Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого вказує на те, що [INFO] померла його рідна бабуся - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно [PERSON] . Квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.1998 року, який був укладений між нею та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] . Позивач, у встановлений законом строк, подав заяву про прийняття спадщини за заповітом. Постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру, оскільки договір купівлі-продажу, який був укладений померлою [PERSON] 22.12.1998 року укладений на товарній біржі з порушенням вимог ст.ст. 45, 47 ЦК України 1963 року. [PERSON] померла, посвідчити нотаріально вказаний договір виявляється не можливим. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. Позивач і представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, визнати договір купівлі-продажу від 22.12.1998 року дійсним та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та визнання позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені шляхом опублікування оголошення про виклик в судове засідання на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Причини неявки суду не повідомили. Відзиву на позов не подали. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідачів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2019 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи встановлено, що 23.12.1998 року [PERSON] був складений заповіт, за яким вона заповіла усе своє майно позивачу [PERSON] (а.с 12). Позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Каменевою-Тинів Н.В. від 17.06.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , з тих підстав, що договір купівлі-продажу від 22.12.1998 року, який був укладений між [PERSON] с однієї сторони та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] як законного представника неповнолітньої доньки [PERSON] , був укладений на товарній біржі з порушенням вимог ст.ст. 45, 47 ЦК України 1963 року, нотаріально не посвідчений. Так, судом встановлено, що 22.12.1998 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] як законного представника неповнолітньої доньки [PERSON] , з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, за яким [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Договір був укладений та зареєстрований Бердянською регіональною товарною біржею «Недвижимость Приазовья» за №826. Однак, в супереч вимогам ст. 227 ЦК України, яка була чинною на той час, договір нотаріально не посвідчений. Право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано Державним комунальним підприємством з технічної інвентаризації виконкому Бердянської міської ради . Відповідно до норм діючого на момент укладання договору купівлі-продажу цивільного законодавства, а саме ст. 227 ЦК України (1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Статтею 47 ЦК України (1963р.) визначено, що суд має право визнати угоду дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Враховуючи, що сторони договору повністю виконали умови договору купівлі-продажу нерухомості, що вимагає нотаріального посвідчення, зареєстрували її на товарній біржі, зареєстрували право власності в КПТІ, здійснили фактично купівлю-продаж нерухомого майна, протягом тривалого часу покупець користувалась спірною квартирою, не маючи жодних претензій до продавців, - суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним відповідно до ст.47 ЦК України (1963р.). Що стосується позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, то суд приходить до наступного. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов,язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя ст. 46 цього Кодексу). Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк, а саме 17.06.2020 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. За умовами заповіту, спадкодавець заповідав усе своє майно позивачу [PERSON] . Тобто, за заповітом спадкоємцю [PERSON] переходить у спадщину квартира [ADDRESS] . Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved