Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого, 12.09.2015року, чоловіка [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка [PERSON]відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на майно. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, однак представник подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. Згідно довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 38 від 28.01.2016 року, станом на 01.07.1990 року, будинковолодіння № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області було колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] син. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст.120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року будинковолодіння № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області належав колгоспному двору, що складається із трьох членів, суд приходить до висновку, що члени колгоспного двору є співвласниками вище зазначеного житлового будинку по 1/3 частині. 12.09.2015 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ИД №195133, видане 14.09.2015р. Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області), після смерті якого відкрилася спадщина на 1 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2016 року № 4353/02-14 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого, 12.09.2015року, чоловіка [PERSON]на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2016 року № 4353/02-14 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №399/2016. Згідно ст.1261 ЦК України, інших спадкоємців немає. Відтак єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON]. Із інформаційної довідки №72, виданої 09.02.2016р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 09.02.2016р. по обліку бюро будинковолодіння № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області рахується за: 1/3 за [PERSON], 1/3 за [PERSON], 1/3 за [PERSON]. Станом на 31.10.1990р. право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною радою 31.10.1990р. на підставі рішення виконкому №209 від 30.10.1990р. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 2, що по вул.Залізнична в с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого, 12.09.2015року, чоловіка [PERSON].

Outcome: approved