Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його батько [PERSON] прийняв у спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 05 червня 2007 року, земельну ділянку площею 2,06 га рілля (кадастровий номер 7425384000:05:001:1182) та площею 0,86 га пасовища (кадастровий номер 7425384000:05:001:1453) на території Липівської сільської ради Талалаївського району згідно Державного акту серії ЯГ № 387705 від 01 червня 2007 року. Але батько позивача не оформив своїх спадкових прав, так як помер 18 лютого 2011 року. Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті батька, але не може оформити своїх спадкових прав, так як у нього відсутній оригінали правовстановлюючого документу на спадкові земельні ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 2,06 га ріллі (кадастровий номер 7425384000:05:001:1182) та площею 0,80 га пасовища (кадастровий номер 7425384000:05:001:1453) цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради згідно Державного акту серії ЯГ № 387705 від 01 червня 2007 року в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 18 лютого 2011 року, успадковану ним після смерті матері [PERSON], померлої 05 червня 2007 року, що належала їй на підставі Державного акту серії ЯГ № 387706 від 01 червня 2007 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Липівської сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 18 лютого 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 150998 від 18.02.2011 року (а.с.10). Спадкодавець [PERSON] померла 05 червня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 055138 від 06.06.2007 року (а.с.12). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 387706 та серії ЯГ № 387705 від 01 червня 2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельних ділянок площею 2, 06 га - рілля та площею 0, 80 га пасовища для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради (а.с.14-15). Рішенням Талалаївського районного суду від 09 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 21 серпня 2017 року, встановлено факт, що [PERSON], яка померла 05 червня 2007 року, була рідною бабою [PERSON], 16 лютого 1984 рок народження (а.с.13-13 зв.). згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЕЛ № 379033 від 30.03.1984 року [PERSON] народився 16 лютого 1984 року, в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Талалаївської селищної ради № 3923 від 06.12.2017 року [PERSON] до дня смерті 05.06.2007 року проживала [INFO] разом із своїм сином [PERSON] (а.с.11). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 31.10.2017 року [PERSON] повідомлений про те, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], поскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки (а.с.16). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 14 жовтня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачені Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 387705 та серії ЯГ № 387706 від 01 червня 2007 року на імя [PERSON] вважати недійсними (а.с.17). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.11.2017 року, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 387706 площею 2,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради станом на 18.02.2011 року становила 21 819,35 грн., вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 387705 площею 0,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради станом на 18.02.2011 року становила 2236, 53 грн. (а.с.28). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 08.11.2017 року (а.с.29). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належними правовстановлюючими документами, оригінали яких було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, і дане майнове право залишається неуспадкованим як спадкоємцем за законом [PERSON], так як його сином позивачем [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved