Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що він проживав у громадянському шлюбі з [PERSON]. За час спільного проживання в народилось шестеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Заявник зазначав, що [INFO] року його громадянська дружина та мати його дітей - [PERSON] померла. Під час реєстрації новонароджених дітей, покійна [PERSON] проводила дану процедуру відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, тобто вписала заявника батьком дітей за своїм прізвищем та за його по-батькові. Позивач вказував на те, що проживаючи в громадянською дружиною та дітьми від їх народження дуже їх любить і не уявляє свого життя без них, а тому, враховуючи такий збіг обставин він переконаний в необхідності визнати своє батьківство відносно своїх дітей в судовому порядку. Також заявник просить внести зміни в свідоцтва про народження дітей відносно їхнього прізвища та запису про батька. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в ній. Пояснив, що він зі своєю покійною дружиною проживали разом з дітьми, він піклувався про них, забезпечував їх матеріально, вони його люблять, хочуть з ним проживати. Представник відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції та представник служби в справах дітей Великоберезнянської райдержадміністрації в судове засідання не з'явилися, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представників, проти задоволення заяви не заперечують. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], яка померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть. Від спільного проживання у них народилось шестеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], матір'ю яких є [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Відомості про батька дітей в актових записах про їх народження записані згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, зі слів матері [PERSON] Також встановлено, що на час народження дітей заявник [PERSON] та [PERSON] в шлюбі не перебували. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що заявник є її рідним братом, який перебував у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою вели спільне господарство, від спільного життя у них народилось семеро дітей. Однак одна дитина померла. Після смерті матері дітей, за ними доглядає її брат [PERSON], який їх забезпечує матеріально, любить їх. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника [PERSON] і може ствердити, що він проживав у незареєстрованому шлюбі з покійною [PERSON] Від шлюбу в них народилось семеро дітей, одна з яких померла. Вони разом виховували дітей, піклувалися про них. [PERSON] любить своїх дітей та являється їхнім батьком. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 3 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно до ст. 53 КпШС України суд може встановити батьківство лише у разі доведення таких обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства позивачем (матір'ю дитини) і відповідачем до народження дитини; спільного виховання чи утримання ними дитини; наявності доказів, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання, та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Визначення походження дитини, народженої з 2004 року, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою встановлено ст. 125 СК України. Частиною 2 цієї статті передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання яких встановлено статтями 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процессуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином виходячи з вищенаведених норм закону та обставин справи випливає, що наявні всі юридичні факти, які є підставою для задоволення заяви.

Outcome: approved