Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] (до шлюбу прізвище [PERSON] ), зареєстрований 21 жовтня 2017 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 266. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, різні характери. Вони зовсім перестали розуміти один одного, втратили почуття взаємної любові та поваги. Проживають окремо з 2017 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення та збереження сім`ї є неможливим, оскільки на даний час він бажає створити нову сім`ю. Ухвалою суду від 12.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання ним позовних вимог та слухання справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували 21 жовтня 2017 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 266. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення сімейних відносин є те, що у сторін відсутнє взаєморозуміння, і взаємоповага, вони мають різні погляди на життя та різні характери, на підставі чого виникають постійні сварки. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки спільне сімейне життя подружжя не склалось, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім`я розпалась остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] не заперечує проти цього, жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. Тому, за таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є не доцільним, шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved