Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» про відновлення меж земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору про надання в користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистого користування від 1985 року він являється землекористувачем земельної ділянки по [ADDRESS] яка межує з домоволодіннями по [ADDRESS] Згідно з п.542 Додатку до рішення Кіровоградської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок індивідуальної забудови» №1022 від 10 грудня 1997 року земельна ділянка по [ADDRESS] була надана йому (позивачу) у приватну власність, проте державний акт на землю він не мав змоги отримати через нестачу коштів. Позивач також зазначив, що при виготовленні документів із землеустрою на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], відповідачем КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» були порушені його права, як землекористувача, оскільки генплан земельної ділянки по [ADDRESS], виготовлений управлінням головного архітектора м. Кіровограда відповідно до рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 01.10.1981 року №972 для будівництва жилого будинку став не відповідати вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92** «Для догляду за будівлями і здійснення поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1.00 м.», що відображено на генплані земельної ділянки по [ADDRESS], які необхідно дотримуватися при побудові будинку. Крім того, позивач зазначив, що експертом КВ ОНДІСЕ у висновку судово-будівельної експертизи від 30.04.2013 року зазначено на порушення норм ДБН 360-92** земельної ділянки по [ADDRESS] оскільки відстань від житлового будинку до межі земельної ділянки[NUMBER] повинна бути 1м., разом з тим, відстань від житлового будинку [NUMBER] до межі земельної ділянки [NUMBER] становить 0,83м, що є порушенням ДБН; більш того, у висновку експерта зазначається також про порушення норм ДБН 360-92** земельної ділянки по [ADDRESS] по фасадній межі також зі сторони домоволодіння по [ADDRESS] а саме: відстань від житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] згідно з фактичними замірами по фасадній межі становить 0,83м., що не відповідає нормам ДБН на 0,17м., далі на відстані 7,6 м. від фасадної межі вздовж розподільної межі між домоволодінням [NUMBER] та [NUMBER] відстань від будівель в домоволодінні [NUMBER] до межі становить 0,4м., що не відповідає нормам ДБН на 0,6м., на відстані 10,60 м. відстань становить 0,23 м., що не відповідає нормам ДБН на 0,73м., на відстані 17,18 м. відстань становить 0,4м., що не відповідає нормам ДБН на 0,60 м. Крім того, ліва бокова межа земельної ділянки по [ADDRESS] по ламаній 7,60 м.+3,0+7,0+32,4, що складає 50,0 м., але згідно плану межа повинна бути рівною. Окрім того, позивач вказав, що з виготовленням документів із землеустрою відповідачем КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» на земельну ділянку по вул.[ADDRESS] та прийняття Кіровоградською міською радою рішення за №44 від 04.07.2006 року з п.7 Додатку до нього, порушені його (позивача) права землекористувача земельної ділянки по [ADDRESS] з тих підстав, що відсутня можливість виконати виконавчу технічну документацію на збудований житловий будинок згідно норм ДБН України, чинного законодавства, здати його в експлуатацію, підвести до будинку воду- та газо- постачання та користуватися комунальними умовами. Враховуючи викладене, позивач просить зобов`язати КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» відновити межі земельної ділянки по [ADDRESS], згідно з Додатком № 3 до висновку будівельно-технічної експертизи №№2190, 2191 від 30.04.2013 року КВ ОНДІСЕ в плані земельних ділянок по [ADDRESS], [NUMBER], [NUMBER] в м. Кіровограді згідно з інвентаризаційними справами та врахування рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 01.10.1981 року №972, порушених ними при виготовленні документів із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] Крім того, просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі, які складаються з судового збору. Ухвалами Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2013 року та від 11.02.2014 року залучено до участі в справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, та, безпосередньо на висновок експерта №№2190,2191 судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2013 року Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким встановлено, що відстань від межі земельної ділянки по [ADDRESS] якою користується [PERSON] на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 04.07.2006 року за №44 до будинку по [ADDRESS] якою користується [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради порушена на 0,17м, та становить 0,83 м замість 1,0 м, що є порушенням норм ДБН, у зв'язку з чим він не може оформити документи на збудований ним будинок, просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними, просила відмовити позивачу в їх задоволенні, зазначивши на обгрунтування заперечень, що колективне підприємство «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» дійсно є розробником технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 935,67 кв.м. (0,0936 га.), замовником технічної документації є власник будинку [ADDRESS] [PERSON] На підставі погодженої та затвердженої документації [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS]. Представник відповідача також зазначила, що відповідно до ч.4 п. 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі чого, відновлення меж земельної ділянки можливо провести лише [PERSON], оскільки останній має у розпорядженні державний акт на право власності на земельну ділянку та технічну документацію із землеустрою, в той час, як у позивача [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, він не звертався до відповідної організації, яка має ліцензію, з клопотанням про розроблення проекту землеустрою земельної ділянки по [ADDRESS] у м.Кіровограді. Представник відповідача також зазначила, що підприємство є приватною фірмою, надає послуги у сфері землевпорядкування, які є платними, при цьому з замовником укладається договір, останнім сплачуються кошти, після чого проводяться відповідні роботи, перелік яких погоджений сторонами у договорі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними, просив відмовити позивачу в їх задоволенні, в обгрунтування заперечень зазначив, що [PERSON] належить на праві власності жилий будинок по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, та він має право відповідно до вимог земельного законодавства отримати у власність земельну ділянку для обслуговування жилого будинку. Крім того, на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 04.07.2006 року №44, [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, який є чинним. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом про дату, час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі, разом з тим, будучи присутньою в судовому засіданні 04.06.2014 року, зазначила, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS] у м.Кіровограді, земельна ділянка за вказаною адресою знаходиться у її користуванні, державний акт на право власності на земельну ділянку вона не отримувала, яка фактична площа земельної ділянки їй достеменно не відомо, крім того, зазначила, що їй відомо про наявність земельного спору між [PERSON] та [PERSON] Заслухавши позивача, заперечення проти позову представника відповідача, представника третьої особи [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, дослідивши матеріали інвентаризаційних справ за адресою [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS], з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося і сторонами по справі, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів №972 від 01 жовтня 1981 року за згодою [PERSON], (матері позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON].), з існуючого домоволодіння по [ADDRESS] було вилучено до міськземфонду земельну ділянку площею 600, 00кв.м. та надано ї, як земельну ділянку площею 600,00 кв.м по [ADDRESS] [PERSON] під індивідуальну забудову з необхідністю при цьому зносу сараїв літ. «Б» та «В» і погріба літ. «Г». Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок індивідуальної забудови» №1022 від 10 грудня 1997 року вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, надані для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських споруд і будівель згідно з Додатком №4 в т.ч. і [PERSON] (п/номер №542 Додатку №4 до рішення міської ради народних депутатів від 10 грудня 1997 року №1022), на підставі договору забудови від 05.09.1985 року, площа земельної ділянки 600,00 кв.м по [ADDRESS] для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. З огляду на зазначене, земельна ділянка, якою на теперішній час користується позивач [PERSON] утворилася внаслідок вилучення частини земельної ділянки по [ADDRESS] площею 600, 00 кв.м, якою користувалася [PERSON] Зазначені обставини встановлені також судовими рішеннями, які набрали законної сили, і, зокрема, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 квітня 2001 року, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04 жовтня 2006 року, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11 травня 2010 року, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2014 року. Судом також встановлено та сторонами по справі не заперечувалося, що земельна ділянка по [ADDRESS] межує із земельними ділянками по [ADDRESS], власником якої на підставі державного акту на праві приватної власності на земельну ділянку КР №079979 від 06 червня 2007 року є [PERSON] та земельною ділянкою по [ADDRESS] користувачем якої є [PERSON] Відповідно до інформації ОКП «Кіровоградське ООБТІ» згідно з матеріалами інвентаризаційної справи площа земельної ділянки по вул.Харківській, [NUMBER] становить 781,9 кв.м. Державний акт на земельну ділянку не видавався. Крім того, встановлено, що власником домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 вересня 2000 року, зареєстровано в реєстрі за №1-3093, власником домоволодіння по вул.[ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 27 жовтня 2009 року №1359. Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради «Про розгляд звернень фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин» №44 від 04 липня 2006 року вирішено передати громадянам міста безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для гаражного будівництва та ведення колективного садівництва площею та розмірами, визначеними після відновлення меж земельної ділянки згідно з додатками 1,2,3. Відповідно до витягу з додатку №1 до рішення Кіровоградської міської ради від 04 липня 2006 року №44 п/номер 7 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 935,7 кв.м (площа земельної ділянки згідно з земельно-обліковою документацією складає 961,70 кв.м) на підставі виготовлених та поданих документів із землеустрою колективним підприємством «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» (Технічна документація з землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) гр.[PERSON] в межах м.Кіровограда по [ADDRESS] на території Кіровоградської міської ради, виготовлена колективним підприємством «Кіровоградський земельно-кадастровий центр», ліцензія Держкомзему України АА №604263 від 18 листопада 2003 року). Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що при виготовленні у 2006 році документів із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] відповідачем КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» не були відновлені межі земельної ділянки по [ADDRESS] які були порушені при приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] у 1996 році при виготовленні державного акта на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], який (державний акт) було визнано недійсним на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 квітня 2001 року, були порушені права позивача як землекористувача земельної ділянки по [ADDRESS] оскільки генплан земельної ділянки по [ADDRESS] виготовлений управлінням архітектури м.Кіровограда на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 01.10.1981 року №972 для будівництва житлового будинку став не відповідати вимогам п.3.25* ДБН 360-92**, за яким відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,00 м. Крім того, в обґрунтування підстав позовних вимог позивач посилався на висновок судово-будівельної експертизи №№2190, 2191 від 30.04.2013 року, проведеної Кіровоградським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, в якому зазначено на порушення норм ДБН 360-92** земельної ділянки по [ADDRESS] оскільки відстань від житлового будинку [NUMBER] до межі земельної ділянки [NUMBER] повинна бути 1м., разом з тим, відстань від житлового будинку [NUMBER] до межі земельної ділянки [NUMBER] становить 0,83м, що є порушенням ДБН; більш того, у висновку експерта зазначається також про порушення норм ДБН 360-92** земельної ділянки по [ADDRESS] по фасадній межі також зі сторони домоволодіння по [ADDRESS] а саме: відстань від житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] згідно з фактичними замірами по фасадній межі становить 0,83м., що не відповідає нормам ДБН на 0,17м., далі на відстані 7,6 м. від фасадної межі вздовж розподільної межі між домоволодінням [NUMBER] та [NUMBER] відстань від будівель в домоволодінні [NUMBER] до межі становить 0,4м., що не відповідає нормам ДБН на 0,6м., на відстані 10,60 м. відстань становить 0,23 м., що не відповідає нормам ДБН на 0,73м., на відстані 17,18 м. відстань становить 0,4м., що не відповідає нормам ДБН на 0,60 м. Крім того, ліва бокова межа земельної ділянки по [ADDRESS] по ламаній 7,60 м.+3,0+7,0+32,4, що складає 50,0 м., але згідно плану межа повинна бути рівною. Разом з тим, судом відзначається, що позивач [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю оформлення ним документів на збудований будинок на земельній ділянці по [ADDRESS] у зв'язку з порушенням вимог земельного законодавства відповідачем при виготовленні документів із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] третій особі [PERSON], не надав суду належних доказів на підтвердження зазначених вище обставин, а саме, що йому повноважними органами з зазначених вище підстав було відмовлено у прийнятті в експлуатацію збудованого ним жилого будинку. Крім того, з матеріалів технічної документації із землеустрою за адресою м.Кіровоград, [ADDRESS] судом встановлено, що відповідно до експертного висновку від 15.12.2000 року, проведеного Кіровоградським філіалом інституту землеустрою української академії аграрних наук, з питання по вилученню та забудові земельної ділянки по [ADDRESS] встановлено, що фактична площа користування ділянкою 600,0 кв.м відповідає рішенню виконкому Кіровоградської міськради від 01.10.1981 року №972, не виконано вимоги генпланів забудови ділянки щодо: зносу двох сараїв та погреба, внаслідок чого частина сараю та погріба [PERSON] площею 4 кв.м розміщені в межах ділянки [NUMBER] розміщення новобудівель будинку та сараю на відстані 1,0м від межі з ділянкою по [ADDRESS] (фактична відстань 0,52 м та 0,33 м). Забудова земельної ділянки по [ADDRESS] виконана з порушенням вимог: генплану земельної ділянки та планувального завдання на його забудову, виданого в 1982 році на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської ради 01.10.1981 року №972, генплану земельної ділянки та планувального завдання на його забудову, виданого в 1985 році на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради м.Кіровограда від 19.06.1985 року №259. Зазначений факт - розміщення новобудови по [ADDRESS] на відстані менше 1м від межі земельної ділянки по [ADDRESS], підтверджується і у висновку експерта №№2190, 2191 судової будівельно-технічної експертизи від 30 квітня 2013 року, на який посилається позивач. Більш того, відповідно до технічної документації та пояснень позивача встановлено, що площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 600,0 кв.м і за фактичними розмірами та площею відповідає генеральному плану земельної ділянки і планувальному завданню на забудову відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 01 жовтня 1981 року №972. Окрім того, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 квітня 2006 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2006 року, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення меж земельної ділянки, при цьому судом було встановлено, що межі земельної ділянки площею 600,0 кв.м по [ADDRESS] після надання її позивачу під забудову не визначено на місцевості, що підтверджується ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 09 грудня 2002 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 05 червня 2003 року та ухвалою Верховного суду України від 23 грудня 2005 року про закриття провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні суміжними земельними ділянками з не визначенням на місцевості меж земельної ділянки. Суд встановив, що межі земельної ділянки по [ADDRESS] не можуть бути визначені на місцевості, оскільки до цього часу не виконано рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 01.10.1981 року №972 в частині знесення сараю літ. «В» та погрібу літ «Г». Крім того, відповідно до ст.158 ЗК України вирішення земельних спорів у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності та користуванні громадян вирішуються органами місцевого самоврядування, при цьому суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, що також підтверджується в п.4 постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Більш того, відповідно до акту від 26 жовтня 2001 року, складеного представниками Кіровоградського міського управління земельних ресурсів та фахівцем Кіровоградської філії обласного державного підприємства земельного кадастру, за участю [PERSON] та [PERSON], було проведено обстеження на предмет використання та проходження меж земельних ділянок по [ADDRESS] та [NUMBER], за наслідками проведення якого було встановлено, що земельна ділянка, яка використовується [PERSON] самовільно збільшена, а саме: зі сторони вул.Харківської в сторону домоволодіння [NUMBER] на 0,2 м, та з тильної частини городу в сторону домоволодіння по [ADDRESS] (по ширині) на 0,35 м, ( в довжину) на 0,45 м, рішення міськвиконкому від 01 жовтня 1981 року №972 в частині знесення [PERSON] сараю літ. «В» та погріба літ. «Г» залишилося не виконане, порушення меж земельної ділянки по відношенню до земельної ділянки домоволодіння [PERSON] не встановлено. Крім того, відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року N376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686, яка визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, - встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Відповідно до п.п.2.1, 2.3 Розділу ІІ Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому, комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. В той час, як відповідно до п.4.1 Розділу IV Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відповідно до п.4.2 Розділу IV Інструкції власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Більш того, відповідно до п.4.3 Розділу IV Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Як встановлено під час судового розгляду справи технічна документація із землеустрою є наявною лише у третьої особи [PERSON] В свою чергу, позивач [PERSON] не звертався до відповідної організації, яка має ліцензію, з клопотанням про розроблення проекту землеустрою, крім того відсутній у [PERSON] і державний акт на право власності на земельну ділянку та технічна документація із землеустрою. Не приймаються судом до уваги і інші підстави, зазначені позивачем під час судового розгляду справи, з яких останній просить задовольнити позовні вимоги, зокрема, це відсутність в технічній документації із землеустрою по [ADDRESS] погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS] з ним як суміжним землекористувачем, оскільки зазначені обставини вже були предметом судового розгляду по цивільній справі за позовом [PERSON] про визнання п.7 додатку до рішення Кіровоградської міської ради від 04 липня 2006 року №44, за наслідками розгляду якого Ленінський районний суд м.Кіровограда ухвалив 11 травня 2010 року судове рішення, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2010 року, та яким, зокрема, було встановлено, що розробником землевпорядної документації земельної ділянки по [ADDRESS] є КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр», при цьому чинним законодавством порядок погодження меж при проведенні кадастрових зйомок законодавчо не визначений, непоодинокими є випадки, коли суміжні землевласники або землекористувачі відмовляється погоджувати межі земельної ділянки або ухиляються від зазначених дій, що є наявним у даному спорі, разом з тим, стверджувати про те, що технічна документація з цих причин не відповідає ст.26 Закону України «Про землеустрій» та ст.198 ЗК України немає підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 58 та 59 ЦПК України визначені вимоги щодо належності та допустимості доказів, а саме нормами вказаних статей передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Збирання судом доказів по справі та розгляд обставин, які виходять за межі позовних вимог буде порушенням ст.11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства. Позивач всупереч вимогам ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються його вимоги до суду, які б зокрема пітвердили те, що в діях відповідача вбачається склад цивільного правопорушення, спрямованого на порушення прав та інтересів позивача на вільне користування земельною ділянкою в тих обсягах і межах, що були ним зазначені, на підставі чого, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, предмета та підстав позову, заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову за його необґрунтованістю, недоведеністю та безпідставністю. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України,

Outcome: dismissed