Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що [INFO] у віці 90 років у м. Умані померла її мати [PERSON], яка проживала сама. Після її смерті залишилося спадкове майно в виді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яким вона розпорядилася ще за своє життя, склавши 31 жовтня 1995 року заповіт на її ім'я. Поховавши маму, подала заяву до нотконтори про прийняття спадщини та повернулася до місця свого проживання у Росію, але на вимогу брата, який є відповідачем по справі, віддала йому усі документи на мамине майно. На цей час знову приїхала в м. Умань, з метою оформлення спадщини та звернулася до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено по тій причині, що вона не надала документ, який би підтверджував право власності матері на квартиру. Звернувшись до брата з проханням повернути документи для оформлення спадщини, отримала категоричну відмову, що ніякі документи на квартиру він ні при яких обставинах нікому не дасть. Така незрозуміла поведінка відповідача змушує її звернутися за захистом своїх інтересів до суду. Факт належності матері 1/2 частини квартири підтверджується довідкою КП ЧООБТІ від 13 серпня 2014 року, у якій зазначено, що квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Уманському БТІ за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Уманським відділом житлового господарства 17 жовтня 1995 року за № 5371. На її замовлення КП ЧООБТІ виготовило технічний паспорт на квартиру, вказавши її вартість - 71300 гривень. Відповідно вартість 1/2 її частини становить 35650 гривень. Таким чином, не дивлячись на протидію відповідача, вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи ту обставину, що відповідач своїм небажанням віддати їй документи для оформлення спадщини, ввів її у матеріальні витрати, він має повернути їх у повному обсязі. Просить постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], вартістю 25650 гривень, як на спадкове майно по заповіту після смерті її матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та просить суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Пояснила, що її довірителька та відповідач по справі є рідними братом та сестрою. Позивач проживала у Росії, але з матір'ю мала гарні стосунки. Мати з сином, відповідачем по справі, проживали у одній квартирі, але оскільки між ними виникали певні непорозуміння, було прийнято рішення приватизації квартири по 1/2 за кожним. Свою 1/2 частину [PERSON] заповіла дочці [PERSON], тому після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини і поїхала за місцем свого проживання, до Росії. Документи на квартиру, на прохання відповідача, позивач залишила йому. З плином встановленого проміжку часу позивач повернулася в Україну та знову звернулася до нотаріуса, уже за свідоцтвом про право власності на спадкове майно. У вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено через втрату правовстановлюючих документів на квартиру. Позивач попросила відповідача надати їй ці документи, але він цього прохання не виконав, тому вона вимушена поновляти усі документи за власний рахунок. Вважає, що позивачу на законних підставах належить право власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за заповітом, а вирішити це питання іншим шляхом, крім судового, неможливо, що і стало причиною звернення до суду з вказаним позовом. Просить суд позов задоволити, визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а також стягнути з відповідача на користь позивача, понесені нею витрати. Представник відповідача Уманської міської ради Черкаської області Гришак А.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав. На його думку, оскільки має місце заповіт на користь позивача, який оформлений належним чином, підстав для відмови у задоволенні позову не існує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що він є власником спірної квартири протягом 30 років, а позивач на цю квартиру права не має. Позивач у цій квартирі не проживала, проживала за межами України. Коли приїхала, то поховання провела за кошти, які були зібрані матір'ю за життя. При цьому не заперечував, що частину цих коштів позивач давала йому на витрати, пов'язані з похованням матері. Визнав, що покійна мати дійсно мала право на частку у квартирі, яку заповіла позивачці по справі, але вважає, що позивач просто підговорила їх мати скласти саме такий заповіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приятелювала з покійною, ходили одна до одної в гості. Покійна проживала одиноко, за нею ніхто не здійснював догляд, лише її син, який також був прописаний у цій квартирі, один раз в тиждень приходив і готовив їжу на тиждень. Позивач приїздила до матері приблизно тричі на рік. Покійна вважала, що її син не образить сестру, тому і не виписувала його із квартири. Їй було відомо про наявність заповіту, вважає, що заповіт було складено, оскільки відповідач є жорстоким і може образити позивача. Мати хоронила позивач по справі, за чиї кошти було проведено поховання їй не відомо, але пам'ятник позивач уже поставила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сестрою покійної [PERSON], а сторони по справі є її племінниками. Відповідач проживав у спірній квартирі до одруження, а потім почав проживати у квартирі своєї дружини. Сестра проживала у квартирі разом зі своїм чоловіком, а останні 15 років вже проживала одна, навіть після перенесеного інсульту. Відповідач іноді приходив до неї, готовив їжу, іноді прибирав. Позивач, у останні роки хвороби матері, приїздила влітку на три місяці і проживала з нею. Про наявність заповіту,їй нічого не відомо. Сестра нічого поганого про відповідача не говорила, але лише жалілася, що він рідко її навідує, оскільки зайнятий на роботі. Позивача вона чекала постійно. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є начальником Уманського ЧООБТІ. 17 жовтня 1995 року за заявами [PERSON] та [PERSON] була заведена інвентаризаційна справа на квартиру [ADDRESS]. Було виготовлено та видане свідоцтво про права власності на квартиру. За запитом нотаріуса 21 жовтня 2013 року видавалася інформаційна довідка. Також [PERSON] звертався щодо поновлення будинкової книги, але у зв'язку з чим їй не відомо. [PERSON] зверталася 05 серпня 2014 року з проханням провести інвентаризацію, але при проведенні інвентаризації не було допуску до квартири. Також на запит нотаріуса [PERSON], у зв'язку із відкриттям спадкової справи, було надано інформаційну довідку від 13 серпня 2014 року. Право власності на цю квартиру зареєстровано за [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 11 травня 1954 року, матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Актовий запис № 21. Згідно заповіту, складеного 31 жовтня 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-6337, посвідченого державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори, [PERSON] на випадок своєї смерті всю належну їй на праві особистої власності частину приватизованої квартири [ADDRESS], заповіла дочці [PERSON], а у випадку її смерті раніше неї - її синові [PERSON]. Згідно довідки, виданої Уманським виробничим відділком 13 серпня 2014 року вих. № 2008, станом на 01 січня 2013 року власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Уманським відділом житлового господарства 17.10.1995 р. за № 5371. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] померла [INFO]. Актовий запис № 275. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної Кравчук Т.І., державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Черкаської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві власності квартири [ADDRESS], після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], спеціаліста [PERSON] та вивчивши письмові матеріали по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом достовірно встановлено, що квартиру [ADDRESS] було приватизовано [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] 31 жовтня 1995 року склала заповіт, яким свою частку вищевказаної квартири заповіла своїй дочці [PERSON], яка є позивачем по справі. [PERSON] померла [INFO]. Позивач, у встановлений законом строк, звернулася до Уманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві власності квартири, через відсутність документу, який підтверджує право власності [PERSON] на спадкове майно, а саме на 1/2 частку у праві власності квартири [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На думку суду, оскільки спадкодавцем за життя було зроблено розпорядження шляхом складання заповіту, який зареєстровано у спадковому реєстрі, посвідчено нотаріусом та на момент відкриття спадщини не скасовано та не змінено, є достатньо підстав для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Так як позивачем при зверненні до суду було понесено певні витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та оплатою послуг на правову допомогу, суд вважає за можливе стягнути вказані кошти з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved