Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя с. Студена, Тульчинського району, Вінницької області на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею за надання юридичної допомоги в сумі 1500 гривень згідно квитанції адвоката. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 березня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 березня 2018 року Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 20.03.2018 року. В шлюбі в них народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 30 листопада 2019 року. Позивач зазначає, що в даний час син проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, підтвердженням чого є довідка сільської ради, позивач вказує, що не працює, так, як доглядає малолітнього сина, відповідач з сім`єю проживає періодично, працює, має стабільний заробіток, проте матеріально сім`ю не утримує. Посилаючись на ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, беручи до уваги, що відповідач працює, позивач вважає, що аліменти мають становити 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який постійно зростає, а також бажає стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справ було вирішено здійснювати в спрощеному позовному провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 13 годину 00 хвилин 18 листопада 2021 року. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордаш Н.М. в судове засідання 18 листопада 2021 року, не з`явились, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої з позивачем участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання 18 листопада 2021 року не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, немає. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають одного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.5). Відповідно до довідки Студенянської сільської ради Вінницької області № 159 від 27 вересня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , в с. Болган та перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 липня 2021 року встановлено в розмірі 2013 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). На підставі викладеного, враховуючи беззаперечне визнання позовних вимог відповідачем,

Outcome: approved