Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, у якому просить: - визнати відповідача [PERSON] , втратившою права користування житловим приміщенням в будинку за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. Позов обґрунтований тим, що на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30.11.2005 на праві приватної власності позивачу належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (колишня назва [ADDRESS] ). У зв`язку із не проживанням з жовтня 2017 року в 2019 році позивач звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою про визнання [PERSON] і [PERSON] втратившими право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: [ADDRESS] . 21.10.2019 позовні вимоги були частково задоволенні, в визнанні [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням відмовлено. В результаті чого, позивач позбавлений можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг в 2019, 2020 та зимовий період 2021 років, так як відповідач відмовляється надати довідку про розмір доходу. З 21 жовтня 2019 року по теперішній час відповідач [PERSON] як не проживала, так і не почала проживати в житловому будинку за вказаною адресою. З приводу можливого порушення права відповідача на проживання, а ні до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, а ні до Органу самоорганізації населення № 55 відповідач [PERSON] в період з 21 жовтня 2019 року по теперішній час не зверталася. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі пояснивши, що відповідач з 21 жовтня 2019 року не проживає в будинку, який належить позивачу на праві власності. Позивач неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про зняття з реєстрації, однак остання тільки йому обіцяла самостійно знятися з реєстрації. Зазначили, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлялася судом завчасно та належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Позивач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30.11.2015. Відповідно до відповіді № 03-36/970 Люботинської міської ради Харківської області від 22.03.2021, за адресою: вул. Михайла Вербицького, буд.3/1, м.Люботин, Харківська область значаться наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.37). Згідно акту ОСН № 55 від 25.01.2021, [PERSON] з 21.10.2019 року по теперішній час з приводу перешкод в її проживанні за адресою: [ADDRESS] не зверталась. Відповідно до відповіді на адвокатський запит № 46 від 08.12.2020 Люботинський ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 09.12.2020 повідомив, що згідно наявної інформації [PERSON] до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявами та повідомленнями щодо перешкод з боку [PERSON] у здійсненні нею права користування та проживання за адресою: [ADDRESS] не зверталась. Доводи позивача щодо того що відповідач з 21 жовтня 2019 року і по теперішній час не проживає у спірному житловому будинку підтверджуються показаннями свідків. Свідок [PERSON] , який є сином сторін по справі, вказав, що мати [PERSON] не проживає у будинку з 2017 року, з того моменту, як розлучилася з батьком [PERSON] . Свідок вказав, що свої особисті речі мати вивезла з будинку ще в 2018 році. Після цього, сідок більше відповідача не бачив. Також, свідок [PERSON] , який є головою квартального комітету № 55, пояснив, що відповідач жодного разу не зверталася до нього, щодо перешкод у її проживанні в будинку позивача. Свідок пояснив, що перед складанням акта ним був оглянутий будинок, жодних речей відповідача [PERSON] він не бачив. Зазначив, що майже два роки не бачив відповідача у вказаному будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки відповідач набула право користування житловим будинком в той час, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі то, відповідно, були членами сім`ї, суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом встановлено факт відсутності відповідача за адресою реєстрації понад один рік без поважних причин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved