Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Леміщиська сільська рада Жашківського району Черкаської області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований на земельній ділянці [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований у даному будинку, але фактично не проживає з січня 2015 року. Він не звертався до відповідача з проханням у добровільному порядку знятися з реєстрації у належному йому будинку, оскільки останнє відоме місце проживання [PERSON] це за адресою розташування будинку. Тому позивач звернувся із даною позовною заявою до суду та просив визнати [PERSON] , 1967 року народження, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання та роз`яснено відповідачу про право подати відзив, а третій особі про право подати пояснення. Ухвалою від 10.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте у матеріалах справи міститься його заява про розгляд цивільної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просив задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив від відповідача до суду не надходив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився по невідомих суду причинах. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2019 року. Як убачається із довідки № 89 від 25.02.2019 р., виданої виконавчим комітетом Леміщанської сільської ради Жашківського району Черкаської області, склад сім`ї [PERSON] слідуючий: син - [PERSON] , 1967 р.н., який за місцем реєстрації не проживає. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.02.2019 року, [PERSON] , 1967 р.н., починаючи з 01 січня 2015 року за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦПК України). На підставі ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що передбачено ст. 405 ЦК України. Таким чином, позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 72 чинного Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований, проте не проживає у житловому будинку по [ADDRESS] , який на праві власності належить позивачу [PERSON] , він підлягає визнанню таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved