Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до Дочірнього підприємства «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН), в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора Д.П. «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН)\~ від 12.03.2016 року №92/к про звільнення [PERSON] з посади докера-механізатора на підставі п.2 ст.40 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ДП «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН)\~ від 12.03.2016 року №198/к про звільнення [PERSON] з посади докера-механізатора на підставі п.2 ст.40 КЗпП України: поновити [PERSON]\~ на посаді докера-механізатора ДП «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН); стягнути з ДП «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН) на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 242 506 гривень 97 копійок; стягнути з ДП «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН) на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що починаючи з грудня 2006 року [PERSON] почав працювати на ДП «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН) на посаді докера-механізатора. За час роботи [PERSON] зарекомендував себе як добрий працівник і не мав ні яких доган та зауважень від свого керівництва. 11.3.2016року [PERSON] захворів та прохворів до 02.06.2016 р., що підтверджується листами непрацездатності. В наслідок своєї хвороби [PERSON] отримав другу групу інвалідності, даний факт підтверджується довідкою МСЕК, інвалідність встановлена до 01.06.2017 р. Коли [PERSON] після закінчення лікарняного звернувся до себе на роботу для того, щоб віддати листи непрацездатності у відділі кадрів його повідомили, що він звільнений з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. 07.06.2016р. [PERSON] знайшов у себе на порозі два конверти у яких було вкладено два листа. У першому конверті [PERSON] знайшов лист вих. № 192 від 12.03.2016 р. в якому повідомляли, що [PERSON] за станом здоровя не може більше працювати на посаді докера-механізатора та було прийнято рішення звільнити із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (виявлено невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоровя). Також у даному конверті, було вкладено копію наказу № 92 /к від 12.03.2016 р. про звільнення. Відповідно до наказу було вирішено: докера-механізатора [PERSON] - звільнити від 12.03.2016 р. за ст. 40 п. 2 КЗпП України, за станом здоровя, виплатити компенсацію за 6 днів не використаної щорічної відпустки. Головному бухгалтеру [PERSON] - провести з [PERSON] повний розрахунок у відповідності до діючого законодавства України. Підстава: Довідка МСЧ ОФ ГП «АМПУ» (ВКК) № 32 від 09.03.2016 р. У другому конверті [PERSON] знайшов лист вих. № 270 від 31.03.2016 р. в якому повідомлялося, що станом на 31.03.2016 р. [PERSON], так і не відвідав відділ кадрів, та не отримав свою трудову книжку, окрім того, пропонувалося повідомити адресу на яку відповідач може відправити поштою оригінал трудової книжки. В позовній заяві, позивач вказує про те, що наказ № 92/к був змінений наказом № 198/к від 02.06.2016 р., тому він підлягає також скасуванню. Копію наказу [PERSON] отримав тільки 07.06.2016 р. по пошті, трудову книжку він так і не отримав, окрім того починаючи з 11.03.2016 р. та закінчуючи 07.06.2016 р. знаходився на лікарняному, тобто [PERSON] не було пропущено місячний строк на оскарження свого звільнення. Відповідачем було грубо порушено ч. З ст. 40 КЗпП України, чим самим було завдано [PERSON] значних моральних страждань, які полягають у отриманні ним інвалідності в наслідок тяжкої праці, суму моральних збитків [PERSON] оцінює у 20 000 грн. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форма ОК-5 [PERSON] отримав наступну заробітну плату за останні два місяці, що передували звільненню: січень 2016 р. 33 613,23 грн.; лютий 2016 р. -17 173,62 грн. Відповідно до розрахунку (33 613,23 грн. (січень 2016 р.) + 17 173,62 грн. (лютий 2016 р.))/40 (робочі дні у січень - лютий 2016 р.) середній заробіток позивача для розрахунку компенсації має розраховуватись виходячи із 1 269,67 грн. в день. Таким чином, із розрахунку: 1 269,67 грн. х 191 дня (кількість робочих днів з 12 березня 2016 р. по 28 вересня 2016 р.) середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 242 506,97 (двісті сорок дві тисячі пятсот шість) грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позовних вимог. Надали до суду письмові заперечення по справі, обґрунтовують подані заперечення тим, що доводи про неправомірність вимог позивача [PERSON] підтверджені довідкою управління Держпраці в Одеській області від 10.10.2016року. За скаргою самого ж позивача [PERSON] проведено перевірку з питань додержання законодавства про працю при звільненні [PERSON] від 13.06.2016р. з боку адміністрації ДП ГПК Україна. За результатами перевірки була складена довідка від 10.10.2016р. № 15-01-006/0292, в якій не зазначено про виявлення порушень діючого законодавства при звільненні [PERSON], додатково зазначено, що вакантних посад у період звільнення на підприємстві не було. 12.03.2016р. ДП ГПК Україна був виданий Наказ № 92/к про звільнення [PERSON] з посади докера-механізатора на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоровя, що підтверджується Довідкою МСЕК № 32 від 09.03.2016р. Однак у звязку з тим, що на момент винесення Наказу № 92/к від 12.03.2016р. [PERSON] знаходився на лікарняному, про що, до речі позивач не повідомив ДП ГПК Україна, наказ № 92/к був змінений наказом № 198/к від 02.06.2016 року у частині дати звільнення. 02.06.2016р. позивач [PERSON] надав підтвердження своєї хвороби: листок непрацездатності серія АГШ № 080112 від 11.03.2016р.; листок непрацездатності серія АГШ № 461224 від 24.03.2016р.; листок непрацездатності серія АГШ № 461655 від 29.04.2016р. Наказ 198/к від 02.06.2016 року є дійсним та реальним та не був виданий часом назад, підтвердженням чого є листи журналу наказів, засвідчені печаткою ДП ГПК Україна. 03.06.2016р. [PERSON] мав можливість ознайомитися з Наказом № 198/к від 02.06.2016, а також отримати трудову книжку, але за невідомих причин відмовився це робити, що підтверджується Актом про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки від 03.06.2016р. Наказ про звільнення № 198/к від 02.06.2016р. був надісланий [PERSON] рекомендованим листом. Також рекомендованим листом [PERSON] було направлено повідомлення № 431 від 02.06.2016р. про неможливість його переведення на іншу більш легку роботу. В діях відповідача відсутні порушення вимог діючого законодавства при звільненні позивача, а це є основною підставою для відшкодування моральної шкоди, не має підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми моральної шкоди. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, є частково доказаними, тому підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до листа ДП ГПК Україна вих. № 192 від 12.03.2016 р., [PERSON] за станом здоровя не може працювати на посаді докера-механізатора та було прийнято рішення звільнити із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (виявлено невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоровя) (а.с.7); Відповідно до наказу ДП ГПК Україна № 92 /п від 12.03.2016 р. докера-механізатора [PERSON] звільнено за ст. 40 п. 2 КЗпП України, за станом здоровя, виплатити компенсацію за 6 днів не використаної щорічної відпустки. Головному бухгалтеру [PERSON] - провести з [PERSON] повний розрахунок у відповідності до діючого законодавства України. Підстава: Довідка МСЧ ОФ ГП «АМПУ» (ВКК) № 32 від 09.03.2016 р. (а.с.8); Відповідно до листа ДП ГПК Українавих. № 270 від 31.03.2016 р., станом на 31.03.2016 р. [PERSON] не відвідав відділ кадрів та не отримав свою трудову книжку, пропонувалося повідомити адресу на яку відповідач може відправити поштою оригінал трудової книжки (а.с.9); Відповідно до листка непрацездатності КУ «Міська клінічна лікарня №1» серія АГШ № 080112 від 11.03.2016р., позивач [PERSON] з 11.03.2016 рок по 19.03.2016 року знаходився на лікарняному. Стати до роботи 24.03.2016 року (а.с.11); Відповідно до листка непрацездатності КУ «Центр первинної медико санітарної допомоги №7» серія АГШ № 461224 від 24.03.2016р., позивач [PERSON] з 24.03.2016 рок по 28.04.2016 року знаходився на лікарняному (а.с.11); Відповідно до листка непрацездатності КУ «Центр первинної медико санітарної допомоги №7» серія АГШ № 461655 від 29.04.2016р., позивач [PERSON] з 29.04.2016 рок по 01.06.2016 року знаходився на лікарняному (а.с.12); Відповідно до письмової довідки до акту огляду медико-соціальної комісії серії 10 ААВ №800763 від 01.06.2016 року, [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності на строк до 01.07.2017 року (а.с.10); Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форма ОК-5, [PERSON] отримав наступну заробітну плату за останні два місяці, що передували звільненню: січень 2016 р. 33 613,23 грн.; лютий 2016 р. -17 173,62 грн. (а.с.13-17); Відповідно до письмової довідки №32 від 09.03.2016 року, яка видана Лікарсько-консультативною комісією Медико-санітарної частини ДП «Адміністрація морських портів України», відповідно до наказу МОЗ України №246 від 21.05.2007 року, [PERSON] противопоказана робота в виробничому шумі, вібрації, при підвищеної температурі повітря робочої зони, на висоті. Не придатне до посади докера-механізатора (а.с.32); Відповідно до наказу генерального директора Дочірнього підприємства «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН)\~ від 02.06.2016 року №198/к, викладено пункт 1 Наказу №92/п від 12.03.2016 року в слідкуючій редакції: [PERSON]\~ звільнити з 02.06.2016 року по п.2 ст. 40 КЗпП України у звязку з невідповідністю займаної посаді за станом здоровя; виплатити компенсацію за 5 днів невикористаної щорічної відпустки за період з 13.03.2016 року по 02.06.2016 рік (а.с.33); Листом ДП ГПК Україна №431 від 02.06.2016 року, [PERSON] повідомлено про зміну дати звільнення за наказом генерального директора Дочірнього підприємства «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН)\~ від 02.06.2016 року №198/к (а.с.34); Відповідно до журналу відвідувачів центрального офісу ДП ГПК Україна, 03.06.2016 року з 14-25 годин до 14-30 годин [PERSON] відвідував відділ кадрів ДП ГПК Україна (а.с.76-80); Відповідно до акту від 03.06.2016 року, який складений працівниками відділу кадрів ДП ГПК Україна, 03.06.2016 року [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом генерального директора Дочірнього підприємства «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН)\~ від 02.06.2016 року №198/к, а також від отримання трудової книжки (а.с.35); Відповідно до письмової довідки ДП ГПК Україна №497 від 05.07.2016 року, ДП ГПК Україна провело повной розрахунок з [PERSON] у звязку з його звільненням з підприємства (а.с.36); Відповідно до платіжного доручення №838 від 12.03.2016 року, ДП ГПК Україна перерахував [PERSON] розрахунок при звільненні відповідно до договору №21502-А від 08.11.2006 року у розмірі 21\~372 гривень 60 копійок (а.с.37,38); Відповідно до платіжного доручення №1868 від 03.06.2016 року, ДП ГПК Україна перерахував [PERSON] розрахунок при звільненні відповідно до договору №21502-А від 08.11.2006 року у розмірі 2 132 гривень 94 копійок (а.с.39,40); Відповідно до виписки з медичного картки стаціонарного хворого №2058/213, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.02.2016 року по 04.03.2016 року в КУ «Міська клінічна лікарня №1» (а.с.43); Відповідно до листа Профспілкового комітету «Єдинство» №22 від 06.07.2016 року, [PERSON] на дату звільнення 12.03.2016 року в Профспілковому комітеті «Єдинство» не рахувався (а.с.45); Відповідно до наказу ДП ГПК Україна №301/ок від 13.06.2008 року, [PERSON] у звязку з виробничою необхідністю переміщено з посади докера-механізатора на виконання господарських робіт по доручення начальника складу з 14.08.2008 року. За порушення п.2.1.2, 2.1.4, 4.3»посадової інструкції докера-механізатора», п.37.7 «Інструкції по охороні праці докера-механізатора» [PERSON] оголошено догану та позбавлено премії (а.с.83-84); Відповідно до наказу ДП ГПК Україна №322/ок від 05.12.2012 року, [PERSON] оголошено догану та позбавлено премії за халатне відношення до службових обовязків (а.с.85); Відповідно до наказу ДП ГПК Україна №130/ок від 23.04.2015 року, введено в дію з 23.04.2015 року штатний розклад у кількості 448 штатних одиниць (а.с.86, 88-99); Відповідно до письмової довідки Головного управління держпраці в Одеській області №15-01-006/0292 від 10.10.2016 року, в ДП ГПК Україна проведена перевірка за скаргою [PERSON] від 13.06.2016 року (а.с.119-120). Відповідно до п. 2\~ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. З матеріалів справи вбачається, що дійсно позивач за станом здоров'я, не мав можливості продовжувати виконання своїх обов'язків на посаді докера-механізатора. В той же час, суд вважає, що позивача було звільнено з порушенням порядку, який встановлений\~КЗпП України. Відповідно до ч.1\~ст. 49-2 КЗпП України, \~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Однак відповідач не попередив позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Даний факт підтверджується відсутністю будь-якого документально підтвердженого письмового доказу повідомлення позивача про майбутнє вивільнення. Відповідно до ч.3\~ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Таким чином, суд вважає, що під час звільнення позивача не був дотриманий порядок звільнення працівників, встановлений ст.49-2 КЗпП України, а тому таке звільнення є незаконним. \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 235 КЗпП\~України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.\~\~\~\~ При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. \~\~\~\~Таким чином, необхідно поновити [PERSON]\~ на посаді докера-механізатора Дочірнього підприємства «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН). Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, з дати звільнення позивача, тобто з 12.03.2016р. сплинув 191 робочий день. За останні робочі місяці січень 2016 року, лютий 2016 року, позивач отримав 33\~613,23 гривень, 17\~173,62 гривень, тобто середньоденний заробіток позивача склав суму у розмірі 33\~613,23+17\~173,62 / 40 (робочі дні січень, лютий) = 1\~269 гривень 67 копійок. На підставі викладеного, середній заробіток за період вимушеного прогулу склав 191 робочих день помножити на середньоденний заробіток 1\~269 гривень 67 копійок, що дорівнює сумі у розмірі 242\~506 гривень 97 копійок. Згідно\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Як розяснено у п. 9 вищенаведеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 000 гривень. Відповідно до ч. 1\~ст. 233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно вимоги ст. 234 у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Вирішуючи спірні правовідносини, суд вважає, що незаконними діями відповідача були порушенні конституційні права позивача на працю, що встановлено\~ст. 43 Конституції України. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. При таких обставинах, суд вважає про те, що відповідач не дотримався норм КЗпП України та звільнив з займаної посади позивача, тому суд при таких обставинах, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON]\~ до Дочірнього підприємства «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГМБХ» (ФРН)\~\~ про поновлення на роботі та про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України, рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1 та ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 6 890 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial