Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 09 жовтня 2004 року та зареєстрований міський відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2698. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що через різні характери не змогли знайти спільного консенсусу у сімейних відносинах. Мають різні погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу неможливе. Строку для примирення не потрібно. Шлюб носить формальний характер, адже сімя фактично розпалась. Від шлюбних відносин мають дитину. Відтак, між сторонами виник спір про право, а тому просить у відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 03 жовтня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 10 січня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 10 січня 2019 року представником позивача подано заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. У судове засідання відповідач не зявився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку представника позивача щодо розгляду справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 09 жовтня 2004 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні міського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2698. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюб від 09.10.2004 серії 1-СГ № 187989. У звязку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім'ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились. Від шлюбних відносин у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачкою у позові, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивач у поданому позові разом із загальними положеннями законодавства. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою [PERSON] при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.\~

Outcome: approved