Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнював, до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10.06.2010 року з останнім уклав договір позики на загальну суму 23000.00 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ відповідало сумі в розмірі 18625.10 гривень, які останній і отримав 10.06.2010 року надавши розписку, зобов'язавшись повернути грошові кошти 11.05.2011 року. в порушення умов договору позики, в строк, визначений до 11.05.2011 року відповідач грошові кошти не повернув. Згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 31.08.2011 року у справі №2-1113 за його, позивача позовом з відповідача стягнуті грошові кошти в сумі 183625.10 гривень. На виконання рішення був виданий виконавчий лист, але відповідач жодної іншої сплати за договором позики не здійснив. За період з 11.05.2011 року по 11.01.2018 року згідно розрахунків йому спричинені інфляційні втрати в сумі 232656.22 гривень, три відсотки річних в сумі 36780.00 гривень, пеня за період прострочення 317054.00 гривні. Позивач просить: стягнути з відповідача борг в сумі 183625.10 гривень, три відсотки річних в сумі 36780.00 гривень, інфляційні витрати в сумі 232656.22 гривень, пеню у розмірі 317054.99 гривень. Позивач [PERSON], відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлено, що згідно розписці від 10.06.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 23000.00 доларів США, які зобов'язався повернути 11.05.2011 року (а.с.9). Відповідно рішенню Макарівського районного суду Київської області №2-1113 від 31.08.2011 року на користь [PERSON] з [PERSON] стягнутий борг в сумі 183625.10 гривень (а.с.10). Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вказаної норми закону позивачем проведений розрахунок втрат від інфляції по сумі боргу 183625.10 гривен за період з 11.05.2011 року по 11.01.2018 рік, що складає суму 232656.22 гривен; три проценти річних від простроченої суми становить 36780.00 гривен; пеня становить суму 317054.99 гривні (а.с.27, 28). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.525 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідач невиконанням зобов'язання порушив майнові права позивача, і ці права підлягають судовому захисту. Відповідно до ст.526 ЦК України, належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, достовірними та допустимим, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню суми втрат від інфляції по сумі боргу 183625.10 гривень за період з 11.05.2011 року по 11.01.2018 рік в розмірі 232 656.22 гривень; три проценти річних від простроченої суми в розмірі 36 780.00 гривень; пеня в сумі 317 054.99 гривні, що дорівнює 586 491.21 гривня. Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, позовні вимоги про стягнення суму боргу 183625.10 гривень задоволенню не підлягають, оскільки є рішення повноважного суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим для сторін спору і не може бути переглянуте. Інші позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial