Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» (далі відповідач) про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати. Вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2018 року наказом №311-ВК від 21.02.2018 року він був звільнений з роботи в Приватному акціонерному товаристві «Рівнеазот» . При звільненні відповідач не виплатив належні йому кошти за місяці, коли заробітна плата виплачувалася не невчасно, та не в повному обсязі. Так за лютий 2017 року йому заборгували 4717 грн.16 коп., за березень - 1970 грн.57 коп., за квітень - 4044 грн.65 коп., за травень - 3517 грн.91 коп., за червень - 3997 грн.26 коп., всього заборгованість склала 18247 грн. 55 коп. Вказує, що суми заробітної плати помісячно підтверджуються довідкою, виданою відповідачем , копію якої додаю до заяви і на підставі якої був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості з заробітної плати. На виконання судового наказу заборгованість була перерахована на його картковий рахунок в листопаді 2018 року, що стверджується випискою з рахунку. При цьому компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з невчасною виплатою перерахована не була. У звязку з цим він звернувся до суду для захисту свого порушеного права. В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві вказав, що розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Дослідивши та перевіривши\~ письмові докази, суд приходить до висновку задоволити позов з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. 28 лютого 2018 року наказом №311-ВК від 21.02.2018 року [PERSON] був звільнений з роботи в Приватному акціонерному товаристві «Рівнеазот». За лютий 2017 року позивачу заборгували 4717 грн.16 коп., за березень - 1970 грн.57 коп., за квітень - 4044 грн.65 коп., за травень - 3517 грн.91 коп., за червень - 3997 грн.26 коп., всього заборгованість склала 18247 грн. 55 коп. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до приписів ст.24 Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Окрім того,\~статтею 34 Закону України «Про оплату праці»\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст.2). Відповідно п. 2, п. 3, п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. З наданого суду позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів, який не оспорений відповідачем, слідує, що сума компенсації становить 2920,95 грн. Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим. Таким чином, сукупністю достовірно\~ наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення\~ Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved