Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 23 вересня 2016 року відповідач позичила у нього 200000 грн. терміном до 15 жовтня 2016 року, що підтверджується Договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] У встановлений договором строк відповідач кошти не повернула. У відповідності до п. 8 Договору в разі невиконання умов договору, відповідач зобовязана сплатити позивачу штраф в розмірі 100 % від суми позову. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 200000 грн., штраф в розмірі 200000 грн., три відсотки річних за час прострочення зобовязання в розмірі 4221,20 грн., та 24379,40 грн. на відшкодування інфляційних втрат. Також просив суд відшкодувати понесені ним судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, направивши до суду свого представника та надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила його задовольнити Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій просила слухання справи проводити за її відсутності, повідомила, що проти задоволення позову не заперечує. На підставі викладеного, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] позичила у [PERSON] 200000 грн., які зобовязалась повернути до 15 жовтня 2016 року. Зазначене підтверджується копією договору позики (а.с.5-6). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, у встановлені наведеним договором позики строки відповідач свого зобовязання не виконала, позивачу борг не повернула, а саме не сплатила 200000 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 23 березня 2016 року в сумі 200000 грн. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пунктом 8 договору позики сторони передбачили обовязок позичальника сплатити штраф у розмірі 100% суми позики у разі невиконання позичальником свого зобовязання повернути позику в строк. Оскільки судом встановлено, що у встановлений в договорі строк до 15 жовтня 2016 року відповідач позику не повернула, з неї на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 200000 грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Але вказані суми позивачем обраховані невірно, суд обраховує інфляційне збільшення боргу у звязку з порушенням зобовязання відповідачем в сумі 23600 грн., три відсотки річних за час прострочення зобовязання 4241 грн. 10 коп. Тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4278,41 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial