Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, [PERSON] є державним опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Неповнолітня [PERSON] з 1 грудня 2004 року проживає та виховується в дитячому будинку «Оріана», перебуваючи на повному державному забезпеченні. 9 червня 2016 року службою у справах дітей Бориславської міської ради було прийнято наказ № 01-п, відповідно до якого [PERSON] було постановлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, батьки якої не належним чином виконують батьківські обов'язки. Мати неповнолітньої, [PERSON], 1984 року народження, мати- одиначка, зареєстрована за адресою [ADDRESS], не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, часто змінює місце проживання. За весь період, що дитина проживала в дитячому будинку, [PERSON] відвідувала доньку 2-3 рази на рік, інколи забирала доньку на вихідні додому, спілкувалась з нею через мобільний зв'язок. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], комісією було зроблено висновок, що умови проживання дитини в квартирі є неможливими. За результатами перевірки було встановлено, що в квартирі, яка складається з 3-ох кімнат, кухні, коридора, кладової і санвузла проживає 8 чоловік, а саме: баба, тітка з співмешканцем, мамин брат із сім'єю, другий брат. [PERSON] в даній квартирі не проживає. Сама квартира не доглянута (кіптява на стінах, брудні вікна, підлога, незастелені ліжка, брудна постіль, всюди брудна одежа, немитий посуд), відчувається запах перегару, куріння. Баба та тітка зі співмешканцем були в нетверезому стані, за твердженням сусідів поведінка родичів часто призводить до дебошу та бійок. Окрім того, 31 січня 2017 року мати [PERSON] написала заяву на ім'я начальника служби у справах дітей Бориславської міської ради, про те, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав, та просить дане питання розглядати без її участі. Донька, [PERSON], також не заперечує щодо позбавлення батьківських прав матері, що підтверджує у власноруч написаній заяві від 10 січня 2017 року. 7 лютого 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей розглядалося питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] та було прийнято висновок, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої доньки, є доцільним та відповідає інтересам дитини. Адже мати ніде не працює і не намагається знайти роботу, веде аморальний спосіб життя, часто змінює місце проживання, не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, навчання матеріально не забезпечує її. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 06 жовтня 2016 року, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пояснення дали аналогічні позовній заяві, просять його задоволити та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області, як органу опіки і піклування, - представник служби у справах дітей Бориславської міської ради - Герцан Н.В., яка діє на підставі довіреності №234 від 10 травня 2017 року у судовому засіданні позов вважає підставним та підлягає до задоволення. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], 1984 року народження, мати одиначка, зареєстрована за адресою [ADDRESS], не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, часто змінює місце проживання. Неповнолітня [PERSON] з 1 грудня 2004 року проживає та виховується в дитячому будинку «Оріана», перебуваючи на повному державному забезпеченні. За весь період, що дитина проживала в дитячому будинку, [PERSON] відвідувала доньку 2-3 рази на рік, інколи забирала доньку на вихідні додому, спілкувалась з нею через мобільний зв'язок. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньки Анни, не займається її вихованням, навчанням, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Згідно з висновком виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки і піклування від 17 лютого 2017 року № 3-12/419: позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно її неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, не піклується про її фізичний, духовний розвиток та матеріально не забезпечує. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як вбачаться з обставин, встановлених судом, відповідач - мати дитини - нехтує інтересами своєї дитини, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача, як крайній захід, слід позбавити батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокунабула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Аналіз досліджених в ході судового розгляду справи доказів дає суду достатні підстави стверджувати, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, не маючи жодних об'єктивних перешкод, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання малолітньої дитини, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, тому суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 1 689 грн. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дітей визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина здорова та повністю знаходяться на утриманні держави та опікуна, стан здоров'я відповідача, те, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей немає, офіційно ніде не працює, однак є працездатним, інвалідностей не має. Суд вважає, що з врахуванням вказаних обставин, з метою захисту інтересів дитини, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, що підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам законності та справедливості. Крім цього, слід зобов'язати позивачку відкрити особистий рахунок на дитину, [PERSON], у відділенні Державного ощадного банку України, призначений для перерахунку аліментів, у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved