Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому (позові), посилаючись на ст.ст. 57, 65, 70 СК України та ст.ст. 392, 365 ЦК України, просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/100 частку в квартирі [ADDRESS] вартістю 1500 грн., припинити право власності [PERSON] на 1/100 частку у спільному майні - квартирі [ADDRESS] з дня отримання ним (відповідачем) компенсації за цю частку, визнати за нею (позивачем) право особистої приватної власності наквартиру № 201 в будинку № 80 по вул. Кропивницького у м. Кропивницькому. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, щов період перебування її ([PERSON]М.) у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13.09.2003 року до 17.04.2016 року була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS], власником якої є вона ([PERSON]М.) з розміром часток 1/1, при цьому в договорі купівлі-продажу зазначено, що квартирапридбана в спільну сумісну власність, без зазначення розміру частки кожного із подружжя. Позивач також зазначила, що коли у 2017 році у неї виникла необхідність продати зазначену квартиру, вона звернулась до [PERSON] за отриманням від останнього згоди на продаж квартири, однак, [PERSON] уникає зустрічі, відмовляється нотаріально оформити згоду, не бажає отримати компенсацію за свою частку. Крім того, позивач зазначила, що спірна квартирабула придбана за 148000 грн. за рахунок коштів, що були в наявності від продажу в той же день, з оформленням договорів у одного й того ж нотаріуса, двокімнатної квартири [ADDRESS] за 145000 грн., яка (двокімнатна квартира) належала їй ([PERSON]М.) на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування від 21.09.2010 року, і за рахунок спільних коштів моїх та відповідача (спільних коштів подружжя), які були додані як різниця в вартості квартир та склала невелику частину вартості трикімнатної квартири в розмірі 3000 грн., які і є різницею в вартості проданої та придбаної квартир(148000 грн. -145000 грн.), або 2/100 частини від вартості трикімнатної квартири. Вказала, що інших заощаджень у них не було. Також позивач зазначила, що у спірній квартирі мешкає вона ([PERSON]М.), їх спільний з відповідачем син [PERSON], [INFO], та її (позивача) матір, при цьому, відповідач в зазначеній квартирі не зареєстрований та не проживає, його частка є незначною і не може бути виділена в натурі, так як річ (квартира) є неподільною, і спільне володіння і користування квартирою є неможливим, крім того, відповідач має на праві приватної власності іншу квартиру [ADDRESS], в якій він проживає після розірвання шлюбу з нею (позивачем). Позивач також заявила про свою готовність компенсувати відповідачу вартість його частки(1/100)в розмірі 1500 грн. Ухвалою від 18.10.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію позивача, інтереси якої вона представляє, викладену у позовній заяві, з обґрунтуванням, аналогічним викладеному в позові, який просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивача також надала квитанцію № 149 від 05.03.2018 року, в підтвердження того, що позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду суму в розмірі 7591,00 грн., як еквівалент вартості частки відповідача у спірній квартирі, виходячи з оціночної вартості квартири [ADDRESS] в розмірі 759100,00 грн., визначеної відповідно до висновку ПП «Юридичне бюро технічної інвентаризації «Атріум» від 20.02.2018 року. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву від 16.02.2018 року, зареєстровану в суді 26.02.2018 року за вх. № 5141, в якій останній зазначив, що у звязку із працевлаштуванням за межами м. Кропивницький він буде відсутній у судових засіданнях у справі за позовом [PERSON] до нього ([PERSON]А.) про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить суд позовну заяву залишити без розгляду. Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, яка підтримала предявлений позов, обґрунтовуючи позовні вимоги аналогічно викладеним у позовній заяві, та беручи до уваги позицію відповідача, який заперечував проти задоволення позивних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На підставі досліджених у судовому засіданні наявних у справі доказів, судом встановлено та сторонами по справі не заперечується, щоБерезовська О.М. та [PERSON] в період з 13.09.2003 року по 20.05.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2016 року (справа № 405/1914/16-ц, провадження № 2/405/254/16), яке набрало законної сили 20.05.2016 року, яким, зокрема, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 13.09.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис № 765. Крім того, зазначеним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], 22.02.2006 року у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. 00 коп. щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 24.02.2016 року і до повноліття дитини, тобто до 22.02.2024 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2406, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за ціною 148000,00 грн. (п.4 Договору), за письмовою згодою, на той час, її чоловіка [PERSON], у вигляді заяви від 16.11.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі за № 2405 (п.12 Договору), та зазначено, що вказана квартира набувається у спільну сумісну власність. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.09.2017 року №97082673, обєкт житлової нерухомості квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2406, виданого 16.11.2013 року, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] (державний реєстратор: приватний нотаріус [PERSON], підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 801 66 48 від 16.1.2013 року). Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] є нерухомим майном, придбаним під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. При цьому, для встановлення виду права власності на зазначену квартиру, тобто належності цієї квартири на праві спільної сумісної власності чи/та на праві особистої приватної власності, обовязковим є встановлення джерела походження грошових коштів на придбання вищевказаної квартири. Так, згідно з інформацією, викладеноюприватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в листі від 15.07.2016 року за вих. № 325/02-17, 16.11.2013 року за реєстровим № 2401 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу, в якому продавцем виступала [PERSON], предметом якого була квартира№ 9 в будинку № 4 по вул. Бєлінського в м. Кіровограді, яка належалаБерезовській О.М. на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ціна продажу якої за домовленістю сторін склала 145000,00 грн. Договором дарування частки квартири від 21.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1372, який є змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору про визначення часток та договору дарування, визначено части квартири№ 9 в будинку № 4 по вул. Бєлінського в м. Кіровограді, належної [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності шляхом реалізації права безкоштовної реалізації державного житлового фонду у відповідності до п. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в розмірі по 1/3 частки за кожним. Крім того вказаним договором [PERSON] та [PERSON] безоплатно подаровано належні їм частки (в сукупному розмірі - 2/3 частки)[PERSON] Згідно з довідкою комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кіровоградської міської ради від 13.09.2017 року вих. № 4989 в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно,набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, та житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вищевказане свідчить про те, що грошові кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS], право власності на яку виникло у позивача [PERSON] в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в розмірі 145000,00 грн. належали особистоБерезовській О.М., так як були отримані від реалізації майна (квартири),\~яка належала\~останній на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування від 21.09.2010 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно (внаслідок приватизації) від 03.08.2010 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи встановлені судом обставини та сукупний аналіз вказаних вище правових норм (п. 3 ч. 1, ч. 7 ст. 57,ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України) суд, поза розумним сумнівом виходячи з того, що обидві вказані цивільно-правові угоди було укладено в один день, приходить до висновку, що квартира [ADDRESS], яка була придбана, зокрема, й на кошти отримані від продажу квартири [ADDRESS] (Кіровограді),частково належить [PERSON] на праві особистої приватної власності пропорційно вкладеним особистим коштам останньої так і [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, які слід враховувати у наступних частках: \~ \~ \~ \~- за [PERSON] - 98/100 частки спірної квартири на праві особистої приватної власності виходячи з розрахунку - 145000,00 грн. : (148000,00 грн. : 100 умовних часток) = 98 частки; \~ \~ \~ \~- за [PERSON] та [PERSON] - 2/100 частки спірної квартири на праві спільної сумісної власності виходячи з розрахунку - 100 умовних часток - (145000,00 грн. : (148000,00 грн. : 100 часток)) = 2 частки, - з яких, на підставі ч. 1 ст. 70 СК України, з урахуванням відсутності домовленості між сторонами та шлюбного договору слід визначити за кожним ([PERSON], [PERSON]А.) по 1/100 частки. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Враховуючи встановлені судомобставини даної справи, зокрема:незначний розмір частки спірної квартири, яка належить відповідачу на праві спільної сумісної власності - 1/100, припинення права на яку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача;недоцільність виділу 1/100 частки в натурі, в звязку з неможливістю використання такої частки за цільовим призначенням; неможливість використання спірної квартири з урахуванням тривалого не проживання сторін по справі однією сімєю, враховуючи також, що за відповідачем [PERSON] зареєстрована на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» віл 19.09.2017 року №40119, на підставі чого суд констатує наявність всіх обовязкових умов, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України для припинення прававідповідача на частку у спільному майні. Відповідно до наданої представником позивача квитанції № 149 від 05.03.2018 року позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду 05.03.2018 року суму в розмірі 7591,00 грн., (Платник [PERSON], Отримувач: ТУ ДСА України в Кіровоградській області, рахунок отримувача: 37312037002505, Код Отримувача: 26241445, Банк отримувача: 820172, Держказначейська Служба України, призначення платежу: за 1/100 частку в квартирі [ADDRESS] суд, м. Кропивницький, Справа №405/5319/17; [PERSON]). При цьому, суд погоджується з позицією позивача, щодо визначення розміру вартості частки відповідача у спірній квартирі, виходячи з оціночної (ринкової) вартості квартири [ADDRESS] в розмірі 759100,00 грн., проведеної відповідно до висновку ПП «Юридичне бюро технічної інвентаризації «Атріум» від 20.02.2018 року. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON]про визнання за [PERSON] права власності на 1/100 частку в квартирі [ADDRESS], та припинення права власності [PERSON] на 1/100 частку у спільному майні - квартирі [ADDRESS] з дня отримання ним (відповідачем) компенсації за цю частку, а також визнання за позивачем права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], на підставі чого такі позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 280,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved