Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області, третя особа: [PERSON] України та просив суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, а саме: зобовязати Макарівську районну державну нотаріальну контору Київської області зняти заборону, арешт з належного [PERSON] житлового будинку №31, по вулиці Житомирській в с. Березівка Макарівського району Київської області, яку накладено на підставі повідомлення від 04.05.1982 року б/н Макарівського Держбанку, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №46331 від 30.06.2004 р. В обґрунтування позовних вимог позивач посилавсь не те, що 04.05.1982 року між ним та Макарівським державним банком, який в подальшому був перейменований на Акціонерний комерційний агропромисловий банк „Україна було укладено угоду про позику в сумі 2000,00 карбованців, терміном на 5 років. В цей же день, 04 травня 1982 року Макарівський державний банк повідомив Макарівську районну державну нотаріальну контору Київської області про накладання заборони на обєкт застави, а саме: на недобудований будинок за адресою: с. Березівка, Макарівського району, Київської області. В 1986 році позивачем було в повному обсязі погашено позику Макарівського державному банку, у звязку з чим банк „Україна повернув йому документи на майно, а саме: технічний паспорт на його будинок, за адресою: с. Березівка, Макарівського району, Київської області, вулиця Житомирська, буд. 31, який знаходилися у заставі цього банку. Про наявність заборони на вказане майно, позивач дізнався у 2012 році, коли у нього виникла необхідність перереєстрації майна у звязку зі змінами до законодавства України. Враховуючи те, що позику позивачем повернуто, тому необхідно зняти заборону, арешт з належного йому майна. У судове засідання позивач не прибув, подав до канцелярії суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, в заяві вказав про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити, з підстав, викладених у позові. У судове засідання представник відповідача не прибув, подав до суду листа з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечив. У судове засідання представник третьої особи не прибув, надіслав лист про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Як встановлено з позову та матеріалів справи, 04.05.1982 року між позивачем та Макарівським державним банком, який в подальшому був перейменований на Акціонерний комерційний агропромисловий банк „Україна було укладено угоду про позику в сумі 2000,00 карбованців, терміном на 5 років. В цей же день, 04 травня 1982 року Макарівський державний банк повідомив Макарівську районну державну нотаріальну контору Київської області про накладання заборони на обєкт застави, а саме: на недобудований будинок за адресою: с. Березівка, Макарівського району, Київської області, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В 1986 році через бухгалтерію Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області позивачем було в повному обсязі погашено позику Макарівського державному банку, який на той час вже змінив назву на Акціонерний комерційний агропромисловий банк „Україна (далі - [PERSON] „Україна), що підтверджується довідкою Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області від 07.09.2012 р. №173. У звязку з чим банк „Україна повернув позивачу документи на майно, а саме: технічний паспорт на будинок, за адресою: с. Березівка, Макарівського району, Київської області, вулиця Житомирська, буд. 31, який знаходилися у заставі цього банку. Позивача як позичальника ні банк „Україна, ні Макарівська районна державна нотаріальна контора Київської області не повідомили про накладання заборони на вищевказаний будинок. Позивач не знав та не підозрював про наявність обтяження на його власність. Про факт накладення арешту на вказаний житловий будинок позивач дізнався у 2012 році, коли у нього виникла необхідність перереєстрації майна у звязку зі змінами до законодавства України. При зібранні ним доказів про повернення позики банку, про причини наявності заборони, позивачем було встановлено, що заборона на будинок накладена 04.05.1982 року № реєстра: 2, внутр.. №3С01383225F43В2С2D21, згідно архівних даних, вказаних у витязі з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстраційний №46331. Відповідно до листів [PERSON] Банку України від 26.10.2012 р. та від 11.09.2013 р. заборгованість гр. [PERSON] перед Банком «Україна» відсутня. Таким чином, встановлено, що позику банку „Україна позивачем повернуто. Але банк „Україна не направив повідомлення про зняття заборони за результатами сплати позивачем позики. Тому державний нотаріус Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області до цього часу не зняв заборону, яка обмежує право власності позивача, що викладено у листі Макарівської РДНК від 26.08.2015 р. Банк „Україна було ліквідовано 13.04.2009 року на підставі рішення №167 про виключення банку „Україна з Державного реєстру банків прийнятого комісією [PERSON] Банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків. Проте, на даний час на належне позивачу майно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Оскільки в діях відповідача відсутня ознака протиправності, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved