Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору іпотеки припиненим, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.05.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31.3ВН/35/07 Склн, згідно з яким банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 25 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання кредитного договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем був укладений договір поруки №3.01.3ВН/02/П01/11-Склн від 01.11.2011 року, відповідно до якого позивач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищезазначеного кредитного договору. Відповідно до додатку та договору купівлі-продажу прав вимог від 26.06. 2013 року право вимоги по кредитному договору №31.3ВН/35/07-Склн від 30.05.2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], перейшло до АТ «Дельта Банк». Кредитні кошти були виплачені [PERSON], який є поручителем [PERSON], відповідно до договору поруки №3.01.3 ВН/02/П01/11-Склн від 01.11.2011 року. Також, [PERSON] є чоловіком [PERSON] та співвласником квартири [ADDRESS], яка була передана іпотекодержателю ВАТ «Кредитпромбанк» в забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором №31.3ВН/35/07Склн від 30.05.2007 року. Разом з тим в Державному реєстрі про іпотеку міститься запис про заборону відчуження вказаного нерухомого майна, внесений відповідно до договору іпотеки №31.3ВН0/35/101/07-Склн від 30.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1765, - квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до довідки АТ «Дельта Банк» №05-3331456 від 17.10.2016 року кредитний договір №31.3ВН/35/07-Склн, укладений 30.05.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», право вимоги якого за кредитним договором з 26.06.2013 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 12.10.2016 року у зв'язку з повним виконанням зобов'язань за вказаним кредитним договором перед кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором. 25.11.2016 року позивач звернувся до АТ «Дельта Банк» із заявою про зняття заборони. Проте, заборона відчуження та запис в Державному реєстрі про іпотеку, внесений відповідно до договору іпотеки №31.3ВН0/35/101/07-Склн від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №1765, - квартири [ADDRESS] на даний час не зняті. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], якою була внесена в реєстр заборона відчуження на вказану квартиру та зареєстровано обтяження в Державному реєстрі іпотек, із заявою про припинення іпотеки та зняття заборони. Згідно листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 10.05.2017 року за №289/02-17 вбачається, що при наявності повідомлення про припинення дії договору іпотеки приватний нотаріус матиме можливість виконати передбачені законодавством дії по зняттю заборони відчуження квартири №8, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 42. На звернення позивача про припинення іпотеки та зняття заборони, накладеної на підставі вищевказаного іпотечного договору, Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради надав лист №П-04-28384/01-04 від 24.04.2017 року, згідно з яким відмовився внести відомості до Державного реєстру про припинення іпотеки та зняття заборони на підставі довідки про повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором перед кредитором без повідомлення про припинення іпотечного договору та запропонував для вирішення даного спору звернутися до суду. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив припинити дію договору іпотеки №31.3ВН/35/101/07-Склн від 30.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1765, право вимоги якого за кредитним договором з 26.06.2013 року було відступлено АТ «Дельта Банк». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник задовіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення суду. Представники відповідачів до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Разом з тим, матеріали справи містять письмові заперечення від останніх, згідно яких позовні вимоги не визнають та просять в задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю (а.с.40, 54-56). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 30.05.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31.3ВН/35/07 Склн, згідно з яким банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 25 000,00 доларів США (а.с.6-8). З метою забезпечення виконання кредитного договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем був укладений договір поруки №3.01.3ВН/02/П01/11-Склн від 01.11.2011 року, відповідно до якого позивач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищезазначеного кредитного договору (а.с.9). Також, між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №31.3ВН/35/101/07-Склн від 30.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1765, згідно якого вбачається, що у забезпечення зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за кредитним договором іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку майно квартиру [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою вінницькою нотаріальною конторою 20.03.1997 року за реєстровим №3-722, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації 02.04.1997 року в реєстровій книзі №245 за реєстровим №56/20760 (а.с.10-12). У зв'язку з посвідченням вказаного іпотечного договору приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна до припинення чи розірвання цього договору (а.с.12), що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №27036545 від 05.05.2010 року, Витягом з Державного реєстру іпотек №27036695 від 05.05.2010 року (а.с.13, 14). Відповідно до довідки АТ «Дельта Банк» №05-3331456 від 17.10.2016 року кредитний договір №31.3ВН/35/07-Склн, укладений 30.05.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», право вимоги якого за кредитним договором з 26.06.2013 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 12.10.2016 року у зв'язку з повним виконанням зобов'язань за вказаним кредитним договором перед кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором (а.с.17). Разом з тим, як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у вказаних реєстрах продовжують міститись записи про заборону відчуження вказаного нерухомого майна (а.с.15-16). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], якою була внесена в реєстр заборона відчуження на вказану квартиру та зареєстровано обтяження в Державному реєстрі іпотек, із заявою про припинення іпотеки та зняття заборони. Згідно листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 10.05.2017 року за №289/02-17 вбачається, що при наявності повідомлення про припинення дії договору іпотеки приватний нотаріус матиме можливість виконати передбачені законодавством дії по зняттю заборони відчуження квартири №8, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 42. Окрім того, нотаріус зазначила, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, а тому здійснити дії щодо проведення припинення обтяження речових прав та припинення інших речових прав на вказаний об'єк нерухомого майна не можливо (а.с.18-19). На звернення позивача про припинення іпотеки та зняття заборони, накладеної на підставі вищевказаного іпотечного договору, Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради надав лист №П-04-28384/01-04 від 24.04.2017 року, згідно з яким відмовився внести відомості до Державного реєстру про припинення іпотеки та зняття заборони на підставі довідки про повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором перед кредитором без повідомлення про припинення іпотечного договору (а.с.20). Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст.ст.526, 599 ЦК України, зобов'язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Як було встановлено в судовому засіданні, кредитний договір №31.3ВН/35/07-Склн, укладений 30.05.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк», право вимоги якого за кредитним договором з 26.06.2013 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 12.10.2016 року у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань за вищевказаним договором перед кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором, що підтверджується довідкою Вінницького відділення №3 АТ «Дельта Банк» від 17.10.2016 року за вих.№05-3331456 (а.с.17). Пунктом 1 ч.1 ст.593 ЦК України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Дана норма кореспондується з положеннями абз.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», де передбачено, що іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання. Відповідно до ст.ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється, зокрема у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тобто, з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення, а тому з погашенням кредиторської заборгованості іпотека припинилася. Відповідно до ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника обєкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного обєкта нерухомого майна. Згідно з п.57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у звязку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України звернення особи до суду за захистом має бути зумовлене порушенням, невизнанням або оспорюванням її права, свободи чи інтересу, у протилежному випадку, за відсутності такого порушення судовий захист чинним законодавством України не передбачений. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Стаття 16 ЦК України містить перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, зокрема, є припинення правовідношення. Однак, зважаючи, що відповідачі не оспорюють факту повного виконання зобов'язань по кредитному договору, що достеменно підтверджується довідкою банку, наявною в матеріалах справи, у позивача відсутні будь-які перешкоди самостійного звернення до державного реєстратора із заявою про скасування відповідних записів про іпотеку та заборону на відчуження майна відповідно до чинного законодавства. Суд наголошує, що іпотека є припиненою в силу закону, а тому не має жодної потреби в ухваленні рішення суду про припинення дії договору іпотеки, а відтак права позивача ніяким чином не порушено, а тому не потребують судового захисту. Разом з тим, суд звертає увагу, що у разі не згоди із рішенням нотаріуса, державного реєстратора про відмову в проведенні державної реєстрації припинення іпотеки позивач не позбавлений можливості оскаржити їхні дії в окремому порядку. Також, позивач не позбавлений можливості з урахуванням переліку способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених у статті 16 ЦК України, звернутись до відповідачів із відповідним позовом, рішення за результатами розгляду якого може слугувати підставою для проведення державної реєстрації припинення іпотеки згідно закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed