Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом який в процесі розгляду справи уточнив та просить визнати недійсним заповіт [PERSON] від 05 березня 2015 рокуна все майно яке належало [PERSON] на [PERSON], [INFO], який було посвідчено Містківською сільською радою Сватівського району Луганської області, реєстровий номер 13. У підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], [INFO]. На момент смерті батька, він був зареєстрований за однією адресою з батьком, а саме: [ADDRESS]. 10 вересня 2015 року він звернувся до Лисичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована за № 325 від 15 вересня 2015 року. 26 січня 2015 року за № 1 Містківською сільською радою було зареєстровано заповіт [PERSON], який заповів усе своє майно йому.05 березня 2015 року Містківською сільською радою Сватівського району за реєстром № 13 було складено ще один заповіт [PERSON], згідно якого останній заповів все своє майно [PERSON] Після смерті [PERSON], 27 березня 2015 року [PERSON], звернулася до Лисичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 02 вересня 2016 року державний нотаріус направив на його адресу лист від № 716/02-14 від 02.09.2016 року в якому зазначив, що якщо він має намір оспорити видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншого спадкодавця, просив повідомити про це нотаріуса в місячний термін з дня отримання повідомлення. 13 вересня 2016 року він направив заяву до нотаріальної контори в якій просив нотаріуса призупинити видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки він має намір звернутися до суду для оспорювання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншого спадкоємця. На його думку заповіт [PERSON] від 05 березня 2015 року складений в [ADDRESS], посвідчений секретарем виконавчого комітету Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області є недійсним, оскільки складений з порушенням встановленого порядку для таких заповітів. Вважає, що на момент складання заповіту, було відсутнє волевиявлення зі сторони [PERSON], оскільки останній був в тяжкому фізичному та психологічному стані внаслідок онкологічного захворювання та не міг адекватно сприймати реальність, ясно бачити, усвідомлювати значення своїх дій, читати та підписувати спірний заповіт. Тяжкохворий [PERSON], вживав медичні препарати протягом лютого-березня 2015 року, ці сильно діючі ліки особисто отримувала його дружина [PERSON] за бланками суворої звітності. Знаючи про те, що дані медичні препарати дуже сильно впливають на фізичний та психічний стан особи, яка їх приймає і при яких особа не може усвідомлювати та нормально сприймати реальність, скориставшись ситуацією, змусила [PERSON] скласти на її ім'я заповіт.Вважає, що підпис в заповіті виконаний не [PERSON]та при його складенні та посвідченні посадова особа, яка його оформлювала не пересвідчилась у тому, чи усвідомлює [PERSON] значення своїх дій та чи є його волевиявлення свідомим рішенням.Майже через тиждень, після оформлення заповіту [PERSON] помер. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обгрунтовуючи їх доводами викладеними в уточненому позові. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, надавши письмові заперечення. Допитані в процесі розгляду справи свідки повідомили наступне: свідок [PERSON] пояснила, що знає від [PERSON] про існування заповіту написаного [PERSON] на ім'я сина, [PERSON] хворів з січня 2015 року та за ним постійно доголядала [PERSON], однак про заповіт складений на її ім'я нічого не знає; допитаний свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] просив його поговорити з батьком щоб останній склав заповіт на його ім'я, стан здоров'я [PERSON] був поганий, за ним доглядала [PERSON]; свідок [PERSON] пояснив, що незадовго до дня смерті [PERSON] спілкувався з ним телефоном, відносини між ним та [PERSON] були добрі, говорив, що [PERSON] після смерті залишить майно, а [PERSON] машину; свідок [PERSON] повідомила, що знає про існування заповіту яким [PERSON] заповів майно [PERSON], на час складання заповіту спадкодавець був адекватним, але на вулицю не виходив, спілкувався сидячи; свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач є її сестрою, з нею померлий перебував у шлюбі, про його смерть її не повідомили, під час розмов з [PERSON] він повідомляв, що майно після нього буде належати [PERSON]; поясненнями [PERSON] було підтверджено, що на час укладення оспорюваного заповіту, [PERSON] хворів, його син займався його лікуванням; свідок Гусєльнікова Н.А. підтвердила обставини, посвідчення заповіту від 05 березня 2015 року, а саме що заповіт був підписаний вдома, у зв'язку з хворобою, заява про намір підписання заповіту прийнята телефоном, що все майно він заповідає дружині, заповіт прочитав, сумнівів щодо його адекватності не було, він власноруч підписав заповіт. Про те чи складалися заповіти ним до 05 березня 2015 року вона не знає; свідок [PERSON] підтвердила, що здійснювала постійний догляд пов'язаний з останньою стадією хвороби [PERSON] за 3-4 місяці до його смерті, його психічний стан був адекватним. Про застосування перед його смертю наркотичних ліків їй відомо лише зі слів [PERSON], на її думку 05 березня 2015 року хворий був адекватним та міг підписати заповіт. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи пояснення представників сторін, свідків, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи с наступного. [INFO] помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 17 березня 2015 року Виконавчим комітетом Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 16 т. 1). Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] копія якого в матеріалах справи (а.с. 14 т. 1). 26 січня 2015 року за № 1 Містківською сільською радою було зареєстровано заповіт [PERSON], який заповідав майно [PERSON], що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 100 т. 1). 05 березня 2015 року Містківською сільською радою Сватівського району за реєстром № 13 було складено ще один заповіт [PERSON], згідно якого останній заповів все своє майно [PERSON] що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 101 т. 1). Після смерті [PERSON], спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до Лисичанської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] направив заяву до нотаріальної контори в якій просив нотаріуса призупинити видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки має намір звернутися до суду для оспорювання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншого спадкоємця. Згідно до Закону України «Про нотаріат» повноваження щодо вчинення нотаріальний дій - посвідчення заповітів мають нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, консульські установи України. Діяльність органів місцевого самоврядування в частині посвідчення заповітів регламентується ст.1251 ЦК України, згідно до якої, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Із змісту оспорюваного заповіту вбачається, що такий посвідчений секретарем виконавчого комітету Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Гусєльніковою\~Н.А. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 13, дата посвідчення 05 березня 2015 року (а.с.101 т. 1). З вищевказаного вбачається, що посадова особа Містківської сільської ради вчинила нотаріальну дію - склала та посвідчила заповіт [PERSON] від 05 березня 2015 року згідно до діючого законодавства та своїх повноважень. В даному випадку, посвідчення заповіту є нотаріальною дією і не прирівнюється до нотаріально посвідчених, а тому у цьому випадку не можуть застосовуватися норми «Порядка посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених» затвердженого постановою КМУ № 419 від 15 червня 1994 року. Згідно з п.1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого 11.11.2011 року № 3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року - перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» - у населених пунктах, де немає державних нотарiусiв, посадовi особи виконавчих комiтетiв сiльських, селищних, мiських Рад народних депутатів вчиняють в тому числі таку нотарiальну дiю, як посвiдчення заповiту. Згідно з вимогами розділу 3 п.1 п.п.1.1.,1.4.,1.6. вищезазначеного Порядку - посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247,1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України про що зазначається в тексті заповіту. Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Із змісту оспорюваного заповіту вбачається, що при його посвідченні секретарем сільської ради дотримано вимоги вищезазначеного Порядку, зокрема в заповіті є запис, що «мною, тобто [PERSON], прочитано вголос та підписано власноручно». Крім того, в заповіті зазначено, що особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено (а.с. 97 т. 1). Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року за клопотаннями представника позивача [PERSON] витребувано докази, а саме медичну документацію з метою проведення посмертної судово-психіатричної експертизи та з'ясування чи міг [PERSON] на час складання заповіту від 05 березня 2015 року за станом здоров'я, психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними. Однак 02 листопада 2018 року, в судовому засіданні представник позивача відмовився від призначення експертизи, проти чого не заперечував представник відповідача. Доводи позивача про те, що у заповідача 05 березня 2017 року не було вільного волевиявлення на складення заповіту, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт наявності у заповідача тяжкої хвороби без висновку експерта про неспроможність на момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, не є достатнім доказом неспроможності заповідача висловити своє волевиявлення і скласти заповіт. Крім того, як встановлено у судовому засіданні [PERSON] перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2014 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 96 т. 1) та проживав з нею та з позивачем [PERSON] однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], а тому дійсно міг скласти заповіт на її користь. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту складання заповіту (05 березня 2015 року) до дня смерті [PERSON] [INFO] останній ніяких мір щодо скасування заповіту або складання нового заповіту на користь позивача, чи іншої особи не приймав, що розцінюється судом як волевиявлення спадкодавця на складання заповіту на користь відповідача і свідчить, що [PERSON] діяв відповідно до свого бажання, його намір був вільним і відповідав його внутрішній волі. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 13, посвідченого 05 березня 2015 року секретарем виконкому Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, недійсним. На підставі ст.ст. 1247,1251 ЦК України, Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений 11.11.2011 року № 3306/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року,

Outcome: dismissed