Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Кабінету Міністрів України, посилаючись на те, що в зв`язку з протиправними діями відповідача, позивачу були нанесені збитки при проведенні приватизації через приватизаційні майнові сертифікати. При цьому, протиправні дії відповідача порушили право власності позивача. Вказує на те, що нанесення шкоди і порушення права власності позивачу сталося в процесі зміни державної надбудови - переходом України від соціально-етнічного способу ведення господарювання і принципів соціалістичної власності до сучасного капіталістичного способу ведення господарювання і принципам приватної власності за коштами проведення приватизації державного майна ПМС. [PERSON] , як і кожний громадянин України минулого періоду, отримав один ПМС, забезпечений державною гарантією на 1/52 частину вартості всього приватизаційного державного майна з метою отримання прибутку (дивідендів), при здійсненні господарської діяльності при вкладенні ПМС та конкретних послуг. Свій ПМС позивач вклав у вигляді належних йому 21 акції у відповідності до протоколу аукціонної комісії №І/47 від 22.01.1999 в ВАТ «Серп і молот», з контрольним пакетом акцій, які належать державі. 25.02.2011 позивач звернувся до Харківського територіального управління державної комісії по цінним паперам и фондового ринку, як акціонер конкретного державного господарського організму та власник І/52 частини вартості приватизаційного державного майна. Листом від 28.02.2001 отримав відповідь, в якій вказано про те, що вкладена частина вартості приватизаційного державного майна в державне підприємство у вигляді 21 акції фактично вже не існує. На думку позивача, з таким рішенням погодитися не можливо, оскільки держава Україна все ще існує, державне майно, яке належить цьому господарству, також очевидно існує, в результаті чого повинна існувати частина вартості майна, яка належить позивачу. Просить стягнути з КМУ майнову шкоду в розмірі 835068,23 грн. та моральну шкоду в розмірі 282446,78 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. До суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. В судове засідання представник Кабінету Міністрів України не з`явився. Причини неявки суду не відомі. Про день та час слухання справи повідомлений у встановлений законом порядок, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. Відзиву на позовну заяву подано не було. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно зі ст. 74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. В судовому засіданні встановлено та вбачається з листа Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку Харківського територіального управління від 28.02.2011р. за №04/442, що ВАТ «Серп і молот» було ліквідовано за рішенням Господарського суду в зв`язку з визнанням підприємства банкрутом та виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до рішення комісії від 16.05.2005 №240 «Про передачу повноважень територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо скасування реєстрації акцій акціонерних товариств, які виключені з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України в зв`язку з їх ліквідацією» зі змінами, внесеними рішенням ДКЦПФР від 13.09.2006 №826, Харківським територіальним управлінням було скасовано реєстрацію випуску акцій та анульовано свідоцтво про реєстрацію випуску акцій Товариства розпорядженням №56-ХА-С-А від 26.11.07. Також позивача було проінформовано про те, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про господарські товариства», розподіл між учасниками товариства грошових коштів товариства при його ліквідації здійснюється після розрахунків по оплаті праці осіб, які працюють на умовах найму, та виконання зобов`язань перед бюджетом, банками, власниками облігацій, якщо облігації були випущені товариством, та іншими кредиторами у шестимісячний строк після опублікування інформації про його ліквідацію. Статтею 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлена черговість задоволення вимог кредиторів при ліквідації товариства за рахунок коштів, отриманих від продажу майна банкрута. Цією статтею передбачено, що задоволення вимог щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного фонду підприємства здійснюється у п`яту чергу та у разі їх незадоволення за недостатністю майна, вважаються погашеними, тобто, їх не існує. Листом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 04.05.2012 за №13/03/6472/нк, вказано про те, що відповідно до Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є здійснення державного регулювання та контролю за випуском і обігом цінних паперів за винятком, зокрема, приватизаційних паперів, до яких належать приватизаційні майнові сертифікати. Ідея приватизації полягала в тому, що кожний громадянин України мав отримати із державної власності рівну частку майна. Саме з цією метою у 1992р. були випущені приватизаційні майнові сертифікати. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про приватизаційні папери» використання приватизаційних паперів здійснювалося шляхом їх обміну на акції, інші документи, що встановлювали та засвідчували право власності на частку державного майна відповідно до номіналу приватизаційного паперу, і супроводжувалося погашенням приватизаційного паперу. При цьому ПМС, будучи єдино разовим платіжним засобом, після вкладення в об`єкти приватизації, підлягали погашенню. В зв`язку з вищевикладеним, ПМС, який позивач свого часу обміняв на цінні папери акціонерних товариств, погашений, його повернення та повторне використання неможливе. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди з відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають. За положеннями ст.ст.1166, 1167 ЦК України майнова, моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди) від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Позивач вказав у позові, що відповідач своєю бездіяльністю спричинив позивачу великі стреси і переживання, психічні травми, стреси, проте, на підтвердження своїх доводів про завдані моральні страждання та погіршення стану здоров`я, позивачем не надано допустимих та належних доказів. Обставини, викладені у позові, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд відмовляє у його задоволенні у повному обсязі. На підставі ст.ст. 3, 56 Конституції України,

Outcome: dismissed