Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 14.02.2018 року на його номер телефону від ТОВ «ІНФІНАНС» надійшов договір надання позики на умовах фінансового кредиту №0955223760 та паспорт кредиту. 25.05.2021 року отримав СМС повідомлення на телефон з додатку Приват 24, про арешт усіх рахунків на підставі постанови Волноваського РВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків). 19.06.2021 року [PERSON] отримав від Волноваського РВ ДВС документи, на підставі яких з нього стягується заборгованість. Вважає, що виконавчий напис №18928 від 09.04.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо його виконання, про звернення стягнення на несплачені в строк грошові кошти на користь відповідача, на праві відступленого права вимоги, на підставі договору факторингу №50121 ФК від 25.01.2021 року. Зазначив, що ніколи не укладав з відповідачем жодного договору надання позики від 14.02.2018 року та ніколи не проживав і не був зареєстрований у [ADDRESS] . Посилався на те, що приватним нотаріусом, при вчиненні виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчинити виконавчі написи за кредитними договорами, укладених у простій письмовій формі визнанні не чинними, з дня їх прийняття. [PERSON] також вказав, що ніколи не отримував жодних повідомлень чи документів від відповідача, а також від нотаріуса, тому йому не відомо на підставі яких оригіналів документів, приватним нотаріусом було видано виконавчий напис №18928 від 09.04.2021 року. Позивач впевнений, що відповідачем оригінал кредитного договору приватному нотаріусу наданий не був, так як його взагалі не існує. Вважає, що приватний нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису №18928 від 09.04.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати виконавчий напис №18928 від 09.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в сумі 10296,50 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням законодавства. Зазначив, що отримував від відповідача клопотання про врегулювання спору за участю судді, проти якого заперечував, а також просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», у судове засідання також не з`явився, але надіслав заяву, в якій визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. №18928 від 09.04.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Також просив на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету, а тому стягнути з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відповідно 50 відсотків судового збору, що складає 454,00 грн. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання відповідного виклику поштовим повідомленням, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за відсутності нотаріуса до суду не надходило. Третя особа, Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), також в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне поштове повідомлення, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за відсутності нотаріуса до суду не надходило. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», про визнання виконавчого напису №18928, вчиненого 09.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню, оскільки зроблений з порушенням вимог законодавства та без дотримання ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». В матеріалах справи міститься копія договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0955223760 від 14.02.2018 року, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» надає в користування на умовах договору фінансового кредиту, за умовами програми «POZICHKA», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використати та повернути в передбачені строки та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами. Відповідно до п. 7 зазначеного договору, сторонами його підписання є ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] (а.с.8-10). Але вищевказаний договір гр. [PERSON] не підписаний, оскільки підпис позичальника зовсім відсутній у договорі. З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, вбачається, що про виконавчий напис нотаріуса він дізнався з СМС повідомлення 25.05.2021 року, оскільки в ньому було сповіщено про те, що усі його рахунки арештовані на підставі постанови Волноваського РВ ДВС Східного МУМЮ (м. Харків). З метою встановлення істини [PERSON] звернувся до Волноваського РВ ДВС Східного МУМЮ (м. Харків) для надання йому документів на підставі яких було відкрито виконавче провадження, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином позивач додав до позовної заяви документи, які отримав від Волноваського РВ ДВС Східного МУМЮ (м. Харків), з яких судом встановлено наступне. 09.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за 18928 на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за період з 25.03.2019 року по 09.04.2021 року в розмірі 10296,50 грн. Заборгованість складається з: заборгованості за тілом кредиту 2200,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією 8046,50 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 09.04.2021 року (а.с.21). З вказаного виконавчого напису нотаріуса вбачається також, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250121ФК від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «ІНФІНАНС» відступлено право вимоги за кредитним договором №0955223760 від 14.02.2018 року укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] 24.05.2021 року державним виконавцем Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Османовою Н.М., на підставі виконавчого напису №18928 виданого 09.04.2021 року та заяви про відкриття виконавчого провадження, було відкрито виконавче провадження серії ВП №65539140, відповідно до якого боржником заборгованості в розмірі 10296,50 грн. є [PERSON] , [INFO] із зазначенням адреси останнього: [ADDRESS] . Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між товариством та позивачем договір про надання фінансового кредиту, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис № 18928 від 09.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., визнанню таким, що не підлягає виконанню. З практики ЄСПЛ слідує, що §1 ст. 6 конвенції зобов`язує суди наводити обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів та відмінності у правових системах держав-учасниць, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання про те, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. ст. 141,142 ЦПК України та враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а інші 50 відсотків сплаченого ним судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved