Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 02 листопада 2017 року року у розмірі 3450 грн., 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 17 грн., втрати від інфляції в розмірі 126 грн. та моральну шкоду 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 листопада 2017 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до договору позики позивач передала у власність відповідача грошову суму в розмірі 3450 грн. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов»язана повернути позивачу грошові кошти в строк до грудня 2017 року. Позивач зазначає, що відповідач відмовляється виконувати свій обов»язок та не повертає грошові кошти за договором позики. Факт укладання відповідного договору підтверджується розпискою, складеною відповідачем. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умов договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У зв»язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов»язань за вищезазначеним договором, у неї утворилась заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 17 грн., втрати від інфляції в розмірі 126 грн. за договором позики від 02 листопада 2017 року. Також позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що вона зазнала моральних страждань, які позначили негативні зміни у її житті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі ті просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3\~ст.\~12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 листопада 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до даного договору позики [PERSON] передала у власність [PERSON] грошову суму в розмірі 3450 грн., які остання зобов»язалась повернути в строк до грудня 2017 року. З пояснень [PERSON] вбачається, що на даний час [PERSON] свої зобов»язання за договором позики не виконує. Згідно\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладений з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. З огляду\~на вищевказане,\~суд вважає,\~що позов\~в частині\~стягнення коштів\~за договоромпозики\~від 02\~листопада 2017\~року в\~розмірі 3450\~грн.,\~3%\~річних від\~простроченої заборгованості\~в розмірі\~17\~грн.\~86\~коп.,\~втрат від\~інфляції в\~розмірі 126\~грн.\~20\~коп.,\~всього:\~3594\~грн.\~06\~коп.\~- підлягає задоволенню. Також позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що вона зазнала моральних страждань, які позначили негативні зміни у її житті. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В частині 2 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В силу ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, позивачем не надано жодних належних доказів заподіяння їй моральної шкоди. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку\~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір». Позивач по справі [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с. 8). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» позивача, як інваліда другої групи звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial