Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] борг в сумі 9883513,64 грн., що складається з суми 4715000,00 грн. основного боргу, 1320200,00 грн. штрафу, 329404,11 грн. 3% річних, 3518909,53 грн. інфляційних збитків, а також покласти на відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2012 р. позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 4715000,00 грн., які останній зобов'язався повернути у строк до 01.05.2013 р. Проте у вказаний строк гроші не повернув. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та докази, які були досліджені під час судового розгляду. Представник відповідача [PERSON] вимоги позивача [PERSON] не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вказуючи на те, що грошові кошти фактично відповідачу не передавались. Суд вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 08 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно заяви від 08.11.2012 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 2445 та посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 4715000 грн. , згідно договору позики укладеного 08 листопада 2012 року. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. З підстав визначених ст. 1051 ЦК України суд відхиляє заперечення представника відповідача, зазначені під час судового розгляду. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Якщо інше не встановлено договором або законом (наприклад, якщо договір позики відповідає ознакам безпроцентного договору), позикодавець має право на одержання ще і процентів від суми позики. У разі коли договором не встановлено їх розмір, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Пунктом 2, ст. 2 договору позики встановлено, що в разі неповернення грошових коштів у строк, який вказаний в п. 1 договору Позичальник зобов'язується сплатити штраф у розмірі 47150 грн. за кожен місяць прострочки. Отже, позивач правомірно просить стягнути з відповідача 1320200,00 грн. штрафу, 329404.11 грн. три відсотки річних та 3518909,53 грн. інфляційних збитків. З огляду на правомірність вимог позивача, понесені ним судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved