Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому після відмови від частини позовних вимог, яка прийнята судом, просить: визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] разом з ним за місцем його проживання у с.Жирівка, садівничо-кооперативне товариство «Джерело», будинок 24, Пустомитівського району, Львівської області, та звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], призначених на підставі судового наказу Сихівського районного суду м.Львова у справі №464/480/18 від 08.02.2018 року. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в період з 21.11.2003 по 30.11.2017 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.11.2017 шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем їх спільна дитина, [PERSON], більшість часу проживає з ним, за його місцем реєстрації. Старший син [PERSON] проживає з ним постійно. Стверджує, що робить все від нього залежне, щоб діти зростали в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Зазначає, що на даний час діти навчаються у СЗШ №32 у м.Львові, в якій працює вчителем фізичної культури, відтак більшість часу проводять разом. Стверджує, що незважаючи на те, що діти фактично проживають з ним та перебувають на його утриманні, на підставі судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 08.02.2018 у справі №464/480/18, виданого за заявою відповідача, з нього, починаючи з 29.01.2018 року, присуджено стягнення аліментів на утримання молодшого сина [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що будинок [ADDRESS] належить йому на праві власності, умови проживання дітей задовільні, будинок цегляний, складаєтся з чотирьох кімнат, у ньому наявні централізоване водопостачання, електропостачання, опалення та газопостачання, що стверджується відповідним актом комісії в складі депутатів Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 18.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 01.06.2018 залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Пустомитівську районну державну адміністрацію Львівської області як орган опіки та піклування. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.11.2018 закрито підготовче провадження по справі та призначено таку для розгляду справи по суті. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 11.02.2019 прийнято відмову представника позивача [PERSON] - [PERSON] від позову в частині визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] та закрито у даній частині провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, Пустомитівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про припинення стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням відмови від частини з них, підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначили, що за місцем праці [PERSON] характеризується позитивно як кваліфікований, добросовісний та дисциплінований працівник. [PERSON] визнав той факт, що спільний син із відповідачем [PERSON] чотири дні в тиждень проживає з матір'ю, а три з ним. Однак зазначив, що проживання останнього з батьком та старшим братом, який є авторитетом для молодшого брата, буде відповідати максимальному забезпеченню прав та інтересів дитини сторін. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили у повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, в якому, зокрема, покликаються на те, що спільний із позивачем син [PERSON] періодично здійснює візити до батька, однак постійно проживає з нею та на утриманні відповідача не перебуває. Зазначали, що при визначенні місця проживання дитини з [PERSON] важливу роль відіграє близька відстань до школи від її місця проживання, наявність дитячого майданчика біля будинку, магазинів з будь-яким необхідним асортиментом товарів, наявність поруч дитячого розважального центру, наявність медичної допомоги у разі потреби. Під час розгляду справи відповідач визнала той факт, що спільний із позивачем син [PERSON] чотири дні в тиждень проживає з нею, а три - з батьком. Вказує, що проживання сина [PERSON] з матір'ю в найбільшій мірі відповідає його інтересам та дозволяє найкращим чином забезпечити його виховання. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування [PERSON] при вирішенні даної справи покликається на розсуд суду. Вказала, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, враховуючи пояснення батьків, думку малолітнього [PERSON], який висловив бажання проживати частину днів тижня з батьком, а частину з матір'ю, а також зважаючи на те, що батьки мають належні умови для проживання, навчання та виховання дитини, надано висновок, згідно з яким комісія при вирішенні питання про визначення місця проживання [PERSON] покликається на розсуд суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування, [PERSON] у судові засідання не з'являвся, подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покликається на розсуд суду. Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні дав суду показання, що підписував акт обстеження житлово-побутових умов №136 від 14.03.2018, бачив, що малолітній [PERSON] з серпня 2017 року іноді проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], чи проживає постійно з батьком ствердити не може. Допитаний у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] дав суду показання, що є батьком позивача [PERSON], малолітній син сторін [PERSON] більше часу проживає з матір'ю, а не з батьком. З'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як вбачається із матеріалів справи, сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] від 04.02.2010 та Серії [NUMBER] від 21.06.2017. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов №136 від 14.03.2018 та №388 від 18.07.2018 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON]. Неповнолітній син [PERSON], [INFO], постійно проживає без реєстрації з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні, неповнолітній син [PERSON], [INFO], більшість часу проживає без реєстрації з батьком [PERSON] та на час перебування дитини утримується з батьком [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №135 від 14.03.2018 у будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO], такий належить йому на праві власності, неповнолітні діти проживають без реєстрації з батьком та знаходяться на його утриманні. Згідно з судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 08.02.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платників аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 29.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки форми-2 №70 від 07.06.2015 за адресою: [ADDRESS], загальною площею 53,3 кв.м, проживають та зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З акту обстеження паспортного режиму, а саме квартири [ADDRESS] від 07.06.2018, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована із своїми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за даною адресою. [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає за даною адресою. Згідно з характеристикою з місця праці [PERSON] як вчителя фізиля фізичної культури СЗШ №32 м.Львова, останній характеризується позитивно, користується повагою серед колег, учнів та їх батьків. З характеристики [PERSON] від 19.07.2018 вбачається, що батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню і навчанню дитини, постійно цікавиться навчанням сина. Володя любить і поважає його. Хлопець матеріально забезпечений. Як вбачається із довідок про доходи №13 та №14 від 21.03.2019, виданих [PERSON], розмір його доходу за період з 01.03.2018 по 28.02.2019 становив 104324 грн 68 коп. Згідно з довідкою про доходи №1104/1 від 11.04.2019 розмір доходу [PERSON] за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 становив 27900 грн 00 коп. Згідно з висновком Пустомитівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], заслухавши пояснення батьків [PERSON] та [PERSON], беручи до уваги акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації №201 від 08.08.2018, Пустомитівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування при вирішенні питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], покладається на розсуд суду, оскільки батьки [PERSON] та [PERSON] створили всі належні умови для проживання, виховання, розвитку, навчання своїх синів. Відповідно до висновку Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування №38 від 28.11.2018 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, враховуючи пояснення батьків, думку малолітнього [PERSON], який висловив бажання проживати частину днів тижня з батьком, а частину з матір'ю, а також зважаючи на те, що батьки мають належні умови для проживання, навчання та виховання дитини, надано висновок, згідно з яким комісія при вирішенні питання про визначення місця проживання [PERSON] покликається на розсуд суду. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв'язки із сім'єю, крім випадків, коли доведено, що сім'я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У судовому засіданні суд заслухав думку малолітнього [PERSON] щодо того, з ким з батьків він хоче проживати. Дитина зазначила, що він проживає чотири дні в тиждень з матір'ю, а саме: четвер, п'ятниця, субота та неділя, і три дні з батьком, а саме: понеділок, вівторок, середа. Вказав, що має бажання і надалі проживати з батьками згідно з таким графіком. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З урахуванням викладеного, судом достовірно встановлено, що кожен з батьків ставиться до своїх батьківських обов'язків відповідально з урахуванням їх можливостей, любить дитину та піклується про неї, має можливість забезпечити сина гідними умовами побуту. Малолітній син [PERSON] проживає чотири дні в тиждень із мамою, а саме: четвер, п'ятниця, субота, неділя, а три з батьком - понеділок, вівторок та середа, що сторонами не заперечується, та бажає проживати згідно з вказаним графіком і надалі. А відтак, суд дійшов висновку, що з метою якнайкращого захисту інтересів малолітнього [PERSON] у позовній вимозі щодо визначення його місця проживання із батьком слід відмовити. Однак, враховуючи те, що спільний син сторін [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] три дні протягом тижня, останнім створені належні умови для розвитку, проживання, виховання та навчання дитини, що підтверджується думкою дитини, висловленою у судовому засіданні та висновками органів опіки та піклування, суд дійшов висновку, що слід звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], призначених на підставі судового наказу Сихівського районного суду м.Львова у справі №464/480/18 від 08.02.2018. На підставі ст.ст. 3, 9, 12, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 141, 150, 160, 161, 171, 180, 181, 273, Сімейного кодексу України, ст.29 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial