Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) по виплаті аліментів. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що 19.03.2019 року між нею та [PERSON] укладено договір про проживання дитини, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, який посвідчений приватним нотаріусом. За умовами договору на відповідача покладено обов`язок сплачувати аліменти у сумі 3 000 грн., не пізніше 28 числа поточного місяця за минулий місяць, сплачувати витрати на лікування та медичне обслуговування в розмірі 50 відсотків від понесених витрат протягом 10 днів з дня надання матір`ю документів, а також надавати кошти на літній відпочинок в сумі 3 000 грн. Заборгованість відповідача по аліментам становить 12 868, 35 грн. Окрім цього, зазначає [PERSON] не виконав обов`язку щодо сплати витрат на медичне обслуговування в сумі 6 772, 50 грн. Просить суд стягнути на свою користь витрати на медичне обстеження та лікування дитини відповідно у розмірі 6772,50 грн. та неустойку (пеню), яка виникла через дану заборгованість, у розмірі 1 354, 50 грн.; стягнути заборгованість за щомісячними аліментними платежами у загальному розмірі 12 868, 35 грн. та неустойку (пеню), яка виникла через дану заборгованість, у розмірі 3 435 грн.; стягнути інфляційні втрати, які виникли через існуючу заборгованість за аліментними платежами, по договору у розмірі 92,40 грн. [PERSON] надав відзив на позовну та зазначив, що він офіційно працював на посаді головного інженера товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання «Енергоресурси» та із його заробітної плати належні суми для сплати аліментів перераховувались на користь [PERSON] , тому заборгованість по сплаті аліментів за вказаний період відсутня. Окрім цього, наголошував, що позивачем не надано належні та допустимі докази в обґрунтування своїх вимог. Представник [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх. [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 16.11.2016 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі та нотаріально посвідчується. 19 березня 2019 року між [PERSON] до [PERSON] укладено договір про проживання дитини, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В. та зареєстровий за № 343. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитинизадоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 11 жовтня 2018 року, до 18 березня 2019 року включно. За умовами договору між батьками на [PERSON] покладено обов`язок брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, піклуватися про здоров`я спільної дитини, брати участь у вихованні та утриманні дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти, незалежно від стосунків з матір`ю (п. 3.2.1); один раз на рік в червні місяці поточного року додатково надавати кошти в розмірі аліментів за один місяць для забезпечення літнього відпочинку дитини (п. 3.2.3.) Відповідно до п. 3.3.5. договору батьки зобов`язалися спільно приймати участь у лікуванні дитини. При необхідності стаціонарного лікування, або медичного обстеження дитини батько зобов`язується компенсувати матері грошові кошти для здійснення лікування або медичного обстеження у державному, або недержавному медичному закладі. Зазначені грошові кошти сплачуються батьком в розмірі 50 відсотків від коштів, зазначених в документах про сплату цього лікування або обстеження, виданих організацією, яка буде проводити це лікування, або обстеження протягом 10 днів з дня надання матір`ю зазначених вище документів. [PERSON] понесла витрати на медичне обстеження та лікування дитини у сумі 13 545 грн., що підтверджується медичним епікризом медичного центру ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» від 20.08.2019 року; актом виконаних робіт № 10730 від 08.08.2019 року на суму 12 900 грн.; рахунком ТОВ «СІНЕВО СХІД» № [NUMBER] від 05.08.2019 року на суму 260 грн.; банківськими чеками на суми: 12 900 грн., 250 грн. та 135 грн., які відповідно не відшкодовані. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача 6 772, 50 грн. в рахунок компенсації витрат на лікування дитини. Відповідно п. 4.1 договору у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання платником умов договору та виникнення заборгованості з його вини платник зобов`язаний виплатити неустойку (пеню) в розмірі 0,5 відсотків від невиплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Згідно умов договору вимога про сплату витрат на лікування повинна бути виконана [PERSON] протягом 10 днів з дня надання матір`ю документів про сплату лікування. Згідно матеріалів справи позивачем вимогу про сплату витрат на лікування було надіслано за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи не містять належних доказів вручення зазначеної вимоги відповідачу. Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи зазначене, позивачем не надано належних доказів про отримання відповідачем вимоги про сплату витрат на лікування, а тому вимоги про стягнення пені за неналежне виконання умов договору в частині сплати витрат на лікування задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до п. 4.1. договору відповідач зобов`язався сплачувати до 28 числа поточного місяця (за минулий місяць) аліменти на утримання сина, [PERSON] , в сумі 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) на місяць. Відповідач цей обов`язок не виконує, ним не сплачено в повній мірі аліментні платежі за договором за червень, липень, серпень та вересень 2019 року. Відповідно до п. 3.2.3. договору батько зобов`язується один раз нарік в червні місяці поточного руку додатково надавати кошти в розмірі аліментів за один місяць для забезпечення літнього відпочинку дитини. Відповідач цей обов`язок також не виконує, ним не надано кошти в розмірі аліментів за один місяць для забезпечення літнього відпочинку сина в червні 2019 року. Надані відповідачем квитанції про часткову сплату аліментів та витребувана судом інформація з ТОВ Науково-виробниче об`єднання «Енергоресурс» про перераховані підприємством аліментні платежі позивачем при розрахунку заборгованості по сплаті аліментів враховано, а тому посилання відповідача є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає: 12 868, 35 грн., а саме: за червень 2019 року - 6 000 грн. включаючи заборгованість за п.3.2.3. договору щодо несплати коштів для забезпечення літнього відпочинку дитини; за липень 2019 року - 3 000 грн.; за серпень 2019 року - 2 100 грн.; за вересень - 1 768,35 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі № 759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі № 359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі № 372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. З розрахунками позивача наведеними у позові, суд не погоджується оскільки вони зроблені з невірним застосуванням норм матеріального права та правової позиції Великої палати Верховного суду. Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги позивачем, наведені норми матеріального права, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постановах від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, суд вважає за необхідне навести свої розрахунки. Відповідно п. 4.1 договору у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання платником умов договору та виникнення заборгованості з його вини платник зобов`язаний виплатити неустойку (пеню) в розмірі 0,5 відсотків від невиплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Дата заборгованостіСума аліментів, яка підлягає стягненнюКількість днівСплачено боржникомСукупний розмір заборгованостіПеня Червень 20196 00031 6 000930 Липень 2019300031 3 000465 Серпень 20193000309002 100315 Вересень 20193000311 231, 651 768, 35274,09 Враховуючи вищевикладене та наведений розрахунок, суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені) який підлягає стягненню з [PERSON] складає 1 984, 09 грн., а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо інфляційних втрат, суд вважає, що аліменти на дитину мають сплачуватись своєчасно, що забезпечить здійснення необхідних витрат за поточними цінами. Якщо ж платник аліментів не сплачував їх, то безсумнівним фактом є знецінення коштів на розвиток та виховання дитини унаслідок інфляційних процесів. Разом з тим, встановивши розмір відповідальності за прострочення сплати аліментів у вигляді 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, закон вже в достатній мірі заклав компенсаційні моменти у зв`язку із знеціненням грошової одиниці. В той же час обов`язок платника аліментів у вигляді сплати інфляційних втрат визначений у ч. 4 ст. 196 СК України за прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника. З урахування викладеного, вимоги про стягнення 92, 40 грн. інфляційних втрат не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Крім того, у відповідності до ч.2ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.2 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить з того, що позивачем з метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано договір ВА № 84/19 про надання правової допомоги від 02.10.2019 року, додаткову угоду № 1 до договору ВА № 84/19 про надання правової допомоги від 02.10.2019 року, укладений між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «ВАШ АДВОКАТ», акт приймання-передачі виконаних робіт до вказаного договору, розрахунок витрат на правничу допомогу, за яким вартість виконаних робіт адвокатом склала 13 500 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позов задоволено частково, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 11 904, 30 грн. (88, 18%).

Outcome: partial