Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Вінницької міської ради, [PERSON], який був залучений до участі в розгляді справи у якості співвідповідача на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2014 року без винесення окремого процесуального документа, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер прадід позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне спадкове майно, що складається із квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавець залишив заповіт від 03.02.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Безпалюк Л.С. та зареєстрований в реєстрі за №, відповідно до якого належну йому всю частину квартири [ADDRESS] заповідає своєму онукові - [PERSON], який доводиться батьком позивачу. Проте, [INFO] року помер батько позивача [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 19.03.2002 року було відкрито спадкову справу до майна померлого [PERSON], до спадкування були закликані спадкоємці за законом: онуки померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач як правнук померлого [PERSON] замість померлого батька, який доводився онуком померлого [PERSON] Окрім того, державний нотаріус позивачу пояснив, що незважаючи на те, що за життя померлий [PERSON] здійснив розпорядження щодо спадкового майна на користь [PERSON], однак останній не є таким, що спадщину прийняв після смерті свого діда, так як не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Впродовж 6-місячного строку для прийняття або відмови від спадщини спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки у спадщині за законом на користь [PERSON] За таких обставин позивач та відповідач [PERSON] залишились єдиними спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] Однак, позивач не погоджується зі складом спадщини, який йому належить, оскільки вважає, що державний нотаріус безпідставно не відкрила спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, оскільки його померлий батько [PERSON] на момент смерті свого діда постійно проживав з померлим по день смерті, про що можна зробити висновок, що батько позивача спадщину прийняв за заповітом після смерті діда, вступивши в управління та володіння спадковим майном. А як наслідок позивач прийняв спадщину після смерті батька, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки у позивача на руках залишились особисті документи батька, в тому числі військовий квиток, оригінали свідоцтва про шлюб (розірвання шлюбу), що є також доказом прийняття спадщини. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просив встановити факт прийняття спадщини за заповітом [PERSON], яка відкрилась після смерті діда [PERSON], що помер [INFO] року у м. Вінниці, та визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача - Вінницької міської ради за довіреністю Кріпак О.М. до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надсилання рекомендованих листів за місцем проживання та реєстрації відповідача (а.с.50-51, 58-59, 84-85, 86-87). Окрім того, згідно Акту від 19.12.2014 року, складеного працівниками Вінницького міського суду Вінницької області, 18.12.2014 року та 19.12.2014 року були здійснені виїзди за адресою місця проживання та реєстрації відповідача [PERSON] для вручення судової повістки про, проте за даною адресою двері ніхто не відчинив (а.с.68). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи КП «ВМБТІ» №21456, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] року в м. Вінниці помер прадід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 26.03.2007 року (а.с.10). А, [INFO] року в м. Вінниці помер батько позивача [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно МВ РАГС УЮ Вінницької області 06.06.2002 року (а.с.11), свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого МВ РАГС м. Вінниця 12.05.1987 року (а.с.8) та свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER], виданого МВ РАГС 12.05.1987 року (а.с.9). Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. А тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], 1/2 частка якої згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 30.09.1993 року, належала померлому на підставі спільної часткової власності, а 1/2 частка якої належала на підставі спільної часткової власності дружині померлого [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 30.09.1993 року (а.с.90). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є померлий її чоловік [PERSON], який фактично спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав на вищезазначену частку квартири. За життя спадкодавець залишив заповіт від 03.02.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Безпалюк Л.С. та зареєстрований в реєстрі за №, відповідно до якого належну йому всю частину квартири [ADDRESS] заповідає своєму онукові - [PERSON], який доводиться батьком позивачу (а.с.45). Згідно ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до п.113 Інструкції про порядок вчинення дій нотаріусами України від 14.06.1994 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, в тому числі довідка житлово-експлуатаційної організації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смерть спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№32657 від 09.07.2014 року [PERSON], 1970 року народження, який помер [INFO] року, проживав [ADDRESS] з 01.12.2000 року по день смерті (а.с.5). Таким чином, батько позивача [PERSON] є таким, що спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті свого діда прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав з останнім та вступив в управління та володіння спадковим майном, проте звернутись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом не мав можливості, оскільки помер на слідуючий день після відкриття спадщини після смерті діда та її фактичного прийняття. А відтак, позивач прийняв спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON], так як фактично вступив в управління та володіння майном після смерті свого батька, в нього на руках залишились особисті документи батька, в тому числі військовий квиток, оригінали свідоцтва про шлюб (розірвання шлюбу), що є також доказом прийняття спадщини. Проте, як вбачається з матеріалів копії спадкової справи Першої Вінницької державної нотаріальної контори №249/02 до майна померлого [INFO] року [PERSON], державним нотаріусом 19.03.2002 року було відкрито спадкову справу до майна померлого [PERSON], до спадкування були закликані спадкоємці за законом: онуки померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач як правнук померлого [PERSON] замість померлого батька, який доводився онуком померлого [PERSON] Впродовж 6-місячного строку для прийняття або відмови від спадщини спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки у спадщині за законом на користь [PERSON] За таких обставин позивач та відповідач [PERSON] залишились єдиними спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] (а.с.39-45). Проте, як уже було зазначено вище згідно ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні підтверджений факт прийняття спадщини за заповітом, яка складається із квартири в м. Вінниці по [ADDRESS], [PERSON] після смерті свого діда [PERSON], а тому має пріоритетне місце спадкоємства за заповітом в частині спадкування спадкового майна, що складається з вищезазначеної спірної квартири. І, як наслідок, встановлення факту прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], передбачає визнання права власності на спірну квартиру за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача. Окрім того, суд звертає увагу, що з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна №31896506, з Реєстру прав власності на нерухоме майно №31897090, з Державного реєстру іпотек №31896890, з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №31896775, наданих Реєстраційною службою Вінницького МУЮ Вінницької області 29.12.2014 року, відомості щодо об'єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відсутні (а.с.73-76). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved