Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та до відділу у Вінькровецькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, просить встановити факт того, що він постійно проживав із [PERSON] на час її смерті 03 червня 2005 року. Також просить визнати за ним право власності на: - домоволодіння № 22, розташоване по вул. Затишній в с. Великий Олександрів Віньковецького району Хмельницької області; - земельну ділянку посвідчену державним актом серії ЯБ № 027998 площею 1,24 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької ; - право на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться у власності СС «Росія», яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради, розміром 1,80 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом серії ХМ № 0184920. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03 червня 2005 року померла його мати [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті мами залишилось спадкове майно - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великоолександрівської сільської ради, право на земельний сертифікат, тобто на земельну частку (пай), а також домоволодіння в с. Великий Олександрів Віньковецького району. Позивач є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON]. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом йому відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини. Тому, з метою реалізації своїх спадкових прав, він змушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку та домоволодіння. У судовому засіданні позивач та представник уточнили вимоги, повідомили, що позов предявляється до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відділ у Вінькровецькому районі і що державний акт на імя спадкодавиці видано після її смерті, а сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не встигла переоформити на себе через її смерть. Будинок належить їй на праві власності, але через відмову нотаріуса, його права також порушуються на це нерухоме майно. Відповідачі та третя особа в судове засідання представників не надіслали, будучи належно повідомленими. Справа розглянута без їх участі в силу ст. 223 ч.4 ЦПК України. Заслухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка померла 03 червня 2005 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ № 009377 видане Великоолександрівською сільською радою, актовий запис № 10) являлась власником земельної ділянки № 48 площею 1,24 га, яка знаходяться на території Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району. Ділянка належала їй на підставі Державного акту серії ЯБ № 027998. Власником домоволодіння № 22, розташованого по вул. Затишній в с. Великий Олександрів, власником сертифікату серії ХМ №0184920 на право на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться у власності СС «Росія», яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради, розміром 1,80 в умовних кадастрових гектарах, виданого її чоловіку [PERSON]. Свої права спадкові після смерті в 2004 році її чоловіка [PERSON], вона юридично не засвідчила на вказаний сертифікат, проте спадщину прийняла. Після смерті [PERSON] в 2005 році відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті матері (свідоцтво про його народження № 327839, актовий запис №11). Спадщину прийняв він відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також довідкою № 473 від 31.07.2017 року Великоолександрівської сільської ради про те, що протягом останнього 2005 року позивач жив з мамою в її будинку і доглядав за нею. Тому суд вважає доведеним факт постійного проживання спадкоємця та спадкодавця на момент смерті останнього. Те, що померлій [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва знайшло підтвердження в судовому засіданні (інформаційна довідка відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі № 020/104-17 від 02.08.2017 року) та оригінал державного акта серії ЯБ № 027998. Те, що їй належало домоволодіння № 32, розташоване по вул. Затишній в с. Великий Олександрів підтверджено витягом № 7276433 від 18.05.2005 року із реєстру прав власності на нерухоме майно. Те, що вона не встигла юридично засвідчити свої права на сертифікат на право на земельну частку пай серії ХМ №0184920, але розпочала при житті оформлення підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом 16 травня 2005 року на її імя. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Віньковецького нотаріального округу № 422/02-31 від 20.11.2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у звязку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач довів, що він постійно проживав з спадкодавцем і в суді підтверджено цей факт, але він не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця на спадкову масу у звязку з тим, що державний акт на землю видано після смерті матері, а сертифікат на право на земельну частку пай виписаний на іншу особу. Хоча після доведеності факту спільного проживання з матірю права позивача на оформлення домоволодіння поновлені, проте використовуючи засаду розумності оговорену ст. 3 ЦК України, враховуючи оспоримість інших обєктів спадщини, суд вважає доцільним зафіксувати в судовому рішенні його право на домоволодіння № 22 по вул.. Затишна (колишня Петровського) в с. Великий Олександрів. Згідно ст. ст.\~55,\~124 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів\~ст. 41 Конституції України\~та ст.ст.\~316,\~319,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, позивач має право на зазначене спадкове майно у виді земельної ділянки, домоволодіння та сертифікату. [PERSON] довів підстави та предмет позову, тому за ним, відповідно до ст. 1261 ЦК України слід визнати право на спадкову масу після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Вимогу про недійсність державного акту позивач не ставить.

Outcome: approved