Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, сімейне життя не склалось через різні погляди на життя і сімейні відносини, вони не можуть віднайти спільну мову для досягнення взаєморозуміння, не мають почуття любові та поваги один до одного. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач вважає, що сім»я розпалась остаточно і її збереження суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Відповідач звернулась до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів, в якому, вказуючи на відсутність добровільної допомоги на утримання дитини з боку позивача, просить стягнути з позивача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав та просив про їх задоволення, вимоги зустрічного позову визнав, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та надала суду заяву відповідача про визнання позову. Вимоги зустрічної позовної заяви просила задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 лютого 2009 року, актовий запис №137 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Як встановлено в судовому засіданні, і даний факт визнано сторонами, шлюбні відносини сторони не підтримують і спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім»ї суперечило б інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується вимог зустрічного позову про стягнення аліментів, то суд також вважає їх обгрунтованими з огляду на наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач є працездатним, інших зобов»язань по сплаті аліментів не має, і тому суд вважає, що в справі є всі підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням обставин справи, а також заяв сторін про визнання ними позовних вимог основного та зустрічного позову, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15 вересня 2016 року. Оскільки позов про стягнення аліментів задовольняється, то, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 110-112, 180, 184 СК України,

Outcome: approved