Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив усунути перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] зі сторони [PERSON] шляхом зняття її з реєстрації за вказаною адресою; позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що він є співвласником будинку, розташованого по [ADDRESS]. На даний час у даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка у ньому не проживає, своїх речей не зберігає, комунальні послуги не оплачує, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у пресі (газета «Вінниччина», 25 липня 2014 року, № 57), а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Треті особи - [PERSON], УДМС України у Вінницькій області - у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи; УДМС України у Вінницькій області було подано заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Курбатовою С.П. за реєстровим № 9-1649 (а.с.7), Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Прокопенко А.Л. за реєстровим № 4-346 (а.с.5), Договору про поділ спадкового майна від 02.11.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Прокопенко А.Л. за реєстровим № 4-350 (а.с.6), позивачу [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 57/200 часток домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого у [ADDRESS]; право власності [PERSON] на 57/200 часток домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого у [ADDRESS] зареєстровано КП «ВМБТІ» 29.12.2011 року у реєстрову книгу № 169, за реєстровим № 4417 (а.с.8). На даний час по [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою квартального комітету «Київський» від 29.07.2014 року № 509, яка, є донькою позивача [PERSON]. Однак, у даному будинку відповідач тривалий час не проживає, своїх речей у ньому не зберігає, комунальні послуги не оплачує (підтверджується Актом від 29.05.2014 року № 364, посвідченим квартальним комітетом «Київський»), проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. При цьому, згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому винесення судом рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи за наявності рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням не є необхідним, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 121,80 грн. судового збору, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial