Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його рідний брат - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], який він прийняв в порядку спадкування після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO], але не оформив своїх спадкових прав та земельна ділянка площею 5,5899 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом другої черги, який прийняв спадщину своєчасно та належним чином, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори. У зв'язку з отриманням від нотаріуса Постанови про відмову з вчиненні нотаріальних дій через розбіжність в документах спадкодавця та позивача, які підтверджують родинні відносини, а саме, розбіжностями в написанні в свідоцтві про народження імені та по - батькові батьків спадкодавця та спадкоємця, а саме: ім'я батька зазначене як «[PERSON]» та «[PERSON]», тобто неможливістю доведення родинних відносин зі спадкодавцем, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача за довіреністю надала заяву суду, в якій від імені позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі, без фіксування судового процесу. Відповідач - Територіальна громада Долинської сільської ради з позовною заявою згодна в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представники Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області та Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом отримують право на спадкування позачергово. Згідно зі ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується наданим свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 29.07.1999 року, Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди в [ADDRESS], які належали їй на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок № 21, виданого 25.11.1990 року Виконавчим комітетом Запорізької ради народних депутатів. Після смерті [PERSON] спадщину в порядку спадкування за заповітом прийняв її син - [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 129 за 2005 рік, яка надана суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується наданим суду свідоцтвом про його смерть серія [NUMBER], виданим 05.11.2012 року Відділом РАЦСу Запорізького РУЮ Запорізької області. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], які він прийняв але не переоформив після смерті своєї матері та на належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 698572 земельну ділянку площею 5,5899 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] прийняв його брат - [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 146 за 2013 рік, наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої позивачу 24.06.2014 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус не має можливості в зв'язку з відсутністю у спадкоємця належних документів, підтверджуючих родинні відносини. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається,що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. Суд вважає, що зазначені в свідоцтвах про народження спадкодавця та позивача, як спадкоємця ім'я батька «[PERSON]» та «[PERSON]» є тотожними та їх родинні відносини є доведеними. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868, реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved