Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Мозолівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, вказуючи, що після смерті її батька [PERSON] залишилось спадкове майно, у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що в с. Мозолівка по вул. Долішня, 20 Підгаєцького району Тернопільської області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтовує їх доводами викладеними у позовній заяві та просить задовольнити. Крім того, додала, що інших спадкоємців які мають право на обовязкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті її батька, немає. Шлюб між її батьками було розірвано ще у 2000 році. ЇЇ батько був інвалідом постійно проживав разом з нею і вона його похоронила. Вважає, що на підставі наявних у справі доказів суд може постановити заочне рішення. Представник відповідача - Мозолівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. У відповідності із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що в с. Мозолівка по вул. Долішня, 20 Підгаєцького району Тернопільської області, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Мозолівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№85 від 17 травня 2017 року. Із свідоцтва про народження позивачки, вбачається, що вона народилась 23 жовтня 1975 року, в сімї: батька [PERSON] та матері [PERSON]. Позивач 17 жовтня 1997 року одружилась із [PERSON] у звязку з чим змінила прізвище із дошлюбного [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON]. Даний шлюб 27 грудня 2001 року розірвано, що видно із витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20 липня 2016 року. Шлюб між батьками позивача: [PERSON] та [PERSON] 09 лютого 2000 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ИД №016958 від 09 лютого 2000 року видане відділом реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області. [PERSON] 04 серпня 2010 року у Монастириській державній нотаріальній конторі було складено заповіт, яким він усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів позивачу. [PERSON] 16 вересня 2016 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №208451 від 20 вересня 2016 року виданим Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Позивач прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що в с. Мозолівка по вул. Долішня, 20 Підгаєцького району Тернопільської області, що виразилось у її своєчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією витяга про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08 лютого 2017 року. Позивач зверталась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак в цьому їй було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, що видно із письмової відмови завідувача Монастириської державної нотаріальної контори за вих.№687/01-16 від 20 липня 2017 року. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved