Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у вказаному будинку до квітня місяця 2014 року також проживав її колишній чоловік [PERSON] . Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, однак з квітня місяця 2014 року та по даний час в зазначеному будинку не проживає та не зявляється. Також стверджує, що факт реєстрації відповідача перешкоджає їй у реалізації прав власника домоволодіння, зокрема зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються за них, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивач у судове засідання не з`явився, але подав заяву від 26.08.2020 року, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причину неявки не повідомив. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. З наведеного вбачається, що відповідач вважається таким, що був повідомлений належним чином про суть спору та розгляд справи Катеринопільським районним судом, але не вжив заходів для явки в судове засідання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно договору дарування від 20.02.2009 року зареєстрованого в реєстрі за № 418 та посвідчено державним нотаріусом Катеринопільської державної нотаріальної контори Івонік Л.А. вбачається, що [PERSON] (дарувальник) подарувала [PERSON] (обдаровуваний) прийняв в дар будинок(ціла частина), що знаходиться за адресою [ADDRESS] та який розташований на земельній ділянці площею 0.10 га.(а.с.6). Згідно Витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.04.2009 року № 22357913 вбачається, що власником будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] є [PERSON] .(а.с.7). Згідно рішення Катеринопільського районного суду № 698/78/14-ц від 20.02.2014 року вбачається, що розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно акту від 09.07.2020 року складеного депутатом Єрківської селищної ради Катеринопільського району, Черкаської області Яременко А.М. вбачається, що [PERSON] [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 2014 року на момент складання вказаного акту не проживає за зареєстрованим місцем проживання.(а.с.9). Згідно довідки виданої виконкомом Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області від 09.07.2020 року № 1411 вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але не проживає з 2014 року.(а.с.10). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем з приводу збереження права користування житлом, а також інші передбачені законом підстави для збереження за відповідачем права користування житлом відсутні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» одною з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач не є власником будинку та без поважних причин був відсутній у зареєстрованому місці проживання понад один рік, а отже втратив право на користування житловим приміщенням в якому є зареєстрованим. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши вказані вище норми, суд визнає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved