Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» з вимогою про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 68 070,30 грн. по договору добровільного страхування транспортного засобу від 12.12.2013р., інфляційні збитки в розмірі 2 931,54 грн., три відсотки річних в розмірі 3 655,28 грн. та пеню в розмірі 3 655,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2013р. між ним та відповідачем укладено договір № 21-00/95485/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля [NUMBER]. 28.10.2014р. приблизно о 11:30 год. за участю застрахованого транспортного засобу відбулась ДТП, внаслідок чого автомобілю були спричинені механічні пошкодження. В цей же день, позивач звернувся до відповідача з заявою-повідомленням про подію, а аварійним комісаром останнього складено протокол огляду транспортного засобу від 31.10.2014р. За результатами зафіксованих ушкоджень, ПАТ «Галичина-Авто» сформувало калькуляцію, згідно якої загальна вартість робіт запчастин необхідних для ремонту автомобіля становить 68 070,30 грн. з ПДВ, які були сплачені ним в повному обсязі. Оскільки заява про виплату страхового відшкодування в такому розмірі залишилась проігнорованою відповідачем, дану суму за цим страховим випадком просить стягнути з нього в примусовому порядку, а також інфляційні втрати за період з 22.11.2014р. по 31.01.2015р. в розмірі 2931,54 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за аналогічний період в розмірі 391,63 грн. та пеню в розмірі 3 655,28 грн., обраховану теж за цей період. В судове засідання повноважний представник позивача згідно договору-доручення на представництво інтересів в суді від 26.12.2014р. - адвокат [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Також надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши в сукупності зібрані в справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.12.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір «Каско-Класика» № 21-00/95485/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля [NUMBER]. (а.с.29-34). Відповідно до п. 26.1.1, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, який належить йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління або на інших законних підставах. Пунктом 27.1.1 договору передбачено, що ДТП, це подія, яка сталась під час руху застрахованого транспортного засобу або іншого транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки страхувальникові. Як вбачається з заяви (повідомлення) про подію (а.с.11), яка подана відповідачу у день настання страхового випадку, 28.10.2014р. приблизно о 11:30 год., за участю застрахованого транспортного засобу відбулась ДТП, внаслідок чого автомобілю були спричинені механічні пошкодження. Згідно з умовами договору - п. 32.1.5, у разі настання передбаченої договором страхування події, яка призвела до збитків і може бути визнана страховим випадком, страхувальник або водій застрахованого транспортного засобу зобов'язаний надати страховикові оригінал письмової заяви із визначенням всіх обставин події не пізніше 3 робочих днів із дня настання події, що може бути визнана страховим випадком. Цього ж дня, крім заяви (повідомлення) про подію, на адресу відповідача були скеровані письмові пояснення щодо обставин ДТП (а.с.11 зв.), а аварійним комісаром складено протокол огляду транспортного засобу від 31.10.2014р. (а.с.13) із зазначенням пошкоджень, спричинених ДТП. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. За умовами договору - п. 35.2 - рішення про виплату або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування, страховик приймає протягом 7 робочих днів після отримання всіх необхідних документів, передбачених п. 33 договору, а відповідно до п. 35.4, виплата страхового відшкодування проводиться страховиком протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акта. В процесі розгляду справи встановлено, що за наслідками ДТП, яке мало місце 28.10.2014р. за участю застрахованого транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], страхове відшкодування не виплачено. Доказів протилежного суду не представлено, а відтак, слід вважати встановленим, що обов'язок відповідача за договором добровільного страхування транспортного засобу є невиконаним. За таких обставин справи, вимогу про стягнення страхового відшкодування слід визнати обґрунтованою, проте до задоволення вона підлягає частково. Відповідно до калькуляції № ЗА-0006747 від 11.11.2014р. (а.с.35-37), проведеної на замовлення позивача Публічним акціонерним товариством «Галичина-Авто», розмір матеріального збитку за наслідками ДТП від 28.10.2014р. становить 68 070,30 грн. з ПДВ. Доказів на спростування такого розміру шкоди стороною відповідача не представлено, а позивач в свою чергу, представив суду квитанції про проведення оплати за проведення відновлювального ремонту автомобіля в розмірі, який визначено в калькуляції (а.с.39, 40). Разом з тим, відповідно до умов договору - п. 8, розмір франшизи становить 0,5 % від страхової суми, яка згідно п. 14 договору становить 203 000 грн. Виходячи з наведеного, розмір франшизи становить 1015 грн. За правилами ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза, це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. За таких обставин, розмір страхового відшкодування, яке просить стягнути позивач, є завищеним, і до стягнення підлягає виключно сума за винятком розміру франшизи, тобто 67 055,30 грн. Разом з тим, обґрунтованими слід визнати вимоги про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та пені, проте також, задоволеними вони можуть бути лише частково. Згідно із ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхових виплат страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до правової позиції ВСУ від 06.06.2012р., висловленій під час розгляду цивільної справи № 6-49цс12, зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а згідно вимог п. 31.4.2 договору, при порушенні строків виплати страхового відшкодування, страхувальник має право вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Разом з тим, проведені позивачем обрахунки таких штрафних санкцій є невірними. Першою помилкою є те, що штрафні санкції обраховані виходячи з завищеної суми, в той час своє підтвердження нормам матеріального права знайшла сума страхового відшкодування в розмірі 67 055,30 грн., а друга помилка полягає в тому, що позивачем невірно обраховано період нарахування штрафних санкцій. За умовами згаданих вище п. п. 35.2, 35.4 договору, страховик повинен здійснити страхове відшкодування не пізніше 22 робочих (не календарних) днів з моменту отримання всіх необхідних документів, передбачених договором. Пунктом 33.2.2.1 договору передбачено, що одним з документів, який підтверджує настання страхового випадку і який повинен подати страхувальник страховикові є довідка органу ДАІ УМВС України про ДТП. Така довідка, яка датована 31.10.2014р. (а.с.23), згідно відмітки відповідача, подана йому 03.11.2014р., і відповідно, саме з цієї дати слід обраховувати 22 робочих дні, по спливу яких, у випадку не виконання грошового зобов'язання, до останнього можуть бути застосовані штрафні санкції. Останнім днем виплати страхового відшкодування є 02.12.2014р., і відповідно, з 03.12.2014р. у позивача виникає право на стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Оскільки розрахунок цих штрафних санкцій позивачем проведено до 31.01.2015р., кінцевий термін їх нарахування слід обмежити датою ухвалення даного рішення - 29.01.2015р., що не позбавляє позивача права звернутись з окремим позовом про стягнення цих штрафних санкцій до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання. Кількість днів прострочення виконання грошового зобов'язання у цей період становить 58. Виходячи з основної суми боргу, яка становить 67 055,30 грн., розмір трьох відсотків річних за цей період становитиме 319,66 грн. (67055,30 * 3% : 365 * 58 = 319,66). Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватись, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць прострочення. Така позиція висвітлена в листі Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. № 62-97р. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на індекс інфляції за кожен місяць прострочення платежу окремо. При цьому, якщо заборгованість виникла з 1 по 15 число відповідного місяця, розрахунок індексу інфляції слід проводити з врахуванням цього місяця. Оскільки право ставити вимогу про стягнення інфляційних втрат у позивача виникло 03.12.2014р., тобто в першій половині календарного місяця, та обраховується до 29.01.2015р. тобто до другої половини календарного місяця, під час проведення обрахунку підлягає врахування індекс інфляції за грудень 2014р. та січень 2015р. За повідомленням Державної служби статистики України (а.с.41), індекс інфляції у грудні 2014р. становив 103 %, а у січні 2015р. - 103,1 %. З огляду на це, вираховуючи індекс інфляції шляхом множення суми заборгованості на індекс інфляції, інфляційні втрати позивача за грудень 2014р. складатимуть 2 011,66 грн. (67055,30 * 103 : 100% = 69066,96 /розмір заборгованості з врахуванням індексу інфляції/ - 67055,30 = 2011,66 /інфляційні втрати за виключенням суми заборгованості/), а за січень 2015р. - 2 078,71 грн. Разом, сума інфляційних втрат, які слід стягнути з відповідача на користь позивача становить 4 090,37 грн. (2011,66 + 2078,71 = 4090,37). Незважаючи на те, що такий розмір інфляційних втрат, який обраховано судом є більшим від того розміру, який обраховано позивачем, їх стягнення не буде виходом за межі позовних вимог, оскільки позивач, маючи право на стягнення таких коштів і заявляючи позовну вимогу про реалізацію цього права, проводить розрахунок на основі заниженого індексу інфляції в розмірі 101,9 % (а.с.3). Крім цього, за аналогічний період з врахуванням суми боргу, яка складає 67 055,30 грн., слід обрахувати і розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, право на стягнення якої передбачено п. 31.4.2 договору. За офіційною інформацією НБУ (а.с.42), у період з 03.12.2014р. по 29.01.2015р., облікова ставка НБУ визначена на рівні 14 %. ЇЇ подвійний розмір становить 28 %., і розмір пені за цей період, який складається з 58-ми днів, становитиме - 2 983,50 грн. (67055,30 * 28 % /розмір подвійної облікової ставки/ : 365 * 58 = 2983,50) В сукупності, розмір штрафних санкцій, які слід стягнути з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов'язання за договором № 21-00/95485/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] становить 7 393,53 грн. (319,66 + 4090,37 + 2983,50 = 7393,53). і саме таку їх суму слід стягнути в примусовому порядку. Всього, разом з сумою страхового відшкодування за цим договором, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в розмірі 74 448,83 грн. (67055,3 + 7393,83 = 74448,83). Таким чином, судом безспірно встановлено, що обов'язок відповідача по виплаті страхового відшкодування, після настання страхового випадку, не виконано, що є порушенням прав позивача. З метою їх захисту, суд приходить до переконання про необхідність примусового стягнення розміру страхового відшкодування, а також розміру штрафних санкцій, згідно розрахунків, які наведено вище і які відповідають нормам матеріального права, оскільки розрахунки, які проведені позивачем, таким вимогам не відповідають. Оскільки позивач на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, розмір судового збору в сумі 744,49 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial