Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, зобов'язання усунення перешкод, зупинення виконання рішення, в обґрунтування якого вказав, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 10.06.2006р. відділом РАЦС по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 158. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO] Одруження виявилося невдалим, фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2011р., вони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 12.01.2012р., яке набрало чинності 23.01.2012р., шлюб між ними розірвано. 16.07.2014р. службою у справах дітей виконкому Димитровської міської ради було винесено рішення про встановлення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною Цим рішенням було встановлено: систематичні зустрічі з сином двічі на тиждень: середа з 16.00 год. до 18.00 год., субота з 14.00 год. до 18.00 год. в присутності матері дитини, [PERSON] З цим рішенням він не згоден, тому що вважає, що воно порушує його зобов'язання як батька, в участі та вихованні сина. Вважає, що він як батько має право на спілкування з сином, має право приймати участь у його вихованні, вільно зустрічатися з дитиною та приймати участь у виховному процесі. Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування задовольняє життєво-важливі потреби як дитини, так і дорослих членів сім'ї. Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про це прямо зазначає закон. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливе його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька (матері), але й дитини. Він має право та можливість більш тривалого спілкування з сином у вихідні дні, а також під час відпустки чи канікул, бажає зустрічатися з сином кожного тижня та забирати сина до себе, так як він має своє жиле приміщення, квартиру. В літній та зимній період брати сина для оздоровлення, поїздки на море, до санаторію. У зв'язку з цим просить встановити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] [INFO], батька [PERSON] [INFO], що проживає окремо: систематичні зустрічі [PERSON] [INFO] з сином [PERSON] [INFO] щотижнево з 18.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі, в літній та зимовий період 3 (три) тижні мешкати разом для оздоровлення, поїздки на море, до санаторію; зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні сина, з ним; зупинити виконання рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради № 274 від 16.07.2014р. «Про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] [INFO]». У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив суду, що у нього з відповідачем не збігається час, щодо встановленого графіку. Також йому не подобається, що цивільний чоловік відповідача погано діє на сина. Відповідач каже, що він буде погано харчувати сина. Але у нього є матір, яка залюбки буде спілкуватися з сином та готувати їжу. Якщо відповідач буде передавати їжу дитині, то він не може сказати, що буде кормити сина цією їжею, оскільки за дитину, коли вона з ним, він несе відповідальність. Він не придержувався графіку, який був складений у 2012р., тому що були скандали при зустрічах з дитиною. Це викликано неприязню відповідача до нього. Його батьки були свідками того, що цивільний чоловік відповідача лається матом у присутності дитини. Поміха зустрічі - нестиковка графіків його та відповідача. Час, викладений у графіку, для нього доступний, його влаштовував. Зустрічався з дитиною з 16.07.2014р. усього 2 рази. Перший раз зустрічався, як в рішенні - все було чітко. Потім зустріч не відбулася. Потім, оскільки у нього у серпні загострюється алергія, він сидів вдома, але додому до нього відповідач сина не відпускала, оскільки не довіряє ні йому ні його батькам. Він міг вивести дитину, якщо той вередував, вивести із залу. Відповідач позов визнала частково, надала суду письмові заперечення, де вказала, що вона заперечує проти позову в частині спілкування батька дитини з сином поза присутності матері. В обґрунтування цього вказує, що 15.02.2012р. виконком Димитровської міської ради на підставі заяви [PERSON] виніс рішення про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] громадянина [PERSON] - систематичні зустрічі двічі на тиждень в присутності матері. Не погодившись з цим рішенням [PERSON] знову звертається із заявою до Димитровської міської ради про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. 16.07.2014р. виконком Димитровської міської ради виносить рішення про систематичні зустрічі батька з сином двічі на тиждень в присутності матері дитини. Але за період від часу винесення рішення (16.07.2014р.) і до цього часу батько відвідував сина всього декілька разів, не зважаючи на те, що вона не чинила ніяких перешкод для цього. Це свідчить про те, що бажання спілкуватися та виховувати сина у позивача виникає стихійно, а не відбувається на постійній основі. З квітня 2013р. по серпень 2013р. на прохання [PERSON] вона погодилася на побачення батька з сином без її присутності та деякий час [PERSON] забирав ситна до себе додому. Але після таких зустрічей син повертався додому з темними кругами під очами та жалівся на болі у животику. Це відбувалося через те, що [PERSON] годував сина сирою їдою, оскільки і сам є «сироїдом». А одного разу [PERSON] повернувся додому зі сльозами на очах та сказав, що він хоче їсти і що за цілий день батько дав йому лише одно яблуко. Після цього випаду у неї вже не було довіри до [PERSON] та вона припинила відпускати сина до батька додому. Її син переніс операцію з приводу завороту кишок, стоїть «Д»-обліку з діагнозом: «дискінезія жовчовивідних шляхів на тлі деформації жовчного міхура» та за станом здоров'я потребує дієтичного харчування. Та не зважаючи на це, хоч батько і був обізнаний про стан здоров'я свого сина, все одно продовжував нав'язувати синові свій спосіб харчування. Окрім цього, [PERSON] неодноразово застосовував до сина фізичне насилля. Отже, виходячи з вищенаведеного, не має сумніву, що побачення батька з сином наодинці - суперечить інтересам дитини. Враховуючи викладене, просить частково відмовити у позові, винести рішення про систематичність зустрічей сина з батьком у її присутності. Крім цього, відповідач у судовому засіданні пояснила, що дитина перенесла 2 операції по видаленню кишечнику. Дитина на дієті. Позивач став сироїдом, він їсть тільки сиру їжу. Він почав кормити дитину сирою їжею. Позивач притягувався до адміністративної відповідальності за насилля у сім'ї. З приводу питання щодо виховання дитини, у них виникли сварки. Позивач каже, що дитині буде краще. С квітня по вересень 2013р. вона віддавала йому дитину. Але дзвонила матір позивача, казала, що син не позволив нагодувати дитину фруктами. Вона згодна поїхати з позивачем та сином на «Синянку», але тільки щоб позивач не привчав дитину до сирої їжі. Є документи від психологів, від міліції, медичні документи. У неї з позивачем немає неприязні. Вона працює з 09.00 до 16.00 год. у м.Димитров з продажу меблів, взагалі мережа меблів знаходиться в Красноармійську. Графік у виконкомі з нею узгоджували. Вона інколи може затриматися на роботі. Позивач приніс дитині у школу сироїдчу цукерку, за смаком вона була як м'ячик. Її цивільний чоловік подзвонив позивачу та може щось і сказав нецензурно. Позивач не притримувався попереднього графіка За 2 роки позивач бачився з дитиною приблизно 5 разів. Більше бажання бачитися з дитиною мають його батьки, чим сам позивач. 3 рази перенесла зустріч вона, потім вона узнала, що позивач подав до суду. Перші 2 рази час витримувався. Вона згодна на все, але тільки у її присутності. Графік від 16.07.2014р. з нею узгоджувався. Основна причина те, що вона не бажає, щоб її колишній чоловік кормив дитину сирою їжею. З 11.08.2014р. вона була з дитиною на морі. З цивільним чоловіком мешкає з 01.09.2013р. Не одружилися, тому що купили квартиру та зробили ремонт. Бажають, щоб одруження було проведено урочисто. 17.09.2014р. дитина не була у школі, так як хворіла, лікували антибіотиками. На своїх письмових запереченнях наполягає. Представник третьої особи, органу опіки та піклування [PERSON] пояснила суду, що 15.02.2012р. було рішення виконкому щодо зустрічей дитини з батьком. На той час позивач не скривав що він є прихильником сирої їжі, навіть приносив гречану крупу на засідання комісії. У 2014р. було подана заява позивачем щоб зробити новий графік, було винесено відповідне рішення. Позов просить вирішити на розсуд суду. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.5). Сторони по справі зареєстрували між собою шлюб 19.06.2006р. у відділі РАЦС по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис 158 (а.с.4). Відповідно до характеристики ОСББ «Еврика» від 28.07.2014р., позивач дійсно зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] працює приватним підприємцем. Відгуки сусідів позитивні. Доброзичливий, небагатослівний, адекватний. Відношення до алкоголю та наркотичним засобам негативне (а.с.7). Згідно рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради № 85 від 15.02.2012р. «Про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] [INFO]»., визначено наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] [INFO], громадянина [PERSON], що проживає окремо: систематичні зустрічі [PERSON] з сином щосереди та щосуботи з 10.00 год. до 12.00 год. за місцем постійного проживання дитини за адресою: [ADDRESS] у присутності матері малолітнього або його бабусі з боку матері (а.с.27). Згідно рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради № 274 від 16.07.2014р. «Про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] [INFO]»., визнати таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради № 85 від 15.02.2012р. «Про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] [INFO]». Встановити такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] [INFO], громадянина [PERSON] [INFO], що проживає окремо: систематичні зустрічі [PERSON] з сином двічі на тиждень: середа - з 16.00 год. до 18.00 год., субота з 14.00 год. до 18.00 год. в присутності матері дитини - [PERSON] (а.с.8). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 12.01.2012р., яке набрало законної сили 23.01.2012р., шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). Згідно довідки Димитровського центру первинної медико-санітарної допомоги від 08.09.2014р., [PERSON] [INFO] перебуває на «Д»-обліку з діагнозом: «дискінезія жовчовивідних шляхів на тлі деформації жовчного міхура» (а.с.38) та проходив неодноразове лікування (а.с.28, 29, 36, 37, 50). Згідно висновку психологічного обстеження практичного психолога ДДУ № 7 «Посмішка» від 04.05.2012р., психологічний розвиток дитини в нормі, розвинені всі психічні функції; дитина доброзичлива, товариська, але відчуває незадоволення в ситуації, що склалася в родині, відчуває дискомфорт, скаржиться на ставлення батька як по відношенню до матері, так і до себе, відчуває страх перед батьком щодо харчування. На тлі цього відбувається емоційний конфлікт з батьком, неприйняття, відсутність позитивного емоційного контакту (а.с.35). Згідно висновку органу опіки та піклування - виконкому Димитровської міської ради від 15.09.2014р. № 01/02-43-0871, орган опіки та піклування вважає доцільним винесене рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради № 274 від 16.07.2014р. «Про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] [INFO]» (а.с.39-40). Згідно постанови про відмову у порушенні кримінальної справи № 1353 від 17.07.2012р., у порушенні кримінальної справи у відношенні громадян [PERSON] та [PERSON] відмовлено на підставі п.п.2, 11 ст.6 КПК України (а.с.48). Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач - це його син. Їм прикро, що вони не спілкуються з онуком. Зі слів відповідача, у їх онука з'явилися нові дід та баба, з'явився новий батько і тому онук їх не потребує. Йому відомо, що був 2 роки тому укладений договір про те, що позивач буде забирати дитину, ініціатором була відповідач. Він розуміє, що взамін того, що вона дає онука, то позивач не буде турбувати її у квартирі. Щодо дієт, то в угоді про це нічого не сказано. Позивач не мішав їм щодо приготування їжі для сина. Ця угода виконувалася приблизно 6 місяців. Потім відповідач перестала виконувати угоду. Вважає, що це із-за квартири, оскільки відповідач не була згодна на продаж квартири. Позивач не заставляв їсти онука сирі крупи. Він не знає про те, щоб позивач цілий день держав онука голодним. Були моменти, що відповідач та її співмешканець облаяли їх у грубій формі. Він не був присутній при тому, щоб позивач вибивав двері. Не було такого, що його дружина - [PERSON] приходила до відповідача та казала, що не знає що робити з сином, тому що він [PERSON] кормить своїм харчуванням та не дає його покормити нормальною їдою. Не було такого, що він та його дружина приїхали до відповідача та сказали, що онук нічого не їв за день, а позивач їх нецензурно облаяв та сказав, що якщо онук не з'їсть сирий овес, то йому нічого не дасть їсти. Вони мешкають окремо від свого сина. З квітня по серпень 2013р. за харчуванням онука стежили разом, переважно дружина. Вони зверталися до органу опіки щодо спілкування з онуком, були отримані письмові рекомендації звернутися до суду. До суду вони не звернулися, тому що ця ситуація вирішиться миром. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір'ю позивача. Їй знайома угода про порядок спілкування з дитиною. Вона була присутньою при підписанні цієї угоди. Ініціатором була відповідач. Не було тиску на відповідача, щоб вона підписала цю угоду. Відповідачу була ця угода, тому що вирішувалося квартирне питання, щоб позивач віддав ключі від квартири та не приходив у квартири. Угода виконувалася приблизно трохи більше 5 місяців. Відповідач перестала давати їм онука з тим, щоб ще раз маніпулювати своє особисте життя. Наполягала на продажу квартири, позивач не бажав продавати квартиру. Наполягала на продажу відповідач з тією умовою, що вона буде давати онука. Позивач приймав участь у харчуванні сина, він не змушував його їсти сирі крупи, не було такого, що позивач морив сина голодом, цілий день держав голодним. Було таке, що відповідач та її співмешканець погрожували їм у грубій матерній формі. Онук не боявся спілкуватися з позивачем. Вона не пам'ятає, чи був такий момент, що вона казала відповідачу про те, що позивач кормить сина сирими продуктами. Їй відомо, що син вибивав двері у відповідача - скільки раз - не скаже. Відповідач дзвонила та говорила, що вона бажає зустрітися та сказала, що треба поговорити. Вона все виконала, онука кормила так, як бажала відповідач. Вона не бачила такого, щоб син кормив онука сирою гречкою та овсом. Вона не пам'ятає, чи був її дзвінок відповідачу щодо того, що позивач не дає кормити онука. Свідок [PERSON] пояснила суду, що у 2012р. було таке, що дитині було погано, але позивач не бажав викликати швидку, казав що просто з ним походить. Але вони викликали швидку, виявилося запалення легенів. У 2013р. бувало, що вона забирала дитину від позивача. Був випадок, що прийшли батьки позивача, сказали, що бояться сина, син казав, що буде кормити дитину так, як вважає за потрібне. У серпні 2013р. дитина розповіла, що у позивача дитина випила кип'яток, але в лікарню його не відвели. Позивач вибивав двері і у неї, у цей час у неї була дитина, яка обмочилася. Операція із завороту кішок - вроджена патологія. Вона не знає, чи винний позивач у хворобі дитини на захворюванні легенів. Свідок [PERSON] пояснила суду, що сторін по справі знає, тому що вони є свідки [PERSON] та вони знаходяться в одному зібранні, відповідач зараз вже не свідок [PERSON], а позивач є свідком [PERSON]. У серпні 2013р., вона прийшла до [PERSON], своєї духовної сестри, і там знаходилася бабуся [PERSON] та хлопчик [PERSON] - онук [PERSON]. [PERSON] каже, що забрали дитину від батька. Вона подивилася на дитину, він був схудлий, під очами сині круги і був нервовий. Також був інший випадок у цьому ж місяці, вона зустріла на вулиці [PERSON], [PERSON] і онука [PERSON] та запитала, звідки вони йдуть, вони кажуть, що прийшли з поліклініки, кажуть що забрали після вихідних дитину, бабуся напоїла дитину, не попробував чай і дитина обпекла ротову порожнину. [PERSON] сказав, що у нього болить рот, бабуся [PERSON] напоїла чаєм. У них на зібранні свідків [PERSON] батько хватав малюка та тягнув за руку через весь зал на вихід, це не одиничний випадок, це було у 2013р. Рідний батько так з дитиною не поводиться. Дитина [PERSON] пояснив суду, що йому 7 років. Ходить у школу у 2-А клас. Він живе з мамою та вже вибрали нового батька. Новий батько мешкає з ними. Сестрички та братика у них немає, бабусі та дідусі мешкають окремо. Старий батько до нього у школу приходить. Учора приходили до школи старий батько, та дідусь і бабуся. Раніше батько його брав з п'ятниці на вихідні, а зараз не бере, тому що він кормив його овсом, а йому це не можна. Батьки старого батька його кормили вареної їжею, але старий батько на них накричав і сказав, що буде кормити його сам сирою їжею кожен день. Було таке, що він сьорбнув чаю по трубці та обпалив собі язика, але бабуся казала не пити чай, а він не зрозумів цього, оскільки був маленький. Старий батько останній раз приходив на дитячу площадку, він приносив йому сироїдні цукерки у школу. Це якійсь несмачні зернятка. Бабуся та дідуся покупають йому кіндерсюпріз. З батьком він не бажає поїхати на море, тому що батько сказав, що буде його кормити медом та сирою крупою. Згідно ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також обставин, що мають істотне значення. В окремих випадах, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи позицію відповідача по справі, а саме задоволення позову частково з врахуванням того, що проводити спілкування з дитиною у її присутності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає слушною думку відповідача, так як дитина знаходиться на «Д»-обліку у лікарні та потребує особливого харчування та відповідного нагляду, який, на думку суду, зможе забезпечити матір дитини - відповідач по справі. Крім цього, згідно ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Судом була вислухана дитина, [PERSON] [INFO]., яка пояснила, що не поїде на море з батьком, оскільки той обіцяв його кормити лише медом та сирою крупою, тому суд вважає для врегулювання конфлікту між дитиною та батьком, доцільним присутність матері дитини для підтримання особливого харчування дитини. Разом з тим, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, на думку суду не підлягають задоволенню, оскільки доказів неправомірної поведінки відповідача у вчиненні вказаних перешкоду, суду не надано. На підставі ст.ст.159, 171 СК України,

Outcome: partial