Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова після уточнення позовних вимог остаточно просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення нею 23-х років, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття, неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 22.11.1997 року вони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, в добровільному порядку допомагати відмовляється. Позивач вказує, що вона самостійно утримує трьох дітей перебуваючи в декретній відпустці, не працює, існує фактично лише на допомогу по догляду за дитиною, оскільки щомісячно на утримання дітей витрачає не менше 5000-6000 грн. В позовній заяві наводить обґрунтування розміру стягнення аліментів на утримання трьох дітей, що складається з витрат на харчування, одягу, виховні та додаткові заняття, відвідування закладів освіти, щомісячні збори коштів до фонду школи та дитячого садку, ліки та медичні препарати, оздоровлення дітей. Вказує, що відповідач працює на підприємстві з ремонту автотранспорту, має достатній дохід, частину зарплати отримує неофіційно, іншим особам аліментів не сплачує, стягнення за виконавчими документами з відповідача не здійснюються, інших дітей не має, має працездатний вік. За вказаних обставин позивач вимушена звернутися до суду за захистом прав та законних інтересів своїх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог, які визнав частково, не заперечував проти добровільної виплати аліментів на утримання дітей в розмірі 350 грн. кожній дитині, в іншій частині позовних вимог, в тому числі про стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити з урахуванням письмових заперечень. Пояснив, що надавав допомогу дітям, не заперечував, що протягом тривалого часу вони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання ним обов'язку з утриманні дітей, зазначає що з травня 2016 року працевлаштований у фізичної особи-підприємця [PERSON], його середній заробіток складає 1450 грн. в місяць, у зв'язку з чим у нього відсутня можливість сплачувати аліменти в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ними 22.11.1997 року укладено шлюб, зареєстрований Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції/, актовий запис № 2167. В період шлюбу в них народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей (арк. справи 7-8). Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Згідно копії трудового договору від 18.05.2016 року вбачається, що відповідачем [PERSON] укладено трудовий договір з фізичною особою-підприємцем [PERSON] на виконання робіт з ремонту автомобілів з оплатою в розмірі 1450 грн. Зі змісту листа Головного управління статистики у Харківській області від 15.07.2016 року № 06-78/770 вбачається, що середня заробітна плата штатних працівників на підприємствах, в організаціях та установах Харківської області віднесену до виду економічної діяльності «Оптова та роздрібна торгівля; ремонт автотранспортних засобів і мотоциклів» за січень - травень 2016 року становила 3279 грн., за травень 2016 року - 3426 грн. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради № 538 від 10.08.2016 року та довідки обласного центру по нарахуванню і виплаті допомоги та контролю за призначенням і виплатою пенсій Головного управління праці та соціального захисту населення № 718 від 21.07.2016 року вбачається, що [PERSON] дійсно перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї з 01.03.2016 року по 31.08.2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду копії медичних документів державних закладів охорони здоров'я України, копії чеків в підтвердження витрат на харчування та лікування трьох дітей, в обґрунтування щомісячного бюджету, який мінімально забезпечує їх існування, підтримку, задоволення потреб та їх розвиток, що були досліджені під час судового розгляду за участю сторін. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дітей, які дійсно цього потребують з урахуванням наступного визначення їх розміру. Згідно ч.1 статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 статті 199 Сімейного кодексу України обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно довідки № 517 від 23.03.2016 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на ІІІ курсі відділу «Хорове диригування» денної форми навчання в Харківському музичному училищі ім.. Б.М. Лятошинського (арк. справи 9). Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, а статтею 212 ЦПК України передбачено обов'язок суду при оцінці доказів ґрунтуватися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які повинні бути оцінені ним на належність, допустимість, достовірність кожного з них окремо, а також їх достатність і взаємний зв'язок. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами відсутня домовленість відносно утримання їх спільних дітей, які, що не заперечується відповідачем, проживають разом з позивачем та потребують матеріального забезпечення. Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги про стягнення аліментів на дітей заявлено у твердій грошовій сумі. Право визначати чи стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, чи у частці від заробітку належить саме позивачу. В даному випадку позивач вважала доцільним мати щомісячно на утримання дитини сталу суму грошових коштів, а не суму, залежну від заробітку платника аліментів, який офіційно працевлаштувався після звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Закон не забороняє присудження аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник аліментів працевлаштований, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі № 143цс13. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в розмірах, визначених судом на підставі встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи, а саме: на користь [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею 23-х років, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття, неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 100 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття, оскільки вказані суми є обґрунтованими, допустимими та прийнятними з урахуванням фактичних обставин справи, матеріального стану сторін, віку та стану їх здоров'я враховуючи, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку мав таку можливість сплачувати аліменти без судового рішення на утримання дітей. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Окрім цього, згідно положень ч. 1 статті 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі статті 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання одного з подружжя визначається судом в у частці від заробітку, або у твердій грошової сумі. При цьому судом враховується матеріальний стан платника аліментів та стягувача, з урахуванням можливості одержання утримання від батьків та інших обставин, що мають істотне значення. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням матеріального стану сторін, можливостей відповідача суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років знайшли підтвердження під час судового розгляду, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягненням сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial