Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом в якому просив стягнути з ПП «ЕЛЬБІ» на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 132316,82 грн., суму 3500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті експертного дослідження та суму судового збору розмірі 1358,18 грн. Свій позов мотивує тим, що він, [PERSON] - є власником автомобіля «Mazda СХ-5», д/н [NUMBER] . Так, 01.03.2018 року об 11:30 годині на 188 км траси М-04 на території Дніпропетровського району сталася ДТП за участю автомобіля «Mazda СХ-5», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (доньки позивача) та автомобіля «Камаз 5320» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає, у зв`язку з чим йому завдано матеріальної шкоди. У свою чергу, власником автомобіля «Камаз 5320» д/н [NUMBER] - є ПП «ЕЛЬБІ», а [PERSON] - працює водієм на ПП «ЕЛЬБІ», та цивільно-правова відповідальність ПП «ЕЛЬБІ» застрахована в ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «TAC». Таким чином, в наслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, що належить позивачу на праві приватної власності, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання подав до суду письмову заяву про слухання справи за їх відсутності, позов підтримує, просить пред`явлені вимоги задовольнити у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачу, судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка про час та місце розгляду справи та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Проте, представник відповідача з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Треті особи у судове засідання також не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, тому вважаю за можливе справу розглянути за їх відсутності на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до положень ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеною небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч.ч. 2, 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до норми ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року(зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що [PERSON] - є власником автомобіля «Mazda СХ-5», д/н [NUMBER] . 01.03.2018 року об 11:30 годині на 188 км траси М-04 на території Дніпропетровського району сталося ДТП за участю автомобіля «Mazda СХ-5», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Камаз 5320» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає, у зв`язку з чим йому завдано матеріальної шкоди. Також судом встановлено, що власником автомобіля «Камаз 5320» д/н [NUMBER] є ПП «ЕЛЬБІ», а [PERSON] , згідно його пояснень від 01.03.2018 року наданих при складанні адміністративного протоколу, працює у них водієм, та цивільно-правова відповідальність ПП «ЕЛЬБІ» застрахована в ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «TAC». Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.03.2018 року Дніпропетровським районним судом, в рамках розгляду справи №175/843/18 було ухвалено постанову, якою призначена судова інженерно-технічна експертиза, за результатами якої 20.04.2018 року був складений висновок судової інженерно-технічної експертизи №10.1/024, відповідно до висновку якого визначено, що в даній дорожній обстановці, яка викладена в постанові про призначення судової експертизи та яка підтверджена матеріалами справи: водій автомобіля «КамАЗ» [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1 та 12.3 ПДР України, водій автомобіля «Мазда» [PERSON] повинна була діяти відповідно до вимог п,12.3 ПДР України; при заданих вихідних даних, які викладені в постанові про призначення судової експертизи та які підтверджуються матеріалами справи: водій автомобіля «Мазда» [PERSON] не мала технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем своєчасним застосуванням максимально ефективного гальмування із зниженням швидкості до швидкості руху автомобіля «КамАЗ», а водій автомобіля «КамАЗ» [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню своєчасним виконанням вимог п.п.10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з його боку і для їх виконання у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати зазначені вимоги ПДР: при заданому механізмі пригоди, який викладено в постанові про призначення експертизи та який підтверджується матеріалами справи дії: водія автомобіля «Мазда» [PERSON] не суперечили вимогам п.12,3 ПДР України, а водія автомобіля «КамАЗ» [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.1 та 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв 'язку з наданням події даної ДТП. Після чого, 16.05.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було прийнято Постанову, якою провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. разом з тим, під час ухвалення судом зазначеної Постанови, судом було враховано висновки судової інженерно-технічної експертизи №10.1/024 та надано відповідну оцінка діям учасників дорожньо-транспортної пригоди. Так, зокрема, суд зазначив, що дії [PERSON] не знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної ДТП і дана постанова суду 28.05.2018 року набрала законної сили. Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 31.07.2018 року [PERSON] , звернувся до ФОП [PERSON] , з метою визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП від 01.03.2018 року. Також, 01.08.2018 року на адресу ПП «Ельбі» та [PERSON] було направлено повідомлення про проведення експертизи 09.08.2018 року о 9-00 год за адресою м. Дніпро, вул. Івана Елау буд.16. Зазначеним повідомленням учасниками справи пропонувалось прийняти участь у проведенні зазначеного експертного дослідження. Так, відповідно до висновку експертного дослідження №3287 від 22.08.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda СХ-5», д/н. [NUMBER] , становить 132 316,82 грн. Також, витрати на проведення експертного дослідження становлять 3 500,00 грн. Таким чином, розмір заподіяної шкоди позивачу, яка підлягає стягненню з власника джерела підвищеної небезпеки (відповідача) становить - 135816,82 грн. У свою чергу, ПП «ЕЛЬБІ», як власник джерела підвищеної небезпеки та роботодавець несе відповідальність за шкоду спричинену дорожньо-транспортною пригодою. Зокрема, 20.04.2018 року був складений висновок судової інженерно-технічної експертизи №10.1/024, відповідно до якого дії водія автомобіля «КамАЗ» [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.1 та 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП і зазначений висновок було досліджено та йому надана відповідна правова оцінка Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області під час ухвалення Постанови від 16.05.2018 року, яке набрало законної сили. За таких обставин, винним у скоєнні ДТП - є саме [PERSON] , працівник ПП «ЕЛЬБІ», оскільки ДТП відбулось саме під час виконання ним своїх трудових обов`язків. З огляду на викладене та враховуючи положення ст. 1172 ЦК України, ПП «ЕЛЬБІ» зобов`язане відшкодувати шкоду завдану його працівником [PERSON] під час ДТП. Також, відповідно до ст. 1192 ЦК України, потерпілий наділений правом вибору пред`явлення вимоги як до страховика так і до власника джерела підвищеної небезпеки. Тобто, потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від власника джерела підвищеної небезпеки, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи. У такому випадку власник джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлений права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, заявлені позивачем вимоги до ПП «ЕЛЬБІ» по відшкодуванню завданої шкоди - є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що внаслідок ДТП, яке сталося 26 грудня 2017 року з вини [PERSON] внаслідок якого позивачу нанесено матеріальні та моральні збитки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved