Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4053606 грн. та відшкодування моральну шкоди у розмірі 1000000 грн., посилаючись на те, що він набув право власності на нежилі приміщення під № [ADDRESS] та № [ADDRESS], які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач незаконно й безпідставно заволодів майном [PERSON] , отримав вигоду від цього та спричинив позивачеві шкоду своєю неправомірною, незаконною та цілеспрямованою поведінкою. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовної заяви, оскільки він на виконання договору позики передав [PERSON] кошти для придбання нерухомого майна. На підтвердження цього позивачем була надана розписка, відповідно до якої [PERSON] отримав кошти строком на п`ять років. На отриманні кошти [PERSON] придбав нежилі приміщення під №[ADDRESS] та [ADDRESS] , які розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у визначений строк кошти не повернув, тому відповідач звернувся до суду про визнання права власності на зазначене нежиле приміщення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Судом встановлено, що 25.05.2006 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 60000 дол. США на строк до 25.05.2011 року для придбання нежилих приміщеннь під № [ADDRESS] та [ADDRESS] які розташовані за адресою : [ADDRESS] , та зобов`язався у разі неповернення грошових коштів передати право власності на зазначені нежилі приміщення [PERSON] , що вбачається з розписки. [PERSON] набув право власності на нежилі приміщення за № [ADDRESS] та [ADDRESS] , які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі договорів купівлі-продажу від 07 липня 2006 року між ним та ВАТ «Антарктика», які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О., зареєстровані в реєстрі за № 299 та № 300. Нежилі приміщення за № [ADDRESS] та [ADDRESS] , які розташовані за адресою: [ADDRESS] були реконструйовані в одне приміщення та згідно технічного паспорту загальна площа приміщень після реконструкції в одне ціле приміщення склала 107, 8 кв.м. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2012 року визнано за [PERSON] право власності на нежиле приміщення [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрував за собою право власності на нежиле приміщення за № [ADDRESS] на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2012 р., після чого передав право власності на спірне приміщення своєму синові, [PERSON] , на підставі договору дарування від 27.12.2012 року. У подальшому, [PERSON] розділив спірне майно на дві самостійні квартири, яким присвоєно нові номери №[ADDRESS] та №[ADDRESS], та перевів їх до складу жилого фонду на підставі декларацій про готовність об`єкта до експлуатації від 14.03.2013 р. №ОД 142130730122 та № ОД 142130730730225, загальною площею 49,1 кв. м. (житлова - 32,2 кв.м.) та 58,7 кв.м. (житлова - 28.2 кв.м.). Дані відомості наведені у відповіді КП «БТІ Одеської міської ради» від 21.05.2013 р. за №3448-05/535. [PERSON] продав квартиру під №[ADDRESS] [PERSON] , право власності за якою на спірне приміщення зареєстровано 31 березня 2013 року (договір купівлі-продажу № 3088 від 23.04.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А.). Апеляційним судом Одеської області 25.11.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2012 року скасовано та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви було відмовлено. У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про витребування майна з чужого незаконного володіння. 19.08.2015 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у справі, яким вирішено: у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення з житла, повернення майна у власність відмовити в повному обсязі; позов [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення з житла, повернення майна у власність задовольнити частково; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру під [ADDRESS], розташовану за адресою : [ADDRESS] ; - виселити [PERSON] з квартири під № [ADDRESS] розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - повернути у власність [PERSON] квартиру під [ADDRESS], загальною площею 58,7 квадратних метрів житловою - 28,2 квадратних метрів, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.12.2015 р. зазначене рішення залишено без змін. Щодо дій [PERSON] , Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відкриті кримінальні провадження № 12013170500002566 та № 2013170500002110 за фактом шахрайства та крадіжки, що вбачається з витягу з кримінальних проваджень від 04.03.2013 року та від 27.03.2013 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Посилання позивача, що відповідач незаконно й безпідставно заволодів його майном, отримав вигоду від цього та спричинив позивачеві шкоду своєю неправомірною, незаконною та цілеспрямованою поведінкою, є передчасними та не доведеним, оскільки на час розгляду цієї справи у суді, обвинувальний вирок за кримінальними провадженням № 12013170500002566 та № 2013170500002110 не винесено, винуватість [PERSON] у вчиненні злочину за ст.190, ст. 185 КК Україні не доведена. Докази, на які посилається [PERSON] , зокрема, рішення судів, є цивільно-правовими відносинами між позивачем та відповідачем. Тому суд вважає, що відсутні правові підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків), так як не доведена незаконність заволодіння майном позивача, вина [PERSON] вироком суду не встановлена, отже. у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд відмовляє у задоволенні стягнення моральної шкоди та судових витрат, оскільки недоведена вина [PERSON] ..

Outcome: dismissed