Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до відповідача [PERSON] громади [PERSON] міської ради Львівської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, плошею 0,0658 га, кадастровий номер якої 4623610100:01:004:0314, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: м. Пустомити, вул. Т. Шевченка, 44, Львівська область в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2015р., він, [PERSON], є спадкоємцем за законом свого батька [PERSON], який помер 26 листопада 2014 року. Відповідно до даного свідоцтва він успадкував житловий будинок, загальною площею 30,9 кв. м., який розташований за адресою: м. Пустомити, вул. Т. Шевченка, 44. Даний житловий будинок належав його померлому батьку на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 01.03.2002р. Позивач вказує, що право приватної власності на даний житловий будинок було зареєстроване за ним державним реєстратором [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], про що було внесено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41283565 від 27.07.2015р. Вищевказаний житловий будинок разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, площею 0,0658 га, кадастровий номер якої 4623610100:01:004:0314, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, був придбаний його батьком 01 березня 2002р. на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі продажу укладеного з [PERSON] Згідно з п. 9 Договору право власності на житловий будинок і земельну ділянку виник у померлого батька з моменту нотаріального посвідчення Договору, а саме з 01 березня 2002р. Однак, за час свого життя батько не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку чи зареєструвати своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У звязку з чим, від позбавлений в нотаріальному порядку здійсненими своє прав на спадкування належного батькові майна. На підстав наведеного з метою захисту та недопущення порушення свого права на спадкове майно, позивач просить суд позов задоволити. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак від нього надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, однак від міського голови надійшла заява в якій вказує, що сільська рада заперечень щодо позову не має та покладається на розсуд суду. Судовий розгляд просить проводити у відсутності представника сільської ради. Представник третьої особи : [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак від державного нотаріуса надійшла заява в якій просить судовий розгляд проводити у її відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.11.2014 року помер позивача [PERSON] батько [PERSON] Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої житловий будинок, загальною площею 30,9 кв. м., який розташований за адресою: м. Пустомити, вул. Т. Шевченка, 44. Вищевказаний житловий будинок разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, площею 0,0658 га, кадастровий номер якої 4623610100:01:004:0314, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, був придбаний [PERSON] 01 березня 2002р. на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі продажу укладеного з [PERSON] Судом встановлено, що за життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що на підставі заяви позивача [PERSON], який є єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.07.2015 року, а саме на житловий будинок під № 44 по вул. Шевченка, в м. Пустомити Львівська область. На підставі даного свідоцтва позивачем [PERSON] проведено реєстрацію права приватної власності на даний житловий будинок, про що державним реєстратором [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], було внесено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41283565 від 27.07.2015р. Таким чином, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій його розміщено, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; відсутність заперечень з боку відповідача та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved