Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить визнати за ним право власності, що виникло із права на спадщину, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], посилаючись на те, що 04 лютого 2003 року його мати [PERSON] зробила заповідальне розпорядження щодо свого майна та майнових прав на його користь, що підтверджується заповітом посвідченого секретарем виконкому Біївецької сільської ради (а.с.12). [INFO] року його мати [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8), внаслідок чого відкрилась спадщина у вигляді спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Будучи спадкоємцем по заповіту він 06.03.2014 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.6), однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок (а.с.21). Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом. Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, що належав матері був побудований в 1951 році (а.с.22-24). Таким чином, про факт того, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав його матері [PERSON], підтверджується довідками № 43, № 114, № 115, №177 виданими 03.03.2014 року, 14.04.2014 року, 01.07.2014 року виконавчим комітетом Біївецької сільської ради та копією облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 року (а.с.9 -11, 34, 35). Згідно технічного висновку № 07/22.05.14 від 26.05.2014 року встановлено, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], зведений ( побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан якого на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати (а.с.25,26). Згідно висновку Богуславського районного сектору Головного управління ДСНС України у Київській області № 378 від 02.06.2014 року надано згоду на узаконення спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ( а.с.28). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги обґрунтувавши їх вищевказаними обставинами. Просив позов задовольнити. Біївецька сільська рада в судове засідання свого представника не направила, але звернулись із заявою, згідно якої повністю визнали позовні вимоги заявлені позивачем [PERSON] та просили розглянути справу без участі їх представника (а.с.31). Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши положення ст.ст.392,1223,1235,1269 ЦК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved