Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 29.10.2009 року. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є її рідним сином. У 2013 році її син виїхав на територію Російської Федерації, на теперішній час він там проживає та працює, до України з 2013 року ні разу не приїздив, самостійно приїхати та знятися з реєстрації в нього не має можливості. Також зазначає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку, перешкоджає їй в повній мірі користуватися і розпоряджатися своїм майном. Крім того, відповідач на час знаходження на реєстраційному обліку в належному їй будинку оплату комунальних послуг не здійснював, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинить. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим будинком, шляхом зняття з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. (а.с. 28, 31)., Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29.10.2009 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 05.11.2009 року. (а.с 6)., Відповідно до копії будинкової книги, в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], з 12.12.2003 року зареєстрований [PERSON]. (а.с. 7-9)., Як вбачається із довідки № 4075 від 25.06.2018 року, виданої Сватівською міською радою, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї, сина - [PERSON]. (а.с. 10)., Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 02.07.2018 року, виданим депутатом Сватівської міської ради [PERSON], відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою починаючи з 15.08.2013 року фактично не проживає, що додатково засвідчують сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с. 11)., В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] та є сусідкою позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] є рідним сином позивача. [PERSON] влітку 2013 року переїхав до м. Барнаул Російської Федерації. Як їй відомо зі слів позивача, відповідач вже отримав громадянство Російської Федерації та повертатися до України не збирається. В вищезазначеному будинку речей відповідача не має, позивач ніколи не чинила перешкоди відповідачу у користуванні житловим будинком. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] та є сусідкою позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] є рідним сином позивача. Відповідач поїхав на заробітки до Російської Федерації та вже п'ять років вона його не бачила. У будинку в якому проживає позивач, речей відповідача [PERSON] вона не бачила. [PERSON] ніяким чином не перешкоджала відповідачу користуватися та проживати у зазначеному будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно абз. 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що реєстрація відповідача [PERSON] у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися. У суду немає підстав для відмови [PERSON] у задоволенні її позовних вимог щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку, оскільки у судовому засіданні встановлено, що зазначена особа за цією адресою не проживає більше п'яти років. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 319, 321, 346, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved