Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення депозитного вкладу, нарахованих відсотків та пені в загальній сумі 310 970 грн. 20 коп. Обгрунтовує тим, що 22.01.2015 р. уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір-заяву № 300937/6930/1-15 про строковий банківський вклад (депозит) «Класік», за умовами якого вніс на депозитний рахунок банку власні грошові кошти в сумі 284 000 грн. під 21,50 % річних на строк до 22.02.2015 р.. Внесення грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальними ордерами № 205662313, № 205662319 від 22.01.2015 р. і банківською випискою від 02.03.2015 р.. Відповідно до п. п. 1.2 договору відповідач прийняв внесок на депозитний рахунок, і зобов'язався повернути у визначений строк та нараховувати проценти. Пунктом 3 договору передбачено, що виплата процентів, нарахованих на вклад, мала здійснюватись відповідачем одночасно з поверненням вкладу. По закінченню строку розміщення вкладу, відповідно до п. 6 договору, повернення суми вкладу мало бути здійснено відповідачем в порядку та на умовах, визначених п. 5.2. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», затверджених наказом голови правління банку від 08.08.2013 р. № 630-0 від 08.08.2013 р. ( з наступними змінами ). Пунктом 5.2. Основних умов визначено, що у випадку закінчення строку розміщення вкладу, умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення, при небажанні продовжувати розміщення, вкладник зобов'язаний надати банку письмову вимогу про повернення вкладу. Якщо день повернення вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день. Закінчення строку розміщення вкладу припало на вихідний день - 22.02.2015 р., тому він звернувся на наступний робочий день - 23.02.2015 р.. Відповідач відмовився повертати грошові кошти за депозитним вкладом, переконав підписати заяву на повернення вкладу - 23.03.2015 р.. 02.03.2015 р. повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів у зв'язку з закінченням терміну дії договору, яку було залишено без задоволення. Відповідач грошові кошти за депозитом та нараховані проценти не повернув, заборгованість станом на 19.03.2015 р. складає загальну суму 310 970 грн. 20 коп., з яких: сума вкладу - 284 000 грн.; нараховані проценти за користування вкладом - 9368 грн. 11 коп.; нарахована пеня за кожен день прострочення - в сумі 17602 грн. 09 коп.. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму 310 970 грн. 20 коп.. Повноважний представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з позовом ознайомлений, заперечень не надав, його представник у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором ( ч. 1 ст. 1058 ЦК ). Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав ( ч. 5 ст. 1061 ЦК). Суд установив, що 22.01.2015 р. позивач, [PERSON] уклав з відповідачем, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», договір-заяву № 300937/6930/1-15 про строковий банківський вклад (депозит) «Класік», за умовами якого вніс на депозитний рахунок банку власні грошові кошти в сумі 284 000 грн. під 21,50 % річних на строк до 22.02.2015 р., що підтверджується меморіальними ордерами № 205662313, № 205662319 від 22.01.2015 р. і банківською випискою від 02.03.2015 р. (а. с. 4-7). Відповідно до п. п. 1, 2, 3 цього договору відповідач прийняв від позивача внесок на депозитний рахунок, зобов'язався повернути кошти та нараховані відсотки, у термін, передбачений договором, тобто 22.02.2015 р.. Пунктом 5.2. Основних умов визначено, що у випадку закінчення строку розміщення вкладу, умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення, при небажанні продовжувати розміщення, вкладник зобов'язаний надати банку письмову вимогу про повернення вкладу. Якщо день повернення вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день. По закінченню строку розміщення вкладу, відповідно до п. 6 договору повернення суми вкладу мало здійснюватись відповідачем в порядку та на умовах, визначених п. 5.2. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», затверджених наказом голови правління банку від 08.08.2013 р. № 630-0 ( з наступними змінами ) (а. с. 8-13). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором ( ч. 2 ст. 1060 ЦК ). Після закінчення строку дії договору, що припало на вихідний день, 23.02.2015 р. позивач подав відповідачу заяву про повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів (а. с. 14). Відповідач відмовився повертати грошові кошти за депозитним вкладом, переконав позивача підписати заяву на повернення вкладу 23.03.2015 р. ( а. с. 14). 02.03.2015 р. позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою з приводу повернення коштів та нарахованих процентів в строк до 18.03.2015 р. шляхом видачі готівки у відділенні № 16 Філії «ЦРУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», яку також залишено без задоволення (а. с. 15). Станом на 19.03.2015 р. грошові кошти у сумі 284 000 грн. з депозитного рахунку та нараховані проценти за період з 23.01.2015 р. по 19.03.2015 р. в сумі 9368 грн. 11 коп. позивачу в порушення вимог закону та умов укладеного договору банк не повернув. Крім того, позивач пред»явив вимоги щодо стягнення пені в розмірі 3% за кожен день прострочення в загальній сумі 17602 грн.09 коп., посилаючись на ч. 5 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів», які на думку суду не підлягають задоволенню. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Тобто, наведена норма закону не передбачає стягнення пені у разі неповернення депозитного вкладу. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, і стягнення неустойки. Наслідки порушення договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» встановлені укладеним між сторонами договором та нормами цивільного законодавства, які регламентують положення про банківській вклад. Вказаними нормами не передбачено стягнення пені за наявності правовідносин, що склалися між сторонами; не передбачають такої відповідальності банку і положення укладеного між сторонами договору банківського вкладу (а. с. 4). Відповідно до правової позиції від 29.05.2013 р., висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-39цс13, визнано правильними висновки судів про необхідність стягнення з банку - боржника на користь вкладників - кредиторів процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а також 3 процентів річних та суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Проте, з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за депозитним вкладом у сумі 284 000 грн. та нарахованих відсотків у сумі 9368 грн. 11 коп., всього суми 293 368 грн. 11 коп., у стягненні пені в сумі 17602 грн. 09 коп. відмовляє. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 2933 грн. 68 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 525, 526, 530, 610, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: partial