Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS], та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні вказаним майном шляхом зняття її з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У зазначеному домоволодінні зареєстровані позивач, його дружина - [PERSON], сини - [PERSON] і [PERSON], дві онуки - [PERSON], [PERSON] та невістка - [PERSON]. З березня 2010 року і по теперішній час відповідач зареєстрована, однак фактично не проживає за вищевказаною адресою, виїхала на постійне місце проживання до с. Синява Ракітнянського району Київської області. Крім того, позивач зазначає, що шлюб між його сином [PERSON] та [PERSON] розірваний за рішенням суду. Позивач за власні кошти утримує житловий будинок, підтримує його в належному стані, сплачує кошти за комунальні послуги, а відповідач жодної участі в цьому не приймає. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку позбавляє його можливості в повній мірі розпоряджатися належним йому майном. 26.12.2013 від позивача надійшла заява про уточнення вимог, а саме: він зазначає, що при оформлені позову було допущено помилку в назві вулиці, а тому просить вважати правильною назву вилиці його проживання «[ADDRESS]». Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. На підставі ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить цілий житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності та технічного паспорту (а.с. 6-9). Згідно із довідкою, яка видана Великосеверинівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області від 09.12.2013 № 1306, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], до складу сім'ї, які проживають за вказаною адресою входять: [PERSON] - голова домогосподарства, [PERSON] і [PERSON] - сини, [PERSON] - дружина, [PERSON] і [PERSON] - онуки та [PERSON] - невістка, яка зареєстрована, але не проживає (а.с.10). Відповідно до акту комісії в складі депутата Великосеверинівської сільської ради [PERSON], сусідів: [PERSON] і [PERSON] від 09.12.2013, [PERSON] дійсно протягом трьох років не проживає разом з сім'єю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Частина 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язанні з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, судове рішення є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, якщо воно ухвалене про позбавлення особи права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не проживає в вказаному житловому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності протягом останніх трьох років, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку, слід задовольнити частково. Судові витрати по справі залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 15, 317, 319, 321 ЦК України,

Outcome: partial