Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з [PERSON] він уклав шлюб 17 липня 2009 року і проживав з нею разом. В шлюбі вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. У зв»язку з тим, що їхні відносини з [PERSON] остаточно погіршились і збереження шлюбу є недоцільним, [PERSON] до суду було подано заяву про розірвання шлюбу. Домовленості про добровільний розподіл майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, між ними не досягнуто. За час спільного проживання з [PERSON] у шлюбі та однією сім»єю в спільну сумісну власність подружжя було придбано квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,7 кв.м., оціночною вартістю 198 577 грн.. Крім зазначеної квартири спільно також було придбано наступне майно: холодильник марки Індезіт вартістю 3 814 грн.., пральну машину марки «Індезіт» вартістю 322 доларів США, що еквівалентно 6 831 грн. 42 коп., духову шафу марки «Арістон» вартістю 9 240 грн., варильну поверхню марки «Арістон» вартістю 3 859 грн., мікрохвильову піч вартістю 2 597 грн., кухонну витяжку вартістю 2 779 грн., м»ясорубку вартістю 1050 грн., пилосмок вартістю 2610 грн., мультиварку вартістю 1 221 грн., а всього спільно набутого майна за час шлюбу (побутової техніки) на загальну суму 34 001 грн. 42 коп.. Позивач [PERSON] вказував, що вказане майно, що складається з однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 36,7 кв.м. у зв»язку з неможливістю його поділу в натурі, слід визнати спільною частковою власністю з визначенням його частки в розмірі ? частини від спільного майна подружжя, а інше майно, що складається з вищевказаної побутової техніки, підлягає виділу в натурі одній із сторін з виплатою компенсації вартості ? частини цього майна другій стороні. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив здійснити поділ спільного майна подружжя, набутого за час фактичного спільного проживання у шлюбі без визначення часток в натурі, та виділити у власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 36,7 кв.м., оціночною вартістю 198577 грн., здійснити поділ спільного майна подружжя [PERSON], набутого за час фактичного спільного проживання у шлюбі, без визначення часток в натурі та виділити у власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 36,7 кв.м. оціночною вартістю 198577 грн.; виділити в натурі [PERSON] наступне спільно набуте майно за час фактичного проживання у шлюбі: холодильник марки Індезіт вартістю 3 814 грн.., пральну машину марки «Індезіт» вартістю 322 доларів США, що еквівалентно 6 831 грн. 42 коп., духову шафу марки «Арістон» вартістю 9 240 грн., варильну поверхню марки «Арістон» вартістю 3 859 грн., мікрохвильову піч вартістю 2597 грн., кухонну витяжку вартістю 2 779 грн., м»ясорубку вартістю 1 050 грн., пилосмок вартістю 2 610 грн., мультиварку вартістю 1221 грн., а всього- загальною вартістю 34 001 грн. 42 коп., стягнути з [PERSON] на його користь ? частину вартості спільно набутого майна за час фактичного спільного проживання у шлюбі, а саме побутової техніки в сумі 17 000 грн. 71 коп.. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач [PERSON] і представник позивача в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідка, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 17 липня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у подружжя [PERSON] 02 грудня 2009 року народився син [PERSON]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 17 липня 2009 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 170-розірвано. Після розірвання шлюбу залишено прізвище [PERSON] «Голівець». За час перебування у шлюбі [PERSON]В і [PERSON] між [PERSON], як покупцем, і [PERSON], як продавцем, 19 березня 2013 року був укладений Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець передає, а покупець приймає у власність належну продавцю на праві власності квартиру [ADDRESS], що в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області. Квартира, що відчужується, складається з однієї жилої кімнати площею 15,60 кв.м., загальною площею 36,70 кв.м.. Згідно умов п. 2 вказаного Договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2013 року продаж вчинено за 198 577 грн., які покупець повністю сплатив продавцю до підписання цього Договору. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, що йому відомо, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і [PERSON], оскільки придбана ними разом, як подружжям. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] і [PERSON] права власності за кожним по ? частині квартири № 6 жилого будинку № 55 по вул. Щаслива в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними в рівних частках, а тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Також в заявленому до суду позові позивач [PERSON] просив виділити в натурі [PERSON] наступне спільно набуте майно за час фактичного проживання у шлюбі: холодильник марки Індезіт вартістю 3 814 грн.., пральну машину марки «Індезіт» вартістю 322 доларів США, що еквівалентно 6831 грн. 42 коп., духову шафу марки «Арістон» вартістю 9240 грн., варильну поверхню марки «Арістон» вартістю 3859 грн., мікрохвильову піч вартістю 2597 грн., кухонну витяжку вартістю 2 779 грн., м»ясорубку вартістю 1050 грн., пилосмок вартістю 2610 грн., мультиварку вартістю 1221 грн., а всього загальною вартістю 34001 грн. 42 коп., стягнути з [PERSON] на його користь ? частину вартості спільно набутого майна за час фактичного спільного проживання у шлюбі, а саме побутової техніки в сумі 17 000 грн. 71 коп.. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 22 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У зв»язку з цим слід зазначити, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів про наявність майна, а саме холодильника марки «Індезіт» вартістю 3 814 грн.., пральної машини марки «Індезіт» вартістю 322 доларів США, що еквівалентно 6 831 грн. 42 коп., духової шафи марки «Арістон» вартістю 9240 грн., варильної поверхні марки «Арістон» вартістю 3859 грн., мікрохвильової печі вартістю 2597 грн., кухонної витяжки вартістю 2 779 грн., м»ясорубки вартістю 1050 грн., пилосмоку вартістю 2610 грн., мультиварки вартістю 1221 грн., та що вартість вказаного майна становить 34 001 грн. 42 коп., і що зазначене майно придбано подружжям за час їхнього перебування у шлюбі. За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити.

Outcome: partial