Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, просить визнати за ним право власності на будинок № 32, розташований по вул. Миру, с. Великий Олександрів, Віньковецького району Хмельницької області, до складу якого входить сарай «Б» площею 45,0 кв.м., погріб «В» площею 33,0 кв.м. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 06.01.2017 року померла його сестра [PERSON], яка була власником домоволодіння № 32, розташованого по вул. Миру, с. Великий Олександрів, Віньковецького району. Позивач є спадкоємцем прав померлої за законом, як рідний брат, який постійно проживав на час її смерті з сестрою. Спадщину він прийняв як особа, яка вступила у фактичне володіння та управління будинком і земельною ділянкою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, державним нотаріусом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно сестри - домоволодіння. А тому в позасудовому порядку реалізувати своє право [PERSON] не може. У судове засідання 12.01.2018 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області також надав до суду письмову заяву, у якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Та на підставі ч.3, ч. 4 ст. 200 ЦПК, з ухваленням рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження . Судом встановлено, що 06.01.2017 року в смт. Віньківці Віньковецького району померла сестра позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть 1-БВ № 287149, актовий запис №1, свідоцтво про народження позивача серії ЯШ № 327365 від 28.08.1950 року, актовийй запис № 2811, витяг з ДРАЦСГ про державну реєстрацію народження № 00018240383 від 21.06.2017 року), яка була власником житлового будинку із надвірними спорудами, який розміщений в с. Великий Олександрів по вул. Миру, 32, Віньковецького району. Після її смерті на вказане майно відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем померлого за законом відповідно до ст. 1262 ЦК України та прийняв спадщину у визначеному законом порядку, отримавши свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи, та зокрема: свідоцтвом про право на спадщину за законом № 61415326, згідно якого він отримав частину майна сестри [PERSON]; свідоцтвом про народження позивача ЯЦ № 327365, в якому вказані його батьки та довідкою № 650 сільської ради в якій вказано, що позивач доводиться братом [PERSON]; паспортом позивача; довідкою Велико-Олександрівської сільської ради про місце проживання спадкодавця № 651; витягом № 00018240383 з державного реєстру про народження [PERSON]; згідно довідки № 650, яка посилається на запис № 2 з погосподарської книги в домогосподарстві № 32 по вул. Миру (Жовтнева) з [PERSON] проживав без реєстрації її брат [PERSON] Згідно з оцінювальним актом Віньковецького малого районного комунального підприємства «Інвентарбюро», вартість домоволодіння в с. Великий-Олександрів по вул. Миру, 32, (до 1991 року побудови) становить 17453 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, прийняв спадщину, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2017 року, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння . При вирішенні спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, тому його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved