Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], [INFO] в сумі 2 829,50 гривень, а також судові витрати у розмірі 214,60 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, та пояснила, що відповідач сплачує на її користь аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], але не бере участі у додаткових витратах на утримання дитини. Так неповнолітній [PERSON] після закінчення 9 класів пішов навчатися до Медичного коледжу Запорізького державного медичного університету. Вартість першого року навчання становить 7 620 гривень (один курс - 3 810 гривень), та крім того, підготовчі курси медичного коледжу коштували позивачу 250 гривень. Також [PERSON], у зв'язку із браком підручників, була змушена купити сину планшет, вартістю 1 599 гривен. Вважаючи зазначені кошти додатковими витратами, [PERSON] просила половину від цієї суми стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду клопотання, в якому просив провести судовий розгляд без його участі, та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.25). Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), [INFO] року народився [PERSON], батьками якого я позивач і відповідач у справі, які на той час перебували у шлюбі (а.с.7). Відповідно до копії рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2005 року у справі №2-1098/05, яке набрало законної сили (а.с.15), з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян, щомісячно, починаючи з 18 лютого 2005 року і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] працевлаштований (а.с.5-5зв.), отримує стабільну заробітну плату (а.с.26), з якої щомісячно утримується аліменти у розмірі 1 320,83-1550,34 гривень (а.с.27-29). При цьому, відповідно до копії договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг від 13 серпня 2013 року (а.с.9-12), на цей час неповнолітній [PERSON] навчається у Медичному коледжі ЗДМУ на денній формі навчання за спеціальністю «фармація». Вартість першого курсу навчання становить 7 620 гривень, половина якої (вартість першого семестру) була сплачена позивачем (а.с.8). Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо. Позивач [PERSON] вважає, що вартість навчання та підготовчих курсів до медичного коледжу (а.с.8), а також вартість придбаного для навчання планшету (а.с.13, 14), є додатковими витратами. Проте, додатковими витратами є витрати, пов'язані з розвитком здібностей дитини, хворобою дитини, каліцтвом, тощо. Посилання позивача про те, що оплата навчання в медичному коледжі та вартість планшету це додаткові витрати, є помилковим, оскільки зазначені витрати не можна вважати такими, що пов'язані з розвитком здібностей дитини в розумінні ст. 185 СК України. Крім того в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що хоча неповнолітній [PERSON] і має певні захворювання (гігантизм, міопія слабкого ступеню - близорукість), але їх наявність жодним чином не вплинула на вибір навчального закладу. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed