Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просила визнати [PERSON] (далі-відповідач) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] зі зняттям його з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона у відповідності до договору дарування від 30.09.2010 року, який зареєстрований Білоцерківським МБТІ в державному реєстрі прав власності являється власником вищевказаної квартири. Відповідач [PERSON] зареєстрований в її квартирі з 2004 року, коли ця квартира ще належала її матері [PERSON] з якою відповідач проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В 2012 році між ними припинились відносини, внаслідок чого її мати переїхала проживати до неї, а відповідач залишився проживати в цій квартирі. Через деякий час, в 2013 році відповідач забрав з її квартири всі свої особисті речі, документи та добровільно переїхав проживати до іншого будинку, що розташований по [ADDRESS] оскільки він одружився і в цьому шлюбі у нього народилась дитина. Про факт того, що відповідач з 2013 року не проживає за місцем реєстрації, підтверджується актами обстеження будинку та показами свідків. Оскільки відповідач без поважних причин понад рік не проживає в її квартирі, не несе ніяких витрат по оплаті комунальних послуг, це порушує її право на належне розпорядження квартирою. В свою чергу відповідач [PERSON] за первісним позовом не погоджуючись з вимогами [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив вселити його у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом передачі йому ключів від встановленого замка на вхідних дверях, посилаючись на те, що в провадженні Богуславського районного суду Київської області вже розглядалась справа за позовом [PERSON] про виселення його із спірної квартири без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації у вказаній квартирі. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09.11.2012 року позов [PERSON] був задоволений. Апеляційний суд Київської області залишив рішення першої інстанції в силі. Рішення набрало законної сили. 30.04.2013 року, скориставшись тим, що він перебував на роботі, відповідач [PERSON] наказала своєму батьку замінити замки на вхідних дверях квартири і відмовила надати йому ключі від нового замка, незважаючи на те, що у квартирі залишився його одяг, білизна та зимове взуття. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі скасував ухвалу Апеляційного суду Київської області та рішення суду першої інстанції про його виселення із спірної квартири. При новому розгляді справи рішенням Богуславського районного суду Київської області від 11.11.2013 року, залишеним апеляційним судом Київської області без змін, в задоволенні позовних вимог про його виселення із спірної квартири відмовлено. Тому у нього є всі законні підстави вселитися до спірної квартири, з якої його незаконно виселили рішенням суду від 09.11.2012 року, але вселитись йому перешкоджає замінений замок у вхідних дверях та відсутність ключів від нового замка, що спонукало пред'явити зустрічний позов, оскільки він не бажає ламати вхідні двері. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], посилаючись на вищевказані обставини по пояснив, що відповідач [PERSON] в травні 2013 року зібрав всі свої речі та добровільно залишив спірну квартиру, оскільки переїхав проживати до іншого будинку разом зі своєї новою дружиною. Після заміни замка на вхідних дверях до спірної квартири відповідач [PERSON] понад рік не приймав будь-які заходи для того, щоб отримати ключ від нового замка, щоб повернутися проживати до спірної квартири. Причиною для подачі зустрічного позову є не бажання відповідача проживати у спірній квартирі, а те, що між сторонами по справі склались неприязні відносини. Представник позивача просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач [PERSON] по первісному позову, в судовому засіданні підтримав свої вимоги по зустрічному позову та просив їх задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на вищевказані обставини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона познайомилась з відповідачем [PERSON] приблизно в 1998 році. В період з 1999 року по 2012 рік вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і тому в 2004 році, коли вона ще була власницею цієї квартири надала згоду на реєстрацію відповідача. В 2010 році вона подарувала цю квартиру дочці. Після того, як в 2012 році у неї з відповідачем зіпсувалися сімейні відносини вона переїхала проживати до дочки, а відповідач залишився проживати у спірній квартирі. Приблизно в 2013 році відповідач одружився, зібрав свої речі та переїхав проживати в інший будинок і тому понад рік в квартирі позивача ніхто не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що приблизно у квітні 2013 року він зайшов до квартири, яка належить його дочці, позивачу по справі [PERSON] В дані квартирі він побачив, що проживає невідомий чоловік. Тому він про це повідомив дочку. В свою чергу дочка попросила його замінити замок на вхідних дверях, щоб в квартирі не проживали стороні особи. Після цього він зустрівся з відповідачем [PERSON] та повідомив про прохання дочки щодо заміни замка на дверях квартири. Відповідач [PERSON] погодився на цю пропозицію, але попросив два дні відстрочки для того, щоб зібрати особисті речі та переїхати проживати до іншої квартири. Вони домовились зустрінуться 01.05.2013 року для заміни замка. 01.05.2013 року він запросив майстра по заміні замків і разом з ним прийшли до спірної квартири. Після того, як майстер замінив замка на вхідних дверях квартири, відповідач [PERSON] віддав йому ключі від старих замків і не просив ключа він нового замка, забрав свої речі та залишив квартиру. За весь цей час, що минув до нього не підходив відповідач з проханням отримати ключі від нового замка встановленого на вхідній двері спірної квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 01.05.2013 року на прохання [PERSON] він замінив замки на вхідних дверях в квартирі [ADDRESS]. Після того, як він виконав роботу відповідач [PERSON] добровільно передав [PERSON] ключі від старих замків, забрав свої речі та залишив квартиру. Ніяких сварок не було. Відповідач [PERSON] після допиту свідків в судовому засіданні пояснив, що приблизно в 2012 -2013 роках, коли його бувша співмешканка [PERSON] залишила спірну квартиру та переїхала проживати до своєї дочки за кордон, він дозволив своєму родичу проживати в цій квартирі, а сам разом з майбутньою дружиною перейшов проживати в орендований будинок. В квітні 2013 року він випадково зустрівся з [PERSON], який повідомив, що на прохання дочки необхідно звільнити квартиру та замінити замки на вхідних дверях. Будучи законослухняним громадянином, знаючи про рішення судів про його виселення, він погодився зустрітися з [PERSON] через декілька днів, щоб звільнити квартиру та змінити замки на вхідних дверях. 30.04.2013 року він одружився, 31.04.2013 року він забрав свої речі з спірної квартири та перевіз їх в орендований будинок, а 01.05.2013 року [PERSON] разом з товаришем замінили замки на вхідних дверях спірної квартири і він віддав [PERSON] ключів від старих замків. Приблизно в жовтні 2013 року він дізнався про ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2013 року, згідно якої рішення Богуславського районного суду Київської області від 09.11.2012 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09.01.2013 року, було скасовано, тому рішення про його виселення із займаного приміщення до 01.05.2013 року є недійсним. Однак, він в період з жовтня 2013 року по даний час не звертався до відповідача або її батька [PERSON] з приводу отримання ключів від квартири, також він не звертався до органу місцевого самоврядування та правоохоронних органів з приводу того, щоб усунути перешкоди у користування даним жилим приміщення, оскільки фактично проживав з новою дружиною та дитиною за адресою [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються первісний і зустрічний позови, об'єктивно оцінивши зібрані докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 30.09.2010 року, який зареєстрований Білоцерківським МБТІ в державному реєстрі прав власності (а.с.3,5). У даній квартирі з 18.02.2004 року зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується копією його паспорта, копією будинкової книги, інформацією від адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київської області та довідкою завідуючого Богуславського С УДМС України в Київській області (а.с.10-13, 19, 28, 44). Про факт не проживання відповідача [PERSON] у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а саме: з 01.05.2003 року по даний час, підтверджується актами обстеження від 27.11.2014 року; 20.04.2015 року; 23.04.2014 року (а.с.6-8). Цей факт підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON] наданими в судовому засіданні, з яких вбачається, що 01.05.2013 року у присутності відповідача було замінено замок на вхідних дверях до квартири. Після заміни замка відповідач [PERSON] віддав старі ключі від квартири та не виявив бажання отримати нового ключа. Він добровільно зібрав свої речі та переїхав проживати до іншого житлового приміщення. Крім того, після того, як в жовтні 2013 року відповідач [PERSON] ознайомився з рішенням касаційної інстанції на його користь, він не приймав будь-яких заходів для того, щоб вселитися та проживати в квартиру, таким чином відповідач не довів, що у нього були перешкоди у користуванні вказаною квартирою, оскільки він ні до кого не звертався з приводу отримання нового ключа від вхідних дверей. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Разом з тим, статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає понад рік без поважних причин, перешкод для нього у користуванні даною квартирою не встановлено, він не являється членом сім'ї позивача, не несе обов'язків по сплаті комунальних послуг, не укладав договір найму житлового приміщення, його особисті речі в цій квартирі відсутні, тому суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: approved