Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 11 жовтня 2003 року, зареєстрованого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3015. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 жовтня 2003 року уклав з відповідачем шлюб, від якого народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Проте, спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя, втратою почуття любові та взаєморозуміння. З 2012 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконаний, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження суперечитиме їх інтересам. Позивач у підготовче засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій позов підтримав, просив такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Також зазначила, що дитина [PERSON] проживає з нею. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 жовтня 2003 року, зареєстрували такий у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3015. В шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем [PERSON] . Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 768, 40 грн., відтак останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 384, 20 грн., а решту судових витрат у розмірі 384, 20 грн. стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved