Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» (далі - ТОВ «Гранфінресурс») про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів, посилаючись на наступні обставини. В грудні 2013 року на телевізійному каналі «Донбас» він побачив рекламу ТОВ «Гранфінресурс», в якій пропонувалося отримання грошової позики під невеликі відсотки 3-5%. Оскільки він мав потребу в грошах, то вирішив більше докладно з'ясувати це питання, для чого прийшов до офісу відповідача, розташованому за адресою вул. Артема, 32 в місті Донецьку. В офісі робітники відповідача стали вмовляти його укласти договір грошової позики. При цьому вони наполягали на тому, що їх умови дуже вигідні для нього, що гроші він отримає негайно, а потім буде сплачувати борг з невеликими відсотками. 1 лютого 2014 року він прийшов в офіс відповідача, де його запевнили, що якщо він цього ж дня укладе договір та сплатить перший внесок, то вже 5-го лютого буде включений до розподілу грошей і обов'язково їх отримає. В той же день, а саме 1 лютого 2014 року він підписав договір №225927 з додатками, згідно якого мав отримати грошову суму 125 000 гривень та сплатив одноразовий комісійний внесок 4 375 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. Однак 5.02.2014 року він грошової суми не отримав. Робітники відповідача запевнили, що «захід по розподілу грошей» був перенесений на 10 лютого 2014 року і він обов'язково отримає гроші в цей день. Коли ж і 10 лютого 2014 року він грошей не отримав йому пояснили, що усі питання вирішуються у Києві і потрібно дзвонити туди. Коли ж він додзвонився по наданому номеру, то там відповіли, що строк отримання ним грошей не визначений, і що він може їх отримати через декілька місяців. Після цього він остаточно переконався в тому, що відповідач ввів його в оману і його гроші були залучені до пірамідальної схеми, без будь-якої гарантії їх повернення. Вважає договір, укладений між ним та відповідачем, недійсним, оскільки він носить несправедливий характер, із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає в введенні його в оману шляхом залучення його коштів до реалізації пірамідальної схеми. Виходячи з викладеного просив суд визнати недійсним договір № 225927 від 01 лютого 2014 р. з додатками, укладений між ним та ТОВ «Гранфінресурс»; стягнути з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» на його користь 4 375 гривень. В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Наполягав на задоволенні його позовних в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Надав до суду заперечення проти вимог позивача, відповідно до яких просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 01 лютого 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Гранфінресурс» був укладений договір № 225927 з метою отримання грошових коштів по програмі «Альянс Україна». Позивач вважає, що його було введено в оману і його грошові кошти було залучено до пірамідальної схеми, а тому договір № 225927 від 01 лютого 2014 р. необхідно визнати недійсним. Суд не може погодитись із даною позицією позивача виходячи з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи «Альянс Україна» є надання учаснику програми адміністративних послуг з метою отримання грошових коштів. За зазначеною системою кожний з учасників, що виконує зобов'язання за укладеним договором, одержує грошові кошти через механізм, передбачений договором, оскільки система функціонує таким чином, що наповнення реєстру учасників, яким надається право на отримання товару, відбувається самими учасниками за рахунок щомісячних внесків. Договором передбачена щомісячна сплата внесків за отримання грошових коштів, які передаються споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на грошові кошти абзац в) п.4.12 ст. 4 додатку №2 до Договору. Так, відповідно до укладеного договору позивач повинен внести комісійний внесок, а також щомісячно сплачувати Загальний платіж, який складається з чистого внеску, за рахунок якого Адміністратор формує фонд реєстру, та здійснює оплату заявлених Учасниками грошових сум, та адміністративних витрат, що є платою Адміністратору за послуги пов'язані з організацією програми «Альянс Україна» ( п.п. 1.3, 2.1.1, п. 3.1, 4.1, п. 5.1 Додатку № 2). Адміністратор організовує і проводить розподіл грошових коштів та надає інформацію щодо їх результатів виключно учаснику. Позивач підписав угоду та на виконання сплатив 4 375, 00 грн. одноразового комісійного внеску. За ст. 14 Додатку №2 відповідач гарантує учаснику, що він одержить право на отримання грошових коштів, за умови що виконає всі зобов'язання, які випливають з цієї угоди. Пункт 2.1.2 Договору зобов'язує учасника програми щомісяця сплачувати чисті платежі та адміністративні витрати. Пунктами п. 3.1., 3.3 Додатку № 2 було передбачено, що учасник має право сплачувати внески в будь-який момент в довільній кількості. Авансові платежі будуть використані для покриття повних платежів, передбачених графіком платежів у зворотному порядку, починаючи з останнього повного платежу. Відповідно до змісту термінів (Додаток № 2) загальний платіж - це щомісячний платіж, що виплачується учасником програми, розмір якого складається з суми чистого платежу та щомісячного платежу. Статтею 4 Додатку №2 передбачено, що процедура розподілу грошового фонду проводиться на підставі розгляду поданих заяв, в яких зазначена кількість чистих платежів, сплату яких учасник програми бере на себе. ТОВ «Гранфінресурс» не надає можливість на отримання грошових коштів, а видає грошові кошти в такому порядку: перевагу має той Учасник, що надіслав Заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених Загальних платежів. У випадку, коли декілька Учасників надіслали Заяви з однаковою найбільшою кількістю сплачених Загальних платежів, перевагу має той Учасник, який раніше уклав Договір, відповідно до п. 4.11 ст. 4 Додатку №2 до Договору. За таких обставин, діяльність ТОВ «Гранфінресурс» за Угодою сторін не є функціонуванням «пірамідальної схеми» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки в рамках функціонування системи «Альянс Україна» усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них в кінцевому результаті отримують грошові кошти, визначені в договорах. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання грошових коштів кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-40цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. ТОВ «Гранфінресурс» є Адміністратором соціальної програми для населення, тобто адмініструє грошові кошти учасників. Посилання позивача на ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» стосовно того, що діяльність відповідача містить ознаки фінансових послуг є безпідставною. Основним напрямком діяльності ТОВ «Гранфінресурс», є комерційна діяльність. Згідно діючого законодавства України, установи, які здійснюють комерційну діяльність не мають бути внесені до Державного реєстру фінансових установ, та набувати статус фінансової установи. Відповідно до умов договору діяльність ТОВ «Гранфінресурс» являє собою створення, та адміністрування (обслуговування) системи самофінансування Учасників програми «Альянс Україна». ТОВ «Гранфінресурс», виступає посередником між Учасниками допомагаючи організувати касу взаємодопомоги, тобто зі свого боку всього лише контролює процес взаємовідносин Учасників. ТОВ «Гранфінресурс» не внесено до Державного реєстру фінансових установ, оскільки не надає фінансові послуги і не є фінансовою установою згідно законодавства України. На сьогоднішній день вид діяльності ТОВ «Гранфінресурс» не підлягає ліцензуванню, оскільки не відповідає, законодавчо встановленим критеріям фінансових послуг, тому що перелік фінансових послуг є виключним. Для того щоб будь-яка діяльність була визначена як надання фінансових послуг, така діяльність не повинна мати лише «ознаки фінансових послуг». Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надає чітке визначення фінансової послуги та фінансової установи. Відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 9 жовтня 2012 № 1676, ліцензію на здійснення адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах необхідно отримати, тим Адміністраторам, діяльність, яких передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи; - товар - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей (крім грошових коштів, валютних цінностей, цінних паперів, майнових прав та обов'язків), яка(і) має(ють) чітко визначені технічні (споживчі) характеристики (показники); ТОВ «Гранфінресурс» є Адміністратором програми «Альянс Україна», діяльність, якої передбачає отримання Учасниками грошової суми, яка не має конкретного призначення, а не придбання Учасниками певного товару. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. Також надання коштів у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент, згідно пункту 3 частини першої статті 1 Закону, є фінансовим кредитом. ТОВ «Гранфінресурс» не залучає власні кошти для надання позик або кредитів, а є контролером коректного і справедливого розподілу грошових фондів для Учасників програми, в яких накопичені їх власні кошти. Учасники програми «Альянс Україна» беруть грошові суми у інших Учасників, а не у Адміністратора програми, причому на умовах безвідсоткового повернення, що не може визначатися як фінансовий кредит чи позика. Згідно п. 3 ч.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ліцензуванню підлягає діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Залучені кошти - кошти, прямо або опосередковано отримані на зворотній основі від фізичних осіб та/або юридичних осіб, отримані залишки фінансових активів, які виникли в результаті здійснення звичайної господарської діяльності в інтересах цих осіб. (Поняття «залучені кошти» пункту 1.1 глави 1 в редакції Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 417 від 27.03.2008). Діяльність ТОВ «Гранфінресурс» не передбачає залучення Адміністратором фінансових активів від фізичних осіб для надання фінансових послуг Учасникам програми «Альянс Україна». Тобто Учасники програми «Альянс Україна» самостійно забезпечують собі достатність грошових фондів з власних коштів, для отримання заявлених грошових сум. Кошти передбаченні для надання Учасникам програми «Альянс Україна», є власністю самих Учасників, і не можуть вважатися такими, що Адміністратор залучив на зворотній основі. П. 4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів; Відповідно до наказу Державного комітету статистики України «Про затвердження методологічних положень щодо складання фінансового рахунку» (Методологічні положення, розд.2) від 16.02.2004 № 112 до фінансових операцій відносяться всі операції, пов'язані зі зміною прав власності на фінансові активи, у тому числі виникнення й ліквідація фінансових вимог. Щоб визначити, які операції є фінансовими, необхідно провести границю між: фінансовими і не фінансовими активами; фінансовими операціями та іншими змінами у фінансових активах; операціями з реально існуючими фінансовими активами й операціями з умовними фінансовими активами. - Всі платежі, які надходять на основний рахунок ТОВ «Гранфінресурс» (Комісійний внесок, Адміністративний платіж, Адміністративні витрати), є платою за включення Учасника в програму, за організацію діяльності програми, за послуги пов'язані з забезпеченням видачі та повернення коштів назад у грошові фонди ( Додаток №2 до Договору), а саме: адміністрування реєстрів учасників; контроль виконання учасниками умов Договору; перевірку платоспроможності учасника; формування грошових фондів, у яких накопичені власні кошти учасників; розподіл грошових фондів, надання дозволу на отримання заявлених грошових коштів, платоспроможним учасникам, з дотриманням умов Договору; контроль отримання грошових коштів учасниками, які отримали дозвіл; контроль повернення виданих грошових коштів назад в грошовий фонд. Тобто Учасник у підприємства купує послугу адміністрування та контролю. Продаж: будь-яких послуг або товарів - не є фінансовою послугою. Чисті внески учасників, що надходять на рахунки, де формуються грошові фонди, залишаються власністю Учасника, не переходячи у власність Адміністратора. Адміністратор не має права використовувати ці кошти у власних цілях. (п. 1.3 ст. 1 Договору). Чисті внески є власністю Учасника (п. 2.3 ст. 2 Додатка № 2 до Договору.) Грошові кошти, видані Учаснику, після отримання дозволу від Комітету, так само не змінюють власника, тому як частина їх є, як і була, власністю цього Учасника, а інша частина цих коштів, є власністю інших Учасників, і по закінченню певного часу повертається до своїх власників. Тобто Учасник бере ці гроші у тимчасове користування на умовах обов'язкового повернення та право власності на них до нього не переходить. Таким чином, враховуюче те, що фінансова операція - це операція з управління фінансовими коштами, пов'язана з переходом права власності на ці фінансові кошти, діяльність, яку здійснює ТОВ «Гранфінресурс» не є фінансовою послугою і не підлягає ліцензуванню, оскільки ТОВ «Гранфінресурс» не здійснює фінансові операції пов'язані з переходом права власності. Таким чином, вид послуг, які надає ТОВ «Гранфінресурс» відноситься до господарських комерційних послуг, пов'язаних із контролем та посередництвом між учасниками програми «Альянс Україна». Така форма адміністрування, яку здійснює ТОВ «Гранфінресурс», не підпадає під регулювання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і не підлягає ліцензуванню, так як Національна комісія ще здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг не може виступити регулятором діяльності яку здійснює ТОВ «Гранфінресурс». З приводу посилань позивача на те, що при укладенні спірного договору його було введено в оману, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Судом не встановлено, що відповідач по справі ввів позивача в оману при укладенні оспорюваного договору № 225927 від 01 лютого 2014 р., оскільки відповідно до ст. 15 додатку №2 до договору, учасник підтверджує своєю заявою, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Гранфінресурс», уважно прочитав та зрозумів умови даного договору та правові наслідки, що засвідчує своїм підписом. Більше того, позивачем було підписано оспорюваний договір та сплачено на виконання умов договору 01.02.2014 року платіж на загальну суму 4 375, 00 грн . Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про визнання договору недійсним, а як наслідок і стягнення коштів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed