Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить: визнати недостовірними, такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію та зобов`язати відповідача спростувати неправдиві відомості, що були поширені [INFO] в присутності ЗМІ під час проведення конференції в прес- центрі УНІАН, у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом скликання прес-конференції в стінах УНІАН із заявою про спростування недостовірної інформації. Також позивач просить суд витрати, пов`язані зі спростуванням поширених відомостей та судові витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 736,40 грн. покласти на відповідача. На мотивування своїх позовних вимог позивач вказує, що [INFO] в стінах прес-центра УНІАН, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] відбулася прес-конференція Голови Аграрної партії України - [PERSON] , тема якої: «[INFO]». Відео прес-конференції процитували та прокоментували чисельні ЗМІ та веб-портали. [PERSON] (на той час Голова Аграрної партії України) під час проведення вищезазначеної конференції, публічно в присутності ЗМІ поширив неправдиву інформацію, а саме зробив заяву про те, що політтехнолог лідера руху «Український вибір» [PERSON] - [PERSON] спільно із [PERSON] та іншими членами колишнього уряду і колишнього штабу лідера ВО «Батьківщина» [PERSON] ([PERSON] та [PERSON] ) почали спробу захоплення влади в Аграрній партії України проросійськими силами. А саме, цитуючи слова [PERSON] : «[PERSON] (політтехнолог [PERSON] ) особисто пропонував мені домовитися покласти партію під проросійські сили. Після того як я відмовився, вони з корупціонерами з уряду та колишнього штабу [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] почали спробу захоплення влади в партії». До того ж, останній поширював неправдиву інформацію, що нібито, [PERSON] та інші учасники змови ( [PERSON] та [PERSON] ), підбурювали осередки, спробували створити негативний імідж Голові Аграрної Партії України, підбурювали голів обласних організацій, використовуючи майданчик консультативно-дорадчого органу Партії - Ради голів, яка не має повноважень з управління діяльністю партією. Спробували зробити з неї центр прийняття загальнопартійних рішень всупереч Статуту. Цитуючи слова відповідача: «Потім пішли ще далі і, щоб відрізати мене від оперативного управління Партією - ініціювали призначення на посаду в.о. Керівника Центрального апарату свого ставленика. Зараз йдуть спроби скупити голів обласних осередків за гроші, ймовірно, російського походження, про що будуть подані відповідні заяви до правоохоронних органів. Всі ці дії ведуться задля однієї мети - спроби зміни Голови Партії». Позивач стверджує, що дані вислови відповідача, є негативною та недостовірною інформацією, що принижує його честь, гідність, ділову репутацію, призводить до зниження довіри з боку громадян та підлягає спростуванню, виходячи з приписів ст. 277 ЦК України. Позивач вважає, що поширення зазначеної інформації відповідачем невизначеному колу осіб мали на меті опорочення його честі і гідності та ділової репутації. Застосовуючи обман, відповідач намагається переконати значну кількість громадян в корисливих, меркантильних мотивах діяльності позивача. Відповідач відкрито звинуватив його у корупції та в махінаціях «скупівлі» голів обласних осередків за гроші та ще й російського походження, та поширює цей наклеп під час загальнодержавної політичної кризи, коли в країні війна, коли порушення законів мають особливо тяжкі наслідки. Йому спричинено значну моральну шкоду - втрати немайнового характеру внаслідок приниження честі, гідності і ділової репутації як публічного політика і державного діяча, ускладнення подальшого активного громадсько-політичного життя, ускладнення стосунків із Аграрною партією України, ускладнення її стосунків із виборцями, що негативно сприймають нібито вчинені мною дії і поширену інформацію. Недостовірність, неправдивість поширеної відповідачем негативної інформації, об`єктивна неможливість підтвердити її у судовому процесі належними і допустимими доказами були завідомо відомі відповідачу, ця інформація була вигадкою саме відповідачем, з метою створення негативного ставлення з боку суспільства до нього, як до політичного діяча. З метою врегулювання питання щодо захисту гідності, честі та ділової репутації, позивач вказує, що листом від 07.09.2018 року на адресу відповідача була направлена вимого щодо спростування недостовірної інформації шляхом невідкладного скликання прес-конференції УНІАН, на протязі 5-ти робочих днів із заявою про спростування недостовірної інформації, що були заявлені та поширені ЗМІ з боку Відповідача під час проведення конференції УНІАН [INFO]. Однак, спростування недостовірної інформації та відповіді від відповідача не поступило. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. від 07 листопада 2018 року відкрите провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 11 квітня 2019 року. Розпорядженням керівника апарату суду № 419 від 12 лютого 2019 року, у зв`язку з припиненням повноважень у судді Новак А.В., був здійснений повторний автоматизований розподіл справи, та для розгляду визначена суддя Хоменко В.С. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 13 лютого 2019 року справа була прийнята в провадження. Представником відповідача 20 квітня 2019 року наданий відзив на позов. (а.с. 55-106), у якому відповідач позов не визнав, пояснивши, що позивач сам позиціонує себе у позові як політичного діяча та публічну особу, у зв`язку з чим межа допустимої критики такої особи є значно ширшими, ніж окремої політичної особи. Виступ відповідача на конференції був лише частиною розвитку тривалого конфлікту в політичній партії, а історія конфлікту та його основні етапи поширені у ЗМІ: стаття « [INFO]»; стаття «[INFO]»; стаття «[INFO] » [INFO] ; стаття «[INFO]» [INFO] ; стаття «[INFO]» [INFO] ; стаття «[INFO]» [INFO] ; «[INFO]» [INFO]. Роздруковані статті, на які є посилання у відзиві, додані до відзиву і представник відповідача вважає, що зміст зазначених статей детально розкриває, як відповідні посадові особи вводили суспільство в оману, вчиняли дії, які мають ознаки кримінальних злочинів, як було порушено кримінальні справи, що зараз розслідуються правоохоронним органами. Якщо перечитати всі статті, а не окремі, вирвані з контексту фрази, можна побачити, що відповідач оцінив в контексті розвитку конфлікту черговий етап протистояння. Саме в такому контексті гострих суспільних дебатів на вищому рівні суспільно- політичних відносин, стосовно публічних осіб і за участі публічних осіб, відповідач висловив свою оцінку щодо обставин захоплення керівництва Аграрної партії України, внаслідок яких було відкриті кримінальне провадження. Думка відповідача була висловлена в контексті суспільно-важливої теми, гострої публічної дискусії в Україні. Виступ відповідача відбувся не для підриву репутації, заподіяння шкоди іншим немайновим правам позивача, а з метою поширення дискусії на тему, яка становила інтерес для громадськості. Оскаржена позивачем перша думка відповідача висловлена у формі оціночного судження, ґрунтується на фактичній основі, оскільки після зміни керівництва було розпочато кримінальне провадження, розслідування якого триває. Інший фрагмент оскарження є, по-суті, загальною оцінкою ситуації, яка склалась навколо партії і в якому не йдеться про позивача. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач вважає, що позивач відповідно до норм матеріального права, не має права на спростування зазначених фрагментів. Позивачем подана відповідь на відзив (а.с. 115-125), у якій відповідач підтримує доводи заявленого позову. Позивач [PERSON] позов підтримує у повному обсязі, подав заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Бурмагін О.О. подав заяву про розгляд справи за відсутністю сторони відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як від сторін поступили письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, докази надані позивачем, докази надані відповідачем, докази надані відповідачем про наявність кримінального провадження № 12018100010009217 за ст. ст. 170, 205-1 КК України за фактом подання до Міністерства юстиції України невстановленими особами підроблених документів для внесення змін у склад керівних органів Аграрної партії України, що розслідується на теперішний час, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у прес-центрі УНІАН, за адресом: [ADDRESS] , відбулася прес-конференція Голови Аграрної партії України - [PERSON] , тема якої: «[INFO]». Відповідачем [PERSON] було висловлено - «[PERSON] (політтехнолог [PERSON] ) особисто пропонував мені домовитися покласти партію під проросійські сили. Після того як я відмовився, вони з корупціонерами з уряду та колишнього штабу [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] почали спробу захоплення влади в партії», та - « Потім пішли ще далі і, щоб відрізати мене від оперативного управління Партією - ініціювали призначення на посаду в.о. Керівника Центрального апарату свого ставленика. Зараз йдуть спроби скупити голів обласних осередків за гроші, ймовірно, російського походження, про що будуть подані відповідні заяви до правоохоронних органів. Всі ці дії ведуться задля однієї мети - спроби зміни Голови Партії». Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України та ст. 277 ЦК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, а позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 вищевказаної Постанови Пленуму, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. п. 19, 21 даної Постанови Пленуму, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вказані у позовній заяві вислови відповідача, на думку суду, не можна вважати твердженнями, оскільки характер висновків та мовні засоби останнього є його особистими оціночними судженнями, які містять критичну оцінку ним поглядів позивача. Як вбачається з змісту позовної заяви, в тому числі, тільки один вислів з стосується позивача. Інший фрагмент з вислову відповідача є загальною оцінкою ситуації, яка склалась навколо партії і в якому не йдеться про позивача. В рішенні по справі Лінгенс проти Австрії (12/1984/84/131) Європейський суд наполягає, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи, та робить розрізнення між твердженнями факту та оціночними судженнями. Вимога щодо доведення правдивості оціночного судження є неможливою та порушує свободу вираження поглядів та думки. Люди мають право мати думки та висловлювати їх вільно з питань, які становлять їх інтерес, думки, які дехто чи навіть усі можуть вважати перебільшеними, обмеженими або упередженими, але думки, яких вони чесно дотримуються. Європейський суд у своїй судовій практиці дотримується підходу щодо захисту свободи вираження, вказуючи, що свобода висловлювати свої погляди є правом людини, визнаним у світі, мабуть, найбільш широко. Свобода слова визнається цінною, оскільки публічні обговорення є можливим інструментом досягнення суспільних цілей та вираження особистих поглядів саме по собі є людським благом пошуку істини, досягнення справедливості, викриття негативних тенденцій у суспільстві і взаємовідносинах між людьми. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із засад цивільного судочинства справедливості, добросовісності і розумності та з урахуванням балансу інтересів, скерованих в принципах, зазначених в ст. 3 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed