Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] 3 особа- Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2002 р. по 2005 р. , мають неповнолітнього сина. Після припинення сімейних відносин, а саме з серпня 2004 року, відповідач дитиною, її долею, здоров`ям і навчанням не цікавиться, про неї не турбується, не відвідує, не спілкується, навіть не знає,як виглядає син, ухиляється від сплати аліментів, призначених рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 18.08.2008, має заборгованість, відомості про кримінальне правопорушення за ст. 164 КК України відносно [PERSON] внесені до ЄДРДР Індустріальним ВП ГУНП в Харківській області. На даний час відповідач відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 01.07.2019. В судове засідання позивач не з`явилась, разом з позовом надала заяву про можливість розгляду справи без її участі, оскільки постійно проживає у Київській області, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, підтвердив викладені позивачем у позові обставини, не заперечує проти того, що з 2004 р. не підтримує ніяких зв`язків з дитиною, нею не опікується, оскільки йому перешкоджали приймати участь у вихованні сина , а в подальшому не мав можливості з ним бачитись, аліменти оплачує, від дитини не відмовляється, має також другу дитину, 2004 року народження. В судове засідання відповідач надав заяву про розгляду справи за його відсутністю. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.01.2020 матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа- служба у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Харкова ( а.с. 42). За клопотанням Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язані із захистом прав дитини» № 866 ві 24.09.2008, якою висновок про відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав складається за місцем проживання дитини, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.03.2020 залучена в якості третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області ( а.с. 58). Ухвалою суду від 14.05.2020 витребувано зі Служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , 2004 року народження (а.с. 76-77). Представник 3 особи- Служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області направив суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, додавши висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с.94,100). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2002 р., мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9,10).Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 28.07.2005 р. шлюб між сторонами розірвано, про що видано відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області 17.02.2006 р. свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] .Згідно з рішенням суду, з серпня 2004 р. сторони не проживають однією сім`ї, за поясненнями [PERSON] , чоловік виїхав на постійне місце проживання до своїх батьків, створив нову сім`ю (а.с.11,26). Довідкою виконкому Рокитнянської селищної ради від 07.11.2019 № 4161 підтверджено, що [PERSON] з сином [PERSON] , 2004 р. народження проживає у смт.Рокитне ( а.с. 12). Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 30.03.2006 р. з [PERSON] стягнути аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.02.2006 р , а також аліменти на дружину у розмірі 1/6 частини його доходу до досягнення дитиною трирічного віку . Виконавчі листи пред`явлено до виконання ( а.с. 27,28). У зв`язку з ухиленням від сплати аліментів та існування значної заборгованості , позивач [PERSON] подавала позови про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, які частково задоволені рішеннями Рокитнянського районного суду Київської області 18.08.2008 р. , 03.07.2009 р.(а.с. 29-31). З розрахунку, виконаного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківські області випливає, що за період з 01.06.2019 по 27.05.2019 заборгованість [PERSON] по аліментам складає 23795,51 грн., а станом на 01.03.2020 р. становить 52105,35 грн. ( а.с. 25,87). Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.04.2019 задоволена скарга [PERSON] та зобов`язано Індустріальний ВП ГУНП в Харківській області внести заяву [PERSON] від 09.04.2019 про кримінальне правопорушення за ст. 164 КК України відносно боржника по аліментам [PERSON] до Єдиного реєтру досудових розслідувань та розпочати розслідування ( а.с.32). За інформацію Рокитнянського комунального закладу загальної середньої освіти № 1 Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області , характристикою [PERSON] , неповнолітній син сторін є учнем 10 класу, якого виховує мати, приділяє належну увагу вихованню дитини, постійно цікавиться його навчальними досягненнями, активно співпрацює з класним керівником, завжди відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не спілкується з вчителями, не забирав дитину зі школи, не приходить на батьківські збори, не приділяє уваги навчанню дитини ( довідки від 29.11.2011 р., 04.02.2013 р., 21.03.2014 р., 13.09.2019 р.) ( а.с.15- 20). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , складеного 11.08.2019 депутатом селищної ради, за участю сусідів по квартирі, позивач проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON] у багатоквартирному будинку, у дитини є окрема кімната, меблі, фортепіано, одяг та харчування в достатній кількості, а також все необхідне для навчання і проживання. [PERSON] протягом останніх 15 років не проживає, участі у вихованні сина не брав та не відвідував його, навчанням дитини не цікавиться ( а.с. 21-23, 98-99,104). Відповідач [PERSON] не заперечує проти того, що з серпня 2004 р. з сином не спілкувався та не бачився, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, не виявляв щодо неї батьківського піклування, не цікавився його розвитком, станом здоров`я, навчання, залишивши його без батьківської уваги і турботи. За правилами, визначеними ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до «Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області. Неповнолітній [PERSON] пояснив, що жодного разу не бачив батька та не знає. Як той виглядає, не заперечує проти позбавлення батьківських прав.Батько дитини не запрошувався на засідання комісії, оскільки відбуває покарання у місцях позбавлення волі. За висновком Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області № 01-43/774 від 29.05.2020, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 96-97,102-103). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З наданих суду доказів встановлено та не заперечується відповідачем, що він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунувся від виховання та утримання сина, не спілкувалась з ним та взагалі не бачиться , не проявляє ніякого інтересу до його життя.Доказів щодо наявності перешкод у спілкуванні з сином відповідачем\~\~не надано.Із заявою до служби у справах дітей з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина відповідач не звертався. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року\~передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідач не виявив ніякого бажання відновити спілкування з сином, змінити свою поведінку, налагодити родинні стосунки. На теперішній час [PERSON] відбуває покарання та згідно вироку про визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України , призначеного строку покарання- п`ять років позбавлення волі, до квітня 2024 р. він буде знаходитись в місцях позбавлення волі. Крім того, дитину, яка за свої 16 років жодного разу не бачила та не чула батька і висловила свою позицію про позбавлення його батьківських прав , не можна примушувати до спілкування з відповідачем , якщо вона проти цього заперечує. З огляду на обставини справи, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини , враховуючи думку органу опіки та піклування, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства про наявність вимог закону, за яких особа може бути позбавлена батьківських прав, а також практиці Європейського суду з прав людини, тому позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Виходячи з приписів ст.ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір в дохід позивача підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved