Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ОТП Банк», [PERSON] , в якому просить: - припинити поруку [PERSON] за договором поруку № SR-SME207/035/2008 від 30.01.2008 року укладеним між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» за зобов`язанням, забезпеченим порукою кредитного договору № CM-SME207/035/2008 від 30 січня 2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] ; - судові витрати покласти на відповідачів. Позовна заява обґрунтована тим, що 30 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № SR-SME207/035/2008. Згідно договору позивач поручився перед АТ «ОТП Банк» за виконання [PERSON] боргових зобов`язань за кредитним договором № CM-SME207/035/2008, який було укладено між [PERSON] та АТ «ОТП Банк». 10 червня 2016 року АТ «ОТП Банк» звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що остання виплата по кредитному договору була здійснена у серпні 2014 року, що підтверджується квитанцією №207Т004Z2T від 26.08.2014 року, а з позовом до суду АТ «ОТП Банк» звернувся у червні 2016 року, позивач вважає, порука за договором поруки № SR-SME207/035/2008 від 30.01.2008 року припиненою. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2019 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідача Акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Зеленої Р.В. на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. 30 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME207/035/2008, відповідно до якого передбачено надання позичальнику на споживчі цілі кредиту траншами в загальному розмірі 250 000 доларів США, з датою остаточного повернення не пізніше 29.01.2018 року. На виконання умов цього договору Банком надано [PERSON] 250 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-SME207/035/2008 від 30.01.2008 року. Відповідач зазначає, що позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції від 18.10.2014 року, однак відповідач не згоден з вказаною кваліфікацією, оскільки редакція ст. 559 ЦК України була змінена. В чинній редакції ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, ґкщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Таким чином, кредитний договір передбачає виконання зобов`язань частинами, розгляд питання про припинення поруки повинен здійснюватись окремо для кожного періодичного платежу з відрахуванням 3-річного терміну для пред`явлення позовної вимоги до поручителя про стягнення заборгованості відповідно до чинної редакції ч. 4 ст. 559 ЦК України. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] останній платіж внес 01 грудня 2014 року. Позов до [PERSON] та [PERSON] банком про стягнення боргу за кредитним договором пред`явлено 10 червня 2016 року. Тому відповідач не вважає, що порука припинена та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від представника позивача - адвоката Кальченко А.В. на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. У відзиві відповідач - АТ «ОТП Банк» заперечує проти задоволення позову, оскільки ч. 4 ст. 599 ЦК України в редакції від 18.10.2014 року була змінена. Нова редакція ч. 4 ст. 559 ЦК України набрала законної сили 04.02.2019 року, а тому відповідач вважає, що ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції від 18.10.2014 року не повинна застосовуватись при розгляді цієї справи. Однак Конституцією України закрпілено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тому представник позивача просить задовольнити позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кальченко А.В. просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі, посилаючись на викладені обставини в позові та відповіді на відзив. Представник відповідача АТ «ОТП Банк» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME207/035/2008. За умовами кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США. Кредит надавався траншами, кожний в сумі не менше еквіваленту 10 000 (десять тисяч) євро, готівкою або шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Дата остаточного повернення кредити 29 січня 2018 року /а.с. 76-81/. З метою забезпечення виконання зобов`язання перед банком за кредитним договором № CM-SME207/035/2008 від 30.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] 30 січня 2008 року було укладено договір поруки № SR-SME207/035/2008, згідно якого поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов`язань перед Кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань, а поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники /а.с.4-5/. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції від 18.10.2014 року) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з копії квитанції №207Т004Z2Т від 26 серпня 2014 року, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] саме 26.08.2014 року поповнив поточний рахунок для погашення заборгованості по кредиту № CM-SME207/035/2008 в сумі 431 доларів США, що еквівалентно 5 887 грн. 20 коп. /а.с.6/. Тому, в даному випадку,

Outcome: approved