Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В своїй заяві позивач зазначив,що 24 червня 1986 року [PERSON] разом із його матір`ю [PERSON] придбали будинок по [ADDRESS] (у подальшому [ADDRESS] , а з 20 червня 2016 року [ADDRESS]). Вказаний будинок був оформлений на [PERSON] , який із його матір`ю перебував у фактичному шлюбі без реєстрації. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після нього ніхто не приймав та до нотаріусів із цим питанням не звертався, оскільки рідних у останнього не було. З 25 березня 1997 року він (позивач) почав проживати у вказаному будинку. [PERSON] як цивільна дружина померлого [PERSON] у 2007 році звернулася до Гобинської міської ради та відповідно до рішення 15 сесії 15 скликання №957 від 11 грудня 2007 року отримала у власність 0,4434 га земельної ділянки по [ADDRESS] , з яких для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га. Таким чином, земельна ділянка під будинком, який фактично належав [PERSON] та його матері, належала одноособово [PERSON] [INFO] його мати [PERSON] померла, він у встановленому законом порядку прийняв спадщину та успадкував земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5320610100:50:002:0312 по пров . [ADDRESS], на якій знаходиться будинок, що офіційно належав за життя [PERSON] . Оформити право власності на вказаний будинок в порядку спадкування він не має можливості, оскільки не є родичем померлого та проживав з його матір`ю [PERSON] в цивільному шлюбі. Таким чином, враховуючи, що він з 1997 року добросовісно заволодів та продовжує відкрито, безперервно володіти чужим майном, а саме, житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , то відповідно має право на визнання права власності за набувальною давністю. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним за набувальною давністю право власності на нерухоме майно, а саме, житловий будинок літ. «А, А1», загальною площею 85,5 кв. м, житловою площею 45,3 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: сарай літ. «б», сарай літ. «Б», навіс літ. «бн», гараж літ. «Е», вбиральня літ. «Є», огорожа №1, ворота №2, огорожа 3, ворота №4, розташовані за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Глобинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Шкірко Л.П. 24 травня 1986 року, зареєстрованого в реєстрі за №1097, [PERSON] придбав у власність жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] за 2000 крб. (а.с. 6-7). Згідно довідки, виданої правлінням колгоспу «Росія» Глобинського району Полтавської області, про те, що на купівлю будинку суда в сумі 3000 карбованців була видана у 1986 році [PERSON] і [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради від 01 квітня 2020 року №02-36/155, у відповідності до рішення виконкому Глобинської міської ради №7 від 15.01.1988 року, домоволодінню [PERSON] (нині покійного) присвоєно адресний номер: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до розпорядження Голови обласної державної адміністрації від 20 червня 2016 року №206 «Про перейменування топонімічних назв у населених пунктах області та демонтаж пам`ятників і пам`ятних знаків [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 9). 01 липня 1991 року виконавчим комітетом Глобинської міської ради видано [PERSON] , 1941 року народження, довідку №1807 про те, що вона проживає в [ADDRESS] в будинку, який придбали в особисту власність разом із [PERSON] в 1986 році ( а.с. 10). Відповідно до Довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 28.04.2020 №1570, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ( колишня [ADDRESS]) Глобинського району Полтавської області , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.1986 за р. №1097 ( а.с. 14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 1990 року ( а.с. 16). Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 23 квітня 2020 року №02-04/5437, [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті зареєстрованих осіб не було ( а.с. 18). Згідно повідомлення Градизької державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) від 15 липня 2020 року №319, Глобинської державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) від 22 липня 2020 року №480/01-16, згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася ( а.с.47, 50). Відповідно доІнформаційних довідок зі Спадкового реєстру №60939255 від 15 липня 2020 року, № 61031312 та №61031320 від 22 липня 2020 року, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт відсутній ( а.с. 48, 52,53). Рішенням Глобинської міської ради від 11 грудня 2007 року №957 [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,4434 га ( а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 2019 року ( а.с. 7). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №163/2019, спадкоємцю [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-22). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого Глобинським РС УДМВС України в Полтавській області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано в [ADDRESS] , з 28.09.2007 року (а.с. 5) Згідно технічного паспорту, виготовленого 09 квітня 2020 року на замовлення [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А, А1», загальною площею 85,5 кв. м, житловою площею 45,3 кв. м, сарай літ. «б» площею 13,20 кв. м, сарай літ. «Б» площею 22,30 кв. м, навіс літ. «бн» площею 14,30 кв. м, гараж літ. «Е» площею 26,70 кв. м, вбиральня літ. «Є» площею 1,00 кв. м, огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, ворота №4 ( а.с. 11-13). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. За загальним змістом ст.344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому, добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності наріч виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність однієї із них виключає можливість для позитивного вирішення справи. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Про вищевказане вказав Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 12.04.2017 року. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Зі змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Судом встановлено та доведено позивачем його добросовісне, відкрите, безперервне та безтитульне володіння об`єктом нерухомого майна - житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , більше 10 років, право власності на земельну ділянку під вказаним будинок належить позивачу. Також встановлено, що право власності на зазначений житловий будинок ні за ким не зареєстровано. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved