Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, указуючи наступне. Він 04.10.2003 року одружився та офіційно зареєстрував в Костянтинівському відділі РАЦС шлюб із відповідачкою [PERSON]. Від сумісного шлюбу 08 вересня 2007 року народився син [PERSON]. Згідно рішенню Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2012 року шлюб був розірваний. Відповідачка після розірвання шлюбу пішла мешкати до своїх батьків і разом з нею в наступний час мешкає і дитина - [PERSON]. Незважаючи на те, що позивач [PERSON] працює та регулярно сплачує відповідачці аліменти на утримання сина, відповідачка веде себе нахабно та зухвало по відношенню до [PERSON]. Вона не дає можливості не тільки брати участь у вихованні сина, надавати та купляти йому різні речі, але й не надає можливості навіть хоч інколи бачитись з ним. При цьому сама відповідачка практично не займається вихованням сина, а будує своє особисте життя, покинувши сина на догляд своїх батьків. Вона на довгий час від'їжджає за кордон, навіть не опікуючись сином та його навчанням і поведінкою. На звертання до відповідачки та її батьків щодо можливості бачення з сином він постійно отримує відмову. Однак ці дії відверто протирічать як нормам суспільства, так і інтересам дитини та вимогам діючого законодавства. Таким чином, позивач просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди у вільному спілкуванні з сином [PERSON] шляхом надання права вільно спілкуватися з дитиною щонеділі цілодобово у вихідний день за адресою його мешкання та протягом 3-х тижнів для оздоровлення дитини в літній період часу. У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги і підстави, вказані в позовній заяві і додав, що він проживає у приватному будинку із своїми батьками, матеріально забезпечений і має постійне місце роботи, може створити дитині всі необхідні умови для гри і відпочинку, доглядати за ним. Він раніше не судимий, позитивно характеризується, на ніякі хронічні захворювання не страждає, може правильно виховувати сина. Представник позивача [PERSON] повністю підтримав свого довірителя, та наполягав на тому, що дії відповідачки, яка перешкоджає позивачу спілкуватися із сином та приймати участь у його вихованні, незаконні як такі, що суперечать нормам ст.ст. 151, 157 СК України та ст.ст. 21, 22, 24, 52, 55, 64 Конституції України. Відповідачка позов не визнала, пояснила суду, що ніяких перешкод у спілкуванні з сином позивачу не чинила, перестала зявлятися у суд, на виклики не реагувала, тому суд винішив закінчити розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи Служби по справам дітей Костянтинівського міськвиконкому [PERSON] суду пояснив, що службою були досліджені матеріально-побутові умови життя позивача, та зясовано що вони задовільні, позивач здоровий, має постійне місце роботи, позитивно характеризується. Служба по справам дітей рекомендує частково задовольнити позов, бо орган опіки та піклування вважає доцільним інтересам дитини встановити позивачу [PERSON] способи спілкування з сином [PERSON] систематичні побачення з 14 години пятниці до 14 години суботи кожного тижня з відвідуванням місця проживання батька та надати дозвіл на оздоровлення дитини батьком щорічно строком до 3-х тижнів під час літніх місяців. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, знайшов наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2003 року по 02.03.2012 року (а.с. 12) і від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (ас. 11). Після розірвання шлюбу дитина проживає з відповідачкою в м. Костянтинівка по вул. Октябрьська 272/16. Позивач проживає в приватному домі із своїм батьком в смт Олексієво-Дружківка, вул Октябрьська, 139, м. Дружківка Донецької області (ас. 6-7). Останній працює у 16 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України у Донецькій області на посаді командира відділення (а.с. 33), та з його грошового утримання щомісячно утримуються аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини. Він позитивно характеризується по місцю роботи та по місцю мешкання (ас.14-16 ), хронічних захворювань не має і фактично здоровий (а.с. 21-22 ). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача встановлено, що останній мешкає у приватному будинку з пічним опаленням та балонним газом для приготуван ня їжі, який належить батьку [PERSON] У будинку зареєстровано 3 чо ловік: батько [PERSON] та його сини - [PERSON] та [PERSON] Фактично [PERSON] мешкає за іншою адресою. Будинок складається з 4 кімнат - 2 спальні, зал, кухня. [PERSON]В, має особисту кімнату, яка обладнана необхідними меблями та побутовими приладами. У домі є холодильник, пральна машина, пилосос, газова плита тощо. Санітарні умови задовільні. [PERSON] має необхідні побутові та матеріаль ні умови для перебування у нього сина та участі у його вихованні (а.с. 46-48, 50). Згідно висновку Органа опіки та піклування у позивача є необхідні побутові та матеріальні умови для перебування в нього малолітнього сина [PERSON], [INFO] та комісія вважає доцільним інтересам дитини встановити [PERSON], [INFO] способи спілкування з сином, [PERSON], систематичні побачення з 14 години пятниці до 14 години суботи кожного тижня з відвідуванням місця проживання батька та надати дозвіл на оздоровлення дитини батьком щорічно строком до 3-х тижнів під час літніх місяців року(а.с. 53). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, мешкання їх окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав і обов'язків на дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько і дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно вимог ч.1 ст.151 СК Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини розв'язуються батьками спільно. Той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в його вихованні і має право на особисте з ним спілкування, Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому батькові спілкуватися з дитиною і брати участь в його вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У суду немає підстав вважати, що спілкування дитини з позивачем перешкоджатиме нормальному розвитку сина, позивач батьківських прав не позбавлений. З урахуванням вищевказаного суд вважає, що позивач має право на спілкування з сином і зобов'язаний брати участь в його вихованні. Спілкування батька з сином, якому виповнилося 6 років, буде сприяти повноцінному вихованню хлопчика. Тому, суд приймає рішення про задовлення вимог позивача у повному обсязі. На підставі наведеного і

Outcome: approved