Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання, покликаючись на те, що з 23.08.1962 року по 16.02.2002 року працював на підприємствах вугільної промисловості. Зокрема з 23.08.1962 року підземним гірничим робітником Шахти «Южная Дзержинськуголь», а з 01.02.1963 року в шахті № 8 «Великомостівська» тресту «Червоноградвугілля». 17.02.2002 року його було звільнено з роботи у зв'язку із виходом на пенсію і погіршенням стану здоров'я. У зв'язку із тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього погіршився стан здоров'я, внаслідок чого неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою. 18.05.2004 р. обласною МСЕК йому вперше та безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності. Вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки, він безтерміново на 40% втратив працездатність внаслідок профзахворювання, та отримав ІІІ групу інвалідності, що значно посилює його фізичні і моральні страждання, відчуває постійні незручності у повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та неодноразово звертатись за отриманням медичної допомоги, що призвело до зміни ритму та порядку життя. З огляду на наведене, аргументуючи позовні вимоги на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» просить стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду, яку оцінює у 40 000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився. Позовні вимоги позивача підтримав у судовому засідання його представник [PERSON], яка пояснила, що у зв'язку із роботою у важких та несприятливих умовах праці під землею на шахті її довіритель отримав професійне захворювання, внаслідок чого, змушений постійно проходити медичне лікування. Через значну втрату працездатності суттєво змінився його спосіб життя, що негативно відобразилось на здоров'ї. Вважає, суму моральної шкоди у 40000 грн. обґрунтованою та просить стягнути її з відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх доводів послалась , на те, що 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», відповідно до якого ч.8 ст.38 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування викладено у новій редакції відповідно до якої відшкодування моральної шкоди потерпілим не є страховою виплатою та має здійснюватися незалежно від часу настання страхового випадку виключно роботодавцем. Таким чином, у позовних вимогах просить відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що впродовж 1962-2002 років [PERSON] працював на підприємствах по видобутку вугілля та стаж його роботи в підземних умовах становить понад 30 років, що стверджується копією трудової книжки виданою на ім'я [PERSON], 1944 року народження. 18.05.2004 р. актом 1869/2 [PERSON] вперше та безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, що підтверджується копією виписки з акту огляду у МСЕК серії ЛВА - 2 № 008703 від 08.09.2004 року. Як вбачається із акту розслідування професійного захворювання від 08.07.2004 року причинами виникнення професійного захворювання є невиконання норм і правил охорони праці, гігієнічних і регламентних нормативів, санітарних правил ДСП 3.3.1.095-2002 Закону України «Про забезпечення санітарного благополуччя населення» при порушенні вимог ДСП - 3.3.1.095-2002р. Матеріали справи також містять відомості про те, що позивач, внаслідок погіршення стану здоров'я, неодноразово звертався за отриманням медичної допомоги до медичних закладів. Що в свою чергу доводить той факт, що заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків ушкодження здоров'я спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Таким чином на час виникнення спірних правовідносин, а саме 18.05.2004 року (на момент коли позивачу було встановлено 40 % втрати професійної працездатності) відшкодування моральної шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаних із виконанням ним трудових обов'язків, передбачалося, ЦК України, КЗпП України та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. [PERSON], як на правову підставу відшкодування саме з відповідача моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я у розмірі 40000 грн. посилається на ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якимна момент заподіяння шкоди гарантувалося таке право. Так, відповідно до п.п. «е» п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Однак з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Згідно з ч.8 ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed