Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що вона є донькою померлого 28.02.2010 року [PERSON], який був власником домоволодіння, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с.м.т. Вороново, пров Піщаний, 19, Однак, коли вона звернулась з заявою про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальної контори їй було відмовлено через те, що прізвище її батька в свідоцтві про смерть записано як [PERSON], а в договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 15.06.1953 року як [PERSON], що у теперішній час перешкоджає прийняти спадщину після померлого, при цьому згідно копії довідки КП «Сєвєродонецьке БТІ» № 01/261 від 22.08.2013 року, право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с.м.т. Вороново, пров Піщаний, 19, зареєстровано за [PERSON], на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 1506.1953 року, посвідченого Лисичанською державною нотаріальної конторою 21.07.1993 року. Крім того, належне батьку домоволодіння не внесено в реєстр нерухомого майна та відповідного правовстановлюючого документу на це домоволодіння також немає. Позивач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, згідно заяви просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання її представник не зявився, про причини неявки не повідомив, згідно заяви просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків та встановив відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-Ед № 458716, виданого [PERSON] селищною радою м. Сєвєродонецька Ворошиловградської області 25 липня 1975 року, 29 березня 1959 року народилась [PERSON], батьками якої були [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 478610, виданого Сєвєродонецьким відділом РАЦС 03 травня 1980 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], узявши прізвище чоловіка [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 239651, виданого [PERSON] селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області 03 березня 2010 року, [PERSON] помер 28 лютого 2010 року. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Сєвєродонецька Луганської області 10 вересня 2013 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право спадщину за законом після померлого [PERSON] з підстав того, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на належне спадкодавцю майно, а також у звязку з розбіжністю прізвище спадкодавця в свідоцтві про смерть та довідці, виданій КП «Сєвєродонецьке БТІ» від 22.08.2013 року № 01/261 про належність домоволодіння, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с.м.т. Вороново, пров. Піщаний, 19, тобто згідно копії технічного паспорта, виготовленого КП «Лисичанське міжміське бюро технічної інвентаризації» 30.02.1978 року, власником домоволодіння, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с.м.т. Вороново, пров. Піщаний, 19, є [PERSON]. Однак, згідно копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 листопада 2013 року [PERSON], який помер 28.02.2010 року, та [PERSON], якому належало домоволодіння № 19 по пров. Піщаному в с. Вороново, м. Сєвєродонецька, Луганської області на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 15.06.1953 року, посвідчений Лисичанською державною нотаріальної конторою 21.07.1993 року, є однією і тією особою. Відповідно до копії довідки КП Сєвєродонецьке БТІ» від 22.08.2013 року № 01/261 станом на 29.12.2012 року право власності на домоволодіння № 19 по пров. Піщаний в с. Воронове зареєстроване за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 15.06.1953 року, посвідченого Лисичанською державною нотаріальною конторою 21.07.1953 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Обєктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. На виконання постанови КМУ від 27 лютого 1995 року № 150 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» були прийняті Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Правила встановлювали порядок державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. До обєктів нерухомого майна, що підлягали державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці під окремим порядковим номером на вулиці, площі, провулку; нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); квартири в багатоквартирних будинках. Відповідно до п. 4.1. зазначених Правил оформлення права власності на обєкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна; власникам спільних будівель, які на законних підставах здійснили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або обєднання, які повністю внесли свої пайові внески та в інших випадках. Державні органи приватизації видавали свідоцтва наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХП «Про приватизацію державного житлового фонду». Правила втратили чинність на підставі наказу Держархітектури від 09 грудня 1986 року № 121. На виконання постанови КМУ від 18 лютого 1998 року № 192 «Про заходи щодо створення системи реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно» прийнято Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 09 грудня 1986 року № 121, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 26 грудня 1986 року за № 399/2839. Інструкція втратила чинність згідно наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у звязку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 01 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на обєкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3). За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця таабо відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON], але не може прийняти належну їй спадщину, яку фактично прийняла так як мешкала разом зі спадкодавцем на момент її відкриття та не відмовилась від неї, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї, відповідач [PERSON] селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області позовні вимоги визнала, а у судовому засіданні безперечно встановлено, що саме померлий [PERSON] був власником домоволодіння, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с.м.т. Вороново, пров. Піщаний, 19, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved