виконання до підприємства, у цей же день 24 грудня 2013 року були скасовані. 2 січня 2014 року у цьому ж виконавчому провадженні знову ж винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та загальна постанова без затвердження. Зазначено, що ці постанови також 2 січня 2014 року передані на виконання до підприємства (а.с. 7-11). Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень, за умовами статті 5 Закону, обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. За правилами, визначеними статтями 68, 69 Закону, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу у зв'язку із зміною боржником місця роботи, проживання, перебування чи навчання або з інших причин підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють державному виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме. Посадові особи, винні у ненаданні таких відомостей без поважних причин, можуть бути притягнуті до відповідальності, передбаченої законом. Аналіз наведених норм та повідомлені сторонами факти, у їх сукупності, свідчать, що в діях відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» відсутні порушення вимог законодавства, що регулюють діяльність підприємств під час здійснення відрахувань із заробітної плати працівника. Маючи розпорядження посадової особи відділу ДВС Красноармійського міського управління юстиції щодо здійснення відрахувань із заробітної плати боржника [PERSON], за відсутності будь-яких інших розпоряджень з цього питання, підприємство діяло в межах повноважень та виконувало обов*язки, визначені статтею 69 Закону. Суд не погоджується з позицією позивача, у якій позивач у позові, а представник позивача у судовому засіданні, стверджували, що відповідач мав звернути увагу на незаконність постанови про звернення стягнення на доходи боржника через її скасування, і не здійснювати відрахування із заробітної плати позивача, виходячи з наступного. Дійсно, як встановлено в статті 4 Закону, з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України. Спеціальним нормативним актом, яким регулюється доступ до зазначеного реєстру, є Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затверджене нааказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року N 43/5, відповідно до пункту 5.1. якого право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Підприємство, на якому боржник отримує заробітну плату і з якої здійснюються відрахування за виконавчим листом, не є ні стороною виконавчого провадження, ні учасником виконавчого провадження, у розумінні статей 7, 8 Закону. Більш того, законодавством наразі не покладено на цього суб*єкта господарювання обов*язку відслідковувати чинність розпорядчих документів, за якими здійснюються відрахування з працівників. Як встановлено в судовому засіданні, інформація щодо скасування постанов від 24 грудня 2013 року та винесення державним виконавцем постанов 2 січня 2014 року, існує лише у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, вона відсутня навіть у самому виконавчому провадженні, оглянутому у судовому засіданні. Посадовими особами ВДВС Красноармійського міського управління юстиції даних щодо скасування постанови від 24 грудня 2013 року, відомостей щодо прийняття нової постанови 2 січня 2014 року до відома ПАТ «ШУ «Покровське» будь-яким чином, не доводилось, у зв*язку з чим у відповідача були відсутні підстави не виконувати дії з відрахування ? частини заробітної плати працівника [PERSON] Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню у повному обсязі. На пiдставi статей 1, 4, 5 68, 69 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed