Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 96\~000,00 грн. відповідно до розписки від 29.11.2013 року. При цьому позивач на те, що згідно розписки від 29.11.2013 року він надав відповідачу кошти у борг у сумі 96\~000,00 грн. з терміном повернення до 01.12.2014 року. Однак, у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань належним чином, позивач змушений звернутися до суду. До судового засідання позивач не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач зазначив, що має намір погасити заборгованість, однак із важким матеріальним станом зараз такої можливості немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно з розпискою від 29.11.2013 року [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: м. Одеса, пр-т. [PERSON], 53, кв. 66, взяв у [PERSON] кошти у борг у розмірі 96\~000,00 грн. строком на один рік та зобовязався повернути кошти до 01.12.2014 року /а.с. 7/. Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved