Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Тернопільської міської ради, [PERSON], [PERSON], відділу Держземагенства у м.Тернополі, третьої особи [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги про визнання нечинним та скасування рішення Тернопільської міської ради, визнання нечинними Державних актів про право власності на землю та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка була власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2006 року за нею визнано право власності на 1/8 частину вищевказаного будинковолодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. 22 листопада 2000 року Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1181 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» земельну ділянку за адресою [ADDRESS] на якій знаходиться успадковане будинковолодіння передано у приватну власність [PERSON] та останнім було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку 12.12.2000 року. В червні 2013 року їй стало відомо проте, що 16 лютого 2007 року [PERSON] подарував вказану земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] та останніми 12 лютого 2008 року було отримано Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. Вважає вищевказане рішення Тернопільської міської ради та зазначені державні акти на право власності на земельну ділянку незаконними, оскільки вона, як співвласник будинку по вул. [ADDRESS] має право і на відповідну частину земельної ділянки за вищевказаною адресою, а тому просить визнати незаконним та скасувати Рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1181 від 22.11.2000 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки за адресою [ADDRESS], визнати нечинним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12.12.2000 року, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0606 га по [ADDRESS], визнати нечинним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 лютого 2008 року серії ЯД №226116 щодо права власності [PERSON], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0606 га по [ADDRESS], а також визнати за нею право власності на частину спірної земельної ділянки, що відповідає розміру її частки будинку. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та просять його задовольнити. Представник відповідача Тернопільської міської ради в судовому засіданні відносно вирішення позовних вимог поклався на думку суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав та суду пояснив, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] на даний час належить [PERSON], [PERSON] по 1/8 його частині та [PERSON] та [PERSON] по 3/8 його частині. Земельна ділянка за даною адресою належить [PERSON] та [PERSON] згідно договору дарування від 07.02.2007 року. Оскільки житловий будинок є невеликий, тому виділити в натурі 1/8 його частину, що належить позивачу є неможливо, перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою позивачу ніхто не чинить. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що вона є власником 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS], успадкованих після смерті матері [PERSON], що рішенням Тернопільської міської ради передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку за адресою [ADDRESS], та [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12.12.2000 року на земельну ділянку площею 0,0606 га. Вважає рішення та виданий Державний акт незаконними, оскільки порушено її право на відповідну частину спірної земельної ділянки, тому просить позов задовольнити, а також просить визнати за нею право власності на 1/8 частину земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги заперечує. Представник третьої особи відділу Держземагенства у м.Тернополі в судовому засіданні відносно вирішення позовних вимог поклався на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача та третьої особи підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.1959 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міського суду від 19.07.1999 року. [PERSON] рішенням Тернопільського виконавчого комітету від 26.06.1960 року надано у безстрокове користування земельну ділянку по [ADDRESS] площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку. [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції від 25.11.2004 року. 17.07.1999 р. [PERSON] склала заповіт згідно якого заповіла все належне їй майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області за реєстровим номером 926 у приміщенні Тернопільської міської лікарні №3. З листа №947 Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 02.04.2014 року вбачається, що 06.12.1999 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, згідно заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом заведена спадкова справа №693 після смерті [INFO] року [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] не видавалися. 22 листопада 2000 року Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1181 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» у приватну власність [PERSON] передано земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 606,0 кв.м. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.02.2006 року встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями її майна були її чоловік [PERSON] та троє дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (яка померла [INFO] року). Вказаним рішенням за відповідачами [PERSON], [PERSON] визнано право власності за кожною на 1/16 частин будинковолодіння [ADDRESS] За позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] визнано право власності за кожною на 1/8 частин будинковолодіння [ADDRESS] Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» ( м. Тернопіль) станом на 16.01.2007 року домоволодіння по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/8 частина), [PERSON]( 1/8 частина), [PERSON] (1/16 частина), [PERSON] (1/16 частина), [PERSON] (5/8 частин). Як вбачається з договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] від 07.02.2007 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] належні йому 5/8 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 16.02.2007 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №000057, виданого Тернопільською міською радою народних депутатів 12.12.2000 року земельну ділянку площею 606,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS]. 12.08.2008 року Управлінням Земельних ресурсів в м. Тернополі видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №226116 згідно якого [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 606,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу редакції 1990 року, при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що станом на момент смерті, [PERSON] була власником ? частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS], та її право було успадковане [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно заповіту складеного 17.07.1999р. [PERSON], які вчасно звернулись із заявами в нотаріальну контору для прийняття спадщини. Згідно п.п.2,3 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та інші. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним ( п.2 ст. 155 Земельного кодексу України). У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом ( п. 5 ст. 158 Земельного кодексу України). Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1181 від 22 листопада 2000 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам», в частині передачі земельної ділянки за адресою [ADDRESS], на якій знаходиться успадковане будинковолодіння, у приватну власність [PERSON] не відповідає вимогам законодавства, оскільки останній не був одноособовим власником вказаного будинковолодіння, а тому вказане рішення підлягає скасуванню. Оскільки рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1181 від 22 листопада 2000 року прийняте з порушенням вимог законодавства, тому і Державний акт на право приватної власності на землю серії ТР №000057, виданий Тернопільською міською радою народних депутатів 12.12.2000 року на земельну ділянку площею 606,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] на підставі вказаного рішення, виданий незаконно. В подальшому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №000057 від 12.12.2000 року вчинено договір дарування [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та видано новий Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 лютого 2008 року серії ЯД №226116 щодо права власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0606 га по [ADDRESS]. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], а тому їхні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тебрнопільської міської ради №1181 від 22.11.2000 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та визнання нечинним Державного акта на право власності на земельну ділянку від 12 лютого 2008 року серії ЯД №226116 щодо права власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0606 га по [ADDRESS]. Не підлягають до задоволення вимоги позивача та третьої особи щодо визнання нечинним Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №000057, виданого Тернопільською міською радою народних депутатів 12.12.2000 року на земельну ділянку площею 606,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON], оскільки на час розгляду справи вказаний Державний акт є нечинним. Щодо вимог позивача та третьої особи щодо визнання права власності на відповідну частину земельної ділянки по [ADDRESS], то останні до задоволення не підлягають, оскільки існує інший порядок оформлення права власності на земельну ділянку відповідними державними органами.

Outcome: partial