Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON] обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради, Приватного підприємства «Східний масив», комунального підприємства «Земельно-кадастрове бюро», комунального підприємства «Місто», третьої особи Приватного підприємства «Креатор-буд» про визнання незаконним рішення [PERSON] міської ради № 6/55/122 від 27.01.2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2196 га (кадастровий номер 6110100000:02:025:0057) для обслуговування адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху, що розташовані на бульварі [PERSON], 31 в м. Тернополі та надання управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради в постійне користування земельної ділянки площею 0,2196 га (кадастровий номер 6110100000:02:025:0057) для обслуговування адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху, що розташовані на бульварі [PERSON], 31 в м Тернополі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона є власником квартири № 7 в багатоквартирному житловому будинку № 29 на бульварі [PERSON] в м. Тернополі, за яким закріплена прибудинкова територія площею 518 кв. метрів, з них 238,20 кв. метрів під будівлею будинку, а 279,80 кв. метрів двір та якою завжди користувались жителі вказаного будинку. Вважає, що значна частина прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку № 29 на бульварі [PERSON] в м. Тернополі, якою постійно користуються мешканці вказаного будинку, увійшла до складу земельної ділянки загальною площею 0,2196 га, із врахуванням затвердженого [PERSON] міською радою проекту землеустрою, на підставі якого виділена в натурі земельна ділянка площею 0,2196 га (кад.номер 6110100000:02:025:0057) надана в постійне користування управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради (ід. код 37519833), а в подальшому і в оренду ПП «Креатор - Буд», та суттєво зменшилась, фактично, вказаний житловий будинок позбавлено прибудинкової території. Так, відстань від зовнішньої стіни вказаного багатоквартирного будинку (де розміщений під'їзд - вхід в будинок) до зовнішньої межі прибудинкової території складає 23,3 м., якою постійно користуються жителі будинку та позивач (за даними генплану, наданого БТІ), а із врахуванням затвердженого [PERSON] міською радою проекту землеустрою, на підставі якого виділена в натурі земельна ділянка площею 0,2196 га (кад.номер 6110100000:02:025:0057) надана в постійне користування управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради (ід. код 37519833), а в подальшому і в оренду ПП «Креатор - Буд», становить лише 3,24 м. (за даними проекту визначення прибудинкової території та доповнення до нього). Вказує, що даним рішенням [PERSON] міської ради грубо порушено охоронювані законом інтереси позивача та інших власників та жильців квартир багатоквартирного житлового будинку № 29 на бульварі [PERSON] в м. Тернополі як користувачів прибудинкової території, оскільки суттєво обмежуються можливості для задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, так як залишена жильцям площа прибудинкової території значно менша від передбаченої законом мінімальної площі прибудинкової території багатоквартирного будинку, виходячи із розрахунку на одного жителя будинку і не відповідає діючим вимогам ДБН 361 - 92хх п.3.8 (примітки 1,2), які визначають необхідну мінімальну площу прибудинкової території із розрахунку на одну людину в існуючих житлових кварталах. Відповідно до проекту визначення необхідної прибудинкової території вказаного багатоквартирного житлового будинку, виготовленого проектною організацією TOB TM «Стилобат», мінімальна її площа повинна складати не менше 745,6 кв.м. Тобто, прибудинкова територія площею 518,0 кв.м., якою постійно користуються жильці будинку, яка вказана в даних БТІ, є меншою за необхідну, а зменшення прибудинкової території суперечить інтересам позивача та діючому законодавству, зокрема, не відповідає діючим будівельним нормам ДБН-92, оскільки відстань від зовнішньої стіни будинку (де розміщений під'їзд - вхід в будинок) до зовнішньої межі прибудинкової території складає лише 3,24 м. Також, зазначає, що згідно ст. 1 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», державні санітарні норми та правила - обов'язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров'ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення. Вказує, що рішення відповідача порушує вимоги Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ від 19.06.96р. №173, яким визначені дворові території мікрорайонів. Крім того, вказує на грубі порушення відповідних протипожежних норм, адже за таких розмірів та конфігурації прибудинкової території забезпечити вимоги протипожежних норм не є можливим, що створює відповіді загрози життю та здоров'ю як позивача так і усіх мешканців вказаного житлового будинку. При виготовленні вказаного проекту землеустрою, ПП «Східний масив» погоджував межі земельної ділянки площею 0,2196 га (кад.номер 6110100000:02:025:0057) як землекористувач земельної ділянки, на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок № 29 по бульвару Шевченка, в якому проживає позивач. Вказане погодження зовнішніх меж є недійсним та суперечить діючому законодавству, тому що ПП «Східний масив» не є користувачем суміжної земельної ділянки, на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок № 29 по бульвару Шевченка, оскільки не набув жодних прав на цю земельну ділянку у спосіб передбачений законодавством. Крім того, ПП «Східний масив» не наділений відповідними повноваженнями, які б були передбачені діючим законодавством або договором, а є лише балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку № 29 на бульварі [PERSON] в м. Тернополі, який зобов'язаний мати в наявності відповідну технічну документацію, якою є план земельної ділянки, технічний паспорт будинку та відповідна технічна документація (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж тощо). Враховуючи те, що в органах БТІ знаходиться відповідна технічна документація, зокрема і план земельної ділянки, то ПП «Східний масив» зобов'язаний володіти вказаною інформацією і знати розмір та конфігурацію земельної ділянки, яка закріплена за багатоквартирним житловим будинком № 29 на бульварі [PERSON] в м. Тернополі, розмір якої складає 518,0 кв.м. Таким чином, ПП «Східний масив» у встановленому законом порядку повинен був набути відповідних прав на вказану земельну ділянку як балансоутримувач житлового комплексу у зазначеному розмірі та конфігурації, тобто набути статус землекористувача. Відповідно до листа №08-12-15-1 від 08.12.2015 року, ПП «Східний масив» не володіє інформацією про розміри земельної ділянки у зв 'язку із відсутністю у нього інвентарної справи. Вказане підтверджує ту обставину, що ПП «Східний масив» не набув на вказану земельну ділянку жодних прав у спосіб передбачений законодавством, а тому не є її землекористувачем та не мав жодних прав на погодження зовнішніх меж суміжних земельних ділянок та своїм погодженням меж сусідньої земельної ділянки, ПП «Східний масив» фактично погодив вилучення значної частини прибудинкової території вказаного житлового будинку не маючи на це жодних повноважень. Також, зазначає, відповідно до ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у найближчий час буде створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 29 на бульварі [PERSON] 29 в м. Тернополі. У зв'язку із чим вказане об'єднання отримає право на набуття у власність вказану земельну ділянку. Створене об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 29 на бульварі [PERSON] 29 в м. Тернополі і позивач як його учасник набуде право на отримання у власність земельну ділянку для обслуговування будинку площею 518 кв. метрів, з них 238,20 кв. метрів під будівлею будинку, а 279,80 кв. метрів двір - прибудинкова територія, як це передбачено відповідно до згаданого діючого генерального плану земельної ділянки на бульварі [PERSON] 29. Але, враховуючи незаконне затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,2196 та, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 29 на бульварі [PERSON] 29 в м. Тернополі та позивач як його учасник не доотримає в майбутньому значну частину цієї земельної ділянки, що позбавить як позивача так і членів вказаного об'єднання у повній мірі відповідно до діючого законодавства задовольняти свої житлові, соціальні і побутові потреби за рахунок прибудинкової території вказаного будинку. Також, позивач зсилається, на те, що відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-10/2004 від 01.12.2004 року, встановлено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно - смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших способів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Позивачу, який є власником квартири у багатоквартирному житловому будинку, який розташований на комунальній земельній ділянці, власником якої є громада міста, належить охоронюваний законом інтерес, який полягає у тому, щоб в даний момент та в майбутньому позивач прагне нормально, повноцінно та безпечно, у відповідності до вимог законодавства користуватись земельною ділянкою, на якій розміщений вказаний багатоквартирний будинок, у розмірах не менших ніж визначені чинним законодавством. Крім того, інтерес позивача полягає і в тому, щоб при створенні ОСББ вказаного будинку, створення якого з цього року є обов'язковим, вказана юридична особа, співвласником якою неминуче стане позивач як власник квартири у цьому будинку, отримала у власність або користування земельну ділянку, розмір якої забезпечить нормальне обслуговування вказаного житлового будинку відповідно до діючих нормативів затверджених діючим законодавством, зокрема ЗУ «Про будівельні норми» та іншими актами законодавства. Вказані інтереси не опосередковуються у суб'єктивному праві, але на підставі наведених вище правових підстав підлягають судовому захисту в разі їх порушення, оскільки інтереси охороняються об'єктивним правом, формою виразу якого є діюче законодавство. Порушення вказаних інтересів позивача відбулось прийняттям відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою щодо вказаної вище земельної ділянки площею 0,2196 га, до складу якої увійшла значна частина прибудинкової території житлового будинку в якому проживає позивач, а якщо точніше то уся прибудинкова територія, залишивши лише проїзд під будинком позивача. У звязку з вищенаведеним, просить суд визнати незаконним вищезазначене рішення відповідача [PERSON] міської ради. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що оскаржуване рішення було прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, поданий для затвердження проект землеустрою виготовлений КП «Земельно-кадастрове бюро», який несе повну відповідальність за достовірність наданих ним документів, належним чином погоджений, відповідає закону та не порушує прав позивача. Представник відповідача [PERSON] обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради в судовому засіданні позов не визнала, подавши письмові заперечення проти позову. Крім того, суду пояснила, що позивачем не надано доказів того, що [PERSON] міською радою оскаржуване рішення прийняте не в межах наданих законом повноважень, що воно суперечить чинному законодавству чи порушує права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Дані землі не були надані у власність або постійне користування, що спростовує твердження позивача про порушення будь - яких її прав чи інтересів при ухвалені оскаржуваного рішення, адже земельна ділянка, яка відведена управлінню не знаходилась у власності чи в користуванні [PERSON], крім того, серед суміжних власників також відсутні землі, які б знаходилися у користуванні чи належали б позивачу. На даний час будівлі за адресою [PERSON],31 в м.Тернополі площею 742,7 кв.м. (для обслуговування, яких відводилась земельна ділянка) були приватизовані ПП «Креатор - Буд», з яким 21.04.2015 р. як з переможцем аукціону укладено договори - купівлі продажу приміщень комунальної власності. Представник Приватного підприємства «Східний масив» в судовому засіданні позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем не доведено незаконності оскаржуваного рішення [PERSON] міської ради. Представник комунального підприємства «Земельно-кадастрове бюро» в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши суду, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2196 га (кадастровий номер 6110100000:02:025:0057) для обслуговування адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху, що розташовані на бульварі [PERSON], 31 в м. Тернополі був розроблений у відповідності до вимог чинного законодавства, а позивачем не доведено підставності його вимог. Представник третьої особи Приватного підприємства «Креатор-буд» в судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що Приватне підприємство «Креатор-буд» на праві власності належать нежитлові будівлі за адресою [PERSON],31 в м.Тернополі площею 742,7 кв.м. Договори купівлі-продажу приміщень на аукціоні укладені 21.04.2015 р. [PERSON] обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради з ПП «Креатор-буд» як з переможцем аукціону, та їм надана в оренду земельна ділянка площею 0,2196 га, що перебувала у користуванні [PERSON] обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради, яка була вже виділена для обслуговування цих будівель у визначеному чинним законодавством порядку. Вважає позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні. Представник комунального підприємства «Місто» в судове засідання не зявися, з невідомих суду причин, хоча про дату час та місце судового розгляду був повідомлений, заперечень щодо позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду,\~\~дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав: Згідно положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють певні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України, цим Законом та іншими Законами України. Ст.143 Конституції України передбачає, що територіальні громади міста безпосередньо або через утворювані ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до частини першої статті 12 Земельного Кодексу (ЗК) України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність та користування громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Встановлено, що 27.01.2014 р., на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», [PERSON] міською радою прийнято рішення №6/44/18 «Про приватизацію об'єктів комунальної власності», із змінами внесеними рішенням №6/55/20 від 27.01.2015 р., про включення будівлі за адресою [PERSON],31, загальною площею 742,7 кв.м. у перелік об'єктів, що підлягають приватизації. Відповідно до Положення про управління обліку та контролю за використанням комунального майна, управління є органом приватизації [PERSON] міської ради. Згідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», з моменту прийняття рішення про приватизацію, органами приватизації здійснюється підготовка об'єкту до приватизації, зокрема, замовляється проведення робіт із землеустрою. Рішенням сесії [PERSON] міської ради від 25.04.2014 року за № 6/47/68 зі змінами, внесеними рішенням [PERSON] міської ради від 28.10.2014 року № 6/52/115, було надано дозвіл управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування площею до 0,2196 га для обслуговування адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху за адресою бульв. Т. Шевченка, 31 в м. Тернополі. Комунальним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» згідно завдання на виконання робіт від 07.07.2014 року на замовлення управління обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для обслуговування адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху на за адресою бульв. Т. Шевченка, 31 в м. Тернополі. 27.01.2015 року сесією [PERSON] міської ради було прийняте рішення № 6/55/122, згідно якого було затверджено управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2196 га (кадастровий номер 6110100000:02:025:0057) для обслуговування адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху за адресою бульв. Т. Шевченка, 31 в м. Тернополі та надано управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради в постійне користування земельну ділянку (кадастровий номер 6110100000:02:025:0057) площею 0,2196 га для обслуговування адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху, що розташовані на бульварі [PERSON], 31 в м Тернополі. 21.04.2015 року третя особа ПП «Креатор - Буд» уклала договори купівлі - продажі будівель комунальної власності загальною площею 742,7 кв. метрів, що розташовані на бульварі [PERSON], 31 в м. Тернополі. [PERSON] міською радою 30.06.2015 року прийнято рішення №6/60/20 про надання в оренду приватному підприємству «Креатор - Буд» терміном на п'ять років земельної ділянки площею 0,2196 га для обслуговування викуплених адміністративної будівлі, складських будівель та столярного цеху, що розташовані на бульварі [PERSON], 31 в м. Тернополі. На підставі вказаного рішення між ПП «Креатор - Буд» та [PERSON] міською радою 23.07.2015 року був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки. Вищезазначений проект землеустрою розроблявся КП «Місто» за №36 від 11.02.2014 р. із врахуванням розрахунку потреби площ земельної ділянки, яка становила 0,2196 га. Так, статтею 185 ЗК України визначено, що землеустрій здійснюється відповідно до закону. Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року визначено перелік документів, що має містити проект землеустрою. У відповідності до вимог ст. 186-1 ЗК України, даний проект землеустрою був погоджений згідно висновку від 22.01.2015 року № 14-1919-0.2-66/2-15 відділом Держземагенства у м. Тернополі та згідно висновку № 993/14 від 08.08.2014 року управлінням містобудування, архітектури та кадастру виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Відповідно до довідки №8-1919-0.61-28/2-15 від 19.01.2015 р. та висновку Відділу Держземагенства у м.Тернополі №14-1919-0.2-66/2-15 від 22.01.2015 р. (долучені до проекту землеустрою) попереднім землекористувачем (землевласником) була [PERSON] міська рада, дані землі відносяться до комунальної власності, не були надані у власність або постійне користування. Окрім того, згідно розробленого проекту землеустрою, надана в користування управлінню земельна ділянка межує із землями Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, землями Української гімназії ім.І.Франка, землями ПП «Східний масив», землями гр.[PERSON], гр.[PERSON], гр.[PERSON] Як свідчить акт прийому передачі межових знаків на зберігання від 07.07.2014 р. (наявний в проекті землеустрою), власники (користувачі) суміжних земельних ділянок претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не мають. Таким чином, серед суміжних власників також відсутні землі, які б знаходилися у користуванні чи належали б позивачу. В силу ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Позивачем не заявлялись жодних вимог щодо неповноти зібраних документів землеустрою та невідповідності їх змісту нормам Земельного кодексу України чи Закону України «Про землеустрій». Відповідно до вимог ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, вказує що оскаржуваним рішенням сесії [PERSON] міської ради від 27.01.2015 року № 6/55/122 було порушено права та законні інтереси позивача щодо користування земельною ділянкою, на якій розміщений багатоквартирний житловий будинок у розмірах, не менших ніж визначені чинним законодавством. Мінімальна площа необхідної прибудинкової території житлового будинку по бульв. Т Шевченка, 29 в м. Тернополі \-\-- 745,6 кв. м, визначена ТзОВ «Творча майстерня «Стилобат», та її зменшення суперечить інтересам позивача та порушує діюче законодавство, зокрема, будівельні норми, що визначені ст. 1 Закону України «Про будівельні норми», державні санітарні норми та правила, передбачені ст. 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», вимоги протипожежних норм. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2013 року серії ЕАС № 906858. Так, відповідно до листа ПП «Східний масив» № 08-12-15-1 від 08.12.2015 року, вказано, що будинок по бульвару Т.Шевченка, 29, 1885 року забудови, двоповерховий, чотирнадцятиквартирний, квартири приватизовані, на першому поверсі розташовані два нежитлових приміщення площею 176,9 та 36.6 кв. м. ПП «Східний масив» не володіє інформацією про розміри земельної ділянки у звязку із відсутністю у нього інвентарної справи. Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. № 76 визначають прибудинкову територію як територію навколо багатоквартирного будинку, визначену актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначену для обслуговування багатоквартирного будинку. Крім того, пункти 1,2,4 статті 42 та статті 83 Земельного кодексу передбачають, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Відповідно до пункту 3 Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків, затверджених наказом №389 Мінрегіону від 29 грудня 2011 року мінімально допустима величина прибудинкової території не може бути меншою за територію технічного обслуговування відповідного багатоквартирного житлового будинку, якщо зазначене можливе в існуючій забудові. Визначення прибудинкової території регулюється національним стандартом ДСТУ-Н Б Б.2.2-9:2013 «Настанова щодо розподілу територій мікрорайонів (кварталів) для визначення прибудинкових територій багатоквартирної забудови», затвердженим наказом №56 Мінрегіону, який набув чинності 01.10.2014 року. З аналізу вищезазначених норм випливає, що на нормативно-правовому рівні не визначено конкретних норм земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків. Чинний Земельний кодекс України проголошує право управителя щодо надання у постійне користування земельної ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось учасниками судового розгляду, що на підставі рішення [PERSON] міської ради балансоутримувачем житлового будинку по бульв. Т.Шевченка, 29 визнано відповідача ПП «Східний масив», який є також управителем даного житлового будинку. Однак на час розгляду справи відповідача ПП «Східний масив» не скористався правом на надання земельної ділянки у постійне користування та не володіє землевпорядними документами. Також, встановлено, що жителі будинку по бульв. Т.Шевченка, 29 не створили обєднання співвласників багатоквартирного житлового будинку (ОСББ0 відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ПП «Східний масив» не передавало на баланс зазначений житловий будинок обєднанню співвласників багатоквартирного житлового будинку, не було передано земельну ділянку для обслуговування даного будинку в користування чи у власність, та ними не вчинялось жодних спрямованих на це дій, зокрема, звернення до органів місцевого самоврядування в порядку, передбаченому законом. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідна землевпорядна документація щодо визначення розмірів та конфігурації земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок по бульв. Т.Шевченка, 29, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, не розроблялась. Як на доказ, що підтверджує доводи [PERSON], позивач покликається на копію генерального плану (схеми) по бульв. Т.Шевченка, № 29 (колишня вул. [PERSON]), наданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», з якого вбачається, що земельна площа присадибної ділянки вказаного будинку - 518 кв. метрів, з них 238,20 кв. метрів під будівлею будинку, а 279,80 кв. метрів двір. Поряд з тим, згідно копії генерального плану земельної ділянки із побудовами по вул. Шевченка, 31 (колишня вул. [PERSON]), із змінами, внесеними 20.10.2000 року, вказана загальна площа земельної ділянки 2293 кв. м, в тому числі під спорудами (склади, огорожа, цех столярний) 1069 кв. м, двір 1524 кв. м. Крім того, згідно наявного у документації проекту землеустрою, а саме опису меж суміжних землекористувачів, кадастрового номера земельної ділянки (а.с. 74, 75) вбачається, що межі та конфігурація виділеної земельної ділянки, зокрема, від Ж до З землі ПП «Східний масив», візуально збігаються із межами земельної ділянки на генеральному плані, та площа виділеної земельної ділянки є меншою, ніж вказана у генеральному плані. Тому доводи позивача з покликанням на генеральний план про те, що за житловим будинком по бульв. Т.Шевченка, 29 закріплена прибудинкова територія площею 279,80 кв., якою постійно користувались мешканці будинку, не є переконливими для суду, оскільки не підтверджені іншими доказами, здобутими під час судового розгляду. Враховуючи зазначене, позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів щодо користування прибудинковою територією для обслуговування житлового будинку, де проживає позивач, з площею земельної ділянки - 518 кв м. та зменшення такої площі внаслідок рішення відповідача [PERSON] міської ради про надання земельної ділянки площею 0,2196 га у постійне користування відповідачу управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради згідно оскаржуваного проекту землеустрою . З приводу доводів позивача про те, що ПП «Східний масив» погодженням меж земельної ділянки фактично погодив вилучення значної частини прибудинкової території вказаного житлового будинку, не маючи на це жодних повноважень, яке позивач вважає недійсним, суд зазначає наступне. Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року визначено перелік документів, що має містити проект землеустрою. Проте, дана стаття не передбачає обовязку доручення до документації із землеустрою інших документів, зокрема, документу у формі погодження меж земельної ділянки. Також, не передбачено обовязку надання власником чи землекористувачем суміжної земельної ділянки правовстановлюючих документів, що підтверджують їх права на земельні ділянки. У акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, що містить оскаржуваний проект землеустрою, є відомості про відсутність претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки власниками/землекористувачами суміжних земельних ділянок, який підписаний суміжними власниками/землекористувачами, у тому числі і директором ПП «Східний масив», який є балансоутримувачем. Як вже було раніше встановлено, земельна ділянка площею 0,2196 га була виділена із земель комунальної власності, повноваження на розпорядження якими наділена згідно закону [PERSON] міська рада як орган місцевого самоврядування. Таким чином, факт підписання директором ПП «Східний масив» акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 07.07.2014 року не є волевиявленням ПП «Східний масив» щодо розпорядження суміжною земельною ділянкою, не тягне за собою жодних юридичних наслідків, оскільки не є виконанням обовязкової вимоги закону, та не може вважатись порушенням вимог чинного законодавства при розробленні даного проекту землеустрою. Тому доводи позивача, що ПП «Східний масив» розпорядилось земельною ділянкою площею 518 кв м., що знаходиться у користуванні співвласників житлового будинку по бульв. Т.Шевченка, 29, в тому числі і позивача, не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними. Також, позивач вважає, що спірним рішенням [PERSON] міської ради порушено інтерес позивача, який полягає у тому, що позивач в даний момент та в майбутньому прагне нормально, повноцінно та безпечно, у відповідності до вимог законодавства користуватись земельною ділянкою, на якій розміщений вказаний багатоквартирний будинок, у розмірах не менших, ніж визначені чинним законодавством. Також, інтерес позивача полягає втому, що їй належить право спільної сумісної власності на спільне майно багатоквартирного житлового будинку, до якого належить право на прибудинкову територію, та у разі створення обєднання співвласників вона недоотримає значну частину земельної ділянки, що буде передана у спільну власність, з врахуванням незаконного затвердження проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки площею 0,2196 га відповідачу управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради. В силу ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У частині 1 статті 190 Цивільного кодексу України зазначено, що майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки, а положення [PERSON] 23 «Загальні положення про власність» і [PERSON] 29 «Захист права власності» передбачають поняття та правові механізми захисту права власності на майно у наведеному значенні. З аналізу вказаних положень Цивільного кодексу України вбачається, що майном є, в тому числі, і майнові права, а відтак, від неправомірних посягань національним законодавством охороняється право власності не лише на саму річ, як обєкт матеріального світу, а й на майнові права, які полягають, зокрема, у володінні та користуванні даною річчю. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 р., «Прессос Компанія [PERSON]А.» та інші проти Бельгії» від 28.10.1995 р., «[PERSON] Девелопмент Лтд.» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 р. визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу з приводу виникнення у неї права на майно, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного вбачається, що, по-перше, особа, якій відповідним рішенням буде надано право власності чи право користування на земельну ділянку, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном ще виконання даного рішення, по-друге, після виконання рішення у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права. Проте у позивача були відсутні правомірні очікування на отримання майна у власність чи користування, які підлягають захисту відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже, ні позивач, ні інші співвласники житлового будинку не вчинили жодних адекватних та співрозмірних дій для очікування набуття майна у користування чи власність земельної ділянки, яка є прибудинковою територією. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що проголошено ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що ухвалою суду від 25.04.2016 року за клопотанням позивача було призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи для визначення розміру прибудинкової території та встановлення відповідності розробленого проекту землеустрою вимогам будівельних та санітарних норм, проте, ухвала суду не була виконана у звязку із не проведенням оплати позивачем за її проведення. Судом позивачу було розяснено наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст.146 ЦПК України. Враховуючи зібрані у справі докази, які підтверджують, що земельна ділянка, яка згідно рішення [PERSON] міської ради відведена відповідачу управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна [PERSON] міської ради не знаходилась у власності чи в користуванні [PERSON], дані землі відносяться до комунальної власності, не були надані у власність або постійне користування, а також, те, що судом не встановлено будь-яких порушень закону під час прийняття спірного рішення сесії [PERSON] міської ради, суд приходить до переконання про відсутність порушення будь-яких субєктивних майнових прав позивача щодо користування нерухомим майном, а саме земельною ділянкою, що є прибудинковою територією, при ухвалені оскаржуваного рішення [PERSON] міської ради. Крім того, позивачем не подано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження її доводів, що позивач [PERSON] користується земельною ділянкою площею 518 кв м., для обслуговування житлового будинку, в якому вона проживає, та прибудинковою територією площею 279,80 кв. м, як співвласник багатоквартирного житлового будинку, тому і відсутні належні підстави вважати, що маючи право на обєднання співвласників багатоквартирного житлового будинку, яке передує стадії оформлення права власності на земельну ділянку за таким ОСББ, прийняття рішення міською радою про затвердження відповідачу розробленого проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,2196 га у користування та надання даної земельної ділянки у користування порушує законний інтерес позивача, який виступає як субєктивне майбутнє право позивача, що може бути порушене сьогоднішніми діями [PERSON] міської ради. Доводи позивача про те, що охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого позивач звернувся до суду, полягає також в тому, щоб при створенні ОСББ вказаного будинку, вказана юридична особа, співвласником якої неминуче стане позивач, отримала у власність або користування земельну ділянку, розмір якої забезпечить нормальне обслуговування вказаного житлового будинку відповідно до діючих нормативів, затверджених діючим законодавством, суд відкидає, оскільки на день розгляду справи не встановлено порушення, невизнання чи оспорювання такого інтересу і спору з цього приводу не виникло, а положення статті 15 ЦК України не передбачає захисту судом цивільних прав та інтересів на майбутнє. Таким чином, в ході судового розгляду позивачем не було доведено та судом не встановлено, що прийняте рішення відповідачем [PERSON] міської ради суперечить актам цивільного законодавства чи закону та порушує її права та охоронювані законом інтереси. Крім того, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що дії чи бездіяльність решти відповідачів призвело до порушення, невизнання чи оспорення прав та законних інтересів позивача. Враховуючи вищезазначені обставини та те, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердженні її вимог, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за його необгрунтованстю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed