Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстрований 12 вересня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис № 1161, від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалася і фактично вони не мешкають однією сімєю з дня укладення шлюбу, шлюб у них формальний, [PERSON] мешкає за іншою адресою. На даний момент не ведуть спільного господарства, шлюбно сімейні стосунки не підтримують і подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним, шлюб існує формально. Стосунки, які склалися між ним та відповідачем перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення неможливо. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю і дав пояснення про обставини викладені вище, вказує, що після реєстрації шлюбу вони зустрічалися один - два рази на тиждень, а потім кожен мешкав за місцем свого проживання, сумісного майна у них нема. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, хоча вважає, що підстав для розірвання шлюбу нема. Шлюб зареєстрували в 2014 року, а до цього з [PERSON] зустрічалися та жили з 2006 року. У неї є син, який зараз навчається в університеті і мешкає в іншому місці і вона як мати вимушена приділяти йому увагу, а чоловік не бажав щоб син мешкав з ними і тому вона була змушена жити на «два дома», що не подобалося позивачу, хоча вона неодноразово пропонувала вирішити питання про сумісне проживання, але ці питання не були вирішені. Перестали мешкати разом з осені 2015 року. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 вересня 2014 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис № 1161 ( свідоцтво серія 1-ВЛ № 242005). Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Як встановлено у судовому засіданні причиною розірвання шлюбу сталі різні погляди на шлюб та сімю. Позивач втратив до відповідача почуття поваги та кохання та не має наміру в подальшому проживати з нею однією сімєю. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Клопотань щодо надання строку на примирення не надходило. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе і тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На стягнення судового збору позивач не наполягає.

Outcome: approved