Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова, в якому визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 8 по вул. Харківських Дивізій, 10 в м. Харкові. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому та його дружині [PERSON], третій особі по справі, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі договору міни від 18.06.1996 року. Після придбання квартири в ній стали проживати: позивач, його дружина [PERSON], та сини [PERSON] та [PERSON] З вересня 2015 року відповідач [PERSON] перестав проживати у спірній квартирі, оселившись, за його словами, у монастирі, розташованому м. Святогірськ Донецької області. При цьому відповідач забрав з собою всі належні йому речі і з вересня 2015 року в ній не зявлявся, лише періодично телефонував з різних номерів телефону. Зателефонувавши у травні-червні 2018 року, відповідач повідомив, що покинув монастир та переїхав проживати до м. Одеса, не повідомивши свою дійсну адресу проживання. Реєстрація відповідача у квартирі унеможливлює отримання позивачем субсидії, а в оплаті комунальних послуг відповідач участі не приймає. Крім того, у червні-липні 2018 року за адресою проживання позивача стали надходити листи-вимоги, адресовані відповідачу [PERSON], про необхідність повернення коштів ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Зокрема, позивач пояснив, що квартира [ADDRESS], належить йому та його дружині на підставі договору міни. У вказаній квартирі за їх згодою до 2015 року проживав їх син, [PERSON], відповідач по справі. У 2015 році відповідач поїхав в монастир до м. Святогірськ Донецької області, звідки телефонував додому, проїздом бував удома рік тому, проте точну дату зазначити не може. Ключі від квартири у відповідача відсутні. Позивач не пропонував відповідачу виписатися зі спірної квартири. Відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг за квартиру. Відповідач [PERSON] повідомлений про дату час і місце судового засідання, без повідомлення причин не зявився в судове засідання, відзиву на позов не подав. Третя особа [PERSON], яка була допитана в судовому засідання також в якості свідка, пояснила, що їх син, [PERSON] на протязі останніх трьох років у спірній квартирі не проживає, він добровільно поїхав в монастир до м. Святогірськ Донецької області. Комунальні послуги за квартиру не сплачував. У відповідача був ключ від квартири та він інколи приїзжав додому. Рік тому він також приїжджав додому, однак коли саме не памятає. Особистих речей в квартирі немає, він все забрав. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 16.10.2018 року, надала заяву про розгляд справи у відповідності до норм матеріального та процесуального права без участі представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Із наданих письмових пояснень вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили, та подане до Департаменту реєстрації як підстава проведення реєстраційної дії, є обовязковим до виконання, тому не потребує додаткового зобовязання в резолютивній частині рішення щодо відповідного субєкта реєстраційних дій. \~ \~ \~ \~ За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 21.11.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 18.06.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] 18.06.1996 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. З акту про непроживання особи у житловому приміщенні від 11.10.2018 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] В квартирі відсутні будь-які речі, які належать [PERSON] [PERSON] зареєстрований в квартирі, однак не проживає в ній з вересня 2015 року. Відповідно до відповіді Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 27.9.2018 року, [PERSON], [INFO], з питань вчинення порушень його права користування квартирою за адресою: [ADDRESS], не звертався. Згідно відповіді Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.09.2018 року № 6/аз/119-25/01-2018 року, встановлено, що за наявними даними інформаційної підсистеми реєстрації повідомлень на спецлінію «102» в період з вересня 2015 року по теперішній час повідомлень за фактом протиправних дій громадян [PERSON] та [PERSON] щодо вчинення перешкод у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], не зареєстровано. З матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS], на імя [PERSON] неодноразово надходили попередження з вимогою про сплату боргу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є братом відповідача. [PERSON] у 2015 році доїхав до м. Святогірськ Донецької області. Приблизно 2 роки тому бачив його у м. Святогірськ. 1,5 2 роки тому [PERSON] приїзжав додому за адресою: [ADDRESS], вони зустрічалися, все було нормально. Із м. Святогірськ відповідач виїхав до м. Одеси. Свідок [PERSON] пояснила, що в спірній квартирі відповідач не проживає понад 3 роки. Його речей там немає, він добровільно поїхав до м. Святогірськ. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За умовами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень\~ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім*ї власника\~житла\~втрачає право\~на користування\~цим\~житлом\~у разі\~відсутності члена\~сім*ї без поважних\~причин\~понад\~один\~рік, якщо\~інше не встановлено\~домовленістю\~між ним\~і власником\~житла\~або законом. Відповідач по справі [PERSON] доводиться членом сімї власника квартири [ADDRESS], позивачу [PERSON] та має право користування вказаним житловим приміщенням. За наслідками судового розгляду\~встановлено, що відповідач постійно та безперервно не проживає в спірній квартирі вересня 2015 року, власних речей в ній не має, житловим приміщенням не цікавиться, участі у витратах по його утриманню не приймає. Відповідач не позбавлений можливості користуватися житловим будинком за призначенням, проте без поважних причин на протязі більш одного року в житловому приміщенні відсутній, що надає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, за наслідками розгляду справи суду надані докази на підтвердження того, що відповідач, в квартирі [ADDRESS] без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації понад один рік, а тому виходячи з ч.2 ст.405 ЦК України він втратив право користування вказаним житловим приміщенням. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved