Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, Ради адвокатів Харківської області про визнання права на отримання свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю без проходження стажування, визнання незаконним та скасування рішення від 12.10.2016р. про відмову у видачі свідоцтва адвоката та зобов'язання відповідача видати свідоцтво. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що рішення про відмову у видачі їй свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю не відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і Положенню про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, підстави викладені у оскаржуваному рішенні не відповідають дійсності. Відповідач - Рада адвокатів Харківської області, у судовому засіданні через свого уповноваженого представника, проти задоволення позову заперечувала, при цьому зазначаючи, що даний спір не підлягає розгляду в порядку ЦПК України, позивачка при співбесіді на засіданні ради адвокатів не змогла відповісти на питання, щодо організаційно-парової діяльності адвоката, у неї відсутні знання української мови, що є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Аналогічні пояснення представник надав будучу допитаним у якості свідка. Також представник відповідача зазначив, що суд не може зобов'язати раду адвокатів видати свідоцтво, оскільки такій видачі передує складання присяги адвоката. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, в тому числі показання представника у якості свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 8 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність » особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури перевіряє відповідність особи вимогам, установленим частинами першою та другою статті 6 цього Закону. За ч.3 ст. 9 Закону особі, яка склала кваліфікаційний іспит, протягом десяти днів з дня складення кваліфікаційного іспиту кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури безоплатно видає свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту. Матеріали справи свідчать, що 08.06.2016 року позивачка отримала сертифікат про складання кваліфікаційного іспиту адвоката, видане кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Харківської області. Відповідно до положень ч.1, ч.5 ст. 10 Закону після отримання сертифікату про складання кваліфікаційного іспиту адвоката, особа проходить стажування, однак від проходження стажування звільняються особи, які на день звернення із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту мають стаж роботи помічника адвоката не менше одного року за останні два роки. На момент допуску до складання кваліфікаційного іспиту, а саме: станом на 10.03.2016 року у позивача був стаж роботи помічником адвоката [PERSON] не менше одного року за останні два роки, що сторонами не оспорюється. У червні 2016р. позивач звернулася із заявою до Ради адвокатів Харківської області про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю без проходження стажування. Рішенням ради адвокатів Харківської області від 12.10.2016р. за №100/6/1 було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва право на зайняття адвокатською діяльністю (надалі оскаржуване рішення). Згідно оскаржуваного рішення позивач до заяви про видачу їй свідоцтва додала наступні документи: - письмове підтвердження, про відсутність обмежень, передбачених ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та не здійснення діяльності, яка є несумісною з діяльністю адвоката відповідно до положень ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; - копію паспорта, копію картки фізичної особи-платника податків; - нотаріально посвідчену копію диплома - спеціаліста про набуття повної вищої освіти за спеціальністю правознавство та здобуття кваліфікації юриста Харківського національного педагогічного університету ім. Г. С. Сковороди; - копію та оригінал трудового контракту б/н від 10.09.2013 про прийняття на посаду помічника адвоката [PERSON]; - копія трудової книжки [PERSON]; - індивідуальні відомості про застраховану особу від 09.06.2016 р з 2007 по 2015 р. видану управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області; - довідку з КДКА за вих.№0827/16 про реєстрацію у журналі обліку заяви [PERSON] від 10.03.2016 року за № 290 про її допуск до складання кваліфікаційного іспиту; - довідку про відсутність судимості РАХ №1402026 станом на 10.10.2016 року; - свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту [NUMBER] від 08.06.2016 року; - копію свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 22.09.2007 року; - довідку Слобожанської ОДШ ГУ ДФС в Харківській області видану адвокату [PERSON] 03.03.2016 року. Згідно оскаржуваного рішення, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав того, що вона не розуміється з питань організаційно-правової форми діяльності адвоката та взагалі не розуміє питань роботи адвоката, а також повідомила, що їй важко спілкуватися українською мовою, оскільки вона нею не володіє. Вказане рішення прийнято без присутності позивача та отримано нею 02.11.2016 року, що підтверджується окремою думкою, викладеною до рішення та листом відповідача за №562. Відповідно до п.12.10 ст. 12 рішення ради адвокатів регіону про відмову у видачі особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю без проходження стажування може бути оскаржене особою, стосовно якої воно прийняте, протягом тридцяти днів з дня його отримання, до Ради адвокатів України або до суду. Таким чином, позивач оскаржила рішення від 12.10.2016р. за №100/6/1 у строк та спосіб передбачені Положенням про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 25.09.2015р. за №114 Відповідно до п.п.12.6., 12.7, 12.9 ст. 12 Положення рада адвокатів регіону розглядає заяву про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю без проходження стажування протягом тридцяти днів з дня її отримання в присутності особи, яка звернулася з такою заявою. Під час розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю без проходження стажування радою адвокатів регіону здійснюється перевірка щодо відповідності особи вимогам статей 6, 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та п. 12.1 ст.12 цього Положення. Особа, яка звернулася з такою заявою, письмово стверджує про відсутність у неї обмежень для набуття нею статусу адвоката, передбачених статтями 6,7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Рада адвокатів регіону може відмовити у видачі особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю без проходження стажування у наступних випадках: 12.9.1. якщо особа не надала усіх необхідних документів, визначених пунктами 12.3. та 12.4. даного Положення; 12.9.2. у разі невідповідності особи вимогам, визначеним у статтях 6, 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та п.12.1. ст.12 цього Положення. Положення ст.ст.6, 7 Закону, визначають, хто може бути адвокатом та передбачає вимоги щодо несумісності. Положення п. 12.1 ст.12 передбачає хто звільняється від проходження стажування. З оскаржуваного рішення та пояснень наданих представником відповідача у судовому засіданні, вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва адвоката у зв'язку із не володінням нею держаною мовою та відсутності розуміння нею роботи адвоката. Інші підстави для відмови у видачі свідоцтва - відсутні. Суд зазначає, що проведення перевірки радою адвокатів знань особи, чинним законодавством не надано, відсутність розуміння особи роботи адвоката не входить до переліку, який передбачений ст.ст.6, 7 Закону та п. 12.1 ст.12 Положенням для перевірки Радою адвокатів. За ч.1 ст. 6 Закону дійсно передбачено обов'язковість володіння адвокатом державною мовою. Між тим, доказів не володіння позивачем українською мовою, яка у відповідності до ст. 10 КУ є державною мовою, суду не надано. Так під час розгляду даної справи позивач викладала свою позицію, задавала питання та відповідала на них, виключно українською мовою. З наданих документів, вбачається, що вона у школі вивчала українську мову та за складеним випускним екзаменом має оцінку - 11, здобула у 2006 році вищу освіту в українському ВУЗІ, у 2013 та 2014р. працювала помічником адвоката ( за п.2.1.3.ст.2 Положення про помічника адвоката - володіння українською мовою обов'язкове), про що радою адвокатів приймалось рішення про внесення її до Єдиного реєстру адвокатів України. Крім того, позивачка склала кваліфікаційний іспит адвоката, що підтверджується сертифікатом, тоді як відповідно до п.8 розділу 4 Порядку складання кваліфікаційного іспиту, затвердженого рішенням Ради адвокатів України, кваліфікаційний іспит складається державною мовою. Вказані документи є дійними, ніким не оскаржені та не скасовані. Таким чином, оскаржуване рішення є таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і Положенню про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, оскільки позивачу відмовлено у видачі свідоцтва за відсутності передбачених на то підстав, тобто рішення відповідача є незаконним та підлягає скасуванню. Надані суду два витяги з протоколу №100 від 12.10.2016р. про засідання Ради адвокатів Харківської області, та показання представника відповідача у якості свідка, судом, як не володіння позивачкою українською мовою, не приймається, оскільки вони не спростовують документів на даних суду в підтвердження наявності знань у позивачки української мови, більш того, витяги з протоколів відрізняються один від одного, тоді як оригінал суду для огляду наданий не був. Відповідно до ч.8 ст. 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення ради адвокатів регіону про продовження стажування може бути оскаржено стажистом адвоката або керівником стажування протягом тридцяти днів з дня його отримання до Ради адвокатів України або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов'язати раду адвокатів регіону видати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Судом встановлено та не оспорюється, що позивач відноситься до осіб, які звільненні від стажування, тому враховуючи положення ч.8 ст.8 ЦПК України , за аналогією закону, суд вважає за необхідне зобов'язати раду адвокатів Харківської області видати позивачу свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Посилання відповідача на те, що свідоцтво видається лише особі, яка склала присягу, судом не приймається, оскільки це є лише процедурою передбаченою законом для отримання свідоцтва та не оспорюється позивачем. Також судом не приймається посилання відповідача, що даний спір не підлягає розгляду в порядку ЦПК України, а повинен розглядатися в порядку КАС України, з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що по даній справі ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2016р. позивачу було відмовлено у відкритті провадження у справі, у зв'язку із тим, що даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Між тим, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.01.2017р. ухвала суду першої інстанції скасована, із зазначенням , що суд дійшов помилкового висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вказана ухвала апеляційної інстанції набрала законної сили, ніким не оспорена та на підставі ст. 1291 КУ є обов'язковою до виконання. Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Враховуючи наявне судове рішення, яким встановлено, що даний спір в порядку адміністративного судочинства не розглядається, право позивача на доступ до правосуддя, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту саме в порядку ЦПК України. В задоволенні позовних вимог позивача, щодо визнання її право на отримання свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю без проходження стажування, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вказане право ніким не оспорюється, тоді як за положенням ст. 3 ЦПК України особа може звертатися за захистом лише оспорюваних прав. На підставі викладеного та

Outcome: partial