Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про визнання договору про припинення зобов`язання шляхом передання відступного дійсним, а саме просить суд : - визнати дійсним договір про припинення зобов`язання [PERSON] , [INFO] по сплаті 70000,00 (сімдесяти тисяч) гривень на користь [PERSON] , [INFO] , шляхом передачі відступного: 1/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому: з одного цегляного житлового будинку літ. «А», житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Г» - вбиральні, № 1-4 - споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 556 кв.м.. - визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому: з одного цегляного житлового будинку літ. «А», житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Г» - вбиральні, № 1-4 - споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 556 кв.м.. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 70 000 гривень, а відповідач зобов`язався повернути позику до 01 грудня 2019 року. На підтвердження отриманих грошових коштів того ж дня, відповідач власноручно написав розписку. У зв`язку з тим, що відповідач не мав змоги повернути у встановлений договором позики строк грошові кошти, між позивачем та відповідачем 29 листопада 2019 року була укладена додаткова угода до договору позики від 01 грудня 2018 року, відповідно до якої було досягнуто згоди про припинення зобов`язання переданням відступного, відповідно позивач погодилася на передачу відповідачем 1/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] , взамін сплати 70000,00 гривень за договором позики від 01 грудня 2018 року. Зазначена 1/4 частка належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори І.В. Кушнір. В свою чергу на даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, посилаючись на відсутність грошових коштів на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку під його частиною будинку. Отже на даний час позивач [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право власності. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконала, а саме, передала відповідачу грошові кошти розміром 70000,00 гривень, про що складена розписка. В обумовлені договором строки відповідач, як Позичальник, позику не повернув. Оскільки відповідач у строк, зазначений в договорі позики не повернув, то зобов`язання припиняється шляхом передачі відступного, а саме: ј частки житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому: з одного цегляного житлового будинку літ. «А», житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Г» - вбиральні, № 1-4 - споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 556 кв.м.. На підставі наведеного позивач просить задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] - адвокат Царенко О.О., який діє на підставі ордеру, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явися, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.08.2020 року провадження по справі було відкрите, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та перевіривши наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позовні вимоги можуть бути судом задоволені з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 70 000 гривень, а відповідач зобов`язався повернути позику до 01 грудня 2019 року. На підтвердження отриманих грошових коштів 01.12.2018 року відповідачем була складена власноручно розписка. 29 листопада 2019 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору позики від 01 грудня 2018 року, відповідно до якої позивач (кредитор) погодилася на передачу відповідачем (боржником) 1/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] , взамін сплати 70000,00 гривень за договором позики від 01 грудня 2018 року. Зазначена 1/4 частка житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] , належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори І.В. Кушнір та зареєстрованого в реєстрі № 3868. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень Європейської конвенції з прав людини ч. 1 ст. 6 кожна людина має право при визначенні її цивільних прав та обов`язків або при розгляді будь-якого кримінального звинувачення, яке йому пред`явлено, на справедливий та публічний судовий розгляд справи в розумні строки незалежним та безпристрасним судом. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором позики виконав, передав грошові кошти в розмірі 70 000 грн., що підтверджується розпискою від 01.12.2018 року складеною власноручно відповідачем. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] у строк, зазначений в договорі позики не повернув грошові кошти, то зобов`язання припиняється шляхом передачі відступного, а саме: ј частки житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому: з одного цегляного житлового будинку літ. «А», житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Г» - вбиральні, № 1-4 - споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 556 кв.м. Відповідно до ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Враховуючи вищевикладені обставини справи, встановивши характер відносин сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору про припинення зобов`язання шляхом передання відступного дійсним.

Outcome: approved