Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь борг в сумі 22\~500 грн. 00 коп., а також сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 березня 2017 року відповідач, [PERSON], під розписку позичив у нього грошові кошти в розмірі 22\~500 грн. 00 коп. зі строком повернення до 23 березня 2017 року. Позивач вказує, що на даний час відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. У звязку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач, [PERSON], не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, ретельно вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно розписки від 21 березня 2017 року, відповідач, [PERSON], отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 22\~500 грн. 00 коп. , які зобовязався повернути до 23 березня 2017 року. Відповідно до змісту частини 2 статті 1047 Цивільного-кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналізуючи вказану норму чинного законодавства України, підтвердженням факту укладання договору позики між [PERSON] та [PERSON] на суму 22 500 грн. 00 коп. є розписка від 21 березня 2017 року, зі змісту якої вбачається, що останній дійсно отримав від позивача грошові кошти в зазначеному розмірі, які зобовязався повернути в строк до 23 березня 2017 року. Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов договору позики. Згідно матеріалів справи, відповідач, [PERSON], своїх зобовязань за договором позики не виконав. Положеннями частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] своїх зобовязань, що випливають із наданої ним розписки, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved