Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» (далі за текстом ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська») про зобов`язання скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого вказав, що він у період з 09.12.2013 до 31.12.2018 працював на підприємстві відповідача: з 09.12.2013 до 07.09.2016 в якості майстра основного виробництва, а з 07.09.2016 до дня звільнення в якості інженера з охорони праці та техніки безпеки 1 категорії. 31.12.2018 згідно із наказом від 29.12.2018 № 387/к його було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності або штату працівників, зумовлених змінами в організації виробництва і праці. З наказом про звільнення він ознайомився 29.12.2018, у той же день він отримав свою трудову книжку. Вважає звільнення незаконним, оскільки він був звільнений без наявності факту і доказів змін в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників; без наявності доказів про те, що він відмовився від переведення на іншу роботу, що власник не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, тобто, йому не пропонувалася інша робота на підприємстві; без доказів відсутності вакантних місць у відповідача на час видання наказу № 152-ОД від 30.10.2018 «Про зміну порядку організації роботи та скорочення чисельності ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська»; без виконання вимог ст.42 КЗпП України про переважне право залишення на роботі. З 30.10.2018 він є членом Місцевої організації Незалежної профспілки гірників України (далі за текстом МО НПГУ) та з того часу не перебуває членом будь-якої іншої профспілкової організації. Проте, відповідач не надав до МО НПГУ подання про згоду на його звільнення, така згода профспілкою не надавалася. Також працівниками ЦЗФ 27.11.2018 створена Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України ЦЗФ «Мирноградська» (далі за текстом ППО НПГУ), що входить до складу МО НПГУ та всеукраїнської Незалежної профспілки гірників України (далі за текстом НПГУ), керується в своїй діяльності Статутом НПГУ. Він є головою ППО НПГУ, також, з часу утворення даної профспілки є членом та головою Ради голів МО НПГУ - вищого виборчого органу для профспілки. Вказану інформацію було доведено відповідачу профспілками листами від 11.12.2018 та від 13.12.2018. Проте, відповідач не звернувся з поданням про отримання дозволу на його звільнення і до ППО НПГУ. Також, у порушення вимог п.п.11.1, 11.2 Галузевої угоди адміністрація ЦЗФ не попередила не пізніше ніж за 3 місяці у письмовій формі колективи відповідних структурних підрозділів та профспілкових організацій про звільнення на підставі ст.40 ч.1 КЗпП України, не вжила заходів, погоджених з профспілками, щодо перегляду структури виробництва і управління, переведення на інші підприємства. Також, відсутні докази виконання відповідачем вимог Закону України «Про зайнятість населення» щодо повідомлення про його звільнення не пізніше як за два місяці державну службу зайнятості. Тому позивач просить суд зобов`язати відповідача скасувати наказ від 29.12.2018 № 387/к про його звільнення з посади інженера з охорони праці та техніки безпеки 1 категорії, поновити його на вказаній посаді та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.12.2018 по день поновлення на роботі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позові. Представник відповідача ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» Шевчук В.І. у судовому засіданні висловився проти задоволення позовних вимог, підтримав наданий відзив на позов, відповідно до якого вказав, що 30.10.2018 у зв`язку з необхідністю оптимізації штатної чисельності по ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» був виданий наказ № 152-ОД, яким з 31.12.2018 скорочувалася штатна чисельність фабрики на 1 штатну одиницю - інженера з охорони труда та техніки безпеки 1 категорії. Єдина особа, яка станом на 30.10.2018 займала вказану посаду був позивач, який тією ж датою був попереджений про можливе скорочення посади, яку він займає, з 31.12.2018. На момент ознайомлення позивача з наказом № 152-ОД він вже був підписаний керівником, не припиняв трудовий договір з позивачем та не потребував попередньої згоди профспілкового органу. Таким чином, вимога законодавства про попередження працівника за 2 місяці до вивільнення підприємством виконана. У період з 30.10.2018 по 31.12.2018 на підприємстві були відсутні вакансії, на які б можна було перевести [PERSON] , враховуючи стан здоров`я останнього. Відповідно до звітності «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» в цей період на підприємстві були наявні виключно вакансії на робочі місця з важкими та шкідливими умовами праці за Списком № 2, на які відповідно до довідки про стан здоров`я позивача від 06.04.2018 неможливо було його перевести, оскільки це не дозволяли протипоказання, зазначені в довідці. Вакансії зі звичайними умовами праці в цей період були відсутні. Оскільки на момент видачі наказу № 152-ОД від 30.10.2018 позивач був членом профспілки працівників вугільної промисловості України, а будь-якої іншої первинної профспілки на підприємстві відповідача на момент звільнення позивача створено не було, роботодавець звернувся з поданням щодо надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем до Первинної профспілкової організації працівників вугільної промисловості України, яка і надала відповідну згоду. Зазначення позивачем, що на момент його звільнення на підприємстві була створена первинна профспілкова організація НПГУ, не відповідає дійсності. ППО НПГУ ЦЗФ «Мирноградська» як юридична особа була зареєстрована 04.02.2019 за № 12591020000000942. Галузева угода між Міністерством енергетики та вугільної промисловості та профспілками не є нормативним актом, а є угодою між сторонами, які її укладали (підписали), на яких і поширюється її дія, про що зазначено в п.п.3.1, 3.2 даної Угоди. Відповідач, будучи підприємством, заснованим на приватній власності, не є стороною цієї угоди, не підписував її, а також не входив у сферу діяльності жодної із сторін, що підписали цю угоду, у зв`язку з чим не може виконувати умови угоди, стороною якої не є. Таким чином, посилання позивача на п.11.1 та п.11.2 Галузевої угоди, як на вимоги, які відповідач зобов`язаний виконати, не відповідає дійсності. Відповідно до штатного розпису, який діяв на момент попередження про скорочення чисельності та штатного розпису, який був введений у дію після припинення трудового договору позивача, посада інженера з охорони труда та техніки безпеки 1 категорії фактично була скорочена як така, в якій відсутня потреба на ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська». Тому просить суд у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив позивач [PERSON] вказав, що доводи відповідача про відсутність можливості перевести його на іншу роботу протягом часу з його попередження до звільнення не відповідають дійсності, оскільки за час виконання процедури звільнення з 30.10.2018 до 31.12.2018 відсутні будь-які медичні протипоказання займати йому наявні вакансії. Вимоги п.п.11.1, 11.2 Галузевї угоди також визначені ч.2 ст.49-4 КЗпП України, яка обов`язкова для виконання відповідачем, натомість, доказів на виконання цих норм відповідачем не надано. Твердження відповідача про те, що він на час його попередження 30.10.2018 був членом якоїсь іншої профспілки, а не МО НПГУ, безпідставні, оскільки ним додані до позову докази його членства в НПГУ з 30.10.2018. ППО НПГУ ЦФЗ «Мирноградська» була створена 27.11.2018 та входить до складу МО НПГУ та Всеукраїнської НПГУ, про що прийняте рішення установчими зборами ППО НПГУ 27.11.2018. А тому просить суд задовольнити його вимоги в повному обсязі. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача вказав, що твердження позивача, що стан здоров`я [PERSON] дозволяв його переведення на робоче місце з важкими та шкідливими умовами праці, протирічить довідці про стан здоров`я позивача від 06.04.2018, в якій зазначено, що останньому протипоказано виконувати роботи з важкою фізичною працею. Будь-яких даних про зміну стану свого здоров`я [PERSON] адміністрації не надавав. Таким чином, відповідач не мав можливості перевести [PERSON] на роботу, яка йому протипоказана за станом його здоров`я. Також, твердження позивача, що юридична особа ППО НПГУ ЦЗФ «Мирноградська» створена 27.11.2018 не відповідає ст.87 ЦК України, в якій зазначено, що юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації, яка щодо ППО НПГУ ЦЗФ «Мирноградська» була здійснена 04.02.2019 за № 12591020000000942, тобто вже після звільнення [PERSON] Те , що відповідач є стороною Галузевої угоди, є безпідставними, оскільки ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» не входить в сферу діяльності жодної зі сторін, які підписали цю угоду, що підтверджується установчими документами відповідача. Представник третьої особи Мирноградського міського центру зайнятості до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, надав суду пояснення щодо позову (відзив), відповідно до яких вказав, що від ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» за період з 30.10.2018 по 31.12.2018 надійшла інформація про наявність вільних робочих місць (вакансій) щодо: електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування - 1 (надано 09.11.2018); вантажника вугілля - 1 (надано 23.11.2018); машиніста бульдозера, зайнятого у технологічному процесі та на шламових породних системах - 1 (надано 23.11.2018); вантажника вугілля - 1 (надано 14.12.2018). Відповідно до абз.3 п.п.4 п.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані своєчасно та у повному обсязі відповідно до Порядку, затвердженому наказом Міністерства соцполітики від 31.05.2013 № 317, подавати до центру зайнятості інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення. Критерії масового вивільнення працівників з ініціативи роботодавця (одноразово або протягом трьох місяців), крім випадку ліквідації юридичної особи, визначені у ст.48 Закону України «Про зайнятість населення». Факт звільнення позивача не відповідає даним критеріям. ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці до міського центру зайнятості не подавало. Надання центру інформації про фактичне вивільнення працівників діючим законодавством не передбачено. Ухвалою судді від 01.02.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження; задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 26.03.2019 запитана згода виборного органу ППО НПГУ ЦЗФ «Мирноградська» та МО НПГУ на звільнення [PERSON] з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 19.04.2019 провадження у справі поновлено. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані суду заяви по суті справи та докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , 1961 року народження, у період з 09.12.2013 по 31.12.2018 перебував у трудових відносинах з відповідачем, обіймаючи з 07.09.2016 посаду інженера з охорони праці та техніки безпеки 1 категорії, що підтверджується записами з трудової книжки позивача, наказами відповідача від 09.12.2013 № 416/к про прийняття позивача на роботу, від 21.04.2015 № 112/к та від 05.09.2016 № 203/к про переведення позивача на інші посади (а.с.15-21, 101, 102, 103). Відповідно до наказу ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» від 30.10.2018 № 333-ОТ з 30.10.2018 введено в дію новий штатний розклад та затверджено планову розстановку штатних працівників на 30.10.2018, згідно з яким станом на 30.10.2018 на підприємстві наявна одна посада інженера з охорони праці та техніки безпеки 1 категорії (а.с.85, 88, 89-91, 92-94). Згідно з наказом ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» від 30.10.2018 № 152-ОД у зв`язку зі змінами у порядку роботи та організації праці, а також необхідності оптимізації штатної чисельності ПрАТ з 31.12.2018 скорочується 1 штатна одиниця, а саме: інженера по охороні праці та техніки безпеки 1 категорії, про що слід письмово попередити відповідного працівника. З даним наказом позивач ознайомлений 30.10.2018, про що свідчить його допис під наказом, зокрема, про те, що вказаний наказ погоджений з головою первинної профспілкової організації, тоді як з 30.10.2018 він вже не є членом цієї профспілки, а є членом місцевої профспілки НПГУ (а.с.39, 95-96). Згідно з наказом ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» від 31.12.2018 № 387/к інженера з охорони праці та техніки безпеки 1 категорії [PERSON] звільнено з 31.12.2018 за п.1 ст.40 КЗпП України, за скороченням чисельності або штату працівників. Підставою звільнення зазначено наказ № 152-ОД від 30.10.2018 та згода ППО. З даним наказом позивач ознайомлений під підпис 29.12.2018 (а.с.40, 87). У штатному розкладі ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» за станом на 01.01.2019 штатна одиниця інженера по охороні праці та техніки безпеки 1 категорії відсутня (а.с.92). Відповідно до довідки відповідача від 11.02.2019 середньомісячна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці перед звільненням складає 9531 грн 33 коп., середньоденна заробітна плата - 433 грн 24 коп. (а.с.142). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно за п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами індивідуальних трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судом встановлено, що відповідачем проведено скорочення чисельності та штату працівників підприємства, яке полягало у скороченні однієї штатної одиниці - інженера з охорони труда та техніки безпеки 1 категорії, тобто посади, яку обіймав [PERSON] , і яка на підприємстві була єдиною. Про вказані дії свідчать виготовлені роботодавцем відповідні локальні акти, такі, як наказ та штатні розклади. Згідно з правилами ч.1 ст.492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Судом встановлено, що позивач 30.10.2018 був попереджений про його звільнення у зв`язку зі скороченням його посади з 31.12.2018. Даний факт позивачем не заперечувався. [INFO] , тобто через два місяці, його було звільнено з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників. З огляду на приведене, суд приходить до висновку, що відповідачем при звільненні позивача не було порушено вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП України. За змістом ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених у тому числі п.1 ст.40 цього Кодексу, може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Відповідно до абз.6 ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Судом встановлено, що відповідно до виписки з протоколу від 27.11.2018 № 10 засідання первинної профспілкової організації (ППО) працівників вугільної промисловості України, яка існує на ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська», зі складу вказаної профспілкової організації виведено [PERSON] з 27.11.2018 згідно з його заявою (а.с.205). Відповідно до протоколу від 29.12.2018 № 16 ППО працівників вугільної промисловості України ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» надано згоду на звільнення інженера по охороні праці та техніки безпеки 1 категорії [PERSON] за ст.40 ч.1 КЗпП України у зв`язку зі змінами в порядку роботи організації праці, а також необхідністю оптимізації штатної чисельності шляхом скорочення його штатної одиниці, оскільки на підприємстві немає інших вільних робочих місць, які б можливо було запропонувати [PERSON] (а.с.81). Згідно даному протоколу позивач був відсутній на засіданні профкому. Як пояснили учасники справи у суді, позивача не запрошували на засідання, оскільки той з 27.11.2018 був виключений із членства даної профспілки. Встановлені обставини вказують на те, що отримана відповідачем згода ППО на звільнення позивача, яка зазначена як одна з підстав у наказі про звільнення [PERSON] , не має юридичного значення при проведенні процедури звільнення позивача, оскільки останній на момент розгляду цього питання членом вказаної профспілки вже не був. Натомість, судом встановлено, що 27.11.2018 на підприємстві була створена ППО НПГУ, яка входить до складу Місцевої організації НПГУ та всеукраїнської НПГУ,

Outcome: approved