Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 грудня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №2694. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 грудня 1999 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі у сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких стають їх діти, що негативно впливає на їх психічний стан та завдає душевних страждань. Окрім цього, зазначає, що відповідач веде аморальний спосіб життя та не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. Також зазначає, що відповідач застосовує протиправну поведінку до неї та дітей, зокрема, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, погрожує їй та дітям фізичною розправою, з приводу чого вона зверталась в правоохоронні органи. На підставі наведеного вказує, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені та вважає, що перебування в шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 грудня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №2694. У шлюбі у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9,10,13). Сторони не проживають разом тривалий час, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Відповідно до постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.09.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт, а саме [PERSON] визнано винним в тому, що він 13.09.2017 р. близько 20.30 год. по місцю проживання в [ADDRESS], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив насильство в сім'ї, погрожував фізичною розправою своїй дружині [PERSON], виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров'ю (а.с.11). Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved